alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Telegrafbygningen (Oslo)

Telegrafbygningen med adresse Kongens gate 21, er et av de større monumentalbygningene i Kvadraturen i Oslo. Bygget stod ferdig i 1924 og er tegnet av Arnstein Arneberg og Magnus Poulsson, to arkitekter som senere skulle jobbe på Rådhuset sammen.

Bygget er på 25000 m2 og var Televerkets hovedkontor til 1962. Det kostet i sin tid 13 millioner kroner å bygge og var det mest påkostede bygg på den tiden. Trappeoppgangen har en lysekrone som henger gjennom alle etasjene i bygget. Generaldirektørens kontor har en skjult dør i et klesskap slik at direktøren kunne forlate bygget diskret. Veggene har fresker av Alf Rolfsen og malerier av Erik Werenskiold.

Bygningen 
Bygningen ble bygget for å huse alt av Televerkets administrasjon i Oslo. Huset skulle være relativt enkelt og brannsikkert, og det ble derfor ikke brukt tre eller unødvendig med ornamentikk. Byggets interiør var kledd med norsk marmor, det ble brukt grønn labradorsten rundt dører og vinduer, mens ornamentikken var i støpt sement og hugd stein. Arneberg og Poulssons arbeid ble godt mottatt av pressen. Morgenbladet skrev:

Den nye telefon- og telegrafbygning, som i næste uke delvis tas i bruk, er utvilsomt en av de vakreste bygninger i Kristiania. Den har ikke faat en fri beliggenhet til aapen plads, saa man uhindret ser dens fysiognomi, men staar man under dens mure og lar blikket følge opefter den diskrete graa arkitektur indtil den rustne skiffer øverst oppe, gir den en stilfærdig tilfredsstillelse, som karakteriserer den som helt vellykket. Arkitekterne Arneberg og Poulsson har med den gitt byens monumentalbebyggelse et værdifuldt plus.

I 1976 ble bygningen oppført på Byantikvarens gule liste som verneverdig. Den inngår og som en del av Telenors verneplan fra 1998.

Litteratur
Solbakken, Tove: Det nye Oslo i Kvadraturen. I Byminner nr.1-2012, s.28-43

Referanser

Eksterne lenker 
 Byantikvaren – Gul liste
 

Veier i Kvadraturen (Oslo)
Byggverk i Oslo
Magnus Poulsson
Byggverk tegnet av Arnstein Arneberg
Kulturminner i Sentrum (Oslo)
Byggverk fullført i 1924
1900-tallet i Oslo
Telegrafbygningen

Telegrafbygningen kan vise til følgene artikler:

 Telegrafbygningen (Bergen)
 Telegrafbygningen (Hønefoss)
 Telegrafbygningen (Oslo)
 Telegrafbygningen (Trondheim)
Margit Csillik

Margit Csillik (født 19. november 1914, død 21. oktober 2007) var en ungarsk turner. Ett av Csilliks største internasjonale resultat var en bronsemedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.

Eksterne lenker 
 

Ungarske turnere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 1936
Gymnaster under Sommer-OL 1936
Personer fra Budapest
Fødsler i 1914
Dødsfall i 2007
Olympiske medaljevinnere i gymnastikk
Ilona Madary

Ilona Madary (født 23. juni 1916, død 11. juni 2003) var en ungarsk turner. Ett av Madarys største internasjonale resultat var en bronsemedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.

Eksterne lenker 
 

Ungarske turnere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 1936
Gymnaster under Sommer-OL 1936
Personer fra Budapest
Fødsler i 1916
Dødsfall i 2003
Olympiske medaljevinnere i gymnastikk
Gabriella Mészáros

Gabriella Mészáros (født 14. desember 1913, død ukjent) var en ungarsk turner. Ett av Mészáros største internasjonale resultat var en bronsemedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.

Eksterne lenker 
 

Ungarske turnere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 1936
Gymnaster under Sommer-OL 1936
Fødsler i 1913
Olympiske medaljevinnere i gymnastikk
Eszter Voit

Eszter Voit (født 11. januar 1916, død ukjent) var en ungarsk turner. Ett av Voits største internasjonale resultat var en bronsemedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.

Eksterne lenker 
 

Ungarske turnere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 1936
Gymnaster under Sommer-OL 1936
Fødsler i 1916
Olympiske medaljevinnere i gymnastikk
Bianco Bianchi

Bianco Bianchi (født 6. april 1917, død 17. juli 1997) var en italiensk syklist som konkurrerte i banesykling.

Ett av Bianchis største internasjonale resultat var en sølvmedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.

Eksterne lenker 
 

Italienske syklister
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Italia under Sommer-OL 1936
Syklister under Sommer-OL 1936
Personer fra provinsen Pistoia
Olympiske medaljevinnere i sykling
Necrodes littoralis

Necrodes littoralis er en bille som tilhører familien åtselbiller (Silphidae). Denne ganske store, svarte arten er lett å kjenne igjen og er ganske vanlig i Norge, eller var det i alle fall inntil nylig.

Utseende 
En ganske stor (15-25 millimeter), avlang, litt flat, kullsvart åtselbille. Arten kan ikke lett forveksles med noen annen norsk bille. Antennene er omtrent så lange som hode og thorax til sammen, uten antydning til kølle i spissen, men de tre ytterste leddene utmerker seg ved å være gulbrune. Hodet er ganske langstrakt, tydelig lengre enn bredt, med store, utstående fasettøyne og en markert, jevnbred "hals" bak disse. Pronotum er ganske flatt, litt bredere enn langt, med helt avrundede bakhjørner og rundede sider, svakt markerte, stumpvinklede forhjørner. Dekkvingene er flate og parallellsidige, litt matte, hver vinge med tre markerte lengderibber. Mellom den andre og den tredje ribben er det en utstående "skulderbule" foran og en markert knekk i den bakre delen. Dekkvingene dekker ikke de to bakerste bakkroppsleddene. Beina er lange og kraftige, leggene tydelig krumme, særlig hos hannen.

Levevis 
Denne arten finnes helst på litt større kadavere, for eksempel døde husdyr. Som andre åtselbiller flyr den godt og kan ofte påtreffes flygende. Arten ser ut til å ha gått mye tilbake i mange områder av Europa, der den tidligere var ganske vanlig, men nå er blitt sjelden.

Utbredelse 
Den er utbredt over hele Europa og finnes også i det nordlige Asia. I Nord-Amerika blir den erstattet av den lignende arten Necrodes surinamensis.

Systematisk plassering 

 Ordenen biller (Coleoptera)
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller (Staphylinoidea)
 Familien åtselbiller (Silphidae)
 Underfamilien åtselbiller (Silphinae)
 Slekten Necrodes Leach, 1815
 Necrodes littoralis (Linnaeus, 1758)

Kilder 
 Tree of Life
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr
 Foto av arten:

Eksterne lenker 
 

Åtselbiller
Biller formelt beskrevet i 1758
Rødbrystet åtselbille

Rødbrystet åtselbille (Oiceoptoma thoracica) er en bille som tilhører familien åtselbiller (Silphidae). Denne ganske store, svarte og røde arten er lett å kjenne igjen og er ganske vanlig i Norge. Den lever på åtsler og annet råtnende materiale.

Utseende 
En middelsstor til ganske stor (11-16 millimeter), avlang, litt flat, gråsvart åtselbille. Pronotum er rustrødt. Arten kan ikke lett forveksles med noen annen norsk bille. Antennene er omtrent så lange som hode og thorax til sammen, med en løs, tre-leddet kølle i spissen. Hodet er ganske lite, med små fasettøyne. Pronotum er ganske flatt, stort og bredt, med sterkt rundede sider, litt bulkete og rustrødt farget, det står dermed i sterk kontrast til resten av dyret. Dekkvingene er flate og parallellsidige, litt matte, hver vinge med tre markerte lengderibber. Den andre ribben har en markert knekk i den bakre delen. Beina er forholdsvis korte, svarte som resten av kroppen.

Levevis 
Denne billen finnes gjerne på små kadavere, for eksempel døde småfugler, men kan også finnes på gjødsel og på sopp, spesielt på stanksopp (Phallus impudicus), der den trolig blir tiltrukket av den åtsel-lignende lukten. Som de fleste andre åtselbiller flyr den godt og kan gjerne påtreffes flygende.

Utbredelse 
Arten  er utbredt i hele Europa og finnes også østover til Japan. I Nord-Amerika blir den erstattet av den lignende arten Oiceoptoma noveboracense.

Systematisk plassering 

 Ordenen biller (Coleoptera)
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller (Staphylinoidea)
 Familien åtselbiller (Silphidae)
 Underfamilien åtselbiller (Silphinae)
 Slekten Oiceoptoma Leach, 1815
 rødbrystet åtselbille, Oiceoptoma thoracica (Linnaeus, 1758)

Kilder 
 Tree of Life
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr

Eksterne lenker 
 

Åtselbiller
Biller formelt beskrevet i 1758
Gråsvart åtselbille

Gråsvart åtselbille (Aclypea opaca) er en bille som tilhører familien åtselbiller (Silphidae). Ulikt de aller fleste andre åtselbiller er denne arten en planteeter, og den kan gjøre noe skade i jord- og hagebruk.

Utseende 
En forholdsvis liten (9-12 millimeter), avlang, litt flat, mørk brunlig grå åtselbille. Antennene er omtrent så lange som hode og thorax til sammen, med en løs, fire-leddet kølle i spissen. Kroppen er kledt med korte, gyllenbrune hår som gjør at arten virker lysere enn de fleste andre åtselbiller. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne. Pronotum er ganske flatt, stort og bredt, med sterkt rundede sider. I midten er det to avlange groper. Dekkvingene er flate og parallellsidige, litt matte, hver vinge med tre markerte lengderibber. Den andre ribben har en markert knekk i den bakre delen. Beina er forholdsvis korte, farget som resten av kroppen.

Levevis 
I motsetning til de fleste andre åtselbiller er denne arten en planteeter. Den kan gjøre noe skade på jordbruksvekster, verst på sukkerbete.

Utbredelse 
Arten er utbredt over hele Europa, men er sjelden i sør. Den finnes også i det nordlige Asia og Nord-Amerika.

Systematisk plassering 

 Ordenen biller (Coleoptera)
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller (Staphylinoidea)
 Familien åtselbiller (Silphidae)
 Underfamilien åtselbiller (Silphinae)
 Slekten Aclypea Reitter, 1884
 gråsvart åtselbille, Aclypea opaca (Linnaeus, 1758) (synonym Blitophaga opaca)

Referanser

Kilder 
 Tree of Life
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr

Eksterne lenker 
 

Åtselbiller
Biller formelt beskrevet i 1758
Aquarium Berlin

Aquarium Berlin ble åpnet i 1913. Bygningen ligger på Olof Palme Platz ved Budapester Strasse i ortsteil Tiergarten i Berlins administrative bydel Mitte. Aquarium er forbundet med Berlin Zoo med en gjennomgang.

Eksterne lenker 
 

Museer i Berlin
Mitte
Etableringer i 1913
Kvadriga

En kvadriga er et firspann, det vil si åpen vogn med fire hester. I oldtiden ble den brukt ved kappkjøring og festopptog.

Eksterne lenker 
 

 SNL

Oldtiden
Kjøretøyer
Svart åtselbille

Svart åtselbille (Phosphuga atrata) er en bille som tilhører familien åtselbiller (Silphidae). Denne billen lever av skallbærende snegler. Den er den eneste arten i slekten Phosphuga.

Utseende 
En middelsstor (10-15 millimeter), blankt svart åtselbille. Arten kan ligne på artene i slekten Silpha, men kjennes lett på den smale hodet og på kroppens glans. Antennene er svarte, fortykket mot spissen, men uten en tydelig antenneklubbe, de tre ytterste leddene er noe større og lysere på farge. Hodet er forlenget til en markert snute foran fasettøynene, som er ganske små. Pronotum er stort og bredt med rundede sider, tydelig punktert og med en fin fure i midten. Scutellum er svart. Dekkvingene er brede med tre lengderibber, tydelig og ganske tett punkterte. Beina er ganske slanke.

Levevis 
Svart åtselbille er spesialisert på å leve av skallbærende snegler. Det forlengede hodet gjør at den lett kommer inn i sneglehuset for å dra sneglen ut. Det har blitt observert at arten angriper mange flere snegler enn den spiser opp, den tar gjerne bare en munnfull eller to av den angrepne sneglen, muligens for å unngå slim som sneglen skiller ut. Den er mest nattaktiv, om dagen gjemmer den seg under steiner og stokker. Den er ganske vanlig i ulike slags skog der det er gode bestander av snegler. I motsetning til mange andre åtselbiller løper den raskt, men flyr ikke så mye.

Utbredelse 
Arten er vidt utbredt i den palearktiske økosonen inkludert Europa, Asia sør til Nord-India og øst til Japan.

Systematisk plassering 

 Ordenen biller (Coleoptera)
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller (Staphylinoidea)
 Familien åtselbiller (Silphidae)
 Underfamilien åtselbiller (Silphinae)
 Slekten Phosphuga Leach, 1817
 svart åtselbille, Phosphuga atrata (Linnaeus, 1758) (synonym Silpha atrata)

Kilder 
 Tree of Life
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr

Eksterne lenker 
 

Åtselbiller
Biller formelt beskrevet i 1758
Svarthjort

Svarthjort (Ceruchus chrysomelinus) er en svart bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den ble nylig gjenoppdaget i Norge, men er meget sjelden og trolig sterkt truet. Arten er en typisk urskogsart som tåler moderne skogbruk ganske dårlig.

Utseende 
En middelsstor (11-16 millimeter), sylindrisk, glinsende svart bille. Hannen har et stort, bredt hode og lange, pinsettaktige, framstrakte mandibler (overkjever). Hunnen har vesentlig mindre hode og kjever. Som vanlig for hjortebiller består antennen av et krumt, kølleformet skaft og en langstrakt vifte av bladformede ledd. Pronotum er omtrent rektangulært, hos hannen omtrent så bredt som hodet. Dekkvingene har tydelige punktstriper.

Levevis 
Arten utvikler seg i råtten ved med rød råte. Den er avhengig av grove, falne stokker som får ligge i lang tid. Larveutviklingen tar 2-3 år. Denne arten er overalt ganske sjelden og blir regnet som truet av moderne skogbruk. Den blir vurdert som Nær truet (NT) på verdensbasis på IUCNs rødliste fra 2010. I Norge er arten gitt status som Sterkt truet (EN) i Norsk rødliste for arter fra 2021.

Utbredelse 
Arten forekommer i det meste av Europa bortsett fra Storbritannia og de nordligste delene, men er ikke vanlig noe sted.
I Norge er den i nyere tid bare kjent fra noen få lokaliteter i Larvik, Vestfold. I tillegg finnes det et over 100 år gammelt funn fra Oslo.

Systematisk plassering 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien valsehjorter (Syndesinae) MacLeay, 1819
 Svarthjort, Ceruchus chrysomelinus (Hochenwarth, 1785)

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 IUCN rødlistevurdering for arten
 Norsk rødlistevurdering for arten

Eksterne lenker 
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1785
Europas insekter
Nær truede arter på IUCNs rødliste
Biller på norsk rødliste
Hermundur Sigmundsson

Hermundur Sigmundsson (født 20. juli 1964) er professor i biologisk psykologi ved psykologisk institutt ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim.

Eksterne lenker 
 
 
 Hermundur Sigmundsson fra NTNU

Professorer ved NTNU
Fødsler i 1964
Skogblåhjort

Skogblåhjort (Platycerus caprea) er en bille som tilhører familien hjortebiller (Lucanidae). Det finnes to arter i slekten Platycerus i  Norge som kan kjennes på sin metalliske farge. Larvene utvikler seg i morken ved.

Utseende 
Skogblåhjort er en middelsstor (13-15 millimeter), blålig eller grønnlig metallglinsende art. Kroppen er litt flattrykt, og fint og litt spredt punktert. Hodet er firkantet, bredere enn langt. Kjevene er ikke like store som hos mange andre hjortebiller men fortsatt påfallende.  Dekkvingene har fine lengdestriper. Fra den beslektede arten lundblåhjort Platycerus caraboides kjennes den på litt større kroppsstørrelse, den er også litt mer langstrakt, og hannens kjever er litt støre: de når ut til antennefestet på sidene.

Levevis 
Larvene utvikler seg i råtnende trevirke av ulike løvtrær.

Utbredelse 
Skogblåhjort er utbredt i Europa bortsett fra lengst i nord. I Norge er den bare funnet på Sør-Østlandet.

Systematisk plassering 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hjortbiller, Lucanidae
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae)
 Blåhjorter, slekten Platycerus O.F. Müller, 1764
 Skogblåhjort Platycerus caprea (Degeer, 1774)
 lundblåhjort Platycerus caraboides (Linnaeus, 1758)

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Zahdradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om hjortebiller s. 262-267.

Eksterne lenker 
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1774
Europas insekter
Aesalus scarabaeoides

Aesalus scarabaeoides er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i løvskog. Arten er den minste av hjortebillene som forekommer i Norden og den eneste representanten for underfamilien Aesalinae. Den er funnet i Sverige, men ikke i Norge.

Utseende 
En ganske liten (5-7 millimeter), bred, svartbrun hjortebille.  Kroppen er tett punktert og matt, kjevene ikke spesielt store. Arten kan ikke forveksles med noen andre hjortebiller som forekommer i Norden, men kan overflatisk ligne på visse knokkelbiller (Trogidae) og gjødselbiller (Scarabaeinae). Den kjennes lett fra disse på de lengre og slankere antennene, typisk for hjortebiller.

Levevis 
Larven utvikler seg i råtne stubber av eik, sjeldnere bøk. Larveutviklingen tar trolig tre år.

Utbredelse 
Arten er utbredt  i Europa. I Norden er den bare funnet i Sverige.

Systematisk plassering 
Arten er den eneste europeiske representanten for underfamilien Aesalinae.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien Aesalinae MacLeay, 1819
 Aesalus scarabaeoides (Panzer, 1794)

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr

Eksterne lenker 
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1794
Europas insekter
Jean Borotra

Jean Robert Borotra (født 13. august 1898, død 17. juli 1994) var en fransk tennisspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Borotra vant en olympisk bronsemedalje i tennis under OL 1924 i Paris. Sammen med René Lacoste kom han også på tredjeplass i doubleturneringen for menn bak Francis Hunter / Vincent Richards fra USA og Jacques Brugnon / Henri Cochet fra Frankrike. 

Borotra var en av «De fire musketerer» som dominerte amatørtennisen på 1920- og første delen av 1930-tallet. Han vant nitten Grand Slam-turneringer, fem single-, ni i double og fem i mixeddouble.

OL-medaljer 
  1924  Paris - Bronse i tennis, double menn  Frankrike

Grand Slam-titler 
  Franske mesterskapet:
 Single herrer 1924 –  
 Double herrer 1925 – sammen med René Lacoste 
 Mixeddouble 1927 – sammen med Marguerite Broquedis Bordes 
 Double herrer 1928 – sammen med Jacques Brugnon 
 Double herrer 1929 – sammen med René Lacoste 
 Single herrer 1931 – han beseiret Christian Boussus med 2-6 6-4 7-5 6-4 i finalen 
 Double herrer 1934 – sammen med Jacques Brugnon 
 Mixeddouble 1934 – sammen med Colette Rosambert 
 Double herrer 1936 – sammen med Marcel Bernard 
  Australian Open:
 Single herrer 1928 – han beseiret Jack Cummings med 6-4 6-1 4-6 5-7 6-3 i finalen 
 Double herrer 1928 – sammen med Jacques Brugnon 
 Mixeddouble 1928 – sammen med Daphne Akhurst 
  Wimbledon:
 Single herrer 1924 – han beseiret René Lacoste med 6-1 3-6 6-1 3-6 6-4 i finalen 
 Double herrer 1925 – sammen med René Lacoste 
 Mixeddouble 1925 – sammen med Suzanne Lenglen 
 Single herrer 1926 – han beseiret Howard Kinsey med 8-6 6-1 6-3 i finalen 
 Double herrer 1932 – sammen med Jacques Brugnon 
 Double herrer 1933 – sammen med Jacques Brugnon 
  US Open:
 Mixeddouble 1926 – sammen med Elizabeth Ryan

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske tennisspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1924
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 1924
Tennisspillere under Sommer-OL 1924
Personer fra Paris
Fødsler i 1898
Dødsfall i 1994
Médaille de la Résistance française
Kefeide

Kefeider er variable stjerner som pulserer regelmessig. Navnet kommer fra Delta Cephei, den første stjernen av dette slaget som ble oppdaget. Disse stjernene har forlatt hovedserien og ligger til høyre for den øvre hovedserien og til venstre for de røde kjempene på Hertzsprung-Russell-diagramet, på den såkalte ustabilitetsstripen.

Perioden til endringen av lysstyrken henger sammen med snittet av lysstyrken til kefeiden slik at en kan finne dens absolutte størrelsesklasse ved å måle denne perioden. Så snart en kjenner perioden, tilsynelatende og absolutt størrelsesklasse, kan en finne avstanden til kefeiden. Siden kefeider er synlige i eksterne galakser, kan en bruke kefeider til å måle avstanden mellom Melkeveien og andre galakser.

Kilder 
 Denne artikkelen baserer seg på artikkelen «Cepheid variable» s. 80-81 i Philip's Astronomy Encyclopedia utgitt i 2002.

Astrometri
Artikler i astronomiprosjektet
Friidrett under Sommer-OL 2012

Friidrett under Sommer-OL 2012 ble arrangert på Olympiastadion i London. Konkurransene fant sted mellom 3. og 13. august 2012. Konkurranseprogrammet var identisk som i Sommer-OL 2008.


Medaljer

Resultater

Øvelser

Menn

Kvinner

Program

Eksterne lenker 
 

 
Newham
Friidrett i Storbritannia
To liv (1946)

To liv kan henspille på flere filmer

To liv er en norsk krigsfilm fra 1946 regissert av Titus Vibe-Müller. Filmen er basert på et skuespill av Finn Bø med samme navn.

Handlingen
I okkupasjonstiden trenger angiveren Klaus Thu seg inn på advokat Nordgård og hans lykkelige familie. Han angir Nordgårds sønn Lars og forfører datteren Eva. Så tar barnas mor saken i sine egne hender.

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1946
Norske filmer fra 1940-årene
Norske krigsfilmer
Filmer om andre verdenskrig
Norskspråklige filmer
Michele Abbruzzo

Michele Abbruzzo (født 29. desember 1904, død 17. november 1996) var en italiensk skuespiller. Hans første filmrolle var i filmen 'A Legge fra 1920.

Eksterne lenker 
 

Italienske skuespillere
Personer fra provinsen Agrigento
Sex og SingelSiv

Sex og Singel-Siv er en 10 episoders karikaturserie laget av Anders Bye og Jesper Sundnes. Serien ble sendt på VGTV våren 2011. Den harselerer med Siv Jensen som drømmer om å bli statsminister, men som ikke kan realisere denne drømmen så lenge hun er singel. VGTV publiserte en ny episode hver fredag, og la samtidig ut neste episode mot betaling.

Siv Jensen selv sier det er en ære å bli parodiert, samtidig som hun mener at Anders Bye ikke parodierer stemmen hennes særlig bra.

Bye og Sundnes har tidligere laget karikaturserien Fanthomas.

Episoder

Referanser

Eksterne lenker
 Alle episodene på VGTV
 «Slik lages Sex og SingelSiv»

Animasjon
Internett-TV
Level-5

Level-5 Inc. ( 株式会社レベルファイブ Kabushiki-gaisha Reberu Faibu ) er en uavhengig utvikler av videospill og utgiver basert i byen Fukuoka i Japan. Selskapet, som i dag sysselsetter ca 200 personer, ble stiftet i oktober 1998 av Akihiro Hino etter at han dro fra den nå nedlagte japanske spillutvikleren Riverhillsoft. Hino design, planer og produserer alle Level-5-spillene, samt fungerer som både styreleder og administrerende direktør i selskapet.

Siden begynnelsen, har Level 5 hatt et veldig nært forhold til Sony Computer Entertainment, med mange av sine titler finansiert av og produsert i samarbeid med forlaget. Siden utgivelsen av Professor Layton and the Curious Village for Nintendo DS tidlig i 2007 har selskapet begynt å diversifisere sin produktportefølje og fokuserer mer på selvfinansierende og titler de kan publisere selv i Japan og til utlandet med Nintendo sine utenlandske datterselskaper.

Eksterne lenker 
 

Japanske videospillselskaper
Selskaper etablert i 1998
1998 i Japan