alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Mukata

Mukata (også skrevet muqataa eller mukataa, arabisk: ) er et bygningsområde som består av statlige kontorer og lokale administrative hovedkvarterer. Ordet mukata betyr bokstavelig talt «noe separert» på arabisk, og brukes i Norge som regel for å beskrive palestinske myndigheters byråer og kontorer.

Palestinske mukataer ble hovedsakelig bygget under britenes Palestinamandat som tegartfort og ble brukt både som britiske myndighetslokaler og som boliger for britenes administrative personale. Noen mukataer inkluderte også politistasjoner og fengsler. Etter at britene dro, ble bygningene stort sett brukt til det samme, både under jordanerne og deretter israelerne.

Etter Oslo-avtalen ble mukataene brukt som den palestinske selvstyremyndighetens (PNA) kontorer og hovedkvarter. Mukataene i Ramallah og Gaza, som er de to store palestinske byene, ble også brukt som hovedkvarter for nevnte myndigheters høyere ledelse, med kontorer for blant annet Yasir Arafat, som var deres president i lengre tid.

Under Operasjon «Defensive Shield» i april 2002 raidet Israels forsvarsstyrker (IDF) mukataene i Vestbredden, hvorav noen av dem ble fullstendig ødelagt, inkludert mukataen i Hebron. Mukataen i Ramallah ble delvis ødelagt.

Arafats mukata 
Yasir Arafats hovedkvarter befant seg i en mukata i Ramallah. Den ble raidet av IDF og senere beleiret. Palestinere hevdet at våpnene i mukataen tilhørte til vaktene og sikkerhetstjenesten. Bygningen ble senere revet av IDFs pansrede bulldosere for å isolere Arafats hovedkvarter og beleire ham og hans medarbeidere, hvorav noen av dem var etterlyst av Israel for påståtte terrorhandlinger. Andre bygninger og brakker ble revet ned for å avdekke ulovlige våpen, ammunisjon og eksplosiver.

Ved hans avreise for medisinsk behandling i Paris i oktober 2004, hadde Arafat vært under husarrest i bygningen i over to år. Tidlig i november, da det var kjent at han var døden nær, ble flere steder foreslått som mulige gravplasser. Jerusalem var førstevalget, men Israels statsminister Ariel Sharon uttalte at han ikke ville tillate dette; i etterkant av Arafats død den 11. november bestemte derfor de palestinske myndigheter at hans kropp skulle plasseres «midlertidig» i mukatabygget, i påvente av etableringen av en palestinsk stat og overføringen av hans kropp til Klippedomen i Tempelhøyden i Jerusalem. Planene om at Arafat skulle ha kistefremvisning ved mukataen før gravleggelsen ble avlyst, fordi tusenvis av følelsesladde sørgende overveldet de palestinske sikkerhetsstyrkene. Arafat ble gravlagt i mukataen den 12. november 2004, på midlertidig basis. Den 11. november 2007 ble det vist frem og tatt i bruk en større gravstein i Jerusalemstein, som var designet av palestinske arkitekter. Steinens inskripsjon indikerte at Arafats siste hvilested skal bli i Jerusalem, når den først kommer under palestinsk kontroll.

Palestina
Arabiske ord og uttrykk
Fan Bingbing

Fan Bingbing (kinesisk: 范冰冰, pinyin: Fàn Bīngbīng, født 16. september 1981 i Qingdao i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk skuespiller.

Hun ble utdannet i faget i Shanghai, og har spilt i en rekke kinofilmer og fjernsynsfilmer. Blant annet i actionfilmen Flash Point fra 2007, og X-Men: Days of Future Past fra 2014.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Fan Bingbing – LoveHKFilm.com
 Fan Bingbing English Online Forum
 Fan Bingbings Youtube spilleliste
 Fan Bing Bings fanside, med fotos og forum på engelsk

Kinesiske skuespillere
Personer fra Qingdao
Fødsler i 1981
Christian Gierløff

Christian Peder Grønbeck Gierløff (født 1879 i Kragerø, død 1962) var en norsk skribent, sosialøkonom (cand.oecon., 1911) og byplanlegger, kjent for sitt virke i mellomkrigstiden, da han fremarbeidet hagebyene, blant annet i samarbeid med statsarkitekt Sverre Pedersen. 
Han ble ansatt som generalsekretær i Norsk forening for boligreformer (NFB) i 1915. Denne stillingen hadde han til 1934. I sin tid i NFB var han også redaktør for tidsskriftet Boligsak i By og Bygd, så lenge det eksisterte (1916–1934).

Han skrev en rekke biografier og var god venn med Knut Hamsun og Edvard Munch. Munch portretterte familien Gierløff i flere raderinger, tresnitt og maleri . Før han sluttet i NFB skrev han et verk på nesten 600 sider som sin avskjed med foreningen: Liv og død i Norge.

Bibliografi (utvalg) 
 Til amerika med emigrantene, dagbogblade sommeren 1903 (1903)
 Naar byene vokser. Vort lands industrielle utvikling og folkets boligforhold i by og bygd (Aschehoug, 1917)
 Om veltalenhet (1918)
 Skogen og folket (1923)
 Hans E. Kinck (1924)
 Folket som utvandrer (Aschehoug, 1925)
 Det gjenopdagede Norge (1926).  Reiseskildringer.
 Skogen for de unge (1927).  Illustrert av S. Segelcke.
 Om kunsten å reise (1927).  Reiseepistler.
 Tobakkens Krønike, Tiedemanns Tobaksfabrik 1788-1928 (1928)
 Store Forretningsmenn (1929).  Tolv stykker om bl.a. Christian Bjelland
 Talekunst (1931)
 Landjordens plimsollere (1932).  Om byggeskikk.
 Bjørnstjerne Bjørnson (Gyldendal, 1932)
 Liv og død i Norge (1933)
 Foregangsmenn (Gyldendal, 1933).  En historisk fremstilling av den økonomiske utvikling i Norge.
 Stormen i nordsjøen (Gyldendal, 1937).  Om DS «Trym»-forliset.
 Skogen og jakten (1939)
 Tordenskjold (F. Bruns Bokhandel, 1941)
 Landskap og kultur i Norge (1942).  Med Harald Hindhamar.
 Tryggve Andersen (1942)
 Den hvite skonnerten (1942).  Ungdomsbok.
 En norsk banksaga. Den Nordenfjeldske Kreditbanks jubileumsskrift. 1868 – 1943 (1943)
 Folkevers og rimbrev fra Trøndelag (1943)
 Alvøen og Fasmer-slekten (1944)
 Kongedrømmen. Vakten på Bergenhus. To skuespill (Naper, 1945)
 To ganger 9. april : bruddstykker av illegal litteratur om 900-års krigen for tusenårsriket (1945)
 Storebrand gjennom 100 år 1847-1947 (Jacob Dybwads forlag, 1947)
 Et bruk ved Akerselven – Myrens Verksteds hundre års minne (1948)
 Kjærlighet og hat i storpolitiken. Særlig om anglomanien og anglofobien (1950)
 Sævareid. En vestlandsk trefordelingsbedrift og kultursaga (1959)
 Fra tiårskrigen for Den Norske Amerikalinje (1960)
 Knut Hamsuns egen røst – jordens herlighed (Gyldendal, 1961)

Referanser

Eksterne lenker 
 Om Christian Gierløff, fra Norsk biografisk leksikon
 Brev og brevutkast fra Edvard Munch til Christian Gierløff

Norske sakprosaforfattere
Personer fra Kragerø kommune
Ungdiabetes

Ungdiabetes er ungdomsorganisasjonen under Diabetesforbundet. Ungdiabetes arrangerer kurs, årlig sommerleir, og andre arrangementer for barn og ungdom med diabetes. På nasjonal og lokallag-basis.

Organisasjonen hjelper unge personer med diabetes å få svar på ting de lurer på rundt diabetes i forhold til behandling, og hvordan de skal forholde seg til sin diabetes. Det er også et mål å få personer med diabetes i kontakt med hverandre for å utveksle erfaringer og vennskap.

Se også 
 Diabetesforbundet
 Diabetes

Eksterne lenker 
 Ungdiabetes, offisiell nettside
 Norges Diabetesforbund, offisiell nettside

Norske ungdomsorganisasjoner
Diabetes
Naja Marie Aidt

Naja Marie Aidt (født 24. desember 1963 i Egedesminde, Grønland) er en dansk dikter og forfatter, bosatt i Danmark siden 1971. Hun debuterte i bokform 1991 med diktsamlingen Så længe jeg er ung.

Sammen med regissøren Anders Rønnow Klarlund skrev hun manus til animasjonsfilmen Strings, som ble lansert i 2004.

Hun har mottatt flere priser, blant annet Kritikerprisen 2006 og Nordisk råds litteraturpris 2008 for Bavian. 

Aidt har mottatt Statens Kunstfonds hædersydelse siden 2006.

Bibliografi 
 Huller på hjernen, barnebok, (2019)
 Om brud, (2019)
 Zakarias - og alle de andre, barnebok, (2019)
 Har døden tatt noe fra deg så gi det tilbake (2017), Gyldendal, roman 
 Samlede noveller : Vandmærket, Tilgang, Bavian, (2016)
 Omina,  (2016) dikt
 Frit flet fællesbogen, (2014)
Sten saks papir (2012), Gyldendal, roman
 Bavian (2006), Gyldendal  
 Balladen om Bianca (2002), Gyldendal  
 Siska (2000), Café Teatret – drama 
 Rejse for en fremmed, digte (1999), Gyldendal – dikt
 Tjenende ånder (1998), Radio-Teatret – hørespill
 Blæs på Odysseus (1998), Thorvaldsens Museum – korsang
 Fra digterens hånd (1996), Borgens Forlag – dikt
 Huset overfor (1996), Gyldendal – dikt
 Tilgang (1995), Gyldendal – noveller 
 Det tredje landskab (1994), Gyldendal – dikt
 Vandmærket (1993), Gyldendal – noveller
 Den blomstrende have (1993), Gyldendal – noveller
 Et vanskeligt møde (1992), Gyldendal – dikt
 Så længe jeg er ung (1991), Gyldendal – dikt

Priser og hedersbevisninger (utvalg) 
Naja Marie Aidt har mottatt flere legater fra Statens Kunstfond samt blant annet mottatt:
 : Det Danske Akademis Store Pris
 : Tagea Brandts Rejselegat
 : Niels-prisen
 : Weekendavisens litteraturpris for Har døden taget noget fra dig så giv det tilbage. Carls bog
 : Adam Oehlenschläger, Emil Aarestrup, Herman Bang og Johannes Ewald Fondet
 : Søren Gyldendal-prisen
 : Nordisk råds litteraturpris for Bavian
 : Kritikerprisen
 : Beatriceprisen
 : Otto Rungs Forfatterlegat
 : Morten Nielsens Mindelegat
 : Herman Bangs Minnelegat
 : Martin Andersen Nexø-prisen 
 : Jeanne og Henri Nathansens Fødselsdagslegat
 : Gyldendals boglegat

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Danske forfattere
Grønlandske forfattere
Danske novellister
Danske manusforfattere
Danske barnebokforfattere
Vinnere av Nordisk råds litteraturpris
Statens Kunstfonds hædersydelse
Det Danske Akademis Store Pris
Personer fra Qaasuitsoq
Brachysaura minor

Brachysaura minor er en agam som lever på slettelandet i Nord-India. Den er utbredt vestover til Sind og Punjab i Pakistan, og østover til Bangladesh.

Arten ble tidligere regnet til slekten Agama, og het da Agama minor. Navnet Laudakia minor er også blitt brukt.

 Eksterne lenker 
 
 M.S. Khan (2002)  Key and checklist to the lizards of Pakistan: (Reptilia: Squamata: Sauria) Herpetozoa'' 15 (3/4)

Agamer
Krypdyr formelt beskrevet i 1827
Dyr formelt beskrevet av John Edward Gray
Dyr formelt beskrevet av Thomas Hardwicke
Giacinto Facchetti

Giacinto Facchetti (født 18. juli 1942,  død 4. september 2006) er en tidligere fotballspiller fra Italia. Siden januar 2004 til hans død var han president for Internazionale, laget han spilte for hele karrieren. Han spilte 634 kamper og scoret 75 mål. Han blir husket for å ha scoret mange viktige mål.

Spillerkarriere 
Facchetti begynte karrieren i den lokale klubben, Trevigliese, der han begynte som spiss. Han ble straks oppdaget av Helenio Herrera, daværende manager for Internazionale, som fikk han til Serie A sent i 1960/61-sesongen som back. 

Med hans klubb, vant Facchetti fire ligatitler: 1963, 1965, 1966 og i 1971. I tillegg vant han den italienske cupen en gang (1978). 

Han debuterte på  23. mars 1963.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Italienske fotballspillere
Europamestere i fotball
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Spillere i Fotball-VM 1966
Spillere i Fotball-EM 1968
Spillere i Fotball-VM 1970
Spillere i Fotball-VM 1974
Fotballspillere for FC Internazionale Milano
Personer fra provinsen Bergamo
Carola Anding

Carola Anding (gift Jacob, født 29. desember 1960) er en tidligere tysk langrennsløper.

Sammen med Marlies Rostock, Veronika Schmidt og Barbara Petzold vant hun gull på 4 x 5 km stafett under OL 1980 i Lake Placid.

Under VM 1982 i Oslo var hun med å ta bronse på stafetten.

Carola Jacob er gift med den tidligere skiskytteren Matthias Jacob.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske langrennsløpere
Olympiske mestere for Øst-Tyskland
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1980
Langrennsløpere under Vinter-OL 1980
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1984
Langrennsløpere under Vinter-OL 1984
Personer fra Landkreis Schmalkalden-Meiningen
Fødsler i 1960
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Irregulært militærvesen

Irregulært militærvesen er betegnelsen på et hvilket som helst atypisk militærvesen som skiller seg fra en regulær hær. Ved være definert ved utelukkelse er det betydelig mangfold i hva som kommer inn under betegnelsen irregulær hær. Det kan både referere til en form for militærlignende organisasjon eller til en form for taktikk som benyttes.

En irregulær militær enhet er en som ikke er en del av en regulær militær organisasjon. Et mangfold av betegnelser er gitt til slike irregulære enheter; «tropp», «gruppe», «bande», «styrke» og lignende. Irregulære er soldater som er tilknyttet slike grupperinger, eller er medlemmer av særskilte militære enheter som benytter seg av irregulær militærtaktikk. Irregulær krigføring er krigføring som benytter taktikk som vanligvis benyttes av irregulære militære organisasjoner. Som regel innebærer det å unngå slag i stort format, og fokuserer på mindre, fordekte trefninger, gjerne geriljakrig.

I humanitær folkerett refererer «irregulære styrker» til en kategori av krigførende bestående av enkeltindivider som utgjør en del av de militære styrkene til en krigførende part av en bevæpnet konflikt, internasjonal eller ikke internasjonal, men som ikke tilhører denne parts faste og regulære styrker, og operer i eller utenfor deres eget område, selv om området er under okkupasjon.

Referanser

Litteratur 
 Beckett, I. F. W. (15. september 2009): Encyclopedia of Guerrilla Warfare, Santa Barbara, California: Abc-Clio Inc. ISBN 0874369290. ISBN 9780874369298
 Stone, Kathryn; Williams, Anthony R. (7. april 2003): All Necessary Means: Employing CIA Operatives in a Warfighting Role Alongside Special Operations Forces, United States Army War College (USAWC).

Se også
 Paramilitær

Militærvesen
MY «Pelorus»

MY «Pelorus» er en av verdens største private yachter. Skipet er 115 meter langt, og 17,2 meter bredt. MY «Pelorus» eies av den russiske milliardæren Roman Abramovitsj. Yachten ble bygget av Lürssen i Tyskland i 2003, og skal ha kostet rundt én milliard kroner. Opprinnelig var skipet bestilt av en ukjent forretningsmann, men i 2004 ble den solgt til Abramovitsj, som fikk den modifisert ved Blohm & Voss-verftet.

Yachten ble lånt ut til John Terry i 2007 da han giftet seg, som en bryllupsgave fra Abramovitsj.

Abramovitsj har lenge vært aktiv innenfor yachtmiljøet, og har eid flere yachter. Tidligere, eide han blant annet den 112 meter lange yachten MY «Le Grand Bleu» og eier i tillegg til MY «Pelorus» både MY «Ecstasea», og MY «Sussurro». Han skal også ha eid MY «Triple Seven», før den ble solgt i 2006.

I 2008 ble det klart at Abramovitsj ventet enda en yacht fra Blohm & Voss, den 172 meter lange MY «Eclipse».

Yachten har vært på besøk i Norge flere ganger, blant annet i august 2010, da skipet besøkte Kristiansand.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  «Pelorus» på superyachts.com

Russiske skip
Skip bygget i Tyskland
Skip fra 2003
Artikler i sjøfart-prosjektet
Den høyere arabiske komité

Den høyere arabiske komité var et sentralt politisk organ i det arabiske samfunnet i Palestina, som ble etablert i 1936. Partiet ble dannet av: 

Haj Amin al-Husseini (som ble utnevnt til president)
Raghib al-Nashashibi, National Defence Party (NDP)
Jamal al-Husseini, Palestine Arab Party (PAP)
Yaqub al-Ghusayn, Youth Congress Party (YCP)
Abd al-Latif Salah, National Bloc (NB) 
Hussein al-Khalidi, Reform Party (RP)
Awni Abd al-Hadi, lederen av det Istiqlal-baserte Uavhengighetspartiet

I april 1946 bestod partiet av følgende medlemmer: 
Jamal al-Husseini
Tewfiq al-Husseini
Yusif Sahyun
Kamil al-Dajani
Emile al-Ghury
Rafiq al-Tamimi
Anwar al-Khatib
Dr. Izzat Tannus
Antone Attallah
Ahmad al-Shukayri
Sami Taha
Dr. Yusif Haykal

Palestina
Jenny Følling

Jenny Følling (født 19. mars 1962 i Bygstad) er en norsk fagrådgiver og politiker fra Senterpartiet. Hun var fra 2015 til 2019 fylkesordfører i Sogn og Fjordane. Hun var fylkesvaraordfører fra 2011 til 2015 og har sittet i fylkestinget fra 2003. Hun var ordfører i Gaular kommune i Sogn og Fjordane fra 2003 til 2011. Fra 2020 er hun varaordfører i Sunnfjord kommune.  Fra 2021 tar hun over som ordfører i Sunnfjord kommune i 2021 etter Olve Grotle (H) som er valgt inn på Stortinget for Sogn og Fjordane valgkrets.

Følling er utdannet agrotekniker og har tidligere arbeidet som næringskonsulent i Gaular kommune og ved landbruksavdelingen hos Fylkesmannen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sp-ordførere i Sogn og Fjordane
Ordførere i Gaular
Personer fra Gaular kommune
Fylkesordførere i Sogn og Fjordane
Fylkesordførere fra Sp
Alumni fra Høgskulen i Sogn og Fjordane
Alumni fra Høgskulen i Volda
Lillian Askeland

Lillian Askeland (født 1. august 1949 i Bergen) er en norsk countryvokalist. Askeland vant konkurransen Talent 65 og debuterte på plate to år senere med singlen «Du har ett sätt at kyssas, älskling». Hun fikk sitt store gjennombrudd i 1968 med singelen: Jeg er langt fra deg der hjemme / En plass i solen (Triola TN500) År 1968

På midten av 70-tallet var hun en av artistene i Vidar Lønn-Arnesens Vill vest-stall i NRK, hvor hun gikk under det treffende dekknavnet Lilly The Kid. Dette TV-programmet resulterte i en plate med samme navn, og ble deretter videreført i serien Landhandler’n, som igjen førte til plateserien Countryfest, som kom i syv utgaver i årene 1976–1981.

Feil- og overbelastning av stemmen gjorde at hun til slutt måtte opereres for polypper på stemmebåndene i januar 1984.

Lillian Askeland har benyttet flere band som backing i årenes løp, bl.a. Silver Stars, Country Team, Gruppesax, Krag Jørgensen Band og United Stage

Hun har også vært musikklærer ved Greverud barneskole og Hobøl ungdomsskole.

Diskografi

Som soloartist 
 Jeg er langt fra deg der hjemme / En plass i solen  (Triola TN500) År 1968  7" Vinyl Singel Den første
 C & W (Country, 1970)
 Country på mitt sätt (Amigo, 1971) svensk versjon av C & W
 Countryjente (Talent, 1978)
 Stalltips (Talent, 1979)
 Vårt beste år (Talent, 1980)
 Roses for Sale (RCA Victor, 1981)
 Lillians beste (Talent, 1981) samleplate
 Rett fra hjertet (Big Hand Records, 1982) m/Ottar Johansen
 Lillian Askeland (Big Hand Records, 1983)
 En sang som er min (Studio B., 1984)
 Souvenirs (L.A. Records, 1984)
 20 år (Mountain, 1985)
 I'll Be Faithful (Mariann, 1987)
 It Takes a Little Rain (Lillian Askeland Music, 1992)

Med backingband 
 Min barndoms grønne dal (2001)
 De 25 beste på norsk (2005)
 22 beste + 2 (2006)
 Mi eiga hamn (2008)

I tillegg kommer album med Country Snakes og Country Team og albumserien Countryfest.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon

Norske countrymusikere
Deltakere i Melodi Grand Prix
Personer fra Bergen kommune
Den Palestinske Studentunion

Den Palestinske Studentunion (GUPS) (arabisk: ) er en palestinsk studentdrevet organisasjon som har eksistert siden tidlig på 1920-tallet. Den blir viden ansett som en av de første palestinske institusjonene som ble dannet. Unionen ble offisielt dannet i Kairo i 1959.

Flere palestinske politikere, forfattere, journalister og militære har vært medlemmer eller ledere av GUPS. Disse inkluderer Yasir Arafat, Hanan Ashrawi, Faisal Husseini, Walid Khalidi og mange flere.

Referanser 

Palestina
De frie offiserer

De frie offiserer eller al-Dubbal al-Ahrar (arabisk: ), var en nasjonalistisk militær gruppering i Egypt, som stod i spissen for den egyptiske revolusjonen i 1952. Det var mange som snakket om revolusjon i Egypt i årene frem mot 1952, men det var bare De frie offiserer som aktivt planla å styrte det regjerende regimet.  Gruppen bestod av unge offiserer fra den sudanske og egyptiske hæren. Gamal Abdel Nasser og Muhammad Naguib var to fremtredende medlemmer i bevegelsen, som også fikk viktige posisjoner i den nye egyptiske republikken da den ble erklært i 1953.

Etablering 
1940 var et turbulent tiår i Egypt, som førte til en økt politisering av den egyptiske hæren og dannet en viktig grobunn for fremveksten av De frie offiserer. Allerede under andre verdenskrig arbeidet unge nasjonalistiske offiserer aktivt mot å avslutte den britiske tilstedeværelsen i Egypt. Likevel ble ikke De frie offiserer dannet før i 1949, etter Egypts knusende nederlag i den arabisk-israelske krigen. Under krigen hadde en stor avdeling med egyptiske soldater, som Gamal Abdel Nasser var en del av, vært isolert ved landsbyen Faluja, tre mil nordøst for Gaza i ukesvis. Soldatene følte seg sveket av Egypt etter å ha blitt sendt i krig uten nødvendig trening, våpen og ammunisjon. Misnøyen mot det egyptiske monarkiet og regjeringen var stor blant offiserene.    

Etter krigen rekrutterte Nasser flere av sine betrodde kollegaer til en hemmelig politisk-militær celle, som for eksempel  Anwar Sadat og Salah Salem. Bevegelsen ble formelt stiftet høsten 1949 etter et møte hjemme hos Nasser og i 1950 tok de navnet De frie offiserer.

Sosial bakgrunn 
Kjernen i De frie offiserer kom inn i det egyptiske militæret etter at man liberaliserte militærets opptakspolitikk i 1936. Det egyptiske militæret hadde hatt en streng opptakspolitikk og nærmest utelukkende rekruttert offiserer fra aristokratiske familier. Med liberaliseringen av opptakspolitikken ble offiserskorpset åpnet for alle, uavhengig av familiebakgrunn. Offiserene hadde ulike sosiale bakgrunner og dannet en slags bokstavelig middelklasse, midt mellom bonde og aristokrat.

Politisk bakgrunn 
Flere av offiserene i De frie offiserer hadde forbindelser til politiske protestbevegelser fra tiden før de vervet seg til militæret. Det muslimske brorskapet og andre sosiale bevegelser på 40-tallet blir ofte nevnt som organisasjoner noen av grunnleggerne av bevegelsen hadde kontakt med. Selv om de hadde løse forbindelser til andre organisasjoner var det en bred enighet blant De frie offiserer at militæret hadde de beste forutsetningene for å løse Egypts problemer.

Medlemmer 
Et utvalg av viktige personer i De frie offiserer: 

 Gamal Abdel Nasser
 Muhammad Naguib 
 Anwar Sadat 
 Salah Salem
 Zakaria Mohieddin
 Abdel Hakim Amer
 Youssef Seddik

Referanser 

Palestina
Egypt
Al-Husseini

al-Husseini er navnet på en kjent palestinsk klan som tidligere var basert i Jerusalem. Flere av klanens medlemmer innehadde viktige politiske stillinger, slik som major og stormufti av Jerusalem, og etablerte og ledet mange palestinske nasjonalistgrupper som kjempet mot jødiske immigranter og deres vei inn i Palestinamandatet. Disse inkluderte blant annet Den hellige krigs armé, Palestine Arab Party og den høyere arabiske komité, som var involvert i konflikter som opprørene i Palestina i 1920, arabernes opprør i Palestina i perioden 1936–39, og den arabisk-israelske krig i 1948.

Palestina
One

One er  tallet én på engelsk, men kan ha flere betydninger:

One, alternativt skrivemåte på øya Ona i Øygarden kommune i Vestland
One, tidligere navn på National Express East Anglia
One (sang), en sang av Metallica
One (band), et kypriotisk band
One (TV-kanal), en tysk TV-kanal

 One Tree Hill (sang), en sang av U2