alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Olssundet bru

Olssundet bru er en fritt frambygg-bro på fylkesvei 5663 over Olssundet fra Langøyna til Brattholmen i Askvoll kommune. Broen er 286 m lang.

Broen har bare ett kjørefelt, men den har møteplass i begge ender.

Broen fikk sammen med fylkesveien «Vakre vegers pris» i 2006.

Se også 
 Brattholmsundet bru
 Langøysundet bru
 Liste over broer i Norge
 Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av brua sett fra vest.
 Bilde av brua sett fra vest.
 Bilde av brua sett fra vest (brua til høyre).

Veibroer i Vestland
Fritt frambygg-broer
Veier i Askvoll
Ricercar

Ricercar (it. ricercare, «lete»/«søke») er en instrumentalkomposisjon overveiende for lutt eller tangentinstrumenter (særlig orgel) fra senrenessansen og (hovedsakelig) tidlig barokk. Ricercari regnes som en direkte forgjenger til fugeformen. 

Ricercar betyr å «lete opp» og mange ricercari fungerer som forspill der funksjonen er å ta fram det neste stykkets toneart eller modalitet. 

Ricercari kan minne om fantasier eller toccataer og er påvirket av motetteformen. De består av en løst sammensatt rekke gjennomføringsdeler med hvert sitt hovedtema. I tidens løp ble antall temaer redusert slik at ricercarformen tilslutt gled sømløst over i fugeformen.

Litteratur 
 
 Artikkelen «Ricercar» i Harold Gleason, Warren Becker: Music in the Middle Ages and Renaissance. Frangipani Press, Bloomington 1981, ISBN 0-89917-034-X, S. 142.
 «Ricercar», «Fugue», «Counterpoint» i The New Grove Dictionary of Music and Musicians, red. Stanley Sadie. 20 bind.  London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
 Manfred Bukofzer, Music in the Baroque Era. New York, W.W. Norton & Co., 1947. ISBN 0-393-09745-5
 Ursula Kirkendale, «The Source for Bach's Musical Offering», Journal of the Amwerican Musicological Society 33 (1980), 99–141.
 The New Harvard Dictionary of Music, red. Don Randel. Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, 1986. ISBN 0-674-61525-5
 Douglas Hofstadter: Gödel, Escher, Bach: an Eternal Golden Braids avslutningskapittel har tittelen «Six-part Ricercar» (kapittel XX Strange Loops, Or Tangled Hierarchies'').

Eksterne lenker 
  Kort forklaring på ricercar med lytteeksempel

Musikalske former
Brattholmsundet bru

Brattholmsundet bru er en bjelkebro over Brattholmsundet fra Brattholmen til Vardøy på fylkesvei 5663. Broen er 60 m lang.

Brattholmsundet bru har bare ett kjørefelt, men den har møteplass før og etter brua.

Brua fikk sammen med fylkesveien Vakre vegers pris 2006.

Se også 
 Olssundet bru
 Guriøyna bru
 Liste over broer i Norge
 Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av brua sett fra sør.

Veibroer i Vestland
Bjelkebroer
Veier i Askvoll
Guriøyna bru

Guriøyna bru er en platebærerbro over Åsgarden fra Vardøy til Søre Guriøyna på fylkesvei 5663. Broen er 32 m lang.

Guriøyna bru har bare ett kjørefelt.

Brua fikk sammen med fylkesveien Vakre vegers pris 2006.

Se også 
 Ytre Melværsund bru
 Brattholmsundet bru
 Liste over broer i Norge
 Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av brua sett fra sør.
 seilingshøyder

Veibroer i Vestland
Bjelkebroer
Veier i Askvoll
Thomas Erpingham

Thomas Erpingham (født 1357, død 1428) var en engelsk ridder som særlig er kjent ved at han hadde kommandoen over de engelske langbueskytterne under slaget ved Agincourt i 1415.

Han er udødeliggjort gjennom William Shakespeares skuespill Kong Henrik V, men det er særlig gjennom hans lange og lojale tjeneste til John av Gaunt, Henrik IV og Henrik V at hans bidrag til å etablere Huset Lancaster på den engelske tronen at hans historiske bidrag primært ligger.

Men det er hans lange og lojale tjeneste for John av Gaunt, Henrik IV og Henrik V som la grunnlaget for etableringen av Huset Lancaster på den engelske tronen som er hans viktigste historiske bedrag. hans militær karriere strakk seg over nesten 50 år, og brakte ham til Frankrike under hundreårskrigen, til Spania, til Skottland mot skottene, til Preussen med kamper mot Den tyske orden, og til Det hellige land. Han startet karrieren med å tjenestegjøre i Aquitaine under hertugen av Aquitaine, Edward, den svarte prinsen i 1368, og endte med hans innsats under slaget ved Agincourt i 1415.

Etter å ha kjempet med Henrik IV i Preussen i 1392, fulgte han Henrik IV på en reise gjennom Europa til Jerusalem. På denne reisen fikk han i Italia tak i stoffet til messehagelen som nå er utstilt i Victoria and Albert Museum.

I 1399 ble han utnevnt til Lord Chamberlain. Etter at han ble tildelt Hosebåndsordenen og senere medlem av Det kongelige råd, har Lord Chamberlain har alltid hatt adelig rang. Samme år ble han utnevnt til Lord Warden of the Cinque Ports, et verv han innehadde i de følgende ti årene.

Selv om han mest er kjent for sin militære innsats, deltok han også i tidens debatt, og støttet John Wyclifs reformarbeid av Bibelen.

Han var en stor bidragsyter til byen Norwich og fikk bygget en inngang som bærer hans navn inn til byens katedral fra til tilhørende bygningene.  Han ligger begravet på nordsiden av katedralens kor.

Referanser 

Lords Warden of the Cinque Ports
Hosebåndsordenen
Britiske riddere
Personer fra distriktet Broadland
Charles d’Albret

Charles d'Albret (død 25. oktober 1415) var en fransk adelsmann som var Connétable de France fra 1402 til 1411, og igjen fra 1413 til 1415 da han ble drept under slaget ved Agincourt av styrkene til kong Henrik V av England.

Han ble utnevnt til Connétable i 1402, men ble avsatt da Burgund-fraksjonen fikk makt ved hoffet, men ble gjeninnsatt da Armagnac-fraksjonen gjenvant kontrollen.

Referanser 

Franske generaler
Adelige franskmenn
Fødsler på 1300-tallet
Michael de la Pole, 3. jarl av Suffolk

Michael de la Pole, 3. jarl av Suffolk (født 1394, død 25. oktober 1415) var en engelsk adelsmann, som ble jarl av Suffolk etter at faren Michael de la Pole, 2. jarl av Suffolk falt 17. september 1415 under beleiringen av Harfleur under felttoget som Henrik V hadde i Frankrike under hundreårskrigen.

Michael var også med på dette felttoget, og falt selv månden etter under slaget ved Agincourt.

Referanser 

Engelske jarler og grevinner
Fødsler i 1394
Dødsfall i 1415
Lapporten

Lapporten (nordsamisk: Čuonjávággi, eldre svensk variant: Tjuonavagge) er en nordvest-sørøstgående U-dal med karakteristisk profil i Abiskoområdet i Nord-Sverige.

Dalen avgrenses i sørvest av fjellet Nissončorru og i nordøst av Tjuonatjåkka. Lapporten ligger i Nissončorrus Natura 2000-område. I midten av dalen ligger innsjøen Čuonjájávri, 950 meter over havet, med utløp mot nordvest mot Torneträsk via elva Miellejohka. Terrenget er lettgått, men mangler markert tursti.

Dalens samiske navn Čuonjávággi betyr på norsk Gåsdalen.

Lapporten er et av Sveriges mest avbildede fjellmotiver.

Daler i Sverige
Kiruna kommune
Norrbottens läns geografi
Forskningsstasjon Matre

Forskningsstasjonen Matre er en av Havforskningsinstituttets tre nasjonale forskningsstasjoner for biologiske og oseaniske observasjoner. Den ligger i bygda Matre i Masfjorden, 80 km nord for Bergen i Hordaland. Denne forskningsstasjonen startet forsøk med fiskeoppdrett av laks i 1971, og har om lag 30 ansatte.

Stasjonen i Matre har utviklet oppdrettsmetoder for laks som brukes i hele verden. I 2006 ble stasjonen utvidet med nye forskningsfasiliteter og laboratorium. Etter å ha utviklet oppdrett gjennom mer enn tretti år er fokus etter hvert dreiet mer over på forskning på fiskeatferd og fiskens reaksjon på ulik temperatur, salinitet og oksygenmengde under vekst, utvikling og gyting.

Det er 350 landbaserte kar og 52 merder i sjøen på Matre, og artene det forskes på i oppdrett er laks, torsk, kveite, makrell, piggvar, sild, hyse, flekksteinbit og flere arter.

Det gjøres ikke hydrografiske målinger på stasjonen i Matre.

Referanser

Eksterne lenker
 Forskningsstasjon Matre – Havforskningsinstituttet.

Forskningsstasjoner
Havforskningsinstituttet
Nordsjøen
Masfjorden
Forskningsstasjon Austevoll

Forskningsstasjon Austevoll, også kjent som Statens biologiske forskningsstasjon Austevoll eller Austevoll forskningsstasjon er en av Havforskningsinstituttets tre nasjonale forskningsstasjoner for biologiske og oseaniske observasjoner. Den ligger i Austevoll kommune ute i øygarden sørvest for Bergen i Vestland. Denne forskningsstasjonen startet forskning på fiskeoppdrett og fiskeatferd i 1978 og er en av to slike stasjoner i bergensområdet – den andre er Forskningsstasjon Matre.

Forskningsstasjon Austevoll forsker både på oppdrettsfisk og villfisk i ulike miljø og omgivelser. Anlegget har laboratorier, sjøtanker og merder, og innendørs bygningsfasiliteter på 4 500 kvm, er den blant Europas største forskningsstasjoner for fisk og skalldyr. Her har det vært forsket på nærmere tretti arter i like mange år, og stasjonen har stått bak flere internasjonalt viktige oppdagelser. I dag forskes det blant annet på skalldyr- og fiskeatferd og økologisk tilpasning under oppdrett og akvakultur.

Det foretas ikke hydrografiske målinger av temperatur eller salinitet ved stasjonen.

Referanser

Eksterne lenker
 Forskningsstasjon Austevoll – Havforskningsinstituttet.

Forskningsstasjoner
Havforskningsinstituttet
Nordsjøen
Byggverk i Austevoll
Jean II Le Maingre

Jean II Le Maingre ( gammelfransk: Jehan le Meingre), også kalt Boucicaut (født 28. august 1366 i Poitiers i Frankrike, død 21. juni 1421 i Yorkshire i England) var en fransk ridder som var marskalk av Frankrike som var kjent for sin militære dyktighet.

Liv og virke

Bakgrunn
Han var sønn av Jean I Le Maingre og tjenestegjorde som pasje ved hoffet hos Karl VI av Frankrike, og da han var 12 år fulgte han Ludvig II, hertugen av Bourbon på et felttog i Normandie.

Ridder, hærfører
Da han var 16 år, ble han slått til ridder etter slaget ved Roosebeke 27. november 1382.

I 1384 ssro han til Preussen for å slutte seg til Den tyske orden i deres krigføring mot de hedenske litauerne som konverterte deretter i 1386. Etter militære kampanjer mot maurerne i Spania og mot Toulouse i Frankrike, før han  med hertugen av Bourbon vendte tilbake til Spania som hadde blitt en kampsted for hundreårskrigen før han i to år reiste rundt i middelhavsområdet.

I 1390 deltok han i en ridderturnering hvor han slo de mest kjente britiske soldatene i en-til-en kamp. Året etter reiste han tilbake til Preussen og kjempet mot hedninger i Livland og Preussen. Etter sin bemerkede innsats mot fienden i disse kampene ble han utnevnt til marskalk av Frankrike 25. desember 1391 av kong Karl VI i St. Martin-katedralen i Tours.

1396 deltok han i et felles korstog mot Det osmanske rike hvor han gikk på et stort nederlag i slaget ved Nikopolis 28. september samme år. Han ble tatt til fange hos den osmanske sultanen Bayezid I, men klarte i motsetning til de andre, å unngå å bli henrettet og løslatt etter at det var utbetalt løsepenger.

Etter å ha kommet hjem, dannet han en ridderorden og organiserte en støttestyrke til den bysantinske keiseren Manuel II Palaiologos på seks skip og  mann mot osmanene.

På bakgrunn av sine militære meritter og kjennskapen til Midtøsten ble han i 1401 utnevnt til fransk guvernør i Genova som hadde kommet under fransk kontroll av Karl VI i 1396. Han lyktes her å slå tilbake et angrep fra kong Janus av Kypros som prøvde å ta tilbake Famagusta på Kypros som hadde blitt tatt av Genova. Etter harde kamper i hele Middelhavet, klarte Genova å kjempe til seg frihet fra det franske styret.

Han vendte da tilbake til Frankrike, og ble en del av rivaliseringen mellom Burgund-fraksjonen og Orléans-fraksjonen. 

Under slaget ved Agincourt i 1415 hadde han kommandoen over de fremskutte franske styrkene, men ble tatt til fange av de engelske styrkene under Henrik V og døde seks år senere i Yorkshire. 

Han ble begravet i katedralen i Tours.

Litteratur 
 Denis Lalande (utg.): Le Livre des faits du bon messire Jehan le Maingre, dit Boucicaut, maréschal de France et gouverneur de Jennes (= Textes littéraires français. 331, ). Édition critique. Droz, Genf 1985.
 Denis Lalande: Jean II le Meingre, dit Boucicaut. (1366–1421). Étude d'une biographie héroïque (= Publications romanes et françaises. 184, ). Droz, Genf 1988, (französisch).
 Albert Châtelet: L'âge d'or du manuscrit à peintures en France au temps de Charles VI et les heures du Maréchal Boucicaut. Faton, Dijon 2000, ISBN 2-87844-040-4. 

Franske marskalker
Riddere
Personer fra Poitiers
Red Dead Redemption: Undead Nightmare

Undead Nightmare er en tilleggspakke til tredjepersons western-spillet Red Dead Redemption. Spillet er produsert og utviklet av Rockstar Games.

Handling 
Kort tid etter å ha blitt gjenforent med sin familie, forsøker John Marston å leve et fredelig liv sammen med sin kone Abigail, og sønn Jack på deres ranch ved Beecher's Hope. En stormfull natt dukker imidlertid en zombie opp og biter Abigail, som fortsetter å bite Jack, og gjør dem også til zombier. John forsøker deretter å finne en vaksine, og han reiser til byen Blackwater på jakt etter en doktor. Men han oppdager at nesten hele byen allerede er forlatt. Han støter på en av sine tidligere allierte, professor Harold MacDougal, som kommer med en hypotese om at et spesielt virus har fått disse døde til å komme tilbake til livet som zombie på denne måten.

Eksterne lenker 
 
 Red Dead Redemption: Undead Nightmare at Red Dead Wiki

Videospill utviklet av Rockstar Games
PlayStation 3-spill
Xbox 360-spill
Videospill fra 2010
Videospill utviklet i USA
Spike Video Game Awards-vinnere
October Rust

October Rust er det fjerde studioalbumet til det amerikanske gothic metal-bandet Type O Negative.

Albumet ble utgitt i 1996, og solgte til gullplate i 2000. Det inneholder en coverlåt av Neil Youngs «Cinnamon Girl».

Sporliste 
Alle spor skrevet av Peter Steele unntatt hvor annet er nevnt.
 «Bad Ground» – 0:38
 (uten tittel) – 0:21
 «Love You to Death» – 7:08
 «Be My Druidess» – 5:25
 «Green Man» – 5:47
 «Red Water (Christmas Mourning)» – 6:48
 «My Girlfriend's Girlfriend» – 3:46
 «Die With Me» – 7:12
 «Burnt Flowers Fallen» – 6:09
 «In Praise of Bacchus» – 7:36
 «Cinnamon Girl» (Neil Young) – 4:00
 «The Glorious Liberation of the People's Technocratic Republic of Vinnland by the Combined Forces of the United Territories of Europa» – 1:07
 «Wolf Moon (Including Zoanthropic Paranoia)» – 6:37
 «Haunted» – 10:07
 (uten tittel) – 0:08

Personell 
 Peter Steele – vokal & bassgitar
 Kenny Hickey – gitar
 Josh Silver – keyboard
 Johnny Kelly – trommer

Eksterne lenker   
 

Musikkalbum fra 1996
Type O Negative-album
FF «Johan Hjort»

FF «Johan Hjort» er et norsk forskningsfartøy eid av Havforskningsinstituttet. Skipet er kalt opp etter havforskeren Johan Hjort (1869–1948). Eierskapet er delt sammen med Universitetet i Bergen.

I 1990 overtok instituttet et nytt fartøy med navn FF «Johan Hjort», som er litt større, men ellers svært likt søsterskipet FF «Dr. Fridtjof Nansen» som fra 2017 heter FF «Kristine Bonnevie». Skipet er 64 meter langt og på 1 950 brt. Fartøyet er bygd ved spesialverftet Flekkefjord Slipp og Maskinfabrikk, og har en diesel-elektrisk motor på 2400 kW.

Skipet er spesielt utrustet for tokt innen forskning på fiskebestander, miljøundersøkelser og akustiske undersøkelser. Skipet har ekkolodd, sonarer og annet akustisk utstyr, samt utstyr for å ta vann- og bunnprøver.

Eksterne lenker 
 
 
  Johan Hjort, Havforskningsinstituttet

Norske forskningsskip
Havforskningsinstituttets skip
Skip fra 1990
Skip bygget i Norge
Artikler i sjøfart-prosjektet
FF «G.M. Dannevig»

FF «G.M. Dannevig» er et norsk forskningsfartøy eid av Havforskningsinstituttet. Skipet er kalt opp etter
den sørlandske havforskeren Gunder Mathiesen Dannevig (1841–1911). Det har Universitetet i Bergen som medeier. Skiept er fast stasjonert i Skagerrak og Nordsjøen med base på Forskningsstasjon Flødevigen utenfor Arendal.

I 1985 overtok et nytt fartøy med navn FF «Kystfangst», som det året ble omdøpt til FF «G.M. Dannevig». Skipet er 28 meter langt og på 171 brt. Fartøyet er bygd ved Kystvågen Verft, og har en motorkraft på 660 kW.

Skipet er spesielt utrustet for tokt innen forskning på fiskebestander, miljøundersøkelser og akustiske undersøkeler. Skipet har laboratorier, ekkolodd, sonarer og annet akustisk utstyr, samt utstyr for å ta vann- og bunnprøver.

Eksterne lenker 
 
 
  G.M. Dannevig Havforskningsinstituttet

Norske forskningsskip
Havforskningsinstituttets skip
Skip bygget i Norge
Skip fra 1979
Artikler i sjøfart-prosjektet
Adelheid-Marie av Anhalt-Dessau

Prinsesse Adelheid-Marie av Anhalt-Dessau (født 25. desember 1833 i Dessau, død 24. november 1916 på slottet Königstein im Taunus) var kona til den siste hertugen av Nassau  og den første storhertugen av et suverent Luxembourg.

Adelheid Marie blei født på juledagen 1833. Hun var datter av Fredrik August av Anhalt-Dessau og landgrevinne Marie Louise Charlotte av Hessen-Kassel.

I 1851 gifta hun seg med Adolf, storhertug av Luxembourg, hertug av Nassau. Hun fikk fem barn med ham.

Barn 
 Vilhelm IV, storhertug av Luxembourg (1852–1912)
 Friedrich Paul Wilhelm av Nassau (23. september 1854 – 23. oktober 1855)
 Marie Bathildis av Nassau (14. november 1857 – 28. desember 1857)
 Franz Joseph Wilhelm av Nassau (30. januar 1859 – 2. april 1875)
 Hilda av Nassau (1864–1952), gifta seg med HKH Fredrik II av Baden

Stamtavle

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Sachsen-Anhalt
Fødsler i 1833
Dødsfall i 1916
Foxtrot (band)

Foxtrot er et norsk progrockband som ble stiftet på midten av 1980-tallet av gitarist Harald Lytomt (fra Kerrs Pink). Trommeslageren deres, Jon-Håkon Skarpsno, ble med i Kerrs Pink tretten år senere. 

Deres eneste album, A Shadow of the Past, utgitt i 1990, er keyboard-orientert. Det kan minne om Camel, Pallas, tidlig Marillion og Alan Parsons Project.

Diskografi
A Shadow of the Past (1990)

Medlemmer
Eivind Fivelsdal – keyboard, vokal
Harald Lytomt – gitarer
Jon-Håkon Skarpsno – trommer, minimoog
Michael Sundt – bassgitar, Moog Taurus
Knut Valand – keyboard

Norske rockegrupper
Progressive band
A Shadow of the Past

A Shadow of the Past er det første og eneste albumet til det norske progressiv rock-bandet Foxtrot. Det ble utgitt av Pan Records i 1990. Albumet ble produsert av bandet selv.

Albumet ble tatt opp av Harald Lytomt i Flexy Studio, mens «Monsoon» er tatt opp av Giert Clausen hos Fersk Lyd.

Coverbildet er av Arman Hagen.

Sporliste
De fleste melodiene er skrevet Eivind Fivelsdal. Tekstene er skrevet av Eivind Fivelsdal, Harald Lytomt og Jon-Håkon Skarpsno. 

«Here Come the Nuclear Warheads» – 5:41
«Silhouette of the Tiger» – 4:48
«A Shadow of the Past» – 8:43
«The Crowd» (Fivelsdal/Skarpsno) – 4:53
«Warhero» (Fivelsdal/Harald Lytomt/Skarpsno) – 6:11
«Monsoon» (Skarpsno) – 7:25

Musikere
Eivind Fivelsdal – Keyboard, vokal, programmering
Harald Lytomt – Gitarer
Jon-Håkon Skarpsno – Trommer, minimoog, programmering
Michael Sundt – Bassgitar, Moog Taurus
Knut Valand – Keyboard

Referanser 

Debutalbum fra 1990
Pan Records-album
Fotballtennis

Fotballtennis er en sport og treningsform som er en hybrid av fotball og tennis. Fotballtennis som egen sport spilles på en bane med de samme målene som en volleyballbane. Det konkurreres i single, double og tripple. Det spilles best av tre sett, og første lag til 11 poeng vinner settet. Det gis poeng for hver ball. Nettet har samme høyde som et tennisnett. Det er lov å benytte de samme kroppsdelene som i fotball.

I Norge er fotballtennis en relativt liten idrett, men det arrangeres turneringer i regi av Norges Bedriftsidrettsforund. Spillet brukes dog ofte som en øvelse i fotballtreninger, som en øvelse for å bedre basisteknikker som bevegelse, pasning og mottak.

Turneringer i fotballtennis 
Podkasten Tungvekterne arrangerer fotballtennis-turneringen "ØB Tungvekterne Cup", hvor hele cupen blir strømmet direkte på Østlandets Blads nettsider. Første konkurranseserie ble arrangert i juni 2020.

Referanser 

Fotball
Design Interiør

Design Interiør er et norsk tidsskrift innenfor interiør og design. Det gis ut av Schibsted Forlag, som er et heleid datterselskap av mediekonsernet Schibsted.

Magasinet ble etablert i 1995. Det ble kjøpt av Schibsted fra N.W. Damm & Søn i 2005, og hadde på det tidspunktet  lesere.

Sentrale stoffområder i Design Interiør er reportasjer fra moderne privathjem og offentlige miljøer, ny arkitektur, intervjuer med formgivere og arkitekter samt produktnyheter og rapporter fra internasjonale møbelmesser. Magasinet er hovedsakelig rettet mot den mer eksklusive delen av markedet, og mot fagmiljøer og profesjonelle målgrupper som interiørarkitekter.

Design Interiør har seks utgaver årlig. Ansvarlig redaktør er Anne Lise Gjetvik.

Opplag
Opplaget lå i 2009 på ca 9 500. Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening siste år:
 2011: 7 717
 2012: 7 658
 2013: 6 808
 2014: 6 554

Referanser

Eksterne lenker
 Design Interiør
 Schibsted Forlag 

Norske tidsskrifter
Publikasjoner etablert i 1995
Thomas de Camoys

Thomas de Camoys, 1. baron Camoys, (død 28. mars 1419 eller 1421) var en engelsk adelsmann og offiser.

Han var sønn av John de Camoys, og ble i august 1383 adlet og tatt opp i House of Lords som lord Camoys.

Han kjempet som offiser i hundreårskrigen og hadde blant annet kommandoen over venstre flanke under slaget ved Agincourt i 1415. Samme år ble han tildelt Hosebåndsordenen.

Han arvet tittelen Lord of the Manor av Broadwater i West Sussex (som også inkluderte det som i dag er kjent som Worthing) fra sin onkel som også het Thomas de Camoys.

Hans datter Alice Camoys (død 1455) var moren til William Hastings, 1. baron Hastings

Referanser 

Britiske baroner og baronesser
Britiske offiserer
Hosebåndsordenen
Fødsler på 1300-tallet
Dødsfall på 1400-tallet
FN-dag

FN-dag er en utvalgt dag i året der De forente nasjoner (FN) ønsker å rette oppmerksomheten mot en utvalgt sak. Gjennom markering av slike dager ønsker FN å utbre kjennskapen til ulike tema, øke bevisstheten om problemer og mane til skjerpet innsats for å iverksette løsninger.

De fleste FN-dagene har blitt fastsatt av FNs generalforsamling. Andre er fastsatt av en av FNs særorganisasjoner. Den første dagen som ble fastsatt var FNs menneskerettighetsdag. Denne dagen ble vedtatt av Generalforsamlingen 4. desember 1950 ved resolusjon 424 (V). Per februar 2014 fantes det 122 FN-dager.

I tillegg til dager, har FN også erklært spesielle år og tiår for å markere utvalgte saker og øke oppmerksomheten mot spesielle saker.

Se også 
 Liste over FN-dager

Referanser

Eksterne lenker 
 FN-kalender, De forente nasjoners regionale informasjonskontor for Vest-Europa
 FN-dager, FN-sambandet 
  International Days, De forente nasjoner