alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Andersson (fotballspiller)

Johan Rickard Andersson (født 22. august 1983 i Landskrona) er en svensk fotballspiller. Andersson er midtbanespiller.

Karriere som klubbspiller

Landskrona BoIS 
Andersson startet karrieren som seniorspiller i Landskrona BoIS. Han spilte 121 seriekamper og scoret 18 for klubben fra 2001 til 2007, hvorav 76 kamper og åtte mål i Allsvenskan.

Malmö FF 
Det ble 5. juli 2006 kjent at Andersson hadde signert for Malmö FF. Han spilte sammenlagt fem kamper for klubben, samtlige i 2007-sesongen.

Stabæk 
Andersson ble gjenforent med sin tidligere trener Jan Jönsson da han i 2008 gikk til Stabæk. Andersson ble seriemester med Stabæk samme året.

Lillestrøm 
Andersson gikk i 2012 til Lillestrøm. Han forlenget avtalen med klubben 24. januar 2015. Sommeren 2015 ble Andersson beskyldt av flere av TV2s fotballeksperter, blant disse de tidligere fotballspillerne John Arne Riise og Mini Jakobsen for å simulere en skade, etter at det ble kjent at Andersson gikk sykemeldt uten at legeapparatet hadde funnet noe. Andersson avviste beskyldningene overfor media.

Landslagskarriere 
Andersson spilte 18 landslagskamper og scoret fem mål for Sveriges U21-landslag fra 2002 til 2006.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 «Johan Rickard Andersson», profil på Lillestrøm SKs hjemmeside
 «Johan Rickard Andersson», profil på NFFs hjemmeside
 «Johan Andersson», profil på altomfotball.no

Svenske fotballspillere
Utenlandske fotballspillere i Norge
Fotballspillere for Malmö FF
Fotballspillere for Landskrona BoIS
Fotballspillere for Stabæk Fotball
Fotballspillere for Lillestrøm SK
Toneart

Toneart er et musikkteoretisk begrep brukt for å definere skalaen et musikkstykke er bygget over.

Teorien bak toneartene
Den europeiske kunstmusikken fra ca. 1600 fram til ca. 1915, samt største parten av all rytmisk musikk er bygget over skalaene dur og moll. Musikk før 1600 er som regel bygget over de såkalte kirketoneartene. Det samme gjelder for bestemte typer jazz som f.eks. modal jazz.

Moll deles igjen inn i tre undervarianter. (Ren, melodisk og harmonisk moll).

Med enkelte unntak som kan inkludere for eksempel kvarttoner kan man si at musikk som står i en bestemt toneart, består av 12 toner innordnet i halvtonetrinn C (H♯), C♯ (D♭), D, D♯ (E♭), E (F♭), F (E♯), F♯ (G♭), G, G♯ (A♭), A, A♯ (B, skrives også H♭), og H (skrives også B) (C♭).

Tonene C, D, E, F, G, A, og H utgjør en C-durskala, eller tonearten C-dur. Denne spilles på kun hvite tangenter på pianoet. Dersom en skal spille i D-dur (en heltone høyere enn C-dur) må alle tonene klinge en tone høyere enn  C-dur. Alle tonene i D-dur unntatt tonene C♯ og F♯ vil bli spilt på hvite tangenter. De to andre må spilles på svarte tangenter. Siden disse to tonene forekommer hyppig når man spiller i D-dur, skrives tegnet ♯, som symboliserer at tonen det er satt foran heves en halv tone, på notelinjene til C og F i starten av hver linje på notearket.

Vi skiller mellom ♯- og ♭-tonearter hvor ♯ som sagt indikerer at tonen heves et halvt trinn, mens ♭ indikerer at tone senkes et halvt trinn. De eneste toneartene som skrives uten fortegn er tidligere nevnte C-dur, og a-moll som er C-durs parallelltoneart. En fullstendig oversikt over fortegn og parallelltonearter finnes i kvintsirkelen.

Unntak
Intet musikkstykke forblir i en og samme toneart hele tiden. Det kan f.eks. bli kortvarige endringer i toneart (tonalt utsving), enkelttoner som ikke finnes i toneartens skala, at hele musikken forflytter seg til en annen skala (modulasjon), eller andre ting. I dette tilfelle brukes det løse fortegn. I bestemte komposisjonteknikker som ikke  bygger på toneartbegrep, f.eks. tolvtonemusikk, er det vanlig å skrive uten noen faste fortegn og bruke kun løse fortegn.

Se også
 Akkord (musikk)
 Skala (musikk)

Musikkteori

ru:Тё (налог)
uk:Тьо (податок)
Reidar Goa

Reidar Goa (født 8. april 1942, død 8. september 2018) var en norsk fotballspiller fra Randaberg som spilte i forsvar for ,  og .

Karriere 
Som 15-åring debuterte han på A-laget til  og spilte 180 kamper.

Goa debuterte på G19-landslaget som 17-åring mot Danmark og spilte blant annet sammen med Roald «Kniksen» Jensen, Nils Arne Eggen, Arild Gulden og Bjørn Odmar Andersen. Goa ble kjent for sitt solide spill og gode pasninger fra sin posisjon som forsvarsspiller.

Han spilte i  fra 1966 til 1977 og spilte totalt 404 A-lagskamper (inkludert treningskamper) og scoret seks mål. Goa er på niendeplass på listen over Viking-spillere med flest kamper.

I serien spilte Goa til sammen 195 kamper (ingen mål) for Viking i øverste divisjon, og var med på å vinne seriegull fire sesonger på rad mellom 1972 og 1975. Han spilte også fire kamper på A-landslaget mellom 1970 og 1975.

Goa ble tildelt fortjenstmedalje i 1976 og ble æresmedlem i Viking i 2000. Han jobbet også som banekoordinator på Viking stadion og var banemester for Viking fra 1985 til 2010.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Fotballspillere for Viking FK
Personer fra Randaberg kommune
Gunnar Haukebø

Gunnar Haukebø (født 15. mai 1909 i Molde, død 12. mars 1993) var en norsk kunstmaler.

Gunnar Haukebø viste tidlig interesse for malerkunsten. Avgjørelsen om å bli kunstner ble tatt etter ett år ved Molde gymnas. Han brøt da over tvert og sluttet, og søkte om plass på Statens kunstakademi. Han kom da inn på billedhoggeravdelingen og gikk der i ett år. Året etter kom han så inn på maleravdelingen og gikk der i 2 år.

Senere hadde Haukebø en rekke stipendier til studieturer i utlandet. Han reiste bl.a. til Frankrike, Nederland, Tyskland Italia og Spania. Han hadde en rekke utstillinger i sin karriere og hadde en stor produksjon.

Referanser

Kilder 
Romsdals Budstikke: «Haukebø malte kystens folk», 28. september 2007.
 Gunnar Haukebø på Kunsthistoriewiki

Norske malere
Personer fra Molde kommune
Aladdin

Aladdin (arabisk علاء الدين, ʿAlāʾ ad-Dīn, bokstavelig «troens adel») er helten i eventyret Aladdin og den magiske lampen, fra den franske oversettelsen av eventyrsamlingen Tusen og en natt. 
I den internasjonale eventyrkatalogen, AT-katalogen har Aladdin typenummer 561.

Handling
Eventyret om Aladdin er et folkeeventyr fra Midtøsten. Det handler om en fattig ung mann kalt Aladdin, i en kinesisk by, som blir bedt av en trollmann fra Maghreb (som utgir seg for å være Aladdins farbror) om å hente en vidunderlig oljelampe fra en magisk hule. Etter å ha blitt forrådt av trollmannen ender Aladdin opp fanget i hulen. Heldigvis har han fremdeles en magisk ring som trollmannen lånte ham. I desperasjon kommer han til å gni på ringen, og en magisk ånd kommer frem. Ånden bringer ham hjem til moren. Aladdin har fremdeles lampen, og da han gnir på den kommer det frem en annen, langt mer mektig ånd, som må oppfylle hans ønsker. Med hjelp fra ånden blir Aladdin rik og mektig, og gifter seg med prinsesse Badroulbadour, keiserens datter. Ånden bygger et vidunderlig palass for Aladdin, langt flottere enn keiserens eget.

Trollmannen kommer imidlertid tilbake, og klarer å få tak i lampen ved å lure Aladdins hustru, som ikke kjenner til lampens betydning, ved å tilby å bytte «nye lamper for gamle». Han gir ånden ordre om å flytte palasset til hjemstedet hans i Maghreb. Heldigvis har Aladdin fremdeles den magiske ringen og kaller på den mindre ånden. Selv om denne ikke kan omgjøre den større åndens magi, kan han transportere Aladdin til Maghreb, hjelpe ham å gjenvinne hustruen og lampen, og å beseire trollmannen.

Bakgrunn

Eventyret ble tatt med i samlingen Tusen og en natt av dens franske oversetter, Antoine Galland, som hørte det fra en kristen arabisk historieforteller fra Aleppo. Gallands dagbok fra 1709 beskriver møtet med den maronittiske lærde Youhenna Diab («Hanna»), som hadde reist fra Aleppo til Paris sammen med den kjente franske oppdagelsesreisende Paul Lucas. Galland skriver også i dagboken at han oversatte eventyret om Aladdin vinteren 1709-1710. Det ble utgitt i bind IX og X i eventyrsamlingen i 1710.

Eventyret er imidlertid ikke funnet i noen noen andre nedtegnelser av Tusen og en natt.

Bearbeidelser
Eventyret har bl.a. vært bearbeidet for drama og opera, og det er laget en rekke filmer bygget på det, deriblant:

 Aladdin, romantisk eventyrspill av Adam Oehlenschläger fra 1805
 Operaen Aladdin av Nicolo Isouard fra 1822
 Balletten Aladdin, eller den magiske lampen av François Michel Hoguet (musikk av Wenzel Gährich), Berlin 1854
 Filmer under tittelen Tyven fra Bagdad
 Aladdin og den magiske lampen, barnefilm, Sovjetunionen 1966 eller 1967, farve, 72 min.
 Aladdins vidunderlige lampe 1970
 Aladdin og den magiske lampen, animefilm, 1982
 Aladdin, Disney-film, 1992
 Prince of Persia, videospill, 1994
 Filmen Aladdin fra 2019, med Will Smith som «ånden i lampen»

Kilder
Robert Irwin, The Arabian Nights: A companion. London 2009
Jan Kjærstads Etterord i tobindsutgaven av Tusen og en natt, Den norske bokklubben, Oslo 1989

Eksterne lenker
 Aladdin og den vidunderlige lampa  - Norsk oversettelse av eventyret

Eventyrfigurer
De Unges Orkesterforbund

De Unges Orkesterforbund (UNOF) (tidligere Norsk Skoleorkesterforbund (NSOF)) er en organisasjon for barne- og ungdomsorkestre i Norge, som ble stiftet den 20. april 1974. Organisasjonen har rundt 5400 medlemmer i rundt 175 lokale orkestre per 2022. Medlemmene er barn og unge i alderen 2–26 år. Medlemsorkestrene varierer i størrelse fra strykekvartetter til fullt symfoniorkester. 

UNOF eier og driver Norsk Ungdomssymfoniorkester (NUSO). 

Hennes Majestet Dronning Sonja er UNOFs høye beskytter. 

Organisasjonen er medlem av Norsk musikkråd, Frivillighet Norge, Kulturalliansen og Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU).

Historikk 
Organisasjonen het opprinnelig Norsk Skoleorkesterforbund (NSOF). Den 18. juni 2006 skiftet den navn til De Unges Orkesterforbund (UNOF).

Ledelse

Styreledere 
Her er en oversikt over tidligere og nåværende styreledere i UNOF:

 1974–1979: Olav Kaalhus
 1979–1982: Vidar Hjemås
 1982–1983: Liv Utler Henriksen
 1983–1984: Vidar Hjemås
 1984–1990: Ole Bjørnsen
 1990–1994: Margareth Bergman
 1994–1998: Sigurd Arne Arnesen
 1998–2000: Robert Wilford Tjelta
 2000–2002: Tone Moan Ingebrigtsen
 2002–2008: Lene Haus
 2008–2010: Christine Aasland
 2010–2016: Carl Ninian Wika
 2016–: Birgitte Mikalsen

Daglige ledere 
Terje Winther er daglig leder i UNOF per 2022.

Orkesterdagen 
UNOF har innført 20. april som «Orkesterdagen»; datoen er valgt fordi organisasjonen ble stiftet den 20. april 1974. Den første Orkesterdagen ble markert 20. april 2022 i Oslo, med deltagelse av kulturminister Anette Trettebergstuen.

Referanser

Eksterne lenker 
 orkester.no Nettside Besøkt 24. mai 2022.

Norske orkestre
Norske ungdomsorganisasjoner
Norske fritidsorganisasjoner
Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner
Etableringer i 1974
Valencia (Venezuela)

Valencia er hovedstaden i delstaten Carabobo i Venezuela

Byer i Venezuela
Bosetninger etablert i 1555
1555 i Sør-Amerika
Ole Bjørn Sundgot

Ole Bjørn Sundgot (født 21. mars 1972) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han spilte i Molde Fotballklubb i perioden 1991–1999. Fra 2001 til 2004 spilte han i FC Lyn Oslo. Sundgot ble omskolert til høyreback da han kom til Lyn. Senere ble han Lyns toppscorer i serien i bronsesesongen 2002. Han var trener for Hønefoss Ballklubb, som han i 2009 tok fra Adeccoligaen til Tippeligaen. Sundgot fikk sparken i april 2010 etter seks strake tap i Tippeligaen.

Han ble kåret til banens beste spiller i finalen i Norway Cup i 1987 da han med Hødd var tapende finalist.

I november 1992 var Sundgot på et to ukers treningsopphold hos Premier League-klubben , som fra før hadde nordmannen Gunnar Halle på laget. Overgangen ble spolert av en skade. Et ødelagt korsbånd i høyre kne måtte opereres i mai 1993. Sundgot brukte to år på å gjenoppbygge toppformen. Like før jul i 1995 satte Sundgot kursen til Oldham igjen for et to måneders opphold på lån. Han returnerte til Molde i midten av januar 1996.

Sundgot ble først tatt ut til samling med A-landslaget i mars 1992. I mai 1995 ble han igjen innkalt til A-landslaget da Gunnar Halle meldte forfall. Landslagstrener Egil Olsen beskrev ham da som uryddig i positiv forstand, fandenivoldsk, veldig arbeidssom, med stor kapasitet, mye fysikk og vilje. Olsen mente han ikke imponerer med slepne finter, men tar det igjen med hard jobbing og bra fart. Innbyttet i 3-2 hjemmeseieren over  i treningskamp 25. mai 1995 ble hans eneste opptreden på A-landslaget.

Han er bror av Arild Sundgot, og sønn av Otto Sundgot.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske fotballtrenere
Fotballspillere for IL Hødd
Fotballspillere for Oldham Athletic AFC
Fotballspillere for Molde FK
Fotballspillere for Lyn Fotball
Fotballspillere for Bradford City AFC
Fotballtrenere for Hønefoss BK
Norgesmestere i fotball
Norske fotballspillere i England
Personer fra Ulstein kommune
Fødsler i 1972
Islamsk jihad

For den egyptiske gruppen med samme navn, se Egyptisk islamsk jihad
Islamsk jihad (på norsk ofte omtalt som Islamsk hellig krig, arabisk: , Harakat al-Jihād al-Islāmi fi Filastīn'') er navnet på en radikal militant palestinsk gruppe som ble dannet i 1980. Gruppens hovedmål er å kjempe mot den israelske okkupasjonen av de palestinske områdene. Den er i stor grad religiøst motivert og anser både Israel og sekulære arabiske regimer som en manifestasjon av vestlig imperialisme i den islamske verden. Gruppen har gjennomført flere dødelige angrep i Israel, og mot jødiske nybyggere og israelske soldater i de okkuperte områdene. Gruppens væpnede ving heter al-Quds-brigadene.

Islamsk jihad har blitt definert som en terrororganisasjon av flere land, deriblant USA, EU, Storbritannia, Japan, Canada, Australia og Israel.

Organisasjonen skal siden 1995 ha vært ledet av Ramadan Shallah. Han er bosatt i Syria og var også en av grunnleggerne av organisasjonen. Shallah har vært ettersøkt av FBI i flere år.

Bakgrunn
Islamsk jihad er en liten gruppe og ble dannet av tre palestinske studenter i Egypt i 1980 (Fathi Shikaki, Abdul Aziz Odeh og Bashir Moussa). Årsaken til at de dannet gruppen var skuffelse over Det muslimske brorskapet, som de mente var blitt for lunkne, spesielt i Palestina-spørsmålet. De var også inspirert av den iranske revolusjonen. Gruppen hadde opprinnelig sin base i Egypt, men ble kastet ut i 1981 etter drapet på president Anwar Sadat. De reetablerte seg etter det i Palestina og Libanon. I august 1987 drepte de en israelsk militærkaptein i Gaza, en hendelse som er ansett å ha vært gruppens første vellykkede aksjon. De markerte seg på 1990-tallet som sterke motstandere av Oslo-avtalen og boikottet det palestinske presidentvalget i 1996.

Gruppen var særlig aktiv under den andre intifada og utførte en rekke selvmordsaksjoner i Israel.  De har også vært i voldelige konfrontasjoner med palestinsk politi. Islamsk Jihad og Hamas var de første gruppene som begynte med selvmordsbombing mot Israel. De har i hovedsak gjennomført sine angrep i Palestina og Israel, men de har også utført noen angrep i Jordan og Libanon. De har sitt hovedkvarter i Damaskus, Syria.

Islamsk Jihad regnes som mer radikal enn Hamas.

Ledere
Ledere og fremtredende personer i organisasjonen
Fathi Shikaki (?-1995) (en av grunnleggerne)
Ramadan Abdullah al-Shallah (1995-?)
Mohammad al-Hindi (2003-?)
Bashir ad-Dabbash (?-2004) (drept i et israelsk angrep i 2004).
Abdullah Shami (sentral person på 2000-tallet)
Hani Abed (?-2004) (drept av israelske styrker)
Iyad Sawalha (?-2002) (en lokal leder, drept av israelske styrker i 2002)
Ala a-din Abu Rop (?-2009) (en lokal leder på 21 år som ble drept av israelerne i 2008)
Majed al-Harazeen (kommandant som ble drept i et israelsk angrep i 2007, sammen med seks andre medlemmer)
Shadi Mohanna (lokal leder på Gaza som ble drept i en israelsk aksjon i 2005)

Referanser

Palestina
Paramilitære organisasjoner
Ketil Einarsen

Ketil Vestrum Einarsen (født 26. januar 1977) er en norsk fløytist. Han er kjent fra blant annet bandene Jaga Jazzist, White Willow, Geir Lysne Listening Ensemble og som studiomusiker med Wobbler.

Einarsen har deltatt i en rekke forskjellige prosjekter og utgivelser. I 2001 var han med på Haakon Ellingsens plate Minstrel. I 2004 var han med Jan Martin Smørdal Acoustic Accident på utgivelsen Q.S., og i 2005 var han med på Ignore-albumet Happiness Not Yet Won. Han har også vært utøver i L.U.N.-forestillingen Interior of a Rural Home, oppsatt på Dansens Hus i Oslo og i Førde.

Einarsen er utdannet musikkpedagog fra Norges musikkhøgskole. Per 2020 arbeider han som lærer ved Jessheim videregående skole.

Diskografi (utvalg) 
2000 White Willow – Sacrament
2001 Motorpsycho – Phanerothyme
2001 Haakon Ellingsen – Minstrel
2002 Motorpsycho – It's a Love Cult
2003 Jaga Jazzist – Day (EP)
2003 The Jessica Fletchers – What Happened to the? 
2004 Jan Martin Smørdal Acoustic Accident – Q.S
2004 White Willow – Storm Season
2005 Ignore – Happiness Not Yet Won
2005 Jaga Jazzist – What We Must
2005 Haakon Ellingsen – Bounty
2005 Wobbler – Hinterland
2006 White Willow – Signal to Noise 
2007 The Lionheart Brothers – Dizzy Kiss
2008 Haakon Ellingsen – The Plum Album
2008 Rhys Marsh and the Autumn Ghost – The Fragile State of Inbetween 
2009 Wobbler – Afterglow
2009 The Opium Cartel – Night Blooms
2009 Black Feather – Silhouette
2010 Finn Coren – Besøk (EP)
2010 Frida Ånnevik – Synlige hjerteslag
2011 White Willow – Terminal Twilight
2011 Wobbler – Rites at Dawn
2012 Heidi Solheim – Found
2013 The Opium Cartel – Ardor
2013 Frida Ånnevik – Ville ord
2013 Rhys Marsh and the Autumn Ghost – Trio 
2014 Kaukasus – "I"
2014 Anima Morte – Upon Darkened Stains
2015 Finn Coren – På jorden et sted - Utvalgte nordiske dikt
2016 Pristine – Reboot
2017 Weserbergland – Sehr Kosmisch • Ganz Progisch
2017 White Willow – Future Hopes
2017 Wobbler – From Silence to Somewhere
2018 Gaute Storsve Trio – Attention: This Is Not a Toy, For Adult Collectors Only
2018 Galasphere 347 – Galasphere 347
2020 Weserbergland – Am Ende Der Welt

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske fløytister
Ulf Torgilsson

Ulf Torgilsson, også kjent som Ulf jarl, (død 1026 i Roskilde) var jarl av Danmark. Han var sønn av Torgil Sprakling. Torgilsson ble ca. 1015
gift med Estrid Sveindsdatter av Danmark (Knuts søster). Han var far til Svein II Estridsson, konge av Danmark.  

Ulf deltok i Knut den stores invasjon av England.  Han ble utnevnt til jarl av Danmark og regjerte landet i Knuts fravær. Han var også fosterfar til Knuts sønn Hardeknut. Svenskekongen Anund Jakob og den norske Olav den hellige utnyttet Knuts fravær til å angripe Danmark. Ulf fikk da overtalt de danske frimennene til å velge den unge Hardeknut til konge, siden de var misfornøyd med Knuts opphold utenfor Danmark. Som Knuts varetaker gjorde dette trekket Ulf til Danmarks egentlige hersker. 

Da Knut i 1026 fikk høre om det som hadde skjedd dro han tilbake til Danmark. Med Ulfs hjelp slo han svenskene og nordmennene i slaget ved Helgeå. Dette var imidlertid ikke nok til at Knut kunne tilgi Ulf for kuppet. Ved en fest i Roskilde spilte de to svogerne sjakk og kom i krangel. Dagen derpå, juledag 1026, lot Knut en av husmennene sine drepe Ulf jarl i Treenighetskirken i Roskilde. Beretninger om de to svogerne og drapet på Ulf er motstridende. 

Ulf var far til Svend Estridson og ble således stamfar til Danmarks konger fra 1047 til 1375.

Referanser 

Personer fra norrøn tid
Dødsfall i 1026
Hermonfjellet

Hermonfjellet ( hebraisk: הר חרמון, Har Hermon, arabisk: جبل الشيخ, Jabal el-Shaiykh, Djabl a-Shekh, «høvdingefjellet» og «snøfjellet») er et fjell i Antilibanon. Høyeste punkt er 2 814 meter over havet. Fjellet ligger på grensen mellom Syria og Libanon, og ligger under syrisk og israelsk kontroll.

Den søndre delen av Hermonfjellet har vært under israelsk kontroll siden seksdagerskrigen i 1967. Denne delen av fjellet, såvel som Golanhøyden, ble annektert av Israel i 1980, en anneksjon som ikke ble godkjent av FN. Dersom man anser grensene fra 1967 som Israels grenser, er Hermonfjellet Israels høyeste fjell (i motsatt tilfelle blir Har Meron det høyeste punktet).

Geografi 
Hermonfjellet er egentlig en gruppe fjell med tre adskilte topper, hver av dem på omtrent samme høyde. Den antilibanesiske fjellkjeden strekker seg rundt 150 km i en nordøst-sørvestlig retning, går parallelt med den libanesiske kjeden i vest. Hermonfjellet dekker et område på rundt 1000 km² hvor rundt 70 km² er under israelsk kontroll. Det meste av fjellet som er innenfor Golanhøyden utgjør Hermonfjellets naturreservat som ble opprettet den 6. desember 1974.

Referanser

Eksterne lenker 
 * 360 grader utsikt over Hermonfjellet (fra Libanons side)

Guvernementet Quneitra
Norddistriktet
Golanhøydene
Fjell i Israel
Fjell i Syria
Fjell i Libanon
Fjell over 2000 meter
Riftdalen
Hany Abu-Assad

Hany Abu-Assad (født 1961) er en palestinsk-nederlandsk filmregissør og manusforfatter kjent for filmer som Paradis nå! (2005) og Omar (2013).

Liv og virke 
Abu-Assad ble født i Nasaret i 1961, men emigrerte til Nederland i 1980. Han utdannet seg som flymaskinist i Delft og ble etter endt utdannelse ansatt som flyingeniør og jobbet innenfor yrket i flere år. Men da arbeidsgiveren, som hadde ansatt Abu-Assad på det israelske passet han hadde, fant ut at Abu-Assad var palestinsk israeler, avskjediget han ham.

Han gjorde sitt inntog i filmverdenen som produsent, og grunnla selskapet Ayloul Film Productions i 1990. Som filmregissør fikk hans sitt store internasjonale gjennombrudd med filmen Paradis nå (2005), som mottok en Golden Globe for beste fremmedspråklige film og en en Oscar-niminasjon i samme kategori samme år. Før dette hadde han blant annet laget filmene Ranas bryllup (2002) og Het 14e kippetje (The fourteenth chick) (1998), samt noen dokumentarfilmer. I 2013 lagde han Omar som fikk juryens spesialpris under Filmfestivalen i Cannes og en Oscar-nominasjon i klassen beste fremmedspråklige film.

Filmografi 

 Curfew (1993) - Produsent
 The Fourteenth Chick (1998) - Regissør
 Rana's Wedding (2002) - Regissør
 Paradise Now (2005) - Regissør
 The Courier (2012) - Regissør
 Omar (2013) - Regissør, manusforfatter og produsent
 Idol (2015) - Regissør og manusforfatter
 The Mountain Between Us (2017)
 Huda's Salon (2021) - Regissør, manusforfatter og produsent

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Hany Abu Assad's Profile

Personer fra Nasaret
Palestinske regissører
Nederlandske regissører
Migranter
Fettvev

Fettvev er en spesialisert type bindevev som finnes i menneskekroppen. Fettvev består hovedsakelig av fettceller.

Se også
 Spekk

Anatomi