alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Peter Snell

Peter Snell (født 17. desember 1938 i Opunake i Taranaki, død 12. desember 2019 i Dallas i Texas i USA) var en newzealandsk  friidrettsutøver.

Under OL i 1960 vant han gull på 800 meter. Fire år senere, under OL i 1964 i Tokyo, vant han gull på både 800 m og 1500 m, en dobbelttriumf som ingen hadde greidd siden Albert Hill vant dobbelt under OL i 1920.

I 1962 satte Snell i løpet av en uke verdensrekord på distansene en engelsk mil og 800 meter. Ved sidene av disse merittene vant han også to ganger ved Samveldelekene. Peter Snell la overraskende opp som toppidrettsutøver i 1965, 26 år gammel. Etter sportskarrieren flyttet Snell til USA, hvor han utdannet seg til idrettsmedisiner, og arbeidet fra 1981 som førsteamanuensis ved University of Texas Southwestern i Dallas.

Snell ble i 2001 utnevnt til Distinguished Companion (bokstavelig fremtredende følgesvenn) av New Zealands fortjenstorden. Æresbevisningen ble i 2009 omgjort til Knight Companion (ridder følgesvenn) med medfølgende adelstittel. Snell fikk dermed rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. Han er også offiser av Order of the British Empire.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Newzealandske mellomdistanseløpere
Olympiske mestere for New Zealand
Medaljevinnere under Sommer-OL 1960
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 1960
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1960
Deltakere for New Zealand under Samveldelekene 1962
Friidrettsutøvere under Samveldelekene 1962
Medaljevinnere under Sommer-OL 1964
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 1964
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1964
New Zealands fortjenstorden
Order of the British Empire (OBE)
Personer fra Taranaki Region
Verdensrekordsettere i friidrett
Gullmedaljevinnere under samveldelekene for New Zealand
Edward Herbst

Edward Herbst (født 21. oktober 1844 i Radom, død 6. juli 1921 i Sopot) var en polsk forretningsmann som var aktiv i Łódź. 

Herbst var sønn av kjøpmannen Edward (som kom fra Sachsen) og Ludwika Vonderheiden. Han fullførte Handelsskolen i Warszawa og begynte å jobbe i Karol Scheiblers fabrikk i 1869. 

I 1874 ble han direktør for hele forretningen, og etter sitt bryllup med Scheiblers eldste datter Matylda, også fabrikkens medeier. En egen villa ble bygd til de nygifte i 1876 (Edward Herbsts villa) i Księży Młyn.

Etter Scheiblers død i 1881 grunnla Edward Herbst og arvingene til Scheibler, sønnene Karol og Adolf, samt svigersønnen Georg von Kramst, et aksjeselskap, hvor Herbst var hoveddirektør. Herbst var også mesen over avisen Dziennik Łódzki og skjenket denne i 1885 et trykkeri. Han var dessuten mangeårig formann for Handelsbanken i Łódź.

Referanser 

Herbst
Herbst
Personer fra Radom
Oskar Kon

Oskar Kon (født 20. mai 1870 i Łódź, død 1961 i Argentina) var en jødisk fabrikant.

Han ble født som Oszer i en hasidisk familie, og faren var vever hos Juliusz Heinzel. På 1890-tallet begynte Oszer å arbeide i fabrikken til Heinzel og Kunitzer, og gjorde alt for å avansere så raskt som mulig. Blant annet angav han sin far for at denne nasket materialer. Kon ble raskt rik og forandret navnet sitt til Oskar. I 1900 bygde han et representativt mursteinshus ved Piotrkowska-gaten.

Kon pleide ryktet om sin filantropi. Under tider med høy inflasjon og arbeidsløshet i byen erklærte han å gi femti millioner mark til byggingen av Det tekniske universitet i Łódź, men passet senere på å ikke overrekke pengene til noen byggingskomité. Universitetet ble opprettet først etter andre verdenskrig.

Under den tyske invasjonen av Polen flyktet Kon fra Łódź, og bosatte seg senere i Mexico, hvor han fremdeles drev med lukrative aksjespekulasjoner.

Referanser 

Personer forbundet med Łódź
Polakker
Personer fra Łódź
Eduardo da Silva

Eduardo Alves da Silva (født 25. februar 1983) er en brasilianskfødt kroatisk tidligere fotballspiller.

Da Silva flyttet til Kroatia da han var 15 år.

Da Silva er en angrepsspiller og har tidligere spilt for CBF Nova Kennedy, Bangu Atlético Clube, NK Croatia Sesvete, NK Inter Zaprešić og GNK Dinamo Zagreb, men skrev under for Arsenal FC 3. juli 2007. Da Silva hadde innen VM i fotball 2014 spilt 64 kamper for Kroatia og skåret 29 mål. I sin tid for Dinamo Zagreb spilte han 108 kamper og skårte 73 mål. Han vant den kroatiske ligaen to ganger (2006 og 2007) og den kroatiske cupen to ganger (2004 og 2006). Eduardo ble kåret til årets spiller i 2004 og 2006 og ble toppskårer i både 2006 og 2007. Hans første mål i en europeisk turnering var på Emirates Stadium mot Arsenal FC i kvalifiseringen til UEFA Champions League 2006/2007, da Arsenal vant 5-1 sammenlagt. Sesongen etter skiftet han til nettopp Arsenal.

Da Silva skåret sitt første mål for Arsenal 2. august 2007 under Amsterdam-turneringen mot Lazio da han nikket inn det avgjørende 2-1-målet i det 55. minutt.

23. februar 2008 ble Eduardo stygt taklet av Birmingham City FC-spilleren Martin Taylor i en Premier League-kamp. Leggbeinet ble brukket tvers av. Skaden var så ille at Skysports valgte å ikke vise reprisen. 16. desember 2008 fikk Eduardo sitt comeback etter skaden og var med Arsenals reservelag å vinne 2-0 mot Portsmouth.

I kvalifiseringen til gruppespillet i Mesterligaen 2009/2010 fikk han et svært omdiskutert straffespark mot Celtic FC og ble beskyldt for filming, noe som medførte skarp kritikk og utestengelse i Mesterligaen i tre kamper. Denne utestengelsen ble senere fjernet.

Han meldte overgang fra Arsenal FC til Sjakhtar Donetsk i juli 2010.

Eduardo representerer Kroatia i landslagssammenheng. Han ble tatt ut til Fotball-EM 2012 i Polen og Ukraina. To år senere var han igjen i den kroatiske troppen til VM 2014 i fødelandet Brasil.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kroatiske fotballspillere
Spillere i Fotball-EM 2012
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for GNK Dinamo Zagreb
Fotballspillere for Arsenal FC
Fotballspillere for FC Sjakhtar Donetsk
Fotballspillere for Bangu Atlético Clube
Personer fra Rio de Janeiro
Røldal kraftverk

Røldal kraftverk er et vannkraftverk ved Røldal i  i Odda kommune i Vestland fylke.

Kraftverket ble satt i drift i 1966  og utnytter et fall på  382 meter. 
Reguleringsmagasin er Valldalsvatnet som reguleres mellom 745 og 675 moh. Det hentes også inn vann fra en rekke bekkeinntak i fjellet ovenfor Røldalsvatnet. Også vann fra Vasstølsvatnet som er oppdemmet og reguleres mellom 753 til 732 moh og Finnabuvatnet, regulert mellom 909 og 893, overføres til kraftverket.

Det er installert to francisturbiner på totalt 172 MW. Midlere årsproduksjon er på 919 GWh.

Kraftverket er en del av Røldal/Suldal-utbyggingen og kraften ble opprinnelig brukt til aluminiumproduksjon på Karmøy.

Andre kraftverk i utbyggingen er Middyr, Svandalsflona, Novle. Suldal I, Suldal II og Kvanndal kraftverk.

Kraftverkene i Røldal/Suldal utbyggingen  har et nedbørsfelt på 793 km² og en magasinkapasitet på 833 millioner m³.

Kraftverket ligger inne i fjellet. Kontor/verksted bygningen er tegnet av arkitekt Geir Grung

Største eier er Hydro Energi med Statkraft som minoritetseier. Kraftverket har konsesjon frem til 2022.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Røl­dal-Sul­dal kraft­an­legg: Men­nes­kets kon­troll over na­tu­ren
 Norsk Hydro (arkiv)
 Statkraft
 Lyse Energi

Vannkraftverk i Vestland
Røldal-Suldal Kraft
Lyse Energi
Kraftverk i Ullensvang
Kraftverk etablert i 1966
Suldalsvassdraget
Ludwik Grohman

Ludwik Grohman (født 28. juni 1826 i Warszawa, død 1. februar 1889 i Łódź) var en polsk fabrikant. 

Ludwiks far Traugott Grohmann hadde fra 1827 et verksted i Zgierz. Etter sønnens fødsel flyttet familien i 1844 til Łódź for godt. Tidligere, i 1842, hadde Traugott fått residensen «Lamus» i Księży Młyn i evig forpaktning, og bygde her en bomullsfabrikk. 

Etter farens død i 1874 tok Ludwik over forretningen og giftet seg med Paulina Adelina, datter av kjøpmannen Karol Trenkler, noe som styrket hans økonomiske posisjon. Fra 1861 til 1869 var han byrådsmann, og i årene 1880–1882 reiste han en villa ved Tylna-gaten (Ludwik Grohmans villa). Grunnet delvis assimilering begynte Ludwik å skrive etternavnet sitt på polsk (med én «n»). 

Grohman ble kjent for å opprette det første fabrikkbrannvesenet i fabrikken sin, og i årene 1876–1888 var han formann for Det frivillige brannvesen i Łódź. Han var med på å grunnlegge Handelsbanken i Łódź og var mangeårig formann for Kredittselskapet i Łódź. Grohman var motstander av den polske januaroppstanden i 1863. 

Ludwik Grohman ligger gravlagt på Den gamle kirkegård i Łódź like ved Scheiblers kapell.

Referanser 

Personer forbundet med Łódź
Polakker
Personer fra Warszawa
Piero Biggio

Piero Biggio (født 29. juni 1937 i Calasetta på Sardinia i Italia, død 19. april 2007 samme sted) var katolsk erkebiskop og apostolisk nuntius.

Liv og virke
Den 5. august 1962 ble han presteviet, og tok deretter doktorgrad i kirkerett og sivilrett. I 1970 gikk han inn i Vatikanstatens diplomatiske korps, og ble stasjonert i Panama, Chile, Zambia, Sveits, Australia og Taiwan. 

10. desember 1988 ble han utnevnt til pro-nuntius til Bangladesh og titularerkebiskop av Otriculum. Bispevielsen ble foretatt av kardinal Agostino Casaroli den 25. desember 1989. 23. april 1992 ble han utnevnt til apostolisk nuntius til Chile, og 27. februar 1999 ble han overflyttet til nuntiaturet i Norden, som da lå i København. Han gikk av på grunn av sykdom den 16. oktober 2004, etter å ha vært permittert siden påsken samme år. 

Biggio døde i sin fødeby Calasetta den 19. april 2007 etter et langt sykeleie.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal  Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
 Pave Pius X (1835-1914) *1884
 Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
 Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
 Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
 Pave Paul VI (1897-1978) *1954 
 Kardinal Agostino Casaroli (1914-1998) *1967 
 Erkebiskop Piero Biggio (1937-2007) *1989

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi på katolsk.no
 Suksesjonslinje på catholic-hierarchy.org

Italienske katolske biskoper
Pavelige diplomater
Pavelige nuntier
Ambassadører til Bangladesh
Ambassadører til Chile
Ambassadører til Danmark
Ambassadører til Finland
Ambassadører til Island
Ambassadører til Norge
Ambassadører til Sverige
Personer fra provinsen Sud Sardegna
Linjen Rebiba
Jannicke Larsen

Jannicke Larsen Berglund ( Jannicke Larsen til august 2015, født 19. september 1976) er en norsk musiker og låtskriver fra Laksevåg i Bergen hvor hun i dag også er etablert. Hun er sanger, gitarist, pianist og låtskriver i Ephemera. 

Hun setter sitt særpreg på Ephemera med hennes oppbygging av vakre vokalharmonier. Hun spiller for øvrig flere instrumenter på deres mange utgivelser og konserter, hovedsakelig synthesizer og piano, men også klokkespill, mandolin, ukulele, trekkspill og diverse rytmeinstrumenter. 

Hun har studert arkitektur ved Bergen Arkitekthøgskole (BAS) og har i dag en karriere som arealplanlegger i tillegg til musikk.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
   Ephemera sin hjemmeside 

Norske sangere
Norske pianister
Norske låtskrivere
Personer fra Bergen kommune
Clun Castle

Clun Castle er en borgruin i Clun i Shropshire. Den eies av hertugen av Norfolk, som fikk det overdratt sammen med tittelen baron Clun, og bestyres av English Heritage.

Borgen ble oppført av Picot de Say, en normannisk baron, omkring 1100. Det var da en kraftig motte-and-bailey-konstruksjon, med to borggårder. Området han bestyrte var et grensebaroni, kjent som Honour of Clun, hvilket betydde at egne lover gjaldt der. I 1196 ble borgen beleiret av waliserne, og deretter kom det på FitzAlanslektens hender. De grunnla også byen Clun, og bygde om slottet som ble en viktig administrativ bygning. 

FitzAlanslekten oppgav slottet i 1270-årene for å konsentrere ressursene på Arundel Castle. Etter at de forlot det begynte det å forfalle. I det 16. århundre flyttet de siste beboere ut, og kronen tok over. 

I 1894 ble det kjøpt av Henry Fitzalan-Howard, 15. hertug av Norfolk, en etterkommer av den opprinnelige FitzAlanslekten. Deler av den sentrale festningen og noe av ringmuren står, og er åpent for publikum. 

Borger i England
Shropshire
English Heritage
Ruiner i England
Dick Edmed

Richard «Dick» Edmed (født 14. februar 1904 i Gillingham i Kent, død 14. februar 1984) var en  engelsk fotballspiller. Mest kjent er han fra sin tid i Liverpool.

Karriere 
Edmed startet sin karriere som juniorspiller i Chatham Centrals og Rochester før han skrev under en profesjonell kontrakt for Gillingham i 1923. Han ble hentet til Liverpool av manager Matt McQueen for £1.800 i januar 1926. Dick fikk sin debut for de røde 28. august 1926 i hjemmekampen på Anfield mot de bitre rivalene Manchester United. Foran 34.795 tilskuere vant Liverpool 4-2 etter hat-trick av Dick Forshaw, og et mål av Gordon Hodgson.

Hans første mål for klubben kom kun 6 dager senere, 4. september i bortekampen mot Derby på Baseball Ground i en kamp Liverpool tapte 1-2. Han spilte 16 av de 19 gjenværende kampene og scoret 2 mål til.

I sesongen 1927/1928 var Edmed den eneste spilleren sammen med Tom Bromilow som var involvert i samtlige av de 44 kampene Liverpool spilte i.

Han spilte i klubben frem til mai 1932, da han byttet klubb til Bolton. Han la støvlene på hylla etter kun en sesong, etter å ha spilt 4 ligakamper og scoret et mål for klubben.

Edmed døde på sin 70. årsdag 14. februar 1984 i Gillingham.

Kamper 
Liverpool FC
 1926-1932: Ligakamper – mål: 160 kamper – 44 mål.
 1926-1932: Totalt kamper – mål: 170 kamper – 46 mål.
Bolton Wanderers FC
 1932-1933: Ligakamper – mål: 4 kamper – 1 mål.

Se også 
 Statistikk om Liverpool FC.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil på LFChistory.net

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Gillingham FC
Fotballspillere for Liverpool FC
Fotballspillere for Bolton Wanderers FC
Personer fra distriktet Medway
Fødsler i 1904
Dødsfall i 1984
Protese

En protese er en kunstig kroppsdel som erstatter en manglende kroppsdel. Vanligvis benyttes proteser av personer som har mistet eller vært nødt til å amputere en kroppsdel som følge av en ulykke, eller de som er født med manglende kroppsdeler. Proteser blir designet, produsert og tilpasset av en ortopediingeniør.

Kunstige tenner og gebiss kalles tannproteser.

Se også 

Momentum - foreningen for arm- og benprotesebrukere

Eksterne lenker 
 Nasjonalt Register for Leddproteser

Medisinsk utstyr
Carl Westergren

Carl Westergren (født 13. oktober 1895 i Malmö, død 5. august 1958) var en svensk bryter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1932 i Los Angeles.

Westergren vant tre OL-gull i tre ulike vektklasser i tre ulike sommer-OL. I 1920 i Antwerpen beseiret han finske Artur Lindfors i finalen som varte i 31 minutter og 25 sekunder. I OL 1924 i Paris vant han gull i lett tungvekt i fristil foran sin landsmann Rudolf Svensson. Sin tredje og siste olympiske tittel vant han åtte år senere i OL 1932 i Los Angeles. Westergren vant også VM-gull i 1922 og EM-gull i 1925, 1930 og 1931.

OL-medaljer 
 1920  Antwerpen -  Gull i bryting gresk-romersk stil, mellomvekt  Sverige
 1924  Paris -  Gull i bryting fri stil, lett tungvekt  Sverige
 1932  Los Angeles -  Gull i bryting fri stil, tungvekt  Sverige

Eksterne lenker 
 

Svenske brytere
Olympiske mestere for Sverige
Medaljevinnere under Sommer-OL 1920
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1920
Brytere under Sommer-OL 1920
Medaljevinnere under Sommer-OL 1924
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1924
Brytere under Sommer-OL 1924
Medaljevinnere under Sommer-OL 1932
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1932
Brytere under Sommer-OL 1932
Personer fra Malmö
Fødsler i 1895
Dødsfall i 1958
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1964

Norgesmesterskapet i fotball for menn 1964 ble vunnet av Rosenborg etter seier over Sarpsborg med 2–1 den 25. oktober. Målscorere for Rosenborg var Tor Kleveland som scoret i det 32. minutt og Tore Pedersen som scoret i det 55. minutt. For Sarpsborg scoret Martin Kjølholdt i det 85. minutt på straffe.

24 665 tilskuere overvar kampen som ble spilt på Ullevaal Stadion i Oslo. Dommer var Johan Riseth. Dette var andre gangen Rosenborg vant et Norgesmesterskap. For RBK spilte Tore Pedersen, Birger Tingstad, Harald Gulbrandsen, Thor Arne Lindvaag, Eldar Hansen, Tor Kleveland, Kåre Rønnes, Knut Jenssen, Sverre Fornes, Kjell Hvidsand og Erling Nygaard.

3. runde

4. runde

Kvartfinaler 
  –  3-1 e.e.o.
  –  1-0
  –  4-2 e.e.o.
  –  1-3 e.e.o.

Semifinaler 
  –  1-1, 0-2 e.e.o.
  –  3-1

Finale 
  –  2-1

Referanser

Eksterne lenker 
 www.rsssf.no

1964
Fotball i Norge i 1964
Fotball for herrer
Hvalfjordtunnelen

Hvalfjordtunnelen (lokalt: Hvalfjarðargöng) er en veitunnel sørvest på Island. Hvalfjordtunnelen er Islands tredje lengste veitunnel og den eneste undersjøiske. Den går under Hvalfjorden og en del av Ringveien. Tunnelen er 5 762 meter lang og det dypeste punktet ligger 165 muh. Tunnelen åpnet 1. juli 1998, og korter ned avstanden fra Reykjavík til de vestre og nordre delene av øya med 62 km. I dag tar det 7 minutter å krysse fjorden, mens det før tok rundt en time.

Frem til september 2018 ble det oppkreves bompenger i tunnelen. Avgiften var 1 000 ISK.

Se også
Liste over veitunneler på Island

Liste over veitunneler i Norge
Liste over veitunneler i Sverige

Referanser

Eksterne lenker 
 Informasjon om tunnelen (engelsk)

Veitunneler på Island
Undersjøiske tunneler
Tunneler åpnet i 1998
1998 på Island
Command & Conquer: Tiberian Sun

Command & Conquer: Tiberian Sun er et sanntidsstrategispill fra 1999 utviklet av Westwood Studios til Windows. Det er oppfølgeren til Command & Conquer, og foregår 30 år etter det første spillet. Spillet introduserer en ny spillemotor, og har fått utvidelsespakken Firestorm.

I Tiberian Sun kan spilleren velge å følge veien til det onde «Broderhood of NOD» eller G.D.I. (Global Defence Initiative).

Handling 
Spilleren og dens motstandere skal blant annet bygge opp baser, samle inn forskjellige ressurser, lage en hær, og deretter beseire motstanderne sine ved å utslette de andres enheter, og enten fange eller ødelegge fiendtlige baser. Spilleren må gjennomføre oppdrag over tre forskjellige områder: i Nord-Amerika, Europa og i Nord-Afrika. En rekke av disse oppdragene inkluderer også valgfrie side-oppdrag som kan gjennomføres for ekstra bonus. Tiberian Sun foregår innenfor en alternativ tidslinje som involverer to fiendtlige fraksjoner - Global Defense Initiative (GDI) og Brotherhood of Nod. Tiberium har blitt et alvorlig problem for verden siden den dukket opp på 1990-tallet, og dette førte til den første Tiberium-krigen.

Stoffet forandrer planetens økologi og landskap, og forårsaker mutasjoner hos mennesker, dannelse av nye fremmede livsformer og utvikling av nye vær-mønstre kalt Ion Storms. Innen det 21. århundre forsøker GDI å bekjempe spredningen av Tiberium. Fraksjonene forsøker også å utvikle ny teknologi, inkludert cyborgs, mer avanserte forsvarstiltak, og pansret infanteri. En ny global konflikt bryter løs i år 2030, og resulterer i at den andre Tiberium-krigen bryter løs.  GDI-sjef Michael McNeil blir tilbakekalt av sin overordnede, general James Solomon,  fra en treningsøvelse for å hjelpe til med å bekjempe Nod.

Mottagelse 

Tiberian Sun var et av de mest forventede spillene da utviklingen av spillet begynte. Det var det raskest selgende videospillet som ble utgitt av EA, og solgte 1,5 millioner kopier i løpet av en måned.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Command & Conquer
Sanntidsstrategispill
Windows-spill
Xbox 360-spill
Videospill fra 1999
Villingen-Schwenningen

Villingen-Schwenningen er en by i delstaten Baden-Württemberg i Tyskland med rundt 85 000 innbyggere. Byen er den største i landkreisen  Schwarzwald-Baar-Kreis. 

Villingen-Schwenningen ligger i østkanten av Schwarzwald ved elven Brigach, omtrent 700 meter over havet. Kilden til elven Neckar ligger i Schwenningen (Schwenninger Moos).

Historie 
I middelalderen var Villingen en østerriksk by. Under reformasjonen forble den katolsk. Villingen ble beleiret av marsjall Tallard i 1704. Oberst Von Wilstorff forsvarte seg godt i de utdaterte festningsverkene og etter seks dagar måtte Tallar gi opp. 

Schwenningen var en landsby frem til 1800-tallet. I 1858 ble den første klokkefabrikken opprettet, og fra den tid har urmakeri og presisjonsmekanikk vært en viktig industri. 

Som en del av reformene i Baden-Württemberg i 1972 ble Villingen og Schwenningen slått i sammen, i tillegg til flere andre omkringliggende landsbyer. De to halvdelene av byen henger riktignok ikke sammen, og har blant annet et platå mellom seg.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Villingen-Schwenningen: Historie og bilder
 Beleiringen av Villingen i 1702

Byer i Baden-Württemberg
Kommuner etablert i 1972
Kefije

«Palestinaskjerf» er en lett misvisende betegnelse på en variant av det tradisjonelle arabiske skjerfet kefije (på arabisk: كوفية , kūfiyyah, i flertall كوفيات , kūfiyyāt), også kjent som en ghutrah ( غترة), ḥaṭṭah ( حطة ), mashadah ( مشدة ), shemagh ( شماغ ) eller  persisk chafiye ( چفیه ), kurdisk cemedanî (جه مه داني) og tyrkisk puşi). Dette er et hodeplagg formet av et firkantet skjerf eller hodetørkle som vanligvis er vevd av bomull. Skjerfet brukes hovedsakelig av arabiske menn, men brukes også av kurdere, i Tyrkia og Iran. Det er vanlig i tørre områder for å beskytte mot direkte sollys og munnen og øynene mot støv og sand. Det  karakteristiske vevde rutemønsteret kan ha opprinnelse fra det gamle Mesopotamia og representerer fiskegarn eller korn. Skjerfet har vært et motetilbehør i USA, Japan og andre vestlige land siden slutten av 1980-tallet.

Utforming og bruk
Skjerfet er et hvitt, kvadratisk klede med innvevde mønstre i en annen farge og ofte utstyrt med frynser. Det blir laget av ull, lin eller bomull. Hodeplagget kan være grovt og simpelt eller fint og kostbart. Det danderes på litt forskjellige måter på hodet, men brettes ofte diagonalt og festes med en akal, en type hodering i form av et svart tau som legges dobbelt omkring hodet.  Skjerfet kan også vikles tettere rundt hodet hvis en trenger bedre beskyttelse.

Skjerfet blir først og fremst brukt i områder med ørken der en trenger vern mot sterkt sollys, støv og ørkensand, men også mot kalde netter. Skjerfet har særlig vært brukt av bønder og beduiner, men er også vanlig blant finkledde kontorfolk og arabiske kongeligheter. Det har i tillegg vært en viktig del av uniformen til ørkensoldater og i Norge blir skjerfet kalt også «ørkenskjerf».

I nyere tid har skjerfet blitt tatt i bruk som politisk symbol.

Farger og mote
Skjerfet fremstilles i flere farger. Svart og hvitt mønster er mest populært i Midtøsten, mens de røde og hvite oftest blir brukt i Jordan og i statene i Golfen.

Moten med «palestinaskjerf» i Norden begynte på 1980-tallet i København, og spredte seg etter hvert til Norge, Sverige og Finland.

Militær bruk
Skjerfet har vært brukt i militæret siden andre verdenskrig, da ofte under betegnelsen shemagh. Særlig soldater fra det britiske Special Air Service som kjørte omkring i den støvende afrikanske ørkenen i åpne landrovere, var utstyrt med shemagh og kjørebriller. Siden da har en grønn shemagh vært en del av standardutrustningen i den britisk hæren. Under Gulfkrigen ble shemaghen også brukt i en sandfarget utgave.

Eksempler

Se også
 Hodetørkle
 Tagelmust
 Turban
 Skaut
 Skjerf

Eksterne lenker
 Dagbladets magasinet om Palestinaskjerftets historie
 The Keffieh and the Arab Heartland
 Modern Chronology of the Keffiyah Kraze 
 

be-x-old:Куфія

Hodeplagg