alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Zapad-2013

Zapad-2013 var en felles militærøvelse på strategisk nivå som ble gjennomført i perioden 20. - 26. september 2013, hvor styrker fra Russland og Hviterussland deltok. Manøvrer ble gjennomførte på to øvingsområder i Russland og syv 
) innen Hviterussland.. Over ti tusen soldater deltok på øvelsen.

Generell informasjon 
Militærøvelsen var en planlagt aktivitet, og holdes hvert fjerde år i samsvar med vedtaket av 29. september 2009 som Russlands og Hviterusslands presidenter fattet.

Sammensetning av styrker og organisasjonsmessige særtrekk 
Øvelsen ble del i to etapper og manøvrer ble gjennomførte på de to russiske øvingsområdene Khmelevka og Pravdinsk innen Kaliningrad oblast samt øvingsområdene Brest, Gozjk og Obuz-Lesovsk i Hviterussland.. På russisk territorium deltok omtrent 9400 russiske soldater og 200 soldater fra Hviterussland. 180 militære kjøretøy var involvert, og av disse var 10 stridsvogner, 40 fly og 10 marinefartøyer tilhørende Østersjøflåten. På hviterussisk territorium deltok 2520 russiske soldater.

Scenario

På hviterussisk territorium hadde det dukket opp store ekstremistgrupper og banditter med hensikt å utføre terrorhandlinger for å destabilisere landet. For å motvirke slik utvikling og gjenopprette stabilitet i landet, ble russiske styrker overført til Hviterussland for å avhjelpe situasjonen sammen med hviterussiske væpnede styrker og regionalt politi med ekstra materiell og teknisk støtte. Målet var å blokkere terrorangrep og slå ned de ukjente, fiendtlige grupperingene.

Referanser

Kilder 
 Первые учения ОДКБ «Запад-2013» в Белоруссии: «Единое оборонное пространство создано»
 
 «Запад-2013» на страже рубежей России и Белоруссии
 Статья «Запад-2013: первые выводы» в газете Красная Звезда

Belarus
Russlands forsvar
Militærøvelser hvor Russland er med
Rikke Iversen

Rikke Iversen (født 18. mai 1993 i Frederiksberg) er en dansk håndballspiller, som spiller for den danske klubben  og det danske kvinnelandslaget.

Hun ble tatt ut i bruttotroppen til det danske kvinnelandslaget foran Håndball-EM 2018, men var ikke blant de 16 utvalgte.

Hun er lillesøster til s strekspiller Sarah Iversen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske håndballspillere
Deltakere under Sommer-OL for ungdom 2010
Spillere i Håndball-EM 2020 for kvinner
Håndballspillere for Lyngby HK
Håndballspillere for Nykøbing Falster HK
Håndballspillere for Odense Håndbold
Håndballspillere for Silkeborg-Voel KFUM
Personer fra Frederiksberg
Maryam Faghihimani

Maryam Faghihimani (familienavnet noen ganger skrevet som Faghih Imani) er en iransk forsker og aktivist. Hun er bosatt i Norge og er grunnlegger og leder for Sentrum for Kulturell Diplomati og Utvikling (CCDD). Hun arbeider for fremme fred og økonomisk samarbeid i Arabisk-Israelske konflikten. Hun er datter av en ledende iranske ayatollah som har en sterk anti-Israelsk perspektiv. Hun har arbeidet for å fremme forståelse og aksept mellom muslimer og jøder, så vel som å bygge vennskap dialoger mellom iranere, israelere og arabere .

Publikasjoner 
En av hennes publikasjoner er "En systemisk tilnærming for måling av miljømessig bærekraft ved institusjoner for høyere utdanning, En case-studie av universitetet i Oslo Universitetet" (orig. tittel: “A systemic Approach for Measuring Environmental Sustainability at Higher Education Institutions, A case study of Oslo University”). Hun er medforfatter av "Du sier at du ønsker en revolusjon? Transformere utdanning og kapasitetsbygging i respons til global forandring" (orig. tittel: “You say you want a revolution? Transforming education and capacity building in response to global change,”)  publisert i Environmental Science & Policy i April 2013. Basert på handlingen hennes forskning på bærekraft kontor ved Universitetet i Oslo, skrev hun "Translating the Global Script of the Sustainable University: The Case of the University of Oslo," , utgitt av Springer/ Higher Education in A Sustainable Society i April 2015 sammen med to medforfattere.

Referanser 

Personer fra Isfahan
Iranske forfattere
Iranske politikere
En dikters blod

En dikters blod, (originaltittel: Le sang d'un poète) er et fransk avant-gardistisk kunstfilm fra 1930 med dreiebok og regi av Jean Cocteau.

Filmen ble fullført i 1930 men ikke vist før 1932 og er første del av Cocteaus "Orfiske trilogi", fulgt av Evige lenker (1950), og så Orfeus' testamente (1960). Enrique Riveros spiller rollen som en kunstner og poet.

Den amerikanske fotografen Lee Miller medvirket som armløs statue.

Handling 
En kunstner forsøker å skissere et ansikt, men blir forskrekket når munnen begynner å bevege seg på egen hånd. Når han forsøker å fjerne munnen, oppdager han at munnen har blitt overført til håndflaten. Etter å ha eksperimentert med hånden en stund og sovnet, våkner kunstneren og legger munnen over munnen på en kvinne-statue. Men statuen begynner å kommunisere med kunstneren, og får ham til å passere gjennom rett et . 

Speilet transporterer kunstneren til et hotell, hvor han kikker gjennom forskjellige nøkkelhull. Han får øye på en opium-røyker, og en hermafroditt. Artisten skyter seg selv i hodet med en pistol, men han dør ikke. Artisten kommer seg tilbake gjennom speilet. Han forsøker deretter å knuse statuen med en hammer.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske dramafilmer
Franskspråklige filmer
Filmer fra 1930
Eksperimentelle filmer
Psiloniscus

Psiloniscus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore, lange og tynne, fint hårete, mørke smellere. Hodet er rundet, forholdsvis lite. Antennene er litt sagtakkede, noe kortere enn hode + pronotum. Pronotum er smalt, gjerne omtrent dobbelt så langt som bredt, trapesformet med bakhjørner som stikker rett bakover. Dekkvingene er smale, noe avsmalnende bakover.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter. Denne arten finnes gjerne i vegetasjonen ved elver, men den er stort sett sjelden.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (i alle fall fra Mexico i nord til Ecuador i sør).

Systematisk inndeling 
 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
 Stammen Pomachilini Candéze, 1859
 Slekten Psiloniscus Candéze, 1860 
 Psiloniscus apicalis (Chevrolat, 1835)
 Psiloniscus borborulus Candèze, 1860
 Psiloniscus brunneus Candèze, 1860
 Psiloniscus costaricensis Champion, 1895
 Psiloniscus sticticus Candèze, 1860

Eksterne lenker 
 [oleoptera-neotropical.org/paginas/3dm_familias/ELATEROIDEA/1sp/elateridae/Elaterinae/Psiloniscus-apicalis.html Bilde av Psiloniscus apicalis]
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1860
Diocarphus

Diocarphus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utbredelse 
Slekten er bare kjent fra Vietnam.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien hjertesmellere (Cardiophorinae) Candéze, 1860 
 Slekten Diocarphus Fleutiaux, 1947 
 Diocarphus solitarius (Fleutiaux, 1931)

Eksterne lenker 
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1931
Vietnams insekter
Alaomorphus

Alaomorphus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae). Den eneste kjente arten har et ganske karakteristisk utseende.

Utseende 
En ganske stor (26-30 millimeter), bred, blank, beksvart smeller, tett skjellkledt. Hannen har vifteformede antenner, de fleste av leddene har lange, bladformede vedheng. Hunnens antenner er kamformede. Pronotum er rundet, omtrent så langt som bredt, bakhjørnene kort, skrått tilbaketrukne. Dekkvingene har dype lengdefurer ved roten, men disse er ganske korte. PÅ farge er de mørkbrune ved roten og i spisse, forøvrig hvite. Beina er forholdsvis korte og tynne.

Levevis 
Ingenting er kjent om biologien til denne slekten, og larver og pupper er ukjente.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Kenya.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857 
 Stammen Hemirhipini Candéze, 1857 
 Slekten Alaomorphus Hauser, 1900
 Alaomorphus candezei Hauser, 1900

Referanser

Eksterne lenker 

 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1900
Kenyas insekter
Rivulicola

Rivulicola er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Små (3,3-4,6 millimeter), avlange, mørke smellere. Artene har fargetegninger dannet av lyse skjell. Antennene er trådformede og ikke svært lange. Pronotum er rundet, omtrent så langt som bredt, bakhjørnene litt tilbaketrukne. Dekkvingene er litt rundede, bak langt avsmalnende.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
Arten lever på breddene av elver, dammer og innsjøer.

Utbredelse 
Slekten er utbredt langs nord- og østkystene av Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien Småsmellere, Negastriinae Nakane, 1953
 Slekten Rivulicola Calder, 1996
 Rivulicola dimidiatus (MacLeay, 1888)
 Rivulicola variegatus (MacLeay, 1872)

Eksterne lenker 

 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1996
Bråtane naturminne

Bråtane naturminne er en bergknaus ved sjøkanten rett overfor Kirkebrygga nord på Skåtøy i Kragerø. På Bråtane kan en se en kompleks og vulkansk bergart som kalles damtjernitt, og som er typisk for Fensfeltet – et område ved Ulefoss hvor en finner flere spesielle bergarter og mineraler.

Referanser

Eksterne lenker 

 Bråtane naturminne Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturminner i Vestfold og Telemark
Verneområder i Kragerø
Verneområder opprettet i 2006
Bukkholmskjæra naturreservat

Bukkholmskjæra naturreservat er to skjær øst for Bukkholmen i Hellefjorden i Kragerø, som er fredet. Skjæra er hekkeplass for sjøfugl. Fredningen gjelder også sjøarealene mellom skjæra samt sjøarealene som ligger innenfor en avstand på 15– 50 m fra land.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bukkholmskjæra naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Kragerø
Verneområder opprettet i 1980
Bumyr naturreservat

Bumyr naturreservat ligger like nord for vestenden av Stølefjorden i Kragerø. Bumyr er ei kystnær flatmyr i urørt stand. Her finnes arter som rome, pors, klokkelyng og blåtopp. Området er omgitt av bart fjell og furuskog med lav bonitet, som vil si at skogen har liten evne til å produsere trevirke.

Referanser

Eksterne lenker 

 Bumyr naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Kragerø
Verneområder opprettet i 1983
Burøytjern naturreservat

Burøytjern naturreservat ligger på Skåtøy. Tjernet har forbindelse med sjøen og er tørrlagt ved lavvann. Reservatet grenser mot Burøy skjærgårdsparkområde. Naturreservatet er et viktig våtmarksområde som er omgitt av strandeng og litt svartor-sumpskog, og har betydning som tilholdssted for mange fuglearter.

Referanser

Eksterne lenker 

 Burøytjern naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Kragerø
Verneområder opprettet i 1990
Demningane og Gravtjernåsen naturreservat

Demningane og Gravtjernåsen naturreservat ligger i Bergsbygda, og består av et myrområde (Demningane) og et landskap hvor en finner rik edelløvskog. Berggrunnen består av larvikitt. Området er fredet for å bevare bestemte typer natur i form av rik edelløvskog og jordvannsmyr, og for å ta vare på et område som har stort biologisk mangfold med forekomster av sjeldne og trua arter av sopp og lav.

Referanser

Eksterne lenker 

 Demningane og Gravtjernåsen naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Porsgrunn
Verneområder opprettet i 2019
Fugldalen naturreservat

Fugldalen naturreservat ligger ved Kleivgrend i Fyresdal kommune, om lag 15 km nordvest for nordenden av Fyresvatn. I vest følger vernegrensa i stor grad fylkesgrensa mot Agder. Landskapet er preget av store og små daler med små og store myrer, mellom til dels markerte fjelltopper og nuter.
Området har en pedagogisk og vitenskapelig verdi som ett representativt høyereliggende nordborealt skog- og heiområde i Vest-Telemark/Setesdalsregionen.

Referanser

Eksterne lenker 

 Fugldalen naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Fyresdal
Verneområder opprettet i 2011
Geitholmsundet naturreservat

Geitholmsundet naturreservat omfatter fire skjær i Geitholmsundet, øst for Gumøy i Kragerø. Disse er fredet. Holmene er hekkeplass for sjøfugl, og fredningen gjelder også omkringliggende sjøarealer innenfor en avstand av ca. 50 m fra land.

Referanser

Eksterne lenker 

 Geitholmsundet naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Kragerø
Verneområder opprettet i 1980
Grønnåsliane naturreservat

Grønnåsliane naturreservat ligger midt i Kragerø kommune,  på nordsida av Kilsfjorden. Reservatet består av kystnær edelløvskog med alm, lind og ask og innslag av svartorskog og gråor-askeskog. Grønnåsliane har blant annet store populasjoner av nasjonalt sjelbuskvikke, sørlandsvikke og raggarve. Det finnes også forekomst av sjeldne arter av mose, sopp og lav.

Referanser

Eksterne lenker 

 Grønnåsliane naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Kragerø
Verneområder opprettet i 2014
Heddedalane naturreservat

Heddedalane naturreservat er et skogområde som ligger på nordsiden av Bandak på en høyde fra 72 til 800 meter over havet. Området er preget av bratte lier på rik grunn av basaltiske bergarter. Floraen er uvanlig rik med flere sjeldne arter, og med betydelige innslag av varmekjære planter som skogfaks, skoggrønnaks, liljekonvall, rødflangre og hvit skogfrue.

Referanser

Eksterne lenker 

 Heddedalane naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Tokke
Verneområder opprettet i 1993
Hellesengtjenna naturreservat

Hellesengtjenna naturreservat ligger nordøst på Skåtøy, og består av Hellesengtjenna med omkringliggende strandarealer. Området har velutviklet strandsumpvegetasjon hvor en kan finne den sjeldne planten vipestarr og andre sjeldne arter.

Referanser

Eksterne lenker 

 Hellesengtjenna naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Kragerø
Verneområder opprettet i 2006
Hæstad naturreservat

Hæstad naturreservat ligger nordvest for Spokkeligrend og Veum kirke i den nordre delen av Fyresdal. Reservatet utgjør et større ås- og fjellparti øst for Mjåvatn og nord for gården Hæstad. Mot nord grenser reservatet til Tokke. Området er fredet for å ta vare på et stort og sammenhengende område med lite påvirket og urørt granskog.

Referanser

Eksterne lenker 

 Hæstad naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Fyresdal
Verneområder opprettet i 2016
Helene Lassen

Helene Margrethe Lassen (født Løchen 1. juli 1858 i Vang, død 22. november 1931 i Oslo) var en norsk forfatter, skolelærer og kvinnesaksforkjemper.

Liv og virke 
Helene Lassens foreldre var overkontrollør, cand.jur. Edvard Martin Løken (1818–77) og Anne Elisabeth Grøtting (1823–1902). Hun var eneste jente i en søskenflokk på åtte, hvorav de fleste gjorde seg bemerket. Hun ble 13. august 1881 gift i Trondheim med sogneprest Carl Jacob Cathrinus Lassen (1850-1926).

Helene Lassen skrev tidlig i magasinet Nylænde, tidsskrift for kvinnesaken. Senere ga hun ut flere samlinger med fortellinger for barn og voksne. Hun var i flere år litteraturanmelder i Norske Intelligenz-Seddeler. Hun skrev dessuten en biografi over den svenske forfatteren Selma Lagerlöf.

Helene Lassen var fra 1907 til 1925 lærer ved Vestheim Pigeskole, der hun underviste i norsk, religion og norgeshistorie.

Hun ble flere ganger portrettert av kunstnerbroren Kalle Løchen, som hun hadde et nært forhold til.

Bibliografi 
 1898: Barnebog
 1899: Skisser fra fjeldbygden
 1901: Fra barneverdenen : fortællinger for større børn
 1904: Høstløv : smaa billeder
 1905: Selma Lagerlöf og hendes digtning
 1907: Storebisk og Lillebisk og andre fortællinger om barn og dyr
 1925: Den bergtatte hønen og andre fortellinger fra fjellbygden

Referanser

Kilder 
 
 

Norske forfattere
Personer fra Hamar kommune
Personer fra Storelvdal kommune
Fagskolen i Agder

Fagskolen i Agder er en offentlig fagskole i Agder. Skolen er en sammenslåing av Fagskolen i Kristiansand og Sørlandets fagskole Grimstad i 2020. Skolen tilbyr undervisning innen tekniske fag, maritime fag, helse- og oppvekstfag, og industrifagskolen. I august 2022 får skolen nytt skolebygg i Grimstad.

Eksterne lenker
Offisielt nettsted

Artikler opprettet med artikkelveiviseren
Fagskoler
Skoler i Agder
Rebekka Nystabakk

Rebekka Maria Nystabakk (født 1984) er en norsk skuespiller. Hun er kjent fra rollen som Ingrid Williksen i TV-serien Twin.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Fødselsdato ikke oppgitt
Amychus

Amychus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore (12-24 millimeter), nokså brede, noe flate, matte smellere, oversiden barklignende. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er 11-leddete, forholdsvis korte, noe sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er forholdsvis stort, noe bredere enn langt. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er noe tilbaketrukket. Dekkvingene er noe knudrete, med tydelige lengdestriper.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
De voksne billene er nattaktive og finnes gjerne på trestammer. De kan drikke sevje som flyter ut fra trær. Artene kan ikke fly. Larvene finnes oftest i død ved, men kan også leve på bakken, og er trolig rovdyr.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
 Stammen Ctenicerini Fleutiaux, 1936 - eventuelt regnet til Prosternini
 Slekten Amychus Pascoe, 1876
 Amychus candezei Pascoe, 1876
 Amychus granulatus (Broun, 1881)
 Amychus manawatawhi Harris & Johnson, 2010

Referanser

Eksterne lenker 
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1876
New Zealands insekter
Medonia

Medonia er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørligste Sør-Amerika (Chile).

Systematisk inndeling 
 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
 Stammen Pomachiliini Candéze, 1859
 Slekten Medonia Balý, 1862 
 Medonia deromecoides Schwarz, 1906
 Medonia livida Fleutiaux, 1907
 Medonia punctatosulcata (Solier, 1851)
 Medonia truncatipennis Fleutiaux, 1907

Referanser

Eksterne lenker 

 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1862
Chiles insekter
Cardiodontulus

Cardiodontulus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Små til middelsstore, avlange, brunlige smellere.

Utbredelse 
Slekten forekommer i Australia og Ny-Guinea.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien hjertesmellere (Cardiophorinae) Candéze, 1860 
 Slekten Cardiodontulus van Zwaluwenburg, 1963 
 Cardiodontulus brandti Van Zwaluwenburg, 1963
 Cardiodontulus mjobergi (Carter, 1939)

Eksterne lenker 
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1963
Håkon Tolsby

Håkon Lofthus Tolsby (født 1964) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han er ordfører i Aremark kommune etter kommunestyrevalget i 2019.

Referanser 

Ordførere i Aremark
Sp-ordførere i Østfold
Fødselsdato ikke oppgitt
Voldsminde

Voldsminde er et boligstrøk og en tidligere eiendom på Lademoen i Trondheim, som avgrenses av Innherredsveien, Thomas von Westens gate, Mellomveien og Anders Buens gate. Eiendommen Voldsminde sto på den nåværende adressen Innherredsveien 82, og var opprinnelig en parsell av Rønningen som ble fradelt i 1806. Den ble solgt til Jørgen L. Vold, som den fikk navn etter. Vold drev eiendommen som gårdsbruk og gjestgiveri. I årene 1935–38 ble det oppført boligblokker med til sammen rundt 302 leiligheter på Voldsminde. Denne delen av området fikk det folkelige navnet «Etiopia», fordi Italia på samme tid som blokkene ble oppført drev med erobringskrig i Etiopia. Hovedbygningen på Voldsminde gård ble revet i 1958. 

Mellom 1936 og 1958 hadde Voldsminde en holdeplass på trikkelinjene Lademolinjen og Ladelinjen. En vognhall hadde blitt oppført der i 1913. Fram til trikkelinja ble forlenget til Lade i 1958 var Voldsminde endeholdeplass på Lademolinjen.

Litteratur 

Østbyen (Trondheim)
Strøk i Trondheim
Lademoen
Kulturmiljøer av nasjonal interesse
Aegus (s.str.) pichoni

Aegus (s.str.) pichoni er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (ca. 25-30 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt svart hjortebille. Hannens kjever (mandibler) er nær dobbelt så lange som hodet, sigdformede med to tenner i den indre halvdelen. Pannen er bredt og grunt, U-formet innbuktet foran. Pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede, balnke, med ganske dype punktstriper.

Levevis 
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Kina (Guangxi).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
 Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
 Underslekten Aegus MacLeay, 1819 (i snever forstand)
 Aegus (s.str.) pichoni Didier, 1931

Eksterne lenker 
 Nettside om arten
 Oversikt over artene
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1931
Kinas insekter