Canadian Vickers Vedette

Canadian Vickers Vedette var det første flyet som ble bygget i Canada, konstruert og bygget for å møte spesifikasjoner for kanadiske forhold. Det var en flybåt etter Royal Canadian Air Forces (RCAF) behov for et mindre fly enn Vickers Viking, men med større stigeevne for skogovervåking. Noen fikk en lang og betydningsfull karriere innen sivile operasjoner i Canada. De fleste topografiske kart som brukes i Canada i dag er basert på fotografier tatt fra disse fly.

Konstruksjon og utvikling
Basert på en foreløpig tegning fra tidlig 1924 for en "flybåt", tegnet av R.K.Pierson ved moderselskapet, Vickers (UK), ble Canadian Vickers Vedette et to/tre seters, en motors skyvefly bygget. Konstruksjonstegningene ble overlevert Canadian Vickers Limited i Longueuil, Quebec (etablert i 1911) med Wilfrid Thomas Reid som Chief Engineer.

Prototypen av Vedette I ble fløyet første gang i november 1924 drevet av en a 200 hk Rolls-Royce Falcon III motor. Den ble senere utstyrt med enten en 210 hk Wolsley Viper, en 200 hk Wright J-4 eller 150 hk Armstrong Siddeley Lynx motorer for testing. Flere versjoner av Vedette ble bygget, inklusive to amfibier og en med innelukket cabin i et hel-metal skrog. Med unntak av disse store endringer mellom versjonene var det relativt små og lite synlige endringer. Hver versjon ble bygget med en rekke motortyper .

Canadian Vickers Limited utviklet og bygde en serie med oppfølgerversjoner spesielt ment for det nordlige Canada (ingen var konstruksjonen mesig relatert til Vedette): 
 Canadian Vickers Vista Et lite monoplan, et skyvefly, nesten en Vedette uten øvre vinge.
 Canadian Vickers Varuna Tomotors sjøfly, essensielt en forstørret utgave av Vedette.
 Canadian Vickers Vancouver. Tilsvarende Varuna, men med forbedrede detaljer.
 Canadian Vickers Vanessa Biplan, sjøfly.

Operativ historie
Det første produserte eksemplar ble levert til Fairchild Aerial Surveys (c/n 31 G-CAFF) før de begynte å konstruere sine egne fly. Majoriteten av produksjonen ble kjøpt av RCAF hvor flyene viste seg populære og allsidige, og hvis noe problemer, som skrog som ble lekk, som krevde vedlikehold (et problem som berørte alle flybåter bygget i tre). Vedette utførte tilfredsstillende fotografering og patruljering av skogen og var bærebjelken i RCAFs flyoperasjoner i de rolige fredsår. Vedette startet en kyst-til-kyst fotografering som var nødvendig for å kartlegge store områder av landet, ennå ikke kartlagt. Disse oppdrag varte frem til utbruddet av andre verdenskrig, og ville ikke bli fullført før etter krigens slutt. Vedettes stasjonert på begge kyster ble også brukt for fiske og smugler patruljer, begge sammen med RCAF og Western Canada Airways. Vedette kunne vise til et stort antall redningsoppdrag mens noen flyvere oppdaget at den var nærmest ideell for jakt på gås fra luften, i det minste frem til en pilot ble truffet av en gås. Den første med medlemskap Caterpillar Club ved å bruke en fallskjerm til å hoppe fra et fly, gjorde det fra RCAF Vedette "ZF" den 17. mai 1929. Piloten, C.S. (Jack) Caldwell, testet flyet ved Canadian Vickers fabrikk opplevde et ukontrollerbart spin etter at motoren sviktet og hoppeet vellykket ut med fallskjerm over the St. Lawrence River.

RCAF fikk en Vedette med Wright J-4 motor i 1925 og 18 med Armstrong-Siddeley Lynx IV (210 hp) fra 1926 IG fremover. Alle disse var ute av tjeneste før andre verdenskrig begynte. Fra 1929 fikk RCAF 13 Vedette V med høyere totalvekt og 11 Vedette VA med Handley Page slats. Den ene Vedette VI, med Wright J-6 motor hadde metall skrog lukket cockpit. En mark V var modernisert ved fabrikken og var eneste Va som hadde fått nytt metallskrog, så vel et nytt serienr, men bibeholdt sitt it RCAF kallesignal, "ZD." Syv Vedette VA og den ene Mk VI overlevde frem til krigstjeneste, fløy ved No 4(BR) skvadron og sjøfly og bombefly rekognosering Training School (later No 13 OT Sqn) in Vancouver, BC until May 1941.

I tillegg til RCAF brukte regjeringene i Ontario, Manitoba og Saskatchewan Vedettes i utstrakt grad til utkikk etter skogbranner i de skogrike provinser.

Selskapet eksporterte seks Vedette med Wright J-5 motorer til Chile, hvor de ble basert på at Puerto Montt ved Escuadrilla de Anfibios N° 1. de ble brukt til å forsterke en air link mellom der og hovedstaden Santiago, om lag 900 km fra kysten. i det minste en av disse Vedettes, og muligens alle seks ble tapt i orkanaktig vinder, som også forprsaket tap av fly som veltet i vinden mens de stod parkert på vannet. Dette førte også til tap av to liv.

Operatører

Royal Canadian Air Force (45 used)
Fairchild Aerial Surveys (1 used)
Manitoba (Government) Air Service (7 used)
Ontario Provincial Air Service (2 used)
Government of Saskatchewan (5 used)
Western Canada Airways Ltd. (1 used)
Canadian Airways (1 used)

Chilean Air Force
Escuadrilla de Anfibios N° 1 (6 used)

Museale fly

Det finnes intet opprinnelig Veddette i dag. Det finnes to replika i canadiske museer.

Den første er en replika av Vedette V (CF-MAG) ved Western Canada Aviation Museum, Winnipeg, Manitoba. Det ble avduket 24. mai 2002. Denne replika ble bygget ved å bruke sjablonger og analysere rester av tre Vedette vrak. Disse fragmenter fra tre separate fly dannet grunnlaget for tegningene. På dette prosjektet brukte en gruppe på mer enn 100 dedikerte frivillige 22 år på å fullføre. Byggerne fikk hjelp av skisser tegnet av en av de WCAM frivillige som hadde vært ansatt ved Canadian Vickers som junior tegner. Denne replika ble bygget etter flydyktig standarder på 1920-tallet. Likevel, museet har ingen planer om å fly det, og det er ikke blitt sertifisert.

Mens tre vrak ble brukt, kom hovedtyngden av informasjon fra CF-MAG. Av den grunn ble det bestemt å bruke denne tidlige registrering for historisk autentisitet.

Den opprinnelige CF-MAG ble bygget i 1929 og lagret til det ble kjøpt av Government of Manitoba i 1934, sammen med ex-RCAF Vedettes (for 1 dollar hver) for å bli brukt til skogbrannovervåking. I 1937 sviktet motoren på CF-MAG under en flyvning til Cormorant Lake Manitoba. Piloten nødlandet i en myr og gikk til et område hvor han kunne bli reddet. En uke senere ble det gjort forsøk på å berge det druknede flyet, men myren var for liten til en takeoff. Deretter ble alle brukbare deler berget, skroget ble dynket med drivstoff og Vedette satt i brann.

Et annet vrak, (G-CASW) som hadde havarert på et fjell på Porcher Island Britisk Columbia under skogbrannoppsyn ble også berget for å bidra med tegninger av WCAM,

Tilslutt, bevarte deler av en tredje Vedette ble utlånt til museet av National Aeronautical Museum i Ottawa.

Den andre replika er utstilt ved Saskatchewan Western Development Museum I 2002 anskaffet WDM en del av et originalt skrog som er utstilt slik som det var da det ble funnet. Med tegninger lånt fra Western Canada Aviation Museum begynte en gruppe frivillige fra Vintage Aircraft Restorers restaureringen. Den ble fullført i 2017. I 2014 vant VAR Vendette Prosjekt Ninety-Nines Canadian Award in Aviation.

Spesifikasjoner (Mk II)
 Besetning = to eller tre
 Kapasitet = 571 kg
 Lengde = 10,0 m
 Vingespenn = 12,80 m
 Høyde= 3,359 m
 Vekt, tom = 882 kg
 Vekt, lastet = 1 625 kg 
 Max takeoff vekt 1 816 kg
 Motor = 200 hp Wright J-4, eller 215 hp Armstrong-Siddeley Lynx IV.
 Toppfart = 153 km/h
 Flytid = 5 timer+

Referanser

Litteratur 
 Milberry, Larry. Aviation in Canada. Toronto: McGraw-Hill Ryerson Ltd., 1979. .
 Molsen, Kenneth M. "The Canadian Vickers Vedette." Canadian Aeronautics and Space Journal, October 1964.
 Molson, Ken M. and Harold A. Taylor. Canadian Aircraft Since 1909. Stittsville, Ontario: Canada's Wings, Inc., 1982. .
 Siminic, Iván. Accidentes aéreos en el sur de Chile (Chilean accidents) (in Spanish). Retrieved: 19 August 2007.

Eksterne lenker
 
 Film of the Vickers Vedette operating in BC
Canadian Vickers Vedette – British Aircraft of World War II
 Canadian Air Force

Enmotors skyvefly