alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Deliathis

Se Systematisk inndeling

Deliathis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore (25-40 millimeter), slanke, fargerike trebukker, kroppen ofte farget i hvitt, gult eller oransje og svart. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange.

Levevis 
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Monochamini Aurivillius, 1921 eller Lamiini
 Slekten Deliathis Thomson, 1860 - 14 arter
 Deliathis batesi Gahan, 1888
 Deliathis bifurcatus Dillon & Dillon, 1941
 Deliathis buqueti (Tasté, 1841)
 Deliathis diluta Gahan, 1892
 Deliathis flavis Dillon & Dillon, 1941
 Deliathis impluviatus (Lacordaire, 1869)
 Deliathis incana (Forster, 1771)
 Deliathis neonivea Santos-Silva & Botero, 2018
 Deliathis nigrovittata Breuning, 1980
 Deliathis nivea Bates, 1869
 Deliathis parincana Breuning, 1971
 Deliathis pulchra Thomson, 1865
 Deliathis quadritaeniator (White, 1846)
 Deliathis superbus Franz, 1954

Kilder 
 Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
 Katalog over artene, Amerika 
 Bildegalleri

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1860
Psacothea

Se Systematisk inndeling

Psacothea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore til store (gjerne 15-20 millimeter), brunspraglete trebukker. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige med markerte, rettvinklede "skuldre".

Levevis 
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia. Psacothea hilaris har nylig etablert seg i Italia og flere andre land. Den er et fryktet, potensielt skadedyr.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Monochamini Aurivillius, 1921
 Slekten Psacothea Gahan, 1888 - 14 arter
 Psacothea hilaris (Pascoe, 1857) - delt inn i 12 underarter
 Psacothea nigrostigma Wang, Chiang & Zheng, 2002
 Psacothea rubra Gressitt, 1938

Kilder 

 Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
 Katalog over artene, Gamle verden

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1888
Aristobia

Se Systematisk inndeling

Aristobia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore (10-25 millimeter), kraftige trebukker. Artene i slekten er ganske ulike på farge. Flest arter er brunspraglete, men de kan også være svarte med gule flekker, helt kledt med okergul bestøving, eller ganske mørke. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Det tredje leddet har en dusk av svarte hår. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange.

Levevis 
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken. 
Noen av artene er alvorlige skadedyr da de borende larvene kan drepe unge trær.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling  
 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Monochamini Aurivillius, 1921
 Slekten Aristobia Thomson, 1868 - 13 arter
 Aristobia angustifrons Gahan, 1888
 Aristobia approximator (Thomson, 1865)
 Aristobia freneyi Schmitt, 1992
 Aristobia hispida (Saunders, 1853)
 Aristobia horridula (Hope, 1831)
 Aristobia laosensis Jiroux, Garreau, Bentanachs & Prévost, 2014
 Aristobia quadrifasciata Aurivillius, 1916
 Aristobia tavakiliani Jiroux, Garreau, Bentanachs & Prévost, 2014
 Aristobia testudo (Voet, 1778)
 Aristobia umbrosa (Thomson, 1865)
 Aristobia vietnamensis Breuning, 1972
 Aristobia voetii Thomson, 1868

Kilder 
 lamiinae.org - Aristobia. Med liste over artene 
 Katalog over artene, Gamle verden

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1868
Haplothrix

Se Systematisk inndeling

Haplothrix er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore til store (gjerne 15-20 millimeter), brunspraglete trebukker. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige med markerte, rettvinklede "skuldre".

Levevis 
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Borneo i øst.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Monochamini Aurivillius, 1921
 Slekten Haplothrix Gahan, 1888 - 11 arter
 Haplothrix amicator (Gahan, 1888)
 Haplothrix andamanicus (Breuning, 1979)
 Haplothrix andrewesi Breuning, 1935
 Haplothrix blairi Breuning, 1935
 Haplothrix fouqueti (Pic, 1932)
 Haplothrix griseatus (Gahan, 1888)
 Haplothrix paramicator Breuning, 1965
 Haplothrix pulcher (Hüdepohl, 1998)
 Haplothrix rivulosus (Gahan, 1888)
 Haplothrix simplex Gahan, 1888
 Haplothrix strandi Breuning, 1935

Kilder 

 Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
 Katalog over artene, Gamle verden

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1888
Norges brannvesen

Norges brannvesen drives av landets 356 kommuner. Det består av  brannmenn fordelt på 275 kommunale og interkommunale brannvesen. Av disse er  heltidsansatte i kommunene, mens  er deltidsansatte. Norge har 620 brannstasjoner.

Brannvesenet styres etter forskrifter som blir gitt av Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap (DSB). En rekke kommuner har felles interkommunale brannvesen.

Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap har utviklet en desentralisert yrkesutdanning for brannkonstabler og befalsutdanning for deltidsbrannvesenet. Utdanningen er hjemlet i forskrift om organisering og dimensjonering av brannvese og skal være gjennomført innen 2012.

Brannvesenet på Nedre Romerike, i Oslo, Bergen, Trondheim og Ålesund har egne USAR-grupper (grupper for urban søk og redning).

Se også 
 Liste over Norges brannvesen

Referanser

Eksterne lenker 
 Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av brannkonstabel
 Brannmannen.no
 Norsk brannvernforening
 Norsk Brannbefals Landsforbund (NBLF)
 Norges brannskole (nbsk)
 Nettportalen for norske brannvesen
 Brannmuseet i Oslo
 Oslo brann- og redningsetats historie 1050–1945
The Megaphonic Thrift

The Megaphonic Thrift er et rockeband fra Bergen som spiller musikk innen indierock, støyrock og alternativ rock. 
Bandet ble dannet høsten 2007 av  og Fredrik Vogsborg med medlemmer fra blant annet The Low Frequency in Stereo og Casiokids.

Bandet ga ut sitt første album Decay Decoy i 2010 og har gitt ut totalt tre album. De fikk Spellemannprisen 2015 i klassen indie for sitt tredje album Sun Stare Sound som ble produsert av Jørgen Træen. Bandet var en av finalistene til Årets Urørt i 2009.


Medlemmer  
 : gitar og vokal
 Fredrik Vogsborg: trommer
 : bass og vokal
 : gitar

Diskografi 
 Decay Decoy (2010, Hype City Recordings)
 The Megaphonic Thrift (2012, Tuba / Neues Records)
 Sun Stare Sound (2015, Young Aspiring Professionals)
 Få Meg Til Verden I Tide (2016, Neues)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske rockegrupper
Vinnere av Spellemannprisen
LibreOffice Base

LibreOffice Base er et databasehåndteringssystem for relasjonsdatabaser i kontorprogramvaren LibreOffice. Applikasjonen blir utviklet av The Document Foundation. Første versjon var 3.4.0.1 som ble lansert 4. oktober 2011 som en fork av OpenOffice.org Base. Siste versjon er 7.4.2 som ble lansert 13. oktober 2022.

Programmets oppgave er å opprette og behandle databaser, og forberede skjemaer og rapporter som gir enkel tilgang til data. Dets funksjonalitet og grafiske brukergrensesnitt er sammenlignbar med Microsoft Access. Programmet kan brukes som et grensesnitt mot Microsoft Access-databaser (JET), ODBC- og JDBC-datakilder, PostgreSQL, MySQL og MariaDB.

I versjon 4.2.0 (lansert 30. januar 2014) ble den C++-baserte databasetjeneren Firebird en eksperimentell opsjon, og i  versjon 6.2.0 (lansert 7. februar 2019) ble Firebird standard. Tidligere benyttet LibreOffice Base (likesom forgjengeren OpenOffice.org Base) søkemotoren HSQLDB, som er skrevet i Java.

LibreOffice Base er  plattformuavhengig og kan kjøre på Microsoft Windows, macOS, Android, FreeBSD, OpenBSD, NetBSD og Linux.

Referanser

Eksterne lenker
 LibreOffice Base hos LibreOffice.org
 LibreOffice Base Handbook hos The Document Foundation Wiki

LibreOffice
Databasehåndteringssystem
Det svenske instituttet i Athen

Det svenske instituttet i Athen (svensk: Svenska institutet i Athen; gresk: Σουηδικό Ινστιτούτο Αθηνών) er et svensk institutt som driver klassisk arkeologi i Hellas, og er et av 17 utenlandske arkeologiske institutt som betjenes i Athen. Det svenske instituttet ble opprettet den 10. mai 1948. Det finansieres av det svenske Utbildningsdepartementet (som har ansvar for utdannelse og forskning). Det drives som en stiftelse og Sveriges regjering velger ordføreren i instituttets styre og regnskapene blir revidert av en revisor utpekt av regjeringen.

Sammen med de tilsvarende dansk, finske og norske arkeologiske instituttene på stedet (se lenke nederst) bidrar det svenske instituttet til Det nordiske biblioteket i Athen. Instituttets formål er formulert som følgende: «... å fremme utforskning av Hellas' antikke kultur, å formidle kunnskap om dette, og dermed berike vår egen kultur, samt å stimulere og støtte kulturutvekslingen mellom Sverige og Hellas.»

Direktør for instituttet siden 2010 har vært Arto Penttinen. Torsten Kälvemark har siden samme tid vært ordfører i stiftelsens styre. Til instituttet tilhører også Gästhuset i Kavala. Kavala ligger i østlige Makedonia i nordlige Hellas og har boliger tilgjengelige for svenske kunstnere, forfattere og forskere.

Arkeologiske utgravninger 

Instituttet har gjort utgravninger i blant annet Afidnes (Attika), Asine (Argolis), Agios Elias (Arkadia), Berbati (Argolis), Khaniá Kastelli (Kreta), Dendra (Argolis), Kalaureia (Poros), Malthi (Messenia), Midea (Argolis), Paradeisos (vestlige Trakia), samt gjort arkeologiske oversiktsundersøkelser i Asea (Arkadia) og Makrakomi (Fthiotis).

Direktører for instituttet 
 Erik Holmberg 1947–48
 Åke Åkerström 1948–56
 Arne Furumark 1956–57
 Paul Åström 1958–63
 Carl-Gustaf Styrenius 1963–71
 Åke Åkerström 1971–72
 Pontus Hellström 1972–76
 Robin Hägg 1976–94
 Berit Wells 1994–2003
 Ann-Louise Schallin 2004-10
 Arto Penttinen 2010-

Trussel om nedleggelse 
I den svenske regjeringens budsjettforslag for 2015 foreslo utdanningsminister Helene Hellmark Knutsson å minske bidragene til de tre middelhavsinstituttene, blant annet Det svenske instituttet i Athen, med en halvering for 2016 og fullstendig opphør i 2017. Etter store protester ble forslaget trukket tilbake.

Se også 
 Det Danske Institut i Athen
 Det finske institutt i Athen (finsk: Suomen Ateenan-Instituutti)
 Det norske institutt i Athen

Referanser

Litteratur 
 Korka, E. et al., red. (2006): Foreign Archaeological Schools in Greece, 160 Years, Athen: Hellenic Ministry of Culture, s. 144-151.

Eksterne lenker 
 Det svenske instituttet i Athen, offisielt nettsted

Athen
Svenske organisasjoner
Mount Greene

Mount Greene er et fjell som er 2220 moh, ved sørsiden av munningen av Freimanisbreen hvor denne møter toppen av Tuckerbreen i Admiralty Mountains i Antarktis. Det ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) fra landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy, 1960–62, og ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names etter løytnant John H. Greene i U.S. Army, som ledet en helikopteravdeling som fløy for USGS under landmålingen av området, 1961–62.

Kilder

Fjell i Antarktis
Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Nasjonalrådet (Slovakia)

Nasjonalrådet for Den slovakiske republikk (slovakisk: Národná rada Slovenskej republiky) er Slovakias folkevalgte parlament. Nasjonalrådet et ettkammerparlament med 150 medlemmer. Det er landets lovgivende myndighet, og har i tillegg som oppgave å kontrollere regjeringen. Parlamentet holder til i Bratislava.

Historie 
Den ungarske stenderforsamlingen holdt sine møter i Bratislava fra 1536 til 1848. Det første slovakiske medlem av forsamlingen var Ľudovít Štúr i 1847. Som den første slovakiske nasjonalforsamling regnes et møte i Wien i 1848, med 2007 deltakere. Møtets president var Jozef Miloslav Hurban. Fra 1869 til 1918 fantes det et mindre antall slovakiske medlemmer av Ungarns parlament.

I perioden 1918 til 1939 var slovakene representert i Tsjekkoslovakias parlament i Praha. Den andre slovakiske nasjonalforsamling møttes i september 1918. Denne nasjonalforsamlingen ble imidlertid forbudt av de tsjekkoslovakiske sentralmyndighetene, allerede i 1919. Inntil 1939 ble det valgt slovakiske representanter til parlamentet i Praha, men uten at de på selvstendig grunnlag kunne hevde interessene til den slovakiske nasjon. Et slovakisk parlament ble opprettet i perioden 1939 til 1945, under tysk, nasjonalsosialistisk overherredømme. 

Slovakia var i perioden 1945 til fløyelsrevolusjonen i 1989, en kommunistisk ettpartistat. De første demokratiske valg til parlamentet ble holdt i 1990. En ny grunnlov trådte i kraft 1. januar 1993.

Partistrukturen er relativt oppsplittet. Koalisjonsregjeringer har derfor vært det vanlige.

Valgordningen 
Valgperioden er fire år, men det er anledning til å skrive ut nyvalg før perioden er ute. Valgordningen er forholdstallsvalg basert på partilister.  I tillegg kan velgerne gi særskilt stemme til fem ulike kandidater. Partilistene avgjør maktfordelingen mellom partiene i parlamentet.   

Det gjelder en sperregrense på 5 % for partier, 7 % for koalisjoner av to til tre partier, og 10 % for koalisjoner på fire partier eller flere.

Parlamentets sammensetning 
Etter valget i Slovakia 2016 ble fordelingen av mandatene blant partiene slik: Sosialdemokratene (49), Frihet og Solidaritet (21), Vanlige folk og uavhengige personligheter (19), Slovakias nasjonalparti (15), Kotleba - Vårt Slovakia (14), Vi er en familie – Boris Kollár (11), Broen (11), Nettverket (10).

Referanser 

Nasjonale parlamenter
Slovakisk politikk
Jean-Louis Trintignant

Jean-Louis Xavier Trintignant (født 11. desember 1930 i Piolenc i Vaucluse, død 17. juni 2022 i Collias i Gard) var en fransk skuespiller.

Trintignant filmdebuterte i 1955 og fikk året etter sitt gjennombrudd som Brigitte Bardots veike ektemann i Og gud skapte kvinnen...  Etter et tre års avbrudd på grunn av militærtjeneste i Algerie fortsatte han filmkarrieren i Frankrike. Han fikk oppmerksomhet for Claude Lelouchs En mann og en kvinne i 1965. I 1970 ble han belønnet med prisen for beste skuespiller i Cannes for rollen i Costa-Gavras' Z 

Han var en gift med skuespillerinnen Stéphane Audran. Han er far til Marie Trintignant som i 2003 ble drept av sin partner.

Filmografi (i utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 
  

Franske skuespillere
Fødsler i 1930
Mount Emison

Mount Emison er et markant fjell,, 2 050 moh, som ligger på vestsiden av Campbellbreen, like nord for munningen av Batesbreen i Deep Freeze Range i Victoria Land. Det ble kartlagt av U.S. Geological Survey etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy, 1955–63, og  navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names etter William B. Emison, en biolog ved McMurdo-basen, 1964–65 og 1965–66.

Kilder 

Fjell i Antarktis
Victoria Land
Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Ross Dependency
Beaufoy Ridge

Beaufoy Ridge er en særpreget svart rygg i havet utenfor Antarktis. Den ligger på vestsiden av Sunshinebreen og like nord for Iceberg Bay på sørkysten av Coronation Island i Sør-Orknøyene. Den har en høyde opp mot 650 moh i nordvestenden. Den ble navnsatt av Falkland Islands Dependencies Survey, etter kartleggingen deres i 1948–49, etter kutteren «Beaufoy» som den 12. desember 1821 med Michael McLeod som kaptein, seilte til en posisjon minst 60 nautiske mil vest for Sør-Orknøyene, hvor de på kartet avmerket at de hadde sett land, muligens  Coronation Island.

Kilder 

Sør-Orknøyene
Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Doolette Bay

Doolette Bay er en bukt som ligger der vestsiden av Ninnis bretunge møter fastlandet. Den ble oppdaget av Den australasiatiske antarktisekspedisjonen (1911–14) under ledelse av  Douglas Mawson, som navngav den etter G.P. Doolette fra Perth, som støttet ekspedisjonen økonomisk.

Kilder 

George V Land
Bukter i Antarktis
Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Hallstein Rasmussen

Hallstein Rasmussen (født 22. april 1925 i Nordre Bjørnsund i Fræna kommune, død 28. februar 2016 i Bergen) var fiskeridirektør i tiden 1978-1988.

Han var født i fiskeværet Nordre Bjørnsund i Fræna kommune i Møre og Romsdal som den yngste av 12 søsken. Etter endt utdanning som sosialøkonom ble han ansatt i Fiskeridirektoratet i 1953 som sekretær for daværende fiskeridirektør Klaus Sunnanå. I 1958 tiltrådte han som generalsekretær i Norges Fiskarlag. Ti år senere, i 1968, ble han tilsatt som assisterende fiskeridirektør. Han ble utnevnt til fiskeridirektør i 1978.  Etter åremålets utløp  i 1988 og fram til han gikk av med pensjon i 1995 hadde  Rasmussen igjen tittelen som assisterende fiskeridirektør.

Rasmussen styrte Fiskeridirektorat i en brytningstid. Teknologiske nyvinninger og en stor kapasitetsoppbygging i fiskeflåten førte til nedfiskede bestander. Dette førte etterhvert til en overgang fra fritt fiske til en gjennomregulert fiskerinæring.  Samtidig kom framveksten av havbruksnæringen. Rasmussen var en pådriver for etablering av forskningsstasjonene i Matre og Austevoll. Gjennom store deler av sin karriere var han styreleder for fiskermessen i Trondheim, senere også for Aqua Nor som i dag er verdens største messe for akvakultur-teknologi. I en årerekke ledet han også fiskeriforhandlingene med Færøyene.

Hallstein Rasmussen var ridder av 1. klasse av St. Olavsorden og æresmedlem av Norges Fiskarlag.

Kilder 
 Nekrolog i Aftenposten 9. mars 2016
 Nekrolog - Fiskeridirektoratet 7. mars 2016
 Omtale i Fiskeribladet Fiskaren 4. mars 2016
 Medlem av styrer og råd - Forvaltningsdatabasen

Norske embets- og tjenestemenn
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Personer fra Fræna kommune
Audun Engh

Audun Engh (født 1948) er en norsk jurist, redaktør og stedsaktivist. Han myntet det norske begrepet plansmie fra det engelske charette som er en direktedemokratisk arbeidsform for stedsutvikling. Blant Enghs kjernesaker er tradisjonsbasert arkitektur, steds- og byutvikling i menneskelig skala og å bringe lokal medbestemmelse inn i byutviklingen, for på den måten å gi makten over omgivelsene tilbake til folket.

I 1970-årene var Engh aktiv i Gateavisa-redaksjonen. Han var lenge et stabilt element i bladets liv, har vært karakterisert som avisas «grå eminense», og brukte aliaset «Josef S» som skribent. Han skrev gjennom mange år om film i Klassekampen.

Etter eksamen som jurist arbeidet han for Oslo Byfornyelse fra 1979 til midten av 1980-tallet. Han jobbet med å bevare og rehabilitere de gamle bymiljøene på østkanten i Oslo.

I 2001 stiftet han sammen med bl.a. Petter Olsen og Charles III organisasjonen INTBAU, International Network for Traditional Building, Architecture and Urbanism, hvor han i mange år har vært styremedlem. Engh er også styremedlem i INTBAU Norge som arbeider for tradisjonell arkitektur og byggeskikk. Engh er en markant kritiker av modernistisk arkitektur, som han betegner som en ideologi som bør bekjempes.

I 2016 var Engh en av stifterne av bevegelsen «Arkitekturopprøret Norge», som fremhever klassisk arkitektur som en kontrast til det som oftest bygges i dag. Som frontfigur i bevegelsen har han bidratt til å skape oppmerksomhet om byplanlegging og om hvordan arkitektur påvirker innbyggerne i en positiv eller negativ retning. 

Engh fikk i 2016 Livsverksprisen av Vestre Stabekk Vel sammen med Arne Sødal og Erling Okkenhaug. I 2017 vant Engh Agenda Magasins kronikk-konkurranse hvor temaet var «Hvilket offensivt politisk prosjekt bør Norge satse på de neste ti årene?».

Han mottok Sivilisasjonsprisen for 2020 av Ttdsskriftet Sivilisasjonen, med utdeling i 2022 grunnet utsettelse på grunn av koronoapandemien. Juryens begrunnelse var Enghs jurdiske innsats for klassisk arkitektur for å bevare Grünerløkkens klassiske bebyggelse, lederskap av den norske avdelingen av INTBAU og organisasjonen Byens Fornyelse, samt som en av grunnleggerne av «Arkitekturopprøret» i Norge.

Audun Engh er sønn av Ragnhild Engh (født Espeland) og Arnljot Engh (1906-1987), som var mangeårig kinodirektør i Oslo.

Referanser

Eksterne lenker 
 Plansmier
 INTBAU Scandinavia
 INTBAU Norge

Norske jurister
Norske redaktører
Norske kulturvernere
OpenOffice.org Base

OpenOffice.org Base er et tidligere program i kontorprogramvaren OpenOffice.org. Første versjon ble lansert 30. april 2002. Programmets oppgave var å opprette og behandle databaser, og hadde støtte for skjemaer og rapporter som ga enkel tilgang til data. I funksjonalitet var det sammenlignbar med Microsoft Access.

I mai 2012 ble den etterfulgt av Apache OpenOffice Base. Den 25. januar 2011 ble LibreOffice Base lansert som en fork av OpenOffice.org Base.

OpenOffice.org
Databasehåndteringssystem
Programvare fra 2002
Produktavviklinger i 2012
Mabel Mercer

Mabel Mercer (født 3. februar 1900 i Burton upon Trent i England, død 20. april 1984) var en engelsk artist som sang låter inspirert av kabaret- og jazzmusikk. Hun sang ofte på nattklubber som Chez Bricktop, Le Ruban Bleu, Tony's, RSVP, Carlyle, St. Regis Hotel og etter hvert sitt eget lokale, Byline Club. Sangeren Frank Sinatra besøkte ofte konsertene hennes, og la ikke skjul på at han beundret henne.

Hun ble gitt Presidentens frihetsmedalje av Ronald Reagan i 1983, som kalte henne «en sangers sanger» og «et levende bevis på dyktigheten til amerikansk sang».

Diskografi 
 1942: Porgy and Bess
 1953: Songs by Mabel Mercer, Vol. 1
 1953: Songs by Mabel Mercer, Vol. 2
 1953: Songs by Mabel Mercer, Vol. 3 (Written Especially For Her)
 1955: Mabel Mercer Sings Cole Porter
 1956: Midnight at Mabel Mercer's
 1958: Once in a Blue Moon
 1960: Merely Marvelous Mabel Mercer
 1964: Mabel Mercer Sings
 1965: The Art of Mabel Mercer (nyutgivelse av Songs by Mabel Mercer med et ekstra spor)
 1968: At Town Hall (konsertalbum med Bobby Short)
 1969: Second Town Hall Concert (konsertalbum med Bobby Short)
 1974: For Always (nyutgivelse av Mabel Mercer Sings)
 1975: A Salute to Mabel Mercer on her 75th Birthday (samleboks)
 1980: Echoes of My Life (siste studioinnspilling)
 2002: Previously Unreleased Live Performances (Legendary Performers)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 The Mabel Mercer Foundation

Engelske sangere
Engelske skuespillere
Jazzvokalister
Presidentens Frihetsmedalje
Personer fra Burton upon Trent