alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Brynjulf Bull

Brynjulf Friis Bull (født 17. oktober 1906 i Oslo, død 18. juni 1993) var en norsk jurist, høyesterettsadvokat og politiker for Arbeiderpartiet.

Oppvekst og utdannelse 
Brynjulf Bull ble født i Kristiania som en av flere sønner til forretningsmannen Trygve Bull og Sally, født Friis. En av brødrene hans var Trygve Bull. På farssiden tilhørte familien den trønderske slekten Bull.
Etter skolegang på Fru Nielsens Latin- og realskole avla han examen artium ved Oslo katedralskole i 1925 og begynte deretter på jusstudier ved Universitetet i Oslo.

Som student ble han med i den kommunistiske akademikergruppen Mot Dag og organisasjonen Clarté som var mer internasjonalt orientert, men i Norge nært knyttet til Mot Dag. Han ble leder for Clarté i 1933. I 1935 var han leder for Det Norske Studentersamfund. 

Han var interessert i skuespillerkunst og involverte seg både som skuespiller og som leder i Studentersamfundets Theater ved Det Norske Studentersamfund.

Han avla juridisk embetseksamen i 1930.

Karriere 

I 1933 etablerte Bull sin egen advokatpraksis hvor han blant annet tok saker for fagbevegelsen og straffesaker. Under krigen ledet arbeidet for fagbevegelsen til at han ble arrestert av tyskerne og satt fengslet blant annet på Grini fra 1942 til 1944. 

Han var statsadvokat for landssviksaker 1945–47.

Fra 1953 til 1963 var han leder i Arbeidsretten.

Etter Mot Dag gikk inn i Arbeiderpartiet ble også Brynjulf Bull engasjert der. Han ble valgt inn i Oslo kommunestyre i 1945. I 1948 ble han varaordfører og i 1952 ordfører. Ordførerposisjonen innehadde han til 1975 med unntak av periodene 1956-1959 og 1962-1963.

I 1966 var han sentral i løsningen av «teaterstreiken».  Bull var pådriver for, og første styreleder i Oslo Konserthus. I Oslo er vestre del av Rådhusplassen oppkalt etter ham.

Han mottok St. Hallvard-medaljen i 1976.

Familie 
Bull var fra 1937 gift med Ruth Bernhardina Øgrim og er far til tidligere statssekretær Bernt Bull.
Politikeren, forfatteren og skolemannen Trygve Bull var hans bror.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Brynjulf Bull, Store norske leksikon.

Norske høyesterettsadvokater
Ap-ordførere i Oslo
Medlemmer av Mot Dag
Formenn av Det Norske Studentersamfund
St. Hallvard-medaljen
Personer fra Oslo
Norsk Luftfartsmuseum

Norsk Luftfartsmuseum er Norges nasjonale museum for luftfart. Museet omfatter militær og sivil luftfartshistorie fordelt på rundt  m², og utstillingen er Nordens største innen luftfart. Museet, som ligger i Bodø og er formet som en gigantisk propell, er tegnet av det lokale arkitektfirmaet Boarch arkitekter.

Museet ble åpnet av Kong Harald V den 15. mai 1994.

Utstillingene 

Norsk Luftfartsmuseums utstillinger forteller historien om luftfart, med fokus på den norske historien fra begynnelsen og fram til i dag.

I utstillingen finnes blant annet fly som Supermarine Spitfire, F-5 Freedom Fighter, CF-104 Starfighter, Junkers Ju 88, spionflyet U-2, Junkers Ju 52, Twin Otter og Fokker F.28.

Museet har eget verksted for restaurering av fly, og mange av flyene i utstillingen er restaurert her. Hvis man er spesielt interessert er det mulig å kontakte museet på forhånd og be om å få besøke restaureringsverkstedet. I tillegg har museet, i samarbeid med Bodø Luftfartshistoriske Forening og andre samarbeidspartnere, berget og samlet inn flere gamle flyvrak, og vrakdeler fra både fjell og under vann.

Strid om lokaliseringen 
Det var lenge strid om hvor museet skulle ligge. Miljøet rundt Forsvarets flysamling på Gardermoen ønsket å bygge museet der, mens miljøet i Bodø ønsket å lokalisere museet i Bodø. 31. mars 1992 vedtok Stortinget at det skulle bygges ett felles museum for sivil og militær luftfart i Bodø.

Beliggenhet 
Norsk Luftfartsmuseum ligger i Bodø i Nordland fylke, omtrent halvannen kilometer fra Bodø sentrum. Bodø videregående skole avd. flyfag har lokaler i samme bygg.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Norsk Luftfartsmuseum

Museer i Nordland
Byggverk i Bodø
Kultur i Bodø
Forsvarets museer
Luftfartsmuseer
Museer etablert i 1994
Transportmuseer i Norge
Norsk luftfartshistorie
Grønnlifjelltunnelen

Grønnlifjelltunnelen er en veitunnel på fylkesvei 830 mellom Finneid og Sulitjelma. Tunnelen er  meter lang. Den ble bygd som jernbanetunnel som en del av forlengelsen av Sulitjelmabanen til Finneid i 1956. Jernbanen ble nedlagt i 1972, og jernbanestrekninga ble omgjort til vei. Dette arbeidet var ferdig i 1975.

Se også 
Hårskolttunnelen
Sjønståfjelltunnelen
Stokkviknakken tunnel
Veitunneler i Norge

Eksterne lenker
Staten vegvesen veikart

Sulitjelmabanen
Veitunneler i Fauske
Tunneler åpnet i 1956
Tunneler åpnet i 1975
1956 i Norge
1975 i Norge
Langvassdalen (Kvæfjord)

Langvassdalen er en dal på Hinnøya, i Kvæfjord kommune i Troms. Dalen går fra Langvassbukta ved Gullesfjorden, vestover til det lave skaret mot Sigerfjorden. Den aller øverste delen av Langvassdalen tilhører Sortland kommune i Nordland. Midt i dalen ligger Langvatnet.

Riksvei 85 (tidligere europavei 10) følger Langvassdalen og Langvassvatnet mellom Langvassbukt og sør-åpningen av Sigerfjordtunnelen øverst i dalen, like vest for kommunegrensa.

Referanser 

Kvæfjords geografi
Sortlands geografi
Daler i Troms og Finnmark
Rørvikskartunnelen

Rørvikskartunnelen er en tunnel mellom Kabelvåg og Rørvika på Austvågøya, i Vågan kommune i Nordland. Tunnelen er 726 meter lang, og er en del av europavei 10. Tunnelen erstattet veien over Rørvikskaret, som i dag kan gås til fots. Byggingen av tunnelen tok hele 5 år, fordi tunnelbyggerne traff på en svakhetssone inne i fjellet. Fjellet raste ut, og det ble til slutt hull tvers gjennom fjellet fra skaret og ned til tunnelen. Inne i tunnelen ble det støpt et tykt tak i bruddsonen. Hullet oppe på skaret er omkranset av et høyt gjerde for å hindre at sauer eller folk skal falle ned. Gjennomslag i tunnelen kom 1. desember 1970, og den ble åpnet 8. november 1974. Det gamle veien nådde 140 meter over havet og det var problemer med snøstormer.

Referanser 

Veitunneler på europavei 10
Veitunneler i Nordland
Veier i Vågan
Tunneler åpnet i 1974
1974 i Norge
Bånsull

Bånsull, barnesull, vuggevise eller god-natt-sang er sanger som synges for å roe barn når de skal sove. Mange bånsuller er gamle folkeviser, og det er i stor grad disse gamle god-natt-sangene som kalles bånsuller. Navnet kommer av ordene barn (bån) og sulle. Man skal sulle barnet i søvn med en rolig sang. En snakker også om å lulle i søvn, jf. den opprinnelig svenske Byssan lull. Engelsk lull (som i lullaby = vuggevise) og tysk lullen (vugge) har samme opprinnelse.

Folklorister skiller mellom god-natt-sanger og svævingssanger (av verbet svæve som betyr å få til å sove). Svævingssang brukes for spedbarn som må synges helt inn i søvnen. Slik sang trenger ikke ha meningsfullt innhold, kan gjerne improviseres, men de må være jevnt rytmiske og vare ved helt til barnet sover. Godnattsangen brukes til større barn. Det er en sang som synges som en del av leggeritualet. Sangen har meningsfull tekst og kan gjerne være kort. Disse sangformene er i utgangspunktet ikke sanger som inngår i en barnetradisjon..

Bånsuller i klassisk musikktradisjon 
I klassisk musikk kalles bånsuller berceuse, som er et fransk ord for bånsull. Den antagelig mest kjente bånsullen er Johannes Brahms' sang Wiegenlied. Av norske bånsuller er Gjendines bådnlåt blant de mest kjente. Edvard Grieg hørte den av den unge seterjenta Gjendine Slålien på Skogadalsbøen i Jotunheimen. Han skrev den ned, og arrangerte den for piano.

Norske vuggeviser 
Av en mengde tradisjonelle og populære vuggeviser på norsk kan nevnes:

 Byssan lull
 Trollmors vuggevise
 Den lille Ole med paraplyen
 Sulla meg litt
 Ha takk, O Gud, for dagen
 Lykkeliten
 Kvelden lister seg på tå
 Sov, du vesle spire ung
 Kjære lille gutten min
 Fager kveldssol smiler
 Nå lukker seg mitt øye
 Sov du, vesle vennen min
 Om kvelden
 So ro, Lillemann (Klatremus' vuggevise) – fra Thorbjørn Egners fortelling Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
 Jeg er trett og går til ro
 Vuggevise – av Jens Gunderssen; denne visen skrev Gunderssen imidlertid til en voksen kvinne som lå på dødsleiet
 Vuggevise med tekst av lyrikeren Kolbein Falkeid og melodi av Øyvind Staveland, framført av bandet Vamp – utgitt på albumet En annen sol (2000)

Referanser

Eksterne lenker 
 

 Bånsull "Gjendines bådnlåt", fra prosjektet lullabiesoftheworld.org
 Bånsull "Na ska' en liten fa sova sa sott", fra prosjektet lullabiesoftheworld.org

Musikalske former
EM i friidrett 1998

EM i friidrett 1998 ble arrangert i Budapest 18. – 23. august. Øvelsene ble arrangert på Népstadion, der også EM i friidrett 1966 ble arrangert. Det deltok 1330 utøvere fra 44 land.

Resultater

Menn

Løpsøvelser

Tekniske øvelser

Kvinner

Løpsøvelser

Tekniske øvelser

Forkortelser 
 MR: Mesterskapsrekord

Medaljetabell

Referanser

Eksterne lenker
 Fullstendige resultater for alle finaledeltakere på CNN/Sports Illustrated (engelsk)

 
Internasjonale mesterskap i Ungarn
Sport i Budapest
Friidrett i Ungarn
Sport i Ungarn i 1998
Luftforsvarets stasjon Kautokeino

Luftforsvarets stasjon Kautokeino var en kontroll- og varslingsstasjon som ble opprettet i Kautokeino kommune i 1955. LSTN Kautokeino ble nedlagt som selvstendig stasjon 40 år senere, i 1995. 

Stasjonen var en del av NATOs NADGE-system og dens militære kallesignal var «Brandy». Ved nedleggelsen ble anlegget omgjort til et radarhode under Luftforsvarets stasjon Sørreisa.

Tidslinje
Høst 1945 – Flyvåpenet oppretter radiosenderstasjon i Kautokeino
Høst 1954 – Bygging av stasjonen tar til, på høyden Hannumaras utenfor Kautokeino tettsted
9. mars 1955 – Stasjonen etableres
29. april 1955 – Radar settes i drift
Oktober 1957 – Kautokeino observerer flyvninger med English Electric Canberra-fly fra Bardufoss, gjennom Finland og inn over Kola-halvøya
1958 – Radaren byttes ut
1958 – Stasjonen igangsetter utbedring av flystripen fra krigens dager
22. mars 1961 – Ny kaserne og messe innvies
1969 – Ny administrasjonsbygning tas i bruk
9. februar 1972 – Gapfiller-radar på Iskuras sør for Karasjok settes i drift for å "lappe hull" i radardekningen
16. april 1972 – Radaren på stasjonen tas ut av drift, radarhode på Rassegalvarre settes i drift like etter. Kautokeino er nå en fullverdig del av NATOs varslingskjede
28. desember 1984 – Kautokeinos radarhoder er de første i NADGE-systemet til å observere en russisk krysserrakett på vidvanke inn over norsk og finsk luftrom
13. mai 1985 – Radaren på Iskuras tas ut av drift
1. mars 1987 – Radaren på Iskuras settes i drift igjen
28. mai 1988 – FENRIS dataoverføringssystem overflødiggjør operasjonsrommet i Kautokeino
30. juni 1988 – Stasjonen blir administrativt underlagt Banak flystasjon og operativt underlagt Luftforsvarets stasjon Sørreisa
1992 – Kongen og Dronningen besøker stasjonen
9. mars 1995 – LSTN Kautokeino feirer 40 år
1. august 1995 – Stasjonen opphører, samarbeidet med Banak avsluttes. Avdelingen er fra nå av en del av LSTN Sørreisa

Stasjonssjefer

Se også
 Luftforsvaret

Eksterne lenker

Norske nedlagte militæravdelinger
Kautokeino
Militære installasjoner i Troms og Finnmark
Byggverk i Kautokeino
Etableringer i 1955
Opphør i 1995
Kautokeinos historie
Drømmemilen

Drømmemilen er et begrep som er knyttet til løp av en engelsk mil (1609 meter) innen friidrett. Drømmegrensen som knyttes til begrepet drømmemilen var 4 minutter. Briten Roger Bannister var først i verden med å klare det, han løp i mai 1954 på 3.59,4 i Oxford. Verdensrekorden per 1. januar 2008 er 3 minutter 43,13 sekunder, et løp Hicham El Guerrouj presterte i Roma i 1999.

John Walker fra New Zealand presterte 129 løp under 4 minutter, og var på veien dit først med 100 løp under i drømmegrensen. Steve Scott, USA har flest løp under 4 minutter med sine 136.

Drømmemilen på Bislett 
Begrepet er også knyttet til Bislett Games, der drømmemilen har hatt lang tradisjon som et av høydepunktene. Spesielt mye oppmerksomhet var det i perioden Britene Sebastian Coe, Steve Ovett og Steve Cram dominerte verdens mellomdistanseløp. Disse tre satte hver sin verdensrekord på en engelsk mil på Bislett stadion. Coe med 3.48,95 17. juli 1979, Ovett med 3.48,8 1. juli 1980, og sist Cram med sin fantastiske rekord på 3.46,32 den 27. juli 1985.

Et annet høydepunkt fra drømmemilen på Bislett var 31. juli 1974 da Knut Kvalheim vant på 3.56,2, en tid som stod som norsk rekord i 38 år. I det samme løpet kom Larvik-løperen Lars Martin Kaupang på 5.-plass, også han under drømmegrensen, med 3.59,9.

Henrik Ingebrigtsen senket sin egen norske rekord under Bislett Games 2014. Filip Ingebrigtsen løp under 3.50 under Bislett Games 2019. I 2022 var Jakob Ingebrigtsen 14 hundredeler fra Steve Crams europarekord fra 1985.

Referanser

Eksterne lenker 
 IAAF.org verdens beste gjennom tidene
 Friidrett.no Norges beste gjennom tidene

Mellomdistanseløp
Friidrettsterminologi
Otto Øgrim

Johan Otto Øgrim (født 1. oktober 1913, død 6. desember 2006) var en norsk fysiker og forfatter. Han ble sammen med Helmut Ormestad rikskjent gjennom NRKs programserie Fysikk på Roterommet.

De to skrev også sammen med Kåre Lunde et meget brukt fysikkverk for videregående skole, Rom Stoff Tid, som de tre vant Cappelenprisen for i 1983.

Under andre verdenskrig var Øgrim et sentralt medlem i den norske etterretningsorganisasjonen XU, hvor han gikk under kallenavnene «Nr. 8» og «Jørgen».

Allerede høsten 1940 ble han involvert i ettertningsarbeid sammen med Sverre Midtskau, som kom fra Storbritannia i oppdrag for SIS. 

Øgrim var i mange år ansatt som universitetslektor i fysikk ved Universitetet i Oslo. Han er forfatter og medforfatter av ei rekke bøker om fysikk, blant annet i forbindelse med Roterommet-serien, skolebøker og målestandarder.

Øgrim var sønn av Tobias Immanuel Øgrim, som blant annet var leder for Frelsesarmeen i Norge. Otto Øgrim var far til forfatteren Tron Øgrim og professor Leikny Øgrim. Han var bestefar til rapperne Elling og Aslak Borgersrud i Gatas Parlament og til journalist og politiker Liv Gulbrandsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fysikere
Medlemmer av XU
Norske sakprosaforfattere
Vinnere av Cappelenprisen
Tromsø lærerhøgskole

Tromsø lærerhøgskole var en høgskole for lærerutdanning.

Det startet som Trondenes Seminarium i Trondenes like utenfor Harstad den 7. februar 1826, etter å ha blitt opprettet ved Kongelig resolusjon av 2. juni 1824, som det første offentlige lærerseminar i Norge.  

De ni elevplassene ved seminaret var forbeholdt hvert prosti, samt Øst-Finnmark (2), Vest-Finnmark (2), hvorav halvparten skulle komme fra samisk befolkning. Som bestyrer og førstelærer ansatte de  prosten i Senja, Simon Nicolai Kildal (1796–1839). Annenlærerstillingen ble besatt av Nils Gundersen  (1771–1854), eller Gundar-Niljas som han het på samisk.   

De tre første elever var Johannes Ottesen (1799–1874) fra Korgen, Christian Andreas Bølgen fra Hadsel (1800–34) og Ellev Olsen fra Trondenes.  De ble ferdige i 1829.

Seminaret ble flyttet til Tromsø i 1848 og fikk det nye navnet Tromsø Seminarium.  Kvinner fikk adgang i 1890. I 1902 fikk det igjen nytt navn Tromsø offentlige lærerskole, og til sist Tromsø lærerhøgskole i 1980. 

I 1994 ble den  inkludert i Høgskolen i Tromsø som avdeling for lærerutdanning. Etter at Høgskolen i Tromsø i 2009 ble slått sammen med Universitetet i Tromsø, er skolen  en del av Institutt for lærerutdanning og pedagogikk (ILP).

Referanser

Tidligere høgskoler i Norge
Tidligere utdanningsinstitusjoner i Troms og Finnmark
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1826
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 1994
Utdanning i Tromsø
1826 i Norge
Marit Breivik

Marit Breivik (født 10. april 1955 på Skogn) er en tidligere håndballspiller, og tidligere trener for Norges kvinnelandslag i håndball. Hun er coach i lagspillidretter i Olympiatoppen. Hun sitter i Arbeiderpartiets programkomité.

Karriere 
Marit Breivik begynte å spille håndball i Nessegutten og gikk senere over til Skogn IL. Hun spilte også for Nordstrand Idrettsforening. Hun vant i alt tre norske mesterskap. Hun debuterte på det norske landslaget 7. september 1975 mot Danmark og spilte i alt 139 landskamper og skåret 286 mål. Hun har vært trener for Nessegutten, Byåsen Idrettslag og Larvik Håndballklubb (1992–1994). I 1994 overtok hun som landslagstrener etter Sven Tore Jacobsen, og hun var landslagstrener til 2009 da hun ble avløst av Þórir Hergeirsson. Landslaget tok 13 medaljer i internasjonale mesterskap på de 15 årene Breivik var landslagstrener.

Breivik var også medlem av styret i Rosenborg Ballklub fra 2009 til 2013.

Priser og utmerkelser 
Hun ble kåret til «Årets trener» under Idrettsgallaen 2001, 2004, 2007 og 2009. Adresseavisen kåret henne til «Årets trønder» i 2007, og NRK Trøndelag kåret henne til «Årets trønder» i 2008. I 2008 ble hun også tildelt Olavstatuetten, hun ble «Årets navn» i VG, og hun ble tildelt prisen "Kunsten å lede" av HR Norge. I 2009 ble hun tildelt Fredrikkeprisen. Prispengene på 100 000 kr valgte hun å la gå til Right To Play.

Det kongelige hoff kunngjorde 16. mars 2009 at kongen har utnevnt Breivik til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hennes innsats som rollemodell i norsk idrett.»

Meritter (som trener) 
 1994: EM-bronse
 1996: EM-sølv
 1997: VM-sølv
 1998: EM-gull
 1999: VM-gull
 2000: OL-bronse
 2001: VM-sølv
 2002: EM-sølv
 2004: EM-gull
 2006: EM-gull
 2007: VM-sølv
 2008: OL-gull
 2008: EM-gull

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Olympiatoppen

Norske håndballspillere
Norske håndballtrenere
Spillere i Håndball-VM 1975 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 1982 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 1994 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 1995 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 1996 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 1997 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 1998 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 1999 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2000 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2001 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2002 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2003 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2004 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2005 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2006 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2007 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2008 for kvinner
Håndballspillere for Nordstrand IF
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Personer fra Levanger kommune
Tessungdalen

Tessungdalen er en dal i Tinn i Telemark. Dalen strekker seg fra Austbygde ved Tinnsjå og nordover mot gården Tessung. Der svinger etter hvert dalen vestover og skifter navn til Sandsetdalen. 

Tessungdalen er tilgjengelig via , veien videre nordover til Uvdal forbi Gavlen, Sønstevatn og Imingfjell er vinterstengt. Fra Skavlebø går en bomvei til Kongsbergseter i Sandsetdalen.

Gjennom Sandsetdalen og den øvre delen av Tessungdalen renner elva Tessungåe, som lenger ned skifter navn til Austbygdåe. Denne elven er ikke regulert. Elva er populær for kajakk og rafting ved høy vannføring på våren.

Tessungdalen har egen kolonialbutikk og bensinstasjon. I dalen finnes dessuten en av landets største produsenter av tresleiver og kjøkkenutstyr i tre.
Palmesøndag hvert år arrangeres skirenn til minne om Snowshoe Thompson (1827–1876), norsk-amerikansk skipioner.

Personer fra Tessungdalen 
 Snowshoe Thompson 

Daler i Vestfold og Telemark
Tinns geografi
Alf Wiig

Alf Kristian Theodor Wiig (født 24. august 1891 i Kristiansund, død 10. juli 1974) var en norsk biskop og ordfører.

Wiig tok sin teologiske embedseksamen i 1917 og var de kommende årene knyttet til KFUM i Bergen. Han gjorde tjeneste som sokneprest i Karasjok fra 1923 og Sortland fra 1934, og var også prost i Hammerfest og Vesterålen. Han var også ordfører i Karasjok (1932–34).
Etter krigen ble han fylkesprost i Finnmark (1945–1952) med spesielt ansvar for gjenreisning av kirkens bygg og eiendommer. I 1952 ble han først domprost i Tromsø, før han ble oppnevnt til den første biskop i det nye Nord-Hålogaland bispedømme (1952-1962). Han var pådriver for landets første kvinnelige prest Ingrid Bjerkås (1961). Han ble hedret med Petter Dass-medaljen i 1967. Han fikk også St. Olavs orden.

Wiig var gift med Margrethe Wiig (født 9. april 1903 i Bergen, død 4. april 2002), forfatteren av den første samiske ABC.

Referanser 

Norske lutherske biskoper
Biskoper i Nord-Hålogaland bispedømme
Ordførere i Karasjok
St. Olavs Orden
Personer fra Kristiansund kommune
Fødsler i 1891
Dødsfall i 1974
Styggmann

Styggmann (eller Styggemann) er et fjell i Kongsberg kommune i Viken fylke. Styggmann er den høyeste toppen i området Skrimfjella. Fritzøe Skoger bygde i 1927 en hytte av stein på toppen til brannvakt med telefonlinje. Hytta disponeres nå av Tønsberg og Omegn Turistforening (TOT) og har to sengeplasser.

Fjellet ligger i Skrim-Sauheradsfjella naturreservat.

Sagn 
Et gammelt sagn forteller at det bodde et troll i fjellet Styggemann. Trollet mislikte sterkt at folk gikk rundt hjemmet hans og forstyrret han. Derfor lå trollet på toppen og fulgte med. Hver gang det kom noen for nære, kastet han en stein nedover. Går du i dag stien til Sørmyrseter, kan du fortsatt se mange av disse steinene. Trollet var bare ute i gråvær, men en gang ble det overrasket av sol. Da ble trollet forsteinet der på toppen av fjellet. Ser man fra den rette kanten og på litt avstand, kan en ifølge sagnet se både nese, munn og hake til den det forsteinede trollet; den stygge mannen.

Fotnoter

Referanser

Eksterne lenker 
 Kjentmannsmerket om Styggemann 

Fjell i Kongsberg
Fjell under 1000 meter
NGF

NGF kan vise til:

 Norges Golfforbund
 Norsk Grotteforbund
 Norsk geoteknisk forening
Maynor René Suazo

Maynor René Suazo (født 10. august 1979) er en honduransk fotballspiller, som for tiden spiller for tyrkiske Antalyaspor. Suazo var våren 2006 på lån i Brann fra den østerrikske klubben Red Bull Salzburg, men oppholdet var mislykket i det Suazo bare fikk en kamp som innbytter for Brann. Suazo er midtbanespiller og har 27 A-landskamper for Honduras. 

Suazo har spilt fem og en halv sesong i Salzburg og ble i 2004 kåret til årets spiller i den østerrikske eliteserien. Av den østerrikske landslagssjefen Josef Hickersberger blir Suazo beskrevet som en av ligaens absolutt beste midtbanespillere. Suazo ble sendt tilbake til Red Bull Salzburg i begynnelsen av juni 2006. Branns trener Mons Ivar Mjelde oppga spillerens anledning til å spille seg inn i Salzburg-laget som grunn til at spilleren ble løst fra kontrakten noen uker før tiden.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Honduranske fotballspillere
Deltakere for Honduras under Sommer-OL 2000
Fotballspillere under Sommer-OL 2000
Fotballspillere for SK Brann
Fødsler i 1979
Personer fra San Pedro Sula
Folk for Jagland

Folk for Jagland ble opprettet og økonomisk støttet av LO under valgkampen i 1997. Kampanjen som skulle støtte Thorbjørn Jagland som videre statsminister var sammensatt av kjendiser i forskjellige samfunnsgrupper. Lederen var Trond Erik Henriksen, han var tidligere rusmiddelavhengig og kjent fra filmen Store gutter gråter ikke. Kampanjen ble kritisert fordi LO støttet den med flere millioner kroner.

Referanser 

Norsk politisk historie