alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Basel

Basel (italiensk Basilea og fransk Bâle) er hovedstaden i (og utgjør mesteparten av) den sveitsiske kantonen Basel-Stadt. Byen ligger nordvest i Sveits, ved grensene til Frankrike og Tyskland, og ved Rhinens bredder. Med sine nærmere 170 000 innbyggere innenfor bygrensen og 740 000 i forstedene rundt, er Basel den tredje største byen i Sveits.

Samferdselsforholdene er gode, med blant annet et jernbanenett som forgrener seg til Frankrike, Tyskland og det øvrige Sveits. Stasjonen i Basel er et av Europas viktigste jernbaneknutepunkt. Industrien er viktig for Basel, byen er kjent for sin legemiddel- og kjemiindustri, som for eksempel Hoffmann-La Roche, Novartis og Sandoz.

Ellers kan nevnes at Basel, sin beliggenhet til tross, er en viktig sjøfartsby, der flere rederier har sine kontorer. Forbindelsen til havet ved hjelp av Rhinen betyr mye for byen. Elven renner gjennom byen og deler den i to, noe som har gitt Basel tilnavnet «byen med broene».

Videre er Basel òg kjent som en viktig kulturby, der mange kulturfestivaler, arrangementer og konserter avvikles. I tillegg til dette er Basel en internasjonal utdannings- og forskningsby.

Navnet Basel var også betegnelsen på en historisk kanton, men denne ble i 1833 delt i Basel-Landschaft og Basel-Stadt.

Sport

Den verdensberømte tennisspilleren Roger Federer kommer fra Basel. Fotballspilleren Granit Xhaka som spiller for Arsenal FC kommer også fra Basel. Det kan òg nevnes at fotballaget FC Basel, som holder til i St. Jakob Park, er fra den sveitsiske byen.

Se også 
 Basel-konvensjonen
 Art Basel
 Trikken i Basel

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Byer ved Rhinen
Byer i Sveits
Bosetninger første gang omtalt i 1264
Aruba

Aruba er ei øy i Karibia og utgjør sammen med Nederland, Curaçao og Sint Maarten Kongeriket Nederlandene. Aruba ligger like utenfor kysten av Venezuela, og ble kolonisert av nederlenderne i 1636. Fram til 1986 var øya en del av De nederlandske Antiller. Større deler av Arubas økonomi baserer seg på turisme, særlig turister fra USA. I tillegg er oljeraffinerier viktige for landets økonomi. Ved siden av nederlandsk er papiamento landets offisielle språk, som snakkes av store deler av befolkningen. Papiamento er et kreolspråk, basert på spansk, portugisisk, nederlandsk, engelsk, fransk og flere afrikanske språk. De fleste innbyggerne er katolikker.

Øyas hovedstad er Oranjestad, med  innbyggere.

Demografi 
Ved folketellingen i 2010 hadde landet en befolkning på .

Språk 
Ved folketellingen i 2010 talte 68,3 % av innbyggerne vanligvis papiamento. 13,5 snakket spansk, 7 % engelsk, 6 % nederlandsk og 1,4 % kinesisk.

Religion 

Befolkningen tilhører for det meste kristendommen. I folketellingen i 2010 oppga 75,3 % av befolkningen at de var katolikker. 2,7 % var protestanter og 1,7 % Jehovas vitner. 11,7 % oppga å tilhøre andre trossamfunn, mens 5,5 % ikke tilhørte noen religion.

Økonomi

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Øyer i Nederland
Stater og territorier etablert i 1986
Regent

Regent er en fungerende hersker. I et monarki regjerer vanligvis regenten mens monarken er fraværende, uskikket eller mindreårig. I Finland og Ungarn fungerte militære offiserer som regenter når monarken var fraværende. Da forbindelsene mellom Danmark og Island ble brutt som følge av andre verdenskrig ble en regent (riksforstander) oppnevnt i 1941 av Alltinget for å ivareta monarkens fullmakter på Island. Ordningen varte til landet ble republikk i 1944.

I San Marino, som er en selvstendig republikk totalt omringet av Italia, er forfatningen slik at to såkalte «kapteinregenter» (it. Capitani Reggenti) sammen alltid utgjør landets statsledere. Disse er ingen egentlige regenter, men to sam-presidenter med en valgperiode på seks måneder om gangen.

I Norge er kronprinsen regent mens kongen er utenlands eller syk. Kronprins Olav var kronprinsregent fra 1955 til kong Haakon VIIs død i 1957.  Kronprins Haakon var kronprinsregent i kong Haralds sykdoms- og rekonvalesensperiode i 2003–2004, og holdt således også nyttårstalen det året.

Statsrett
Titler
Monark

En monark er en regjerende statssjef (også statsoverhode) i et monarki, for eksempel en keiser, konge, dronning, storhertug, hertug eller fyrste. Monarkens stedfortreder kalles regent.

De europeiske monarkenes makt og betydning

De fleste monarker har i dag bare en symbolsk rolle; som et symbol for land, nasjon og statsmyndighet. Monarken symboliserer også tradisjon og kontinuitet. Formelt kan de likevel ha en meget stor makt i henhold til grunnlovene. Svært få av de vestlige monarkene har i dag anledning til å delta i partipolitikken, verken som debattant eller som stemmeberettiget. Men det skal finnes eksempler på at de vesteuropeiske monarkene har tatt opp viktige samfunnsproblemer over partipolitisk nivå. Når de ytrer seg, kan det  utløse en debatt. I Norge skjer dette bl.a. i Kongens kringkastede nyttårstale. Derimot er det regjeringen og ikke kongen som ytrer seg i Trontalen som kongen leser opp ved Stortingets åpning.

Kongelig innflytelse  

Dagens monarker kan ha skaffet seg betydelig erfaring og kunnskap gjennom sitt virke. De kan derfor drøfte samfunnsspørsmål med statsministeren og statsrådene, men kan ikke ta opp partipolitiske spørsmål uten å komme i strid med sin rolle. Norges konge utpeker den nye regjeringssjefen etter den avgående statsministerens anbefaling. Da Norge i 1928 utnevnte landets første arbeiderpartiregjering, var det kong Haakon VII som personlig tok dette initiativet på bakgrunn av den parlamentariske situasjonen.

Kongen personlig hadde, før 1905, en anledning iht. Grunnloven §78, til å nekte å underskrive en ny lov, noe som kunne utsette lovens ikrafttredelse betydelig ved at loven ble sendt tilbake til Odelstinget for ny behandling. Grunnloven §79 sier at i så fall må to påfølgende Storting stemme for loven for at den skal bli gyldig uten Kongens samtykke. Etter 1905 er det regjeringen og ikke kongen personlig som kan utøve slike rettigheter.

Monark i krig 
I et konstitusjonelt monarki, som det norske, har kongen i henhold til Grunnloven den øverste og avgjørende makt i alle grunnleggende saker, men det er underforstått at det er kongens råd (Regjeringen) som skal utøve makten. Kongen skal ikke utøve regjeringsmakten, men kun underskrive vedtakene. Noe annet kan bare gjelde i nasjonale krisesituasjoner. Kong Haakon VII utøvde slik makt da Tyskland invaderte Norge i 1940 og da daværende regjeringssjef Johan Nygaardsvold i statsråd på Hamar var klar til å overgi seg. Dagen etter, den 10. april avviste kong Haakon den tyske sendemannen dr. Curt Bräuers krav om å utnevne en regjering ledet av Vidkun Quisling.

Titler og utmerkelser 
Kongen har en viss myndighet overfor medlemmene av kongefamilien. Det er kongen personlig som tildeler prinser og prinsesser deres titler. Monarken innstifter, godkjenner og deler selv ut de kongelige ordener og medaljer i henhold til diplomatisk protokoll og fortjeneste. I Norge er det egne ordensråd som avgjør dette for de offisielle ordenene.

Noen regjerende monarker 

Monarki
Johan Daniel Berlin

Johan Daniel Berlin (født 12. mai 1714 i Memel; død 4. november 1787 i Trondheim) var en tyskfødt komponist, organist og bymusikant som virket i Trondheim.

Liv 
Berlin reiste til København i 1730, og studerte de neste syv årene hos bymusikeren Andreas Berg. Fra 1737 til 1767 var han bymusikant i Trondheim. Berlin var også organist i Nidarosdomen (1741–1787) og Vår Frue kirke (1752–1761).

Ut over disse stillingene var Johan Daniel Berlin overbranndirektør i Trondheim, vannverksinspektør, arkitekt og karttegner. I årene 1762–1771 organiserte han meteorologiske observasjoner for publisering i «Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs Skrifter ».

Berlin komponerte en hel del, men bare tre symfonier, en fiolinkonsert og noen småstykker for cembalo er bevart.

I 1744 utga han den første nordiske lærebok i musikk, Musicaliske Elementer. I 1765 kom en avhandling på latin og i tysk oversettelse i 1767. Oversatt etter den tyske tittelen blir tittelen Lærebok i tonometri, eller hvordan en gjennom logaritmiske beregninger kan komme fram til den såkalte likesvevende temperatur; med vedlegg: Undervisning i monokord (Monochordum), oppfunnet av meg i 1753. Disse skriftene ble utgitt på nytt i 1976 av Bjarne Kortsen.

Verk 
I 1977 utgav Bjarne Kortsen (red.) The Collected Works of Johan Daniel Berlin.
 Verk for cembalo:
 Sonatine i d-moll
 Allegro
 Aria
menuetter nr. 15, nr. 18, nr. 40, nr. 45, nr. 48, nr. 49.
 Orkesterverk
 Sinfonia nr. 1. 
 Sinfonia nr. 2. 
 Sinfonia nr. 3.
 Fiolinkonsert i A-dur.

Referanser

Litteratur 
 Johan Daniel Berlin: The Collected Works of Johan Daniel Berlin, red. Bjarne Kortsen. Bergen: editio norvegica 1977.
 Bjarne Kortsen: The music of Johan Daniel Berlin. Bergen: editio norvegica 1984.
 Kari Michelsen og Per Fridtjov Bonsaksen (red.) (1987): Johan Daniel Berlin, 1714–1787. Universalgeniet i Trondheim, Trondheim: Strindheim trykkeriets forlag 1987 ISBN 82-90551-43-6, ISBN 99-0141627-2, (Ringve Museums skrifter 4).
 Karl Dahlback: Rokokkomusikk i trøndersk miljø. Johan Henrich Berlin (1741–1807). I Norsk musikkgranskning. Årbok. 1954–1955 (1956),  ZDB-ID 401397-9 s. 137-274.

Eksterne lenker 
 
 Christopher Hogwood: The Copenhagen Connection
 J. D. Berlin i Dansk biografisk Lexikon
 

Norske organister
Norske komponister
Tyske organister
Tyske komponister
Norske meteorologer
Personer fra Klaipeda
Mikke Mus

Mikke Mus (engelsk Mickey Mouse) er en tegnefilm- og tegneserie-figur skapt av den amerikanske filmprodusenten Walt Disney og Ub Iwerks i 1928. Mikke Mus er sannsynligvis Walt Disney Companys mest kjente figur.  Mikke Mus' offisielle temalåt er Mickey Mouse (Club) March.

Film 
Figuren ble skapt av Walt Disney i 1928, og opptrådte i sin første tegnefilm, Plane Crazy. 15. mai dette året. 18. november samme år kom den første Mikke-filmen med lyd, Steamboat Willie. Fra debuten og gjennom 1930- og 40-tallet kom det en jevn strøm av Mikke Mus-filmer frem til 1953, da den siste kortfilmen for kino, The Simple Things, ble laget. I 1983 kom filmen Mickey's Christmas Carol og i de senere årene har han vært brukt hovedsakelig i TV-programmer for barn. 

I tegnefilmene opptrer Mikke Mus ofte sammen med Minni Mus, Langbein (Goofy), Donald Duck og Pluto. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Mikkes norske stemmer 
I den opprinnelige norske versjonen av filmen «Gøy og gammen», tidligere kjent som «Bongo og Mikke og bønnestengelen» og originalt «Bongo», var det Carsten Winger som ga stemmen til Mikke. I den opprinnelige norske versjonen av «Mikkes juleeventyr» var det Trond Brænne som ga stemmen hans. Siden 1990 var det Harald Mæle som hadde stemmen, og i dag er det Anders Baasmo Christiansen som har stemmen.

Tegneserier 
I tillegg til tegnefilmer har Mikke Mus opptrådt i tegneserier. Floyd Gottfredson tegnet avisstripen fra 1930 til 1975 og står bak mange av bifigurene som opptrer i tegneseriene. Paul Murry og Carl Fallberg er andre som har gjort seg bemerket med sitt arbeid med Mikke Mus-serier. I Norge har Mikke Mus vært en fast skikkelse i Donald Duck & Co siden bladet startet i 1948, og i 1980 fikk han et blad oppkalt etter seg, da Donald Duck Spesial skiftet navn til Mikke Mus. Han opptrådte også i bladet Skippern, hvor både han og Langbein gikk under sine originale navn.

I tegneseriene fremstilles Mikke Mus ofte som kjæreste med Minni Mus. Hans beste venn er Langbein. I flere av tegneseriene har han også ansvaret for nevøene Tipp og Topp. Mikke har i tillegg en hund av ukjent rase som heter Pluto. 

Mikke og Langbein framstilles ofte som detektiver og de jobber ofte sammen med blant annet Politimester Fiks og mesterdetektiven Bein-Holmsen. Dette yrket har skaffet Mikke en rekke fiender. Blant de mest kjente finner vi Spøkelseskladden, Svarte-Petter, Skaftetryne, Mikro-Midas, Farlige Fiffus og Ørnulf Ørn.
 
I de italienskproduserte tegneseriene som utgis på norsk i Donald Pocket opptrer av og til  Marlin og Zapotek, professorer som har en tidsmaskin. Denne brukes ofte til å sende Mikke og Langbein til tider og steder der andre aldri har vært.

Mikke Mus på andre språk

Eksterne lenker 
 
 Omtale på hjemmesida til Donald Duck & Co.
 Mer om Mikke Mus 
 Historien bak Mikke Mus 
 Mikke Mus-lenker i Torbjørns tegneserieguide
 Mikke Mus i Inducks
 minetegneserier.no - Oversikt over norske Mikke Mus utgivelser.

Figurer fra Disney-tegneserier
Figurer fra Disney-filmer
Hollywood Walk of Fame
Animerte figurer
Noah

For Noah som islamsk profet, se Nuh. Se NOAH for forkortelser og Noah (navn) for mannsnavnet.

Noah (hebraisk:  – Nṓaḥ, «hvile»; gresk:  – Nôe) er en sagnskikkelse som ifølge kapittel 5–9 av Første Mosebok (Genesis) i Det gamle testamentet i Bibelen var etterkommer i tiende generasjon i direkte linje etter Adam, det første mennesket Gud skapte, og hovedperson i den religiøse fortellingen om syndfloden. Han er faren til Sem, Ham og Jafet (1 Mos 6,10).

Syndfloden 
Bibelens fortelling om den store flommen beskriver hvordan Gud på grunn av menneskenes ondskap tok livet av alt levende på jorda, bortsett fra Noah, som var gudfryktig og utvalgt, familien hans og alle dyr han tok med seg i Noahs ark, et kjempestort skip Noah og familien bygde. Historien nevnes også i Sura 71 i Koranen, islams hellige skrift. Der omtales Noah flere steder under navnet Nuh, og han regnes som en av islams profeter. Noah er derfor en viktig skikkelse i jødedommen, kristendommen og islam.

Noah regnes som en av de tidligste patriarkene. Han var oldebarn av Henok, sønnesønn av Metusjalah og sønn av Lamek, som ble far til Noah da han var 182 år. Noah var selv 500 år gammel da han fikk sønnene Sem, Ham og Jafet. Hele menneskeheten stammer fra ham og hans tre sønner, som sammen med sine fire hustruer overlevde flommen ved at de etter Guds befaling bygde arken med plass til to av alle dyrearter. Noah var 600 år gammel da syndfloden kom over jorden. Da vannet trakk seg tilbake, sa Gud til Noah at de skulle være fruktbare, formere seg og fylle opp jorden igjen. Deretter oppretter Gud sin pakt med Noah, om å aldri mer ødelegge jorden med en flom. Regnbuen skulle være tegn på pakten mellom Gud og jorden. Videre står det at han etter flommen begynte som bonde og plantet en vingård, drakk av vinen, ble beruset og kledde seg naken i sitt telt. Ham, faren til Kanaan, så Noahs nakenhet og fortalte det til sine to brødre utenfor. Da gikk Sem og Jafet baklengs inn og dekket over Noahs nakenhet med et klesplagg. Da Noah fikk vite hva Ham hadde gjort, forbannet han Kanaan, og sa at Kanaan skulle være Sems tjener. Noah levde i 350 år etter flommen, og ble til sammen 950 år før han døde.

Ifølge slektshistorien i Bibelen er Noah også den tiende forfaren til Abraham, en av stamfedrene til folket Israel.

Noah og fortellingen om syndfloden er beslektet med den babylonske beretningen om sagnfiguren Utnapisjtim i Gilgamesjeposets ellevte kapittel; Utnapisjtim er det eneste mennesket som reddet seg med en slik farkost da gudene ville utrydde menneskene med en storflom.

Se også 
 Nuh, Noahs navn i Koranen
 Noahs ark
 Noah (navn) 
 Syndflod 
 Gubben Noak, svensk drikkevise med tekst av C. M. Bellman

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Første Mosebok kapittel 5: «Menneskeslekten før storflommen»

Bibelske personer
Palestinas frigjøringsorganisasjon

Palestinas frigjøringsorganisasjon (PLO) (arabisk: Munazzamatu t-tahrîri filistînîya) ble opprettet den 28. mai 1964 i Øst-Jerusalem, den gang en del av Jordan, på det grunnlag at «palestinske arabere har legitim rett til sitt hjemland».  Samtidig har paraplyorganisasjonen i mangel av et eget palestinsk hjemland krevd og fått aksept for retten til å være den eneste representant for det palestinske folket i internasjonale fora. 

Blant gruppene i PLO er al-Fatah, as-Sa'iqa og Folkefronten for frigjøring av Palestina.

Yasir Arafat var leder av PLO fra 1968 og frem til sin død 11. november 2004, da Mahmoud Abbas tok over som leder. Abbas ble senere også valgt til president i Palestina.

PLO gjorde i 1996 et intensjonsvedtak om at PLO-charteret skulle endres slik at staten Israels utslettelse ikke lenger var noe uttalt mål, men dette intensjonsvedtaket ble aldri fulgt opp, og åtte år senere er PLO-charteret fortsatt uendret.

Referanser

Se også
Midtøsten-konflikten
Israels invasjon av Libanon

Palestina
Politiske organisasjoner
Organisasjoner etablert i 1964
Edward Elmer Smith

Edward Elmer Smith (også kjent som E. E. Smith og Doc. Smith)  (født 2. mai 1890, død 31. august 1965) kalles rom-operaens far. Han er mest kjent for sin Lensman-serie. Han er hedret som en av fedrene til moderne science fiction.

Referanser

Science fiction-forfattere fra USA
Science Fiction Hall of Fame
Personer fra Sheboygan County i Wisconsin
Personer fra Spokane
Personer fra Kootenai County i Idaho
Kampen om Mardøla

Kampen om Mardøla, norsk dokumentarfilm fra 1972 om Mardøla-aksjonen sommeren 1970.

Onsdag 26. august 1970 kl. 05.00: Politiet går til aksjon. Ved Mardalsfossen bærer politiet bort demonstranter med filosofene Arne Næss og Sigmund Kvaløy  i spissen.  De første teltene blir slått opp søndag den 26. juli 1970. Dagen etter møtte anleggsarbeiderne disse plakatene: «Stans anleggsarbeidet til rettssaken er over», «Stans: Mardøla skal fortsatt renne til Eikesdalen» «Stopp: (gjelder bare anleggsmaskiner)».  

 Filmregissør: Oddvar Einarson
 Manus: Oddvar Einarson
 Lyd: Sturla Einarson
 Spilletid: 89.32 minutt

Medvirkende
 Kjell Kjær kommentator 
 Lars Andreas Larssen kommentator 
 Liv Thorsen kommentator 
 Dag Åkeson Moe kommentator 
 Jan Hårstad kommentator 
 Sossen Krohg kommentator

Referanser

Eksterne lenker
 

Norske dokumentarfilmer
Filmer om naturvern og økologi
Filmer fra 1972
Norske dokumentarfilmer fra 1970-årene
Norskspråklige filmer
Miljøvern i Norge
Wikiquote

Wikiquote er et av Wikipedias søsterprosjekter og bruker den samme MediaWiki-programvaren. Den er nært beslektet med de andre wiki-baserte prosjektene drevet av Wikimedia Foundation. Det er basert på en idé av Daniel Alston som ble satt ut i livet av Brion Wibber. Målet er å lage en samling med sitater fra personer, bøker og ordspråk, og gi ytterligere detaljer om dem.

Prosjektet fantes opprinnelig bare på engelsk, men den 17. juli 2004 ble flere språk lagt til.

Eksterne lenker
 
 Norsk versjon

Wikimedia-prosjekter
Nettsteder
Charles

Charles har flere betydninger:

Charles III av Storbritannia, den britiske kongen.
Ray Charles, amerikansk musiker.
Karl, en engelsk og fransk variant av mannsnavnet er Charles.

ca:Carles
ko:찰스
la:Carolus (discretiva)
zh:查理
Folkeaksjonen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget

Folkeaksjonen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget var en kampanjeorganisasjon som ble stiftet 12. juli 1978 i Alta. Under Alta-konflikten ble Folkeaksjonen ledende i kampen mot vannkraftutbygging i Altaelva.

På det meste hadde aksjonen 20 000 medlemmer. Til sammen 10 000 deltok i demonstrasjoner. Etter demonstrasjonene ila politiet bøter, og kraftutbyggingen ble gjennomført. På tross av dette, hadde aksjonen oppnådd å få oppmerksomhet, særlig om samenes rettigheter. Organisasjonen ble nedlagt i januar 1982.

Sentrale personer 
For første gang siden andre verdenskrig ble oppviglerparagrafen tatt i bruk mot de fire fremste lederne i folkeaksjonen:
 Alfred Nilsen 
 Tore Bongo
 Svein Suhr
 Per Flatberg, informasjonsleder

Siden 1973 hadde Alta-utvalget for bevaring av Alta-Kautokeino-vassdraget arbeidet under ledelse av Haakon Henriksen.

Folkeaksjonens første leder var Kato Johansen.

Styrets politiske orientering
Blant styremedlemmene fantes medlemmer av AKP, Høyre og Arbeiderpartiet.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Alfred Nilsens åpningstale ved Landskonferansen til  Folkeaksjonen mot utbygging av Alta/Kautokeino-vassdraget den 30. mai 1981

Kultur i Troms og Finnmark
Norske miljøorganisasjoner
Altas historie
Organisasjoner etablert i 1978
Organisasjoner opphørt i 1982
Sivil ulydighet
Politiske demonstrasjoner
Furuset Idrettsforening

Furuset Idrettsforening (stiftet 14. januar 1914) er en idrettsforening på Furuset i Groruddalen i Oslo.

Allianseforeninger 
 Furuset Allidrett
Furuset Fotball
Furuset Håndball
Furuset Ishockey
 Furuset Tennis

Eksterne lenker
 

 
Idrettslag i Oslo
Idrettslag etablert i 1914
Tennisklubber i Norge

en:Furuset IF
Karbonsyre

Oppslagsordet «kullsyre» omdirigeres hit, men kan også vise til karbondioksid (CO2).

Karbonsyre (også kalt kullsyre eller kolsyre ) er en uorganisk syre med den kjemiske formelen H2CO3. Karbonsyre vil inngå i en likevekt når karbondioksid oppløses i vann. CO2 + H2O  H2CO3. 
Karbonsyre er en toprotisk syre som kan avgi 2 H+-ioner i to protolysetrinn:
1. protolysetrinn:  H2CO3 + H2O → HCO3- + H3O+ 
2. protolysetrinn:  HCO3- + H2O → CO32- + H3O+

Navnet «kullsyre» 
Navnet «kullsyre» er et unøyaktig trivialnavn, som i dag fremfor alt brukes synonymt med karbonsyre. Tidligere refererte navnet «kullsyre» også til karbondioksid. «Kull» refererte til karbon-bestanddelen, mens «syre» refererte til oksygenet.

Biologi 
Omdanningen av CO2 løst i vann til karbonsyre, og de to protolysetrinnene av karbonsyre er en viktig del av CO2/O2 omsetningen for celleåndingen, i blodet i menneskekroppen. Reaksjonene virker som buffer for å unngå for lav pH i blodet (surt blod).

Geologi 
Det vanligste karbonførende ionet i ferskvann er bikarbonat-ionet (HCO3-, og her er innholdet av karbon 19,7 %. Mineralet kalkspat (CaCO3), som er hovedkomponenten i alle jordens kalksteiner, inneholder 12 % karbon.

Grunnvannet vil inneholde karbonsyre fordi nedbøren, (som alltid har et lite innhold av CO2) siger ned i jorda. Mengden med karbonsyre i grunnvannet øker på grunn av rotrespirasjon og nedbrytning av organisk materiale. Vannets høye innhold av karbonsyre fører til forvitring av karbonatbergarter og silikatbergarter.

Forvitringsreaksjonen for mineralet kalkspat er (reaksjonen går fra venstre mot høyre): CaCO3 + H2CO3 → Ca+2 + 2HCO3-. Én av mange mulige forvitringsreaksjoner med silikatberger kan illustreres med følgende ligning: 

MgSiO3+ + 2H2CO3 + H2O → Mg2+ + 2HCO3- + H4SiO4.

Disse to reaksjonene forklarer hvorfor bikarbonationet (HCO3-) er det viktigste anionet i de fleste elver.

Industrielt bruk 
Karbonsyre blir tilsatt blant annet i brus og musserende vin og dannes naturlig i Champagne og øl.

Referanser

Syrer
Tilsetningsstoffer