alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Vildanden (1926)

Vildanden (tysk: , med undertitlene  eller ) er et tysk stumfilmdrama fra 1926 regissert av rumenskfødte Lupu Pick. Dreieboken ble skrevet av Pick  og Fanny Carlsen etter Henrik Ibsens skuespill Vildanden fra 1884.

Handling 
Fotografen Hjalmar Ekdal lever, sammen med kona Gina og datteren Hedvig, et liv basert på løgner. Gina var en gang elskerinnen til den velstående grosserer Werle. Da Gina ble gravid, sørget Werle for at hun giftet seg med Hjalmar Ekdal, som da antok barnet var hans. Ettersom Hedvig er hans datter, bidrar Werle til å sikre familien Ekdals økonomi. På loftet har Hedvig som lekekamerat en villand som hun er glad i. Grossererens eneste sønn, Greger Werle, liker ikke løgnaktigheten, og han avslører den forferdelige sannheten for Hjalmar. Han forlater da hjemmet og familien, men han klarer ikke å gi slipp på den komforten han har hatt i sitt middelmådige liv. Han vender tilbake og retter nå sin vrede mot datteren. Han refser Hedvig og i desperasjon dreper hun villanden og deretter seg selv. Ved datterens grav finner foreldrene tilbake til hverandre, men sannhetsfanatikeren Greger har ikke lenger noen framtid.

Rolleliste 
Werner Krauss - Hjalmar Ekdal
 Mary Johnson - Hedwig, Hjalmars datter 
 Lucie Höflich - Gina, Hjalmars hustru 
Fritz Rasp - Kandidat Molwik
 Paul Henckels - Den eldre Ekdal
 Walter Janssen - Gregers, Werles sønn 
 Albert Steinrück - Jan Werle 
 Agnes Straub - Fru Sörby 
Eduard von Winterstein - Dr. Helling

Kilder 
 Bock, Hans-Michael Bock og Bergfelder, Tim: The Concise Cinegraph: An Encyclopedia of German Cinema, Berghahn Books.

Eksterne lenker 
 

Tyske dramafilmer
Tyske stumfilmer
Filmer fra 1926
Filmer basert på skuespill av Henrik Ibsen
Svømming under Middelhavslekene 1993

Svømming under Middelhavslekene 1993. Svømming var en av flere sporter under de tolvte middelhavslekene som ble arrangert i Languedoc-Roussillon i Frankrike i perioden 16. til 27. juni 1993. Det var tolvte gangen som svømming var med på programmet under middelhavslekene. Det var trettien øvelser, seksten for menn og femten for kvinner. Frankrike ble beste nasjon med tjuetre gullmedaljer foran Italia med fire.

Medaljer

Eksterne lenker
 Officiële website Internationaal Comité van de Middellandse Zeespelen
 Onderdelen en uitslagen

Middelhavslekene 1993
Svømming under Middelhavslekene
Svømming i Frankrike
Svømming i 1993
Bu’eine Nujeidat

Bu'eine Nujeidat er en arabisk lokal kommune i Norddistriktet i Israel. Den består av to landsbyer, Bo'einer og Nujeidat, som ble slått sammen i 1987 og fikk status som lokal kommune i 1996. Ifølge Israels statistiske sentralbyrå (CBS) er folketallet 7 900 innbyggere (2006) der de fleste er muslimer. 

Bo'ene var en palestinsk-arabisk landsby, og navnet kommer fra den nærliggende eldgamle landsbyen Bet Anat. Nujeidat var også en palestinsk-arabisk landsby, grunnlagt av soldater fra Nejd som kom for å kjempe med armeen til Saladin på 1100-tallet. De var kjent som Arab al-Nujeidat eller «araberne fra Nejd», og gav navn til landsbyen. 

Bo'ene ble erobret av det israelske forsvaret under den andre delen av Operasjon Dekel, 15-18. juli 1948. Den forble i unntakstilstand frem til 1966.

Kilder 
 Hadawi, Sami. Village Statistics of 1945: A Classification of Land and Area ownership in Palestine, Palestinsk frigjøringsorganisasjon forskningssentral s. 62

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norddistriktet
Bosetninger i Israel
Henning Astrup (1864–1896)

Det finnes andre Henning Astrup

Henning Astrup (født 6. juni 1864 i Kristiania, død 7. desember 1896 samme sted) var en norsk arkitekt.

Etter Statens håndverks- og kunstindustriskole og Königlich Technische Hochschule i Berlin reiste Astrup tilbake til Kristiania der han i 1888 ble ansatt hos Henrik Nissen (1848–1915) og var allerde i sitt første år med på ombygging av Grand Hotel som innebar ny speilsal.  Han var her med på å vinne flere konkurranser.

Han jobbet også en del sammen med broren Thorvald Astrup som var arkitekt.  Henning var forøvrig sønn av grosserer Harald Astrup (1831–1914)  av slekten Astrup og Emilie Johanne Smith (1836-1915), bror av polarfareren Eivind Astrup (1871–1895), grosserer Sigurd Astrup (1873–1949) og nevnte arkitekt Thorvald Astrup (1876-1940). 

Astrup er begravet i familiegrav på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Referanser 

 
Personer begravet på Vår Frelsers gravlund
Personer fra Oslo
Álvaro de Saavedra Cerón

Álvaro de Saavedra Cerón (født rundt slutten av 1400-tallet, antagelig i Spania, død 1529 ved Marshalløyene) var en spansk sjøfarer og oppdager og betraktes som den som oppdaget øya Manus og flere andre øyer i Stillehavet.

Saavedras tidlige liv
Vi vet lite om hans tidlige liv. Han var i slekt med Hernán Cortés som han fulgte til Ny-Spania (det nåværende Mexico) i 1526.

Ekspedisjon til Stillehavet

I 1527 fikk Saavedra i oppdrag å unnsette García Jofre de Loaísas ekspedisjon til Krydderøyene (nåværende Molukkene) og bringe krydderplanter tilbake til Spania.

Den 3. oktober 1527  forlot konvoien havnebyen Zihuatanejo med tre fartøy, «Spiritu Santo», «Santiago» og «Florida» (under kommando av Saavedras) og en besetning på 110 mann. Den 1. desember forliste de to første fartøy i en kraftig storm.

Han nådde etterhvert Marshalløyene og derfra gikk reisen videre mot Mindanao der han ankom 1. februar 1528. Saavedra nådde de østre Molukkene i februar og ankom tilslutt Tidore den 30. mars 1528. Han traff overlevende fra de Loaísas ekspedisjon, dog uten å kunne hjelpe dem militært. Saavedra forlot Tidore igjen i juni og satte kurs rett mot øst, den  raskeste vei tilbake til Ny-Spania for å hente forsterkning hos Cortés.

Under turen til Ny-Guinea oppdaget trolig Saavedra tilfeldigvis Schouteøyene og øya  Manus i Amiralitetsøyene og sannsynligvis flere andre øyer. Deretter fortsatte han gjennom Karolinene mot Marianene videre mot nordøst  til han slutt satt  fast i passatvinden med konstant motvind slik at han ble tvunget til å vende tilbake til Tidore. Her døde Cerón.

Tross anbefaling om å vende tilbake til Spania, valgte Saavedra å gjøre et nytt forsøk østover forlot Tidore den 3. mai 1529. Han nådde tilslutt  frem til Marshalløyne der han sannsynligvis oppdaget Pohnpei, Ujelang og Enewetak eller noen av disses atoller.

«Florida» med den gjenværende besetning på 22 mann ankom Tidore den 8. desember 1529 hvor de overga seg til portugiserne.

Først i 1565 oppdaget den spanske munken og sjøfareren Andrés de Urdaneta en seglrute over Stillehavet fra vest til øst.

Litteratur
 Wright, Ione Stuessy: Voyages of Alvaro de Saavedra Ceron 1527-1529. Coral Gables, Fla., Univ. of Miami Press, (1951)

Referanser

Eksterne lenker
 Oml  
 Saavedra
 om Saavedras ekspedisjon
 Informasjon om Madol
 Kart over Saavedra ekspedisjon

Spanske oppdagere
Fødsler på 1400-tallet
Sulejman Tihić

Sulejman Tihić (født 26. november 1951 i Bosanski Šamac, død 25. september 2014 i Sarajevo) var en bosnisk politiker (SDA). Han var medlem av Bosnia-Hercegovinas presidentskap, og i to omganger også leder av presidentskapet.

Liv og virke 
Tihić var i 1990 en av grunnleggerne av partiet SDA. I 2001 etterfulgte han Alija Izetbegović som leder av SDA. Fra 2002 til 2006 var han representant for den bosniske folkegruppen i landets presidentskap. I to perioder var han i samsvar med rulleringsordningen, også leder av presidentskapet. Ved presidentskapsvalget i 2006 tapte Tihić for Haris Silajdžić.

Fra og med mars 2007 var Tihić medlem av Folkenes hus, overhuset i Bosnia-Hercegovinas parlament.

Tihić var gift og hadde tre barn. Han døde 24. september 2014 i Sarajevo.

Referanser 

Bosniske politikere
Personer fra regionen Doboj
Presteenken

Presteenken (svensk: ) er en svensk stumfilm fra 1920 regissert av danske Carl Th. Dreyer. Den internasjonalt kjente danske filmregissören Dreyer gjorde kun to gjestespill i svensk film i sin karriere: Presteenken i 1920 og Två människor i 1945. I begge tilfellene hadde han ansvaret både for regi og manuskript. Som litterært forelegg til denne filmen hadde Dreyer den norske forfatteren Kristofer Jansons novelle Prestekonen, utgitt i 1901.

Innendørsopptak ble filmet i Garmo stavkirke. Både innendørs- og utendørsopptak ble filmet på Maihaugen.

Hildur Carlberg gjennomførte rollen som presteenken mens hun var alvorlig syk, og hun døde rett etter innspillingens slutt 27. august, før filmen ennå var blitt klar for premiere.

Den hadde svensk premiere på den nye Stockholm-kinoen Rivoli 4. oktober 1920.

Handling 
Filmen utspiller seg på 1600-tallet. En landsbygdsmenighet skal velge ny prest ettersom den gamle er død. Tre kandidater stiller opp, men de vet ikke at vilkåret for å bli prest i menigheten er å gifte seg med enken.

Rolleliste 
Hildur Carlberg - Margarete Pedersdotter, presteenken 
Einar Rød - Söfren, prestekandidat 
Greta Almroth - Mari, hans forlovede 
Olav Aukrust - Mager prestekandidat 
Kurt Welin - Fet prestekandidat 
Mathilde Nielsen - Gunvor, tjener i prestegården 
Emil Helsengreen - Steinar, tjener i prestegården 
Lorentz Thyholt - Klokkeren 
William Ivarson - Nabopresten 
Ivar Blekastad - Bonde 
Peter Kraabøl - Bonde 
 samt som statister medvirker bondebefolkningen i Gudbrandsdalen

Eksterne lenker 
 

Svenske stumfilmer
Filmer fra 1920
Svenske filmkomedier
Slottet i Capodimonte

Slottet i  Capodimonte (italiensk: Reggia di Capodimonte) er et stort Bourbon-slott i Napoli i Italia. Det var tidigere sommerresidens og jakthytte for kongen av De to Sicilier. Det var ett av Napolis to kongelige slott. I dag huser det Napolis nasjonalmuseum og byens kunstgalleri. Navnet "Capodimonte" betyr «åstoppen». Opprinnelig lå slottet like utenfor byen, men med Napolis byutvidelser ligger det nå innenfor bygrensen.

Historie 
I 1728 bestemte Karl III av Spania, senere Karl III av Spania av De to Sicilier, seg for å bygge en jakthytte i Capodimonte-skogen. Senere ombestemte han seg og bygde et storslått palass (et kongelig slott, "reggia",  som betyr «kongelig»), delvis fordi han trengte mer plass til sitt store hoff, da hans nåværende residens, Palace of Portici, var for lite, og for å romme hans fabelaktige kunstsamling fra Farnese-slottet, som han hadde arvet etter sin mor, Elisabetta Farnese, som var siste etterkommer av en grevefamilie i Parma. I 1825 gav Frans I, som etterfulgte sin far Ferdinand i, arkitekt Antonio Niccolini ansvaret for å administrere restaureringen av slottet. Niccolini bygde en monumental inngangstrapp og nye rom for den kongelige familie, et arbeide som ble avsluttet da Ferdinand II etterfulgte Frans I. I 1830 var palasset ferdig restaurert, men ytterligere arbeider ble utført i 1840 med et nytt galleri for samtidskunst og med Italias samling. I 1861 ble slottet overført til huset Savoy som tok slottet i bruk og bygde nye etasjer for kunstsamlingene. 

Ferdinand II engasjerte maleren Domenico Morelli som konsulent for nye innkjøp som omfattet historiske våpen. I 1866 ble Maria Amalie av Sachsens private gemakker overført fra hertug av Aostas Portici-palass. I 1959  ble slottet museum og det ble overtatt av den italienske stat. I 1950 ble mange av utstillingsgjenstandene overført fra Napolis arkeologiske museum.

Italias historie
Slott
Byggverk i Napoli
Hilde Østby

Hilde Østby (født 14. juli 1975 i Oslo) er en norsk forfatter og skribent. Hun er oppvokst i Oslo og er cand. philol. i idéhistorie fra Universitetet i Oslo der hun skrev oppgave om Shakespeare.

Hun har tidligere vært journalist i Dagsavisen, forlagsredaktør i Schibsted og i Nasjonalbiblioteket og kommunikasjonsansvarlig i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening. Hun er per 2020 frilans forfatter og kritiker i Aftenposten. Bøkene hennes er oversatt til 20 språk.

Forfatterskap 
I 2013 gav hun ut sin første roman, Leksikon om lengsel, på Tiden Norsk Forlag. Romanen handler om Liv Vestby som skriver et encyklopedisk verk fra A til Å om de største heltene i lengselens historie. I en miks av fakta og fiksjon beskriver boken historier om skikkelser som Romeo og Julie, Quisling og Jeanne d'Arc.

Leksikon om lengsel ble godt mottatt av kritikerne og fikk blant annet terningkast seks i VG. Boken ble utgitt som pocket i 2014 og i 2015 ble den oversatt til ungarsk.

I 2016 utgav hun boken Å dykke etter sjøhester. En bok om hukommelse sammen med sin søster Ylva Østby, boken er oversatt til 20 språk, deriblant engelsk, tysk, fransk, spansk, koreansk og russisk. Ylva Østby har en doktograd i psykologi om hukommelse. Hilde Østby har senere gitt ut flere andre sakprosabøker, både alene og sammen med andre.

Bibliografi 
 2013: Leksikon om lengsel (roman), Tiden Norsk Forlag
 2016: Å dykke etter sjøhester. En bok om hukommelse (sakprosa), Cappelen Damm – medforfatter: Ylva Østby
 2020: Kreativitet. Hjernevitenskapen bak ideene og hvorfor dagdrømmerne skal redde verden (sakprosa), Cappelen Damm
 2021: Mageboka. Sju steg mot å like kroppen din (sakprosa), Kagge forlag
 2022: Kvinnenes by. En feministisk guide til Oslo (sakprosa) – medforfattere: Marta Breen og Helene Uri
 2022: Kart over ensomheten. Om vår ustoppelige trang til fellesskap og hva som driver oss fra hverandre (sakprosa)

Referanser

Kilder
 Presentasjon av Hilde Østby i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 

Norske romanforfattere
Personer fra Oslo
Svømming under Middelhavslekene 1997

Svømming under Middelhavslekene 1997. Svømming var en av flere sporter under de trettende middelhavslekene som ble arrangert i Bari i Italia i perioden 13. til 25. juni 1997. Det var trettende gangen som svømming var med på programmet under middelhavslekene. Det var trettien øvelser, seksten for menn og femten for kvinner. Italia ble beste nasjon med seksten gullmedaljer foran Frankrike med ni.

Medaljer

Eksterne lenker
 Officiële website Internationaal Comité van de Middellandse Zeespelen
 Onderdelen en uitslagen

Middelhavslekene 1997
Svømming under Middelhavslekene
Svømming i Italia
Svømming i 1997
Asbjørns julekalender

Asbjørns julekalender er en norsk komiserie som gikk på TVNorge i 2015. Programmet var lagt opp som en blanding mellom et talkshow og en julekalender og ble ledet av , en oppdiktet person spilt og skapt av Espen Eckbo. Hver episode inneholder i tillegg innslag fra to andre Eckbo-karakterer: Det eldre tvillingparet Tarald og Tørris som underholder seerne med noe de kalte «julegjøn» (Begge tvillingene ble spilt av Eckbo). Innslagene fra disse to nyskapningene gikk vekselvis med innslag fra valgfagstudent Ove Hoff, en rollefigur Eckbo hadde brukt tidligere. En norsk kjendis kom som gjest i hver sending.

Premieren ble sett av 253 000. I tillegg så 101 000 reprisen senere på kvelden.

VGs TV-anmelder gav julekalenderen terningkast fem. Programmet fikk også skryt fra Dagsavisens TV-anmelder.

Gjester

Referanser

TV-produksjoner på TVNorge
Norske humorprogrammer på TV
Norske TV-serier fra 2010-årene
Norske julekalendere på TV
Norske komiserier
Torgeir Standal

Torgeir Hovden Standal (født 23. juli 1990) er en eksperimentell norsk jazzgitarist kjent fra mange sammenhenger på Sunnmøre, men først og fremst fra samarbeidet med Natalie Sandtorv i The Jist.

Biografi 
Standall vokste opp i Ørsta, men flyttet til Oslo i 2011. Det tok ikke lang tid før han møtte Natalie Sandtorv og de startet duoen The Jist. Her står møtet mellom vokal og gitar i sentrum og etter to års samarbeid med en mengde opptredener, gav de ut sitt selvtitulerte debutalbum (2014). Albumet ble splt inn i Bergen, og John Hegre kjent fra Jazzkammer, styrte miksing og mastering.

I 2014 gjennomførte The Jist en stor turne der de blant annet spilte en konsert på Madame Claude, Berlin. I 2015 fikk de en strålende mottagelse på Match & Fuse Festival i Warszawa og spilte også i Torino. Standal er også aktiv på lokale scener med prosjekter som tributbandet Wild Things Run Fast, som spiller musikk av Joni Mitchell sammen med musikere som Siril Malmedal Hauge (vokal), Olav Opsvik (piano), Martin Morland (bass) og Henrik Lødøen (trommer).

Diskograpfi 
2014: The Jist (Va Fongool)

Referanser

Eksterne lenker 
 The Jist @ Experimontag, Madame Claude, Berlin 27/10/14 2 on YouTube

Norske jazzgitarister
Personer fra Ørsta kommune
Fødsler i 1990
Guardians of the Galaxy Vol. 2

Guardians of the Galaxy Vol. 2 er en amerikansk sci-fi-/action-/eventyrfilm fra 2017, regissert av James Gunn, med Chris Pratt, Zoe Saldana, Dave Bautista, Bradley Cooper, Vin Diesel og Michael Rooker i hovedrollene.

Filmen er den andre i rekken av Guardians of the Galaxy-filmer, og en oppfølger til Guardians of the Galaxy fra 2014.

Filmen hadde premiere på kino 5. mai 2017 i USA.

Handling 
I 2014 er Peter Quill, leiemorderen Gamora, Drax, en vaskebjørn ved navn Rocket og Baby Groot kjent som Guardians of the Galaxy. Ayesha ber Guardians beskytte verdifulle batterier fra Abilisk, et inter-dimensjonalt monster. Etter at Rocket stjeler batteriene for seg selv, blir Guardians sitt skip angrepet med droner. Dronene blir ødelagt av en mystisk figur, men skipet med The Guardians krasj-lander på en nærliggende planet.

På denne planeten avslører den mystiske figuren seg som Quills far, Ego, og han inviterer Quill, Gamora og Drax til hans egen hjem-planet. Rocket og Groot blir igjen for å forsøke å reparere romskipet deres, og beskytte Gamora's søster Nebula. I mellomtiden ønsker Ayesha å ansette Yondu Udonta og mannskapet hans, som tidligere ble forvist fra et større Ravager-samfunn på grunn av handel med barn, for å ta igjen The Guardians.

Medvirkende 

 Chris Pratt i rollen som Peter Quill/Star-Lord
 Zoe Saldana i rollen som Gamora
 Dave Bautista i rollen som Drax the Destroyer
 Bradley Cooper i rollen som Rocket Raccoon (stemme)
 Vin Diesel i rollen som Groot (stemme)
 Benicio del Toro i rollen som Taneleer Tivan/The Collector

Eksterne lenker 
 

Superheltfilmer fra USA
Filmer fra 2017
Actionfilmer fra USA
Eventyrfilmer fra USA
Fantasyfilmer fra USA
Filmer i Marvel Cinematic Universe
Oppfølgerfilmer
Filmer lagt til verdensrommet
Filmer lagt til oppdiktede planeter
Presten

Presten (svensk: ) er en svensk stumfilm fra 1914, i regi av Victor Sjöström. Manuskriptet var skrevet av norske Peter Lykke-Seest. 

Presten hadde premiere 16. januar 1914 på kinoen Röda Kvarn i Stockholm. Den ble filmet i Svenska Biografteaterns studio på Lidingö med utendørsscener formodentlig fra stockholmstraktene.

Rolleliste 
 Egil Eide - Prest 
 Clara Pontoppidan - Maria, husmannsjente 
 William Larsson - Hennes far, husmann 
 Richard Lund - Godseier 
 Justus Hagman - Eldre prest 
 Carlo Wieth - Frans 
 Karin Alexandersson   
 Jenny Tschernichin-Larsson   
 Victor Arfvidson   
 Anders Bengtsson   
 Anna Thorell   
 Anna Bodén   
 Carl Borin   
 Hedvig Nenzén

Fotnoter

Eksterne lenker 
 

Svenske stum-dramafilmer
Svenske stumfilmer
Filmer fra 1914
Filmer basert på manus av Peter Lykke-Seest
Smuglerne (stumfilm)

Smuglerne (svensk: ) er en svensk stumfilm fra 1913, i regi av Mauritz Stiller. Manuskriptet var skrevet av norske Peter Lykke-Seest. Som litterært forelegg hadde han Emilie Flygare-Carléns roman Rosen på Tistelön, som ble utgitt i 1842.

Premieren fant sted 6. oktober 1913 i Sverige.

Rolleliste (i utvalg)  
 Carlo Wieth - Benjamin Green, fiskersønn
 Clara Pontoppidan - Eleonore Renskiöld 
 Emil Bergendorff - Arthur Renskiöld, godseier, hennes far
 Jenny Tschernichin-Larsson - Hennes mor
 William Larsson - Green, fisker, Benjamins far
 Stina Berg - Benjamins mor
 Erik A. Petschler - Johnstone junior
 Richard Lund - Kaptein på Klarks lystyacht
 Harry Bergvall - Matros på lystychten
 Nils Elffors -  Matros på lystychten 
 Agda Helin - Matros på lystyachten

Eksterne lenker 
 

Svenske dramafilmer
Svenske stumfilmer
Filmer fra 1913
Filmer basert på manus av Peter Lykke-Seest
Filmer regissert av Mauritz Stiller
Neva masquerade

Neva masquerade er en masket sibirkatt som har blitt godkjent som egen rase av FIFe i 2009. I andre forbund som WCF er rasen registrert som sibirkatt med maske. Rasen er i utgangspunktet helt lik sibirkatten, men den har en annen fargevariant som kalles colorpoint.

Beskrivelse 
Neva masquerade er søsterrasen til sibirkatten, som igjen er genetisk forbundet til den norske skogkatten, og ganske lik av utseende. Neva masquerade og sibirkatten er nærmest identiske, men har ulik pelskvalitet og pelsfarge. Neva masquerades pels er såkalt «pointed», det vil si med lys bunnfarge, men med mørkere farge i ansiktet, på halen og på potene. Neva masquerades pels er også mykere, og ikke fullt så stri som sibirkatten.

Rasen er robust og sterk, og er kjent for å ha et nærmest kjærlig uttrykk i ansiktet. Den er også forsiktig og kjærlig, med tykk og luksuriøs pels. Katten sies å ha en hundeaktig oppførsel, da den er svært lojal og knytter seg sterkt til eieren sin.

Det kan ta inntil fem år før katten oppnår voksen størrelse. Katten har blå øyne og kan ha hvite poter eller hvitt andre steder i ansiktet i noen av fargevariantene.

Allergivennlig katterase 
Neva masquerade produserer mindre av enzymet  FEL-D1 som mange allergikere ikke tåler. Derfor kan rasen være allergivennlig for de som har katteallergi på grunn av dette enzymet. Det kan være lurt å besøke et testhjem for å finne ut om man er allergisk.

Egen rasering - NevaRingen 
Neva masquerade fikk egen rasering i 2016, Sibir-og NevaRingen. Raseringens mål er å bidra til mer kunnskap om rasen og formidle oppdrettere og testhjemordning for allergikere.

Historie 
Sibirkatten sies å ha eksistert i Russland i århundrer, og fargevarianten som kalles Neva masquerade oppstod i St. Petersburg, som ligger ved elven Neva. Ordet masquerade viser til det maskelignende fargemønsteret. Russere er stolte av den flotte katterasen, og flere statsledere skal ha fått rasen i gave ved statsbesøk. I 2012 fikk for eksempel den tidligere finske presidenten Tarja Halonen en Neva masquerade-kattunge i gave av daværende statsminister Dmitri Medvedev.

Atferd 

Neva masquerade er en aktiv og energisk katt som ofte er veldig sosial mot mennesker den bor med, men reserverte mot fremmede. De trives godt med andre katter eller andre kjæledyr. Det er en intelligent katterase som trenger å få bruke hodet sitt for å trives.

Katten fungerer både som inne- og utekatt, og kan trives med begge deler. Den lange pelsen lar den klare seg fint ute selv på vinteren.

Pelsstell 
Den har semilang allværspels, tett underpels med rikelig stri dekkpels. Trenger lite pelsstell. Bør børste pelsen cirka en gang i uken. Pelsen er lang. Overpelsen er litt fet.

Farger 
Rasen er godkjent både som colourpoint og tabby i 22 fargevarianter.

Sykdom 
Rasen er kjent for å være allergivennlig, men allergikere må alltid ta slike opplysninger med en klype salt, da man reagerer individuelt. Rasen har ingen kjente genetiske defekter.

Referanser 

Katteraser
Odd Haktor Slåke

Odd Haktor Slåke (født 1953) er en norsk politiker (H) som var ordfører i Frogn kommune fra 2015 til 2019.

Slåke er forretningsmann av yrke. Han startet i 1979 Drøbak Rørleggerservice AS og begynte å investere i eiendom på 1980-tallet. Etterhvert ble eiendomsutviklingen organisert i OH Slåke Invest AS. Han gikk av som styreformann i Slåke Invest AS da han ble ordfører i 2015.

Odd Slåke er også president i Norges Bokseforbund fra 2007.

Referanser

Høyre-ordførere i Akershus
Ordførere i Frogn
Fødsler i 1953
Runa Finborud

Runa Finborud (født 1972) er en norsk politiker som siden 2015 er ordfører i Os kommune som inntil januar 2022 representerte Senterpartiet.

Referanser

Ordførere i Os (Hedmark)
Sp-ordførere i Innlandet
Fødselsdato ikke oppgitt