Rikshirden

Rikshirden var den opprinnelige, egentlige og viktigste delen av Hirden, de «politiske soldatene» i Quislings fascistparti Nasjonal Samling (NS) før og under andre verdenskrig og bevegelsens harde ideologiske kjerne. Medlemmene i Rikshirden var menn over 18 år.

«Hirden» og «Rikshirden» er to begreper som feilaktig ble og blir  brukt litt om hverandre. «Hirden» er en fellesbetegnelse på alle hirdavdelingene i partiet: Gjennom krigsårene 1940–45 bestod Hirden av flere underavdelinger som var delt inn etter alder, kjønn og interesser. «Rikshirden» var navnet på den delen av organisasjonen som bestod av mannlige medlemmer eldre enn 18 år; unntaket var de som hadde gått inn i Hirdens flykorps eller Hirdmarinen.

Etter hvert bestod Rikshirden på landsbasis av flere tusen menn. Rikshirden skulle danne grunnstammen i en framtidig, norsk hær.

Oppgaver 
Rikshirdens oppgave var i første rekke å gjennomføre «Førerens», NS-lederen Vidkun Quislings, ideer og bestemmelser i praksis. I motsetning til de to andre hirdavdelingene for voksne menn, som var mer bregensa til enten sjø eller luft, var medlemmene i Rikshirden pålagt oppgaver som var flere, større og mer politisk vidtrekkende og historisk bestemmende.

Oppbygning 

Rikshirdens øverste sjef var NS' «fører» Vidkun Quisling. Under partilederen var Hirdsjefen, som Rikshirden var direkte underlagt. Hirdstaben ble ledet av stabssjefen i Rikshirden, som var hirdsjefens utøvende organ.

Medlemmene i Rikshirden hadde militære grader som sine forbilder i det tyske nazistpartiet NSDAPs paramilitære stormtropper SA og elitetropper SS.

Mennene var delt inn i tre hovedgrupper: Menige hirdmenn, nestlagsførere, speidere og nestspeidere ble omtalt som «mannskap». Den andre hovedgruppa var «underførere». Den omfattet lagførere, overlagførere, kvartermestere, furere og kommandosersjanter. Den siste gruppa var «hirdførere»:  troppsførere, nestsveitførere, sveitførere, fylkingførere, nestregimentsførere og regimentsførere.

Organisasjon 

Hirden var organisert militært med Rikshirden øverst. Hirden hadde ellers en desentralisert struktur med regionale og lokale avdelinger med egne hirdførere.

 NS' fører (Vidkun Quisling)
 Hirdsjefen og Rikshirdstaben
 Hirdfordelingen (Hirddivisjonen)
 Regimentet (3 fylkinger)
Fylkingen (2–6 sveiter)
 Sveiten (inntil 4 tropper, minimum 130 mann)
 Troppen (3 lag og stab, rundt 40 mann)
 Laget (10–12 mann)

Regimenter 
Rikshirden var delt i sju regimenter:
 Regiment Viken, medlemmer fra Østfold, Vestfold, deler av Akershus og Buskerud
 Regiment Eidsivating, medlemmer fra Hedmark og Oppland
 Regiment Hafrsfjord, medlemmer fra Rogaland, Agder-fylkene, Telemark
 Regiment Gulating, medlemmer fra Hordaland, Sogn og Fjordane, søndre del av Møre og Romsdal
 Regiment Frostating, medlemmer fra Nordre del av Møre og Romsdal, Trøndelag, søndre del av Nordland
 Regiment Hålogaland, medlemmer fra store deler av Nordland, Troms og Finnmark
 Regiment Viking, medlemmer fra Oslo og deler av Akershus

Hirdfordelinger
Fra februar 1944 ble ordningen med Hirdregimenter droppet til fordelt for tre hirdfordelinger.

1. Hirdfordeling
Fører: Regimentfører Thorvald Thronsen
Stabssjef: Fylkingfører Harald Normann Sødahl

2. Hirdfordeling
Fører: Nestregimentfører Arthur Qvist (februar-september 1944)
Befalsskole: Kaptein Karsten Ivar Sveen
Kaptein John Braseth
Overløytnant Tor Marstrander

3. Hirdfordeling
Fører: Nestregimentfører Erling Arnljot Søvik (1944–1945), nestregimentfører Othar Eivind Lislegaard (1945)
Stabssjef: Fylkingfører Per Bernhard Carlson

Landshirdsjefer

 Carl Johan Eckersberg Stenersen – 1934–1. mars 1935
 Johan Bernhard Hjort – mars 1935–1. januar 1937
 Orvar Sæther – 1. januar 1937–august 1940
 Konrad Sundlo –  august 1940–1941
 Oliver Møystad – 12. januar 1942–30. mars 1944
 Karl Marthinsen – 30. mars 1944–8. februar 1945
 Henrik Rogstad – 8. februar 1945–9. mai 1945

Uniform

Politiske uniformer ble forbudt i Norge fra 1933. Denne uniformsforbudloven ble formelt opphevet 8. november i okkupasjonsåret 1940. Allerede sommeren dette året trosset hirdmenn forbudet og kledde seg i brun skjorte, svart slips og armbind, og i september opptrådte medlemmene for første gang i en særegen norsk uniform i «utpreget sportslig tilsnitt» med skiluer og strekkbukser. NS, landets eneste lovlige parti fra 25. september, ble for alvor en uniformert bevegelse i nasjonalsosialistisk, militær tradisjon inspirert av det tyske nazistpartiet. Medlemmene bar uniformer, men ikke våpen slik frontkjemperne gjorde. Både Rikshirden, Unghirden, Guttehirden og NS' partiførere brukte brun uniformsskjorte etter mønster av de tyske «brunskjortene» i NSDAP.

Rikshirdens uniform var mørk gråblå. Hodeplagget var en sylinderformet, men myk skyggelue («skilue») med «stormreim» til å feste under haka. Jakka var dobbelt-, seinere enkeltknappet, hadde store slag og fire, påsydde lommer med klaffer og knapper. Om sommeren kunne medlemmene gå i skjorte uten jakke. I tillegg bestod uniformen av brun uniformsskjorte med svart slips, svart kryssbandolær, strekkbukser og beksømstøvler. Befal hadde ridebukser og høye skaftestøvler. 

På venstre overarm bar medlemmene svart armbind med solkors (hjulkors, olavskors) i «rødt og gull», partiets hovedsymbol, supplert med to oppadstående sverd, som var hirdmerket. Rangdistinksjonene var striper på skulderklaffene. Knappene var dekorert med partiets «solørn». De var mørke for menige og gylne for ledere.

Se også
 Hirden,

Referanser

Eksterne lenker
 

Norge under andre verdenskrig
Nasjonal Samling
Paramilitære organisasjoner