alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Flekkmåler

Flekkmåler (Arichanna melanaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne arten er umiskjennelig: forvingene er hvite, bakvingene gule, begge med amnge svarte flekker. Den finnes på Østlandet og Sørlandet i Norge og er dessuten registrert fra Hordaland.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 36 – 39 mm), slank måler. Hannen har fjærformede antenner, hunnen trådformede. Kroppen er gul med en svart flekk på hvert bakkroppsledd. Forvingen er gråhvit, tett dekket med gråsvarte flekker. Bakvingen er gul med noe mer sparsomme, svarte flekker. Larven er naken, nokså kraftig til målerlarve å være, kvitaktig med brune, svarte og blå lengdestriper. Hodet er brunt.

Levevis 
Denne arten finnes hos oss på torvmyrer, der larvene lever på blokkebær (Vaccinium uliginosum) og finnmarkspors (Ledum palustre). I utlandet kan de også finnes på rhododendron (Rhododendron spp.), som de kan gjøre noe skade ved å snauspise i hager og parker.

Utbredelse 
Arten lever i den palearktiske sone, fra Europa østover til Japan. I Norge er den funnet på Østlandet og Sørlandet og dessuten nylig på Tysnes i Hordaland.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Grønn barkmåler

Grønn barkmåler (Cleorodes lichenaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er en av ganske få sommerfugler som har larver som lever på lav, og skiller seg fra de andre gråspraglete målerne på at vingene vanligvis har et tydelig grønnskjær. Den er en sjelden og truet art i Norge, bare funnet i Østfold, Vestfold og ytre Telemark.

Utseende 
En middels stor (vingespenn 25 – 29 mm), middels kraftig, grønnlig gråspraglete måler. Hannen har fjærformede antenner, hunnen trådformede. Vingene har vanligvis et tydelig grønnskjær. Forvingen har to hakkede, mørke tverrbånd, det ytterste av disse er omtrent S-formet. Bakvingen har ett tverrbånd. Larven er grønnlig gråhvit, med brune, mer eller mindre trekantede flekker på sidene. Den er utmerket kamuflert mot lavene den lever på.

Levevis 
Grønn barkmåler er en skogsart med larver som spiser lav som vokser på trestammer, der de voksne målerne også hviler om dagen.

Utbredelse 
Arten finnes i Europa, men er sjelden i de fleste områder. I Norge er den funnet noen få ganger i Østfold, Vestfold og ytre Telemark. Den er listet som direkte truet (EN) i Norsk rødliste for arter fra 2006 ()

Referanser

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler på norsk rødliste
Sommerfugler formelt beskrevet i 1767
Dyr formelt beskrevet av Johann Siegfried Hufnagel
Lavbarkmåler

Lavbarkmåler (Fagivorina arenaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). I Norge er den bare med sikkerhet funnet ved Halden i 1906, og det er sannsynlig at arten i dag er utdødd her i landet. Den har en spesiell økologi ved at den legger eggene på laver, mens larvene lever på eikeblader.

Utseende 
En middels stor (vingespenn 25 – 32 mm), middels kraftig måler. Den skiller seg fra de andre nordiske barkmålerne ved at vingene er ganske kontrastrikt tegnede. Hannen har fjærformede antenner. Forvingene er gråhvite med tre uregelmessige, ofte oppbrutte, buede, brungrå tverrbånd. Bakvingene er gråhvite.

Levevis 
Arten lever i eikeskog, helst med innslag av store og gamle eiker. De voksne målerne flyr om natten i juni - juli. Hunnene legger egg på lav som vokser på eikestammene, men når larvene klekkes spiser de ikke på laven, men vandrer ut på grenene til eikebladene som de lever av. Lavbarkmåleren er truet over hele Europa av habitatødeleggelse, og den er alt utdødd i flere områder, inkludert sannsynligvis Norge.

Utbredelse 
Arten fantest tidligere over det meste av Europa, fra Middelhavet til det sørlige Skandinavia og fra Storbritannia til det sørlige Russland, men den er i dag forsvunnet eller sterkt truet i mange områder. I Norge er den bare registrert ved Halden i 1906, og det er lite som tyder på at den har bestander her i dag. Den har også dødd ut i Danmark og det vestlige Sverige.

Referanser

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1767
Sommerfugler på norsk rødliste
Dyr formelt beskrevet av Johann Siegfried Hufnagel
Eikebarkmåler

Eikebarkmåler (Paradarisa consonaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er funnet på det sørligste Østlandet og på Sørlandet i Norge.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 33 – 37 mm), slank, grå måler. Hannen har fjærformede antenner. Som mange andre barkmålere varierer den mye i utseende, men den kan vanligvis kjennes igjen på at den har en kvadratisk, mørk flekk midt på forvingens ytterkant. Vingene er vanligvis lys grå, med et buet, mørkere tverrbånd nær roten på forvingen. Den kan ha flere tverrbånd i forvingens ytterste del, men disse er ofte ganske utydelige. Larven er naken, lang og tynn, rødbrun på farge.

Levevis 
Arten lever i skog, der larvene kan finnes på mange forskjellige busker og trær, også bartrær. De voksne målerne flyr om natten i april – juni og kommer gjerne til lys.

Utbredelse 
Arten finnes i Europa. I Norge er den sjelden og er bare kjent fra kysten vestover til Vest-Agder. Den var tidligere på Norsk rødliste for arter men er tatt ut i den siste utgaven fra 2006 ().

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1799
Dyr formelt beskrevet av Jacob Hübner
Ted Skjellum

Ted Arvid Skjellum (født ), best kjent under artistnavnet «Nocturno Culto» (han har også benyttet seg av aliasene «Nocturnal Cult» og «Kveldulv»), er en norsk vokalist, gitarist, bassist, trommeslager og låtskriver. Han er spesielt kjent for å spille i black metal sjangeren. Han har spilt i bandet Darkthrone siden 1988. Han har også spilt i Satyricons album Nemesis Divina og hatt konsertopptredener med bandet. I dag jobber han som lærer i barneskolen. Han har også gitt ut dokumentarfilmen The Misanthrope, som beskriver det norske black metal-miljøet.

Produksjon
1988 – Land of Frost, med Darkthrone
1988 – A New Dimension, med Darkthrone
1989 – Thulcandra, med Darkthrone
1989 – Cromlech, med Darkthrone
1990 – Soulside Journey, med Darkthrone
1991 – Goatlord, med Darkthrone 
1992 – A Blaze in the Northern Sky, med Darkthrone 
1993 – Under a Funeral Moon, med Darkthrone
1994 – Transilvanian Hunger, med Darkthrone 
1995 – Panzerfaust, med Darkthrone  
1996 – Nemesis Divina, med Satyricon
1996 – Total Death, med Darkthrone 
1999 – Ravishing Grimness, med Darkthrone 
2001 – Plaguewielder, med Darkthrone  
2003 – Hate Them, med Darkthrone 
2004 – Sardonic Wrath, med Darkthrone
2004 – Isa, med Enslaved (gjesteartist)
2004 – On Frostbitten Path Beneath, med Vidsyn
2006 – The Cult is Alive, med Darkthrone
2007 – Sadness and Wrath , med Svartahrid (gjesteartist) 
2007 – The Misanthrope, egenprodusert dokumentar (inkludert filmmusikken)
2007 – F.O.A.D., med Darkthrone
2008 – Dark Thrones and Black Flags, med Darkthrone
2009 – Vorunah, med Sarke
2010 – Circle the Wagons, med Darkthrone
2011 – Oldarhian, med Sarke
2011 – Noregs Vaapen, med Taake (gjesteartist)
2013 – The Underground Resistance, med Darkthrone
2013 – Aruagint, med Sarke
2013 – Receive, med Nocturno Culto's Gift of Gods
2014 – Napalm Nights, med Nocturnal Breed (gjesteartist)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Darkthrones offisielle hjemmeside
 Satyricons offisielle hjemmeside 
 

Heavy metal-bassister
Norske sangere
Norske black metal-musikere
Satyricon-medlemmer
Christian Werner

Christian Werner (født 28. juni 1979 i Bad Schwalbach, Tyskland) er en tidligere tysk landeveissyklist.
Han ble proff i 2001 for det lille tyske laget Team Nürnberger. Fra 2003 syklet han for storlaget T-Mobile Team, hvor han stort sett var hjelperytter. Tidlig på høsten 2005 ble det klart at T-Mobile ikke ville forlenge kontrakten med Werner, og han så seg om etter en ny klubb. Oktober samme år offentliggjorde Werner at han ville legge opp, i en alder av kun 26 år. Grunnen til dette var at han kun hadde fått tilbud fra  andreklasses lag, og for Werner var valget enten å sykle på toppnivå eller ikke sykle i det hele tatt. Han bestemte seg derfor for å heller begynne å jobbe i familiebedriften. Werners eneste seier som proff kom i det ukategoriserte tyske rittet Edermünde i 2002.

Viktigste resultater 
 4.-plass sammenlagt i Rheinland-Pfalz-Rundfahrt 2004
 5.-plass i Fredsrittet 2004
 6.-plass sammenlagt i Hessen-Rundfahrt 2004
 8.-plass sammenlagt i Route du Sud 2004
 27.-plass sammenlagt i Vuelta a España 2003
 3.-plass sammenlagt i Rheinland-Pfalz-Rundfahrt 2002
 3.-plass i Rund um Köln 2002
 3.-plass sammenlagt i Hessen-Rundfahrt 2001

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske syklister
Personer fra Rheingau-Taunus-Kreis
Ellen Anne Buljo

Ellen Anne Persdatter Buljo (født 14. november 1945 i Maze) er en norsk-samisk skuespiller. Hun har vært med i filmene Ante og Veiviseren, som begge har samisk bakgrunn. Hun er også med på samlealbumet Norske filmklassikere, hvor hun synger melodien Ante, som lå 13 uker på VG-lista i 1975 (høyeste plassering var 2.-plass). I filmen av samme navn spiller hun mor til den 11 år gamle samegutten Ante. I Veiviseren spiller hun Aigins mor.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Samiske skuespillere
Norske skuespillere
Personer fra Kautokeino kommune
American Depositary Receipt

American Depositary Receipt (ofte forkortet til ADR) er et sertifikat som utstedes av utenlandske selskaper for at de skal kunne noteres på amerikanske børser. Sertifikatene representerer eierskap i aksjer i selskapet. Det gir amerikanske investorer muligheten til å kjøpe aksjer i utenlandske selskaper uten å måtte foreta seg transaksjoner til utlandet, slik at det på denne måten spares administrasjonskostnader. En ADR er både priset og betaler utbytte i dollar, og kan handles på samme måte som andre aksjer i amerikanske selskaper.

Hver ADR utstedes av en amerikansk depotbank og kan representere enkelte eller flere aksjer. Eieren av en ADR har rett til å hente ut den utenlandske aksjen som representeres av sertifikatet, selv om det er vanlig å heller sitte på selve sertifikatet av forenklende årsaker. Prisen på en ADR er ofte nær prisen på den utenlandske aksjen i sitt hjemmemarked, justert for andelen sertifikater i forhold til utenlandske aksjer.

Depotbankene står overfor flere ansvarsforhold, både til eieren av sertifikatet og til det utenlandske selskapet som representeres via verdipapiret. Den første versjonen av en ADR ble lansert av JPMorgan i 1927 for det britiske selskapet Selfridges&Co. Den største depotbanken er Bank of New York Mellon.

Enkeltaksjer i et utenlandsk selskap, som representeres av en ADR, kalles for American Depositary Share (ADS).

Verdipapir
Valhalla Rising

Valhalla Rising er en dansk-britisk action- og eventyrfilm fra  2009 regissert av Nicolas Winding Refn. Manus er ved Refn og den norske forfatteren Roy Jacobsen. Hovedrollen spilles av Mads Mikkelsen.

VGs anmelder gav den terningkast tre.

Handling 
Handlinga i filmen foregår i år 1000 e.Kr. og forteller historien om den stumme nordiske krigeren «One-Eye» og gutten «Are» som reiser med en gruppe nykristne vikinger i forfølgelsen av et korstog. Reisen foregår med langbåt fra det skotske høyland. Planen er å nå Jerusalem i «Det hellige land». Men i tåken driver båten mot nye og ukjente områder. Situasjonen blir verre i det fremmede landet, der de blir offer for angrep av innfødte. Filmen antyder at mennene isteden kan ha seilt vestover til Nord-Amerika.

Skuespillere 
 Mads Mikkelsen – One-Eye
 Jamie Sives – Gorm
 Gary Lewis – Kare
 Ewan Stewart – Eirik
 Alexander Morton – Barde
 Maarten Stevenson – Are 
 Andrew Flanagan – Duggal
 Douglas Russell – Olaf
 Gary McCormack – Hauk
 Stewart Porter – Kenneth
 Rony Bridges – Magnus
 Mathew Zajac – Malkolm
 Robert Harrison – Roger
 Gordon Brown – Hagen
 James Ramsey – Gudmund

Produksjon 
Filmen ble innspilt i Glasgow, Skottland.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 2009
Actiondrama
Danske dramafilmer
Engelskspråklige filmer
Eventyrfilmer
Filmer satt i vikingtiden
Tobias Steinhauser

Tobias Steinhauser (født 27. januar 1972 i Lindenberg im Allgäu, Tyskland) er en tidligere tysk landevessyklist. Han ble proff for det lille italienske laget Ceramchi Refin i 1996, og tok steget opp til et av de større lagene da han signerte for Mapei for 1999-sesongen. I år 2000 vendte han tilbake til Tyskland, og etter et opphold i konkursrammede Team Coast/Team Bianchi i 2003, fulgte han med sin svoger Jan Ullrich (gift med Steinhausers søster Sara) til T-Mobile Team foran 2004-sesongen. Steinhausers kanskje største styrke var hans tempoferdigheter, som blant annet gav ham en etappeseier i Sveits rundt i 2002. Han var også svært ofte hjelperytter, og var blant annet en av bidragsyterne da Ullrich tok tredjeplassen i Tour de France 2005. Selv endte Steinhauser som nummer 81 i Touren dette året. I 2003 fikk han en utmerkelse som mest sympatiske rytter under Tyskland rundt. 
I august 2005 kunngjorde Steinhauser at han ville legge opp etter sesongen. En måneds tid senere vant Steinhauser sitt siste ritt, kriteriumsrittet i Wangen, foran Ivan Basso.

Etter at han la opp har han blant annet vært en av co-utviklerne for Jan-Ullrich Bikes og sportslig leder for Bayern rundt i 2006.  Steinhauser har tre barn og bor i Scheidegg im Allgäu.

Viktigste resultater som amatør 
 1993 Seier i Bundesligaritt i Hannover
 1994 Sammenlagtseier i Slovenia rundt, tysk visemester i gateritt, tysk mester i firemanns-lagtempo, 7.-plass i VM på Sicilia, 5 internationale etappeseire
 1995 1.-plass sammenlagt i Giro della Regioni (verdenscup), 1.-plass sammenlagt i Steiermark Rundfahrt, 4 internationale etappeseire

Viktigste resultater som proff 
 1997 3 etappeseire i Sachsen-Tour, seier i Criterium Wangen
 1999 3.-plass sammenlagt i Luxemburg-Tour
 2000 Seier Sør-Afrika rundt, seier i GP Brisago, sammenlagtseier i Hessen-Rundfahrt, 3.-plass sammenlagt i Bayern-Rundfahrt, 5.-plass i VM.
 2001 9.-plass sammenlagt i Paris-Nice, seier i Criterium Wangen
 2002 Seier på  9. etappe (tempo) i Tour de Suisse, 3.-plass sammenlagt i Deutschland Tour, 2.-plass på 4. etappe (tempo) i Deutschland Tour
 2003 3.-plass på lagtempo i Tour de France 2003

Lag 
 1987 – 1988  Rad Union Wangen Ungdom
 1989 – 1990  RSG Heilbronn Junior
 1991 Sportvereinigung Stuttgart-Feuerbach Amatør, Bundesliga
 1992 – 1995  RSV Öschelbronn Amatør, Bundesliga
 1996 – 1997  Ceramchi Refin Italia
 1998 Vitalicio Seguros Spania
 1999 Mapei Italia
 2000 – 2002  Team Gerolsteiner Tyskland
 2003 Coast/Bianchi Tyskland
 2004 – 2005  T-Mobile Tyskland

Referanser

Eksterne lenker 
 Tobias Steinhausers hjemmeside
 Jan Ullrich Bikes
 

Tyske syklister
Personer fra Landkreis Lindau
Fødsler i 1972
Hanrapetakan stadion

Hanrapetakan stadion (armensk: Հանրապետական մարզադաշտ; oversatt: Republikkens stadion) er et flerbruksstadion i Armenias hovedstad Jerevan. Det brukes mest til fotballkamper, og er hjemmebane for FC Pyunik og . Stadionet har en kapasitet på 15 000 tilskuere og ble renovert i 2000.

Jerevan
Fotballstadioner i Armenia
Apokalypse

Apokalypse (gresk: ἀποκάλυψις, apokálypsis, fra ἀπό og καλύπτω, «en avsløring», «det som avdekkes») er en avsløring av kunnskap eller åpenbaring som bare noen utvalgte fikk ta del i. I religiøse og okkulte sammenhenger er det vanligvis en avsløring av noe skjult, «en visjon om guddommelige hemmeligheter som kan gi mening om jordiske realiteter.» Historisk har begrepet hatt tunge religiøse konnotasjoner som vanligvis er sett i eksatologiens (læren om de siste ting) profetiske åpenbaringer og ble oppnådd gjennom drømmer eller åndelige visjoner. I bibelske Johannes' åpenbaring er apokalypsen den fullstendige og endelige ødeleggelsen av verden.

I dag kan begrepet henvise til en voldelige dommedager, trolig som en kortform av ordene apokalupsis eschaton, «åpenbaringen av dommedagen». Begrepet kan således i dag benyttes om enhver hendelse som er en storstilt katastrofe. Med apokalypse forståes i dag ofte en åpenbarelse som handler om eskatos – den ytterste tiden med jordens og menneskehetens undergang. I den vestlige kulturen er eskatos og apokalypsen blitt det samme. I de store religionene er Gud involvert sammen med sine medhjelpere i en gigantisk kamp mot det onda (Djevelen eller Satan). I de fleste levende eller utdødde religioner og trosforestillinger finnes det en undergang og en slutt på tiden. I den førkristne norrøne religionen i Norden eksisterte forestillingen om Ragnarok.

Apokalyptikk som litterær sjanger ble først utviklet av jødiske forfattere på 200-tallet f.Kr. og ble siden brukt innen gnostisismen, kristendommen og parsismen. En sentral jødisk apokalypse er Enoks Bok. Det best kjente eksempel på (kristen) apokalyptikk er Johannes' åpenbaring som avslutter Bibelen.

Ordet apokalypse hadde opprinnelig ikke den strenge koblingen til verdens undergang. På et sted i Det nye testamente sies det eksempelvis: «Jeg har heller ikke mottatt eller lært det av noe menneske; nei, det var Jesus Kristus som åpenbarte seg (apokalypsis) for meg.» (Gal 1:12) 

Begrepet apokalypse har således endret betydning og koblet sammen med sammenbrudd, tilintetgjørelse og menneskehetens undergang eller verdens slutt. Det henger sammen med den mest kjente åpenbarelsen eller apokalypsen som ble mottatt av Johannes – en kristen forsamlingsleder fra Efesos som i år 95 ble landsforvist til øya Patmos i Egeerhavet, ble så velkjent og betydningsfull. Johannes' åpenbaring ble etter en lang debatt tatt opp i den kristne kanon så sent som år 397 ved konsilet i Kartago. Denne apokalypsen er ikke selve katastrofen, men selve åpenbarelsen, allment tolket som om den ytterste tiden og de dramatiske hendelser som skal utspille seg umiddelbart før Messias’ ankomst.

Referanser

Se også 
 Dommens dag
 Eskatologi

Eksterne lenker 
 «Apokalypse nå?», essay av Thomas Jacobsen 31. mars 2018, Morgenbladet
 The Apocalypse på programmet In Our Time hos BBC
 It's the End of the World: 8 Potential Armageddons, Fox, 29. september 2010.

Kristne begrep
Eskatologi
Teologi
Johannes' åpenbaring
hr:Kraj svijeta
Söderbärke

Söderbärke er et tettsted i Smedjebacken kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 924 innbyggere.

Referanser 

Tettsteder i Dalarnas län
Smedjebacken kommune
Fredriksberg

Fredriksberg (iblant også kalt Säfsen, etter den opprinnelige kirkebyen og finnbyen som i dag heter Säfsbyen) er et tettsted i vestre del av Ludvika kommune i sørvestre Dalarnas län i Sverige. Fredriksberg er det 926. største tettstedet i Sverige og det fjerde største i Ludvika kommune. Per 2010 hadde Fredriksberg en befolkning på 655 personer.

Fredriksberg, som ligger ca. 60 km vest for kommunesenteret Ludvika, er befolkningsmessig og økonomisk sentrum for den vestlige delen av Ludvika kommune, og visse deler av den kommunale administrasjonen holder til i tettstedet. Fredriksberg har en noe adskilt beliggenhet nær grensen mellom Dalarna, Värmland og Västmanland, med de fleste større tettsteder som Borlänge, Karlstad, Örebro, Falun, Karlskoga og Mora ca. 8–13 mil unna. De nærmeste tettstedene Lesjöfors og Sunnansjö ligger ca. 3–4 mil unna.

Fredriksberg ble grunnlagt i 1729 som en industriby, og jern- og skogsindustrien har lenge spilt en stor rolle for tettstedet. Områdene rundt Fredriksberg domineres stort sett av villmark og uten- og innenlandsk turisme er i dag den dominerende næringen. Fredriksberg har den dag i dag mange spor etter tyngre industrielle epoker, noe som gjør tettstedet til et populært mål for urbane utforskere.

Historikk 
Områdene rundt Fredriksberg regnes som bebodde siden 1600–tallet. De første bosetterne var finske immigranter som drev med svedjebruk. Derfor ble områdene også kalt finnmarker. Området rundt Fredriksberg utgjorde opprinnelig den sørlige delen av Nås finnmark, og området regnes som en del av Västerdalarna (i motsetning til øvrige Ludvika kommune som regnes til Bergslagen).

1700 og 1800-tallet: Jernverksepoken 
Fredriksberg ble grunnlagt som industriby i 1729 ved at et verk ble anlagt av Hans Sebastian Grave ved Säfssjøens sørlige ende, vest for Säfsbyen (som i dag i praksis er sammenvokst med Fredriksberg) og fikk status som hovedstad i 1749 da Säfsnäs sokn brøt ut fra Nås sokn. Innenfor grensene for dagens tettsted kom etter hvert også Annefors bruk, som ble grunnlagt i 1736. Navnet Fredriksberg ble valgt for å hedre kong Fredrik I.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

Tettsteder i Dalarnas län
Ludvika kommune
Doki Doki Panic

Doki Doki Panic er et videospill utviklet av Fuji Television og utgitt av Nintendo til Famicom i 1987. Det var en av Fuji TVs første spill til NES. Spillet ble bare utgitt i Japan.

Referanser 

Videospill fra 1987
Videospill utviklet i Japan