alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Indremisjonsforbundet

Indremisjonsforbundet (ImF) er en evangelisk-luthersk vekkelsesbevegelse i Norge. Forbundet er en sammenslutning av 1500 kristne lag og foreninger, hovedsakelig i Møre og Romsdal, Hordaland, Sogn og Fjordane, Aust-Agder, Vest-Agder og Rogaland, men har også en del arbeid i Finnmark, blant annet deleier av Alta folkehøgskole sammen med Normisjon.

Indremisjonsforbundet ble grunnlagt 19. oktober 1898, da utsendinger fra kristne enkeltstående og samarbeidende forsamlinger gikk sammen. De ville organisere seg, og i 1897 gikk diskusjonen om hvorvidt de skulle gå inn i det som da het Lutherstiftelsen (i dag Normisjon), eller starte noe eget. Resultat ble Det Vestlandske Indremisjonsforbund (DVI), som i 2000 skiftet navn til Indremisjonsforbundet etter at Indremisjonen (offisielt «Det norske lutherske Indremisjonsselskap») hadde gått sammen med Den norske santalmisjon / «Santalmisjonen» og Langesundsfjordens indremisjonsselskap og dannet dagens Normisjon 1. januar 2001.

Indremisjonsforbundets er oppbygd av 12 selvstendige kretser, og et sentralstyre velges av utsendinger fra disse annethvert år på en generalforsamling.

I skrivende stund er det Erik Furnes som er generalsekretær

Indremisjonsforbundets motto er: «Med Guds ord til folket»

Eksterne lenker 
 Indremisjonsforbundet
 Bergen byleksikon på nett, om Indremisjonsforbundet

Norske misjonsorganisasjoner
Norske religiøse organisasjoner
Organisasjoner etablert i 1898
Indremisjonen
1898 i Norge
Gå Ut Senteret

Gå Ut Senteret (GUS) er Normisjons bibelskole. Skolen ligger i Trondheim kommune, Sør-Trøndelag etter flytting fra Hurdal i Akershus sommeren 2015. Normisjons utsendinger tilbys å gjennomføre et studieopphold ved skolen før utreise. Også flere andre misjonsorganisasjoner tilbyr sine kandidater et studieopphold ved Gå Ut Senteret som forberedelse til misjonærtjeneste. 

Gå Ut Senteret har også studietilbudene Global disippel og Faith in action, som inneholder et studie- og aktivitetsopphold i utlandet på henholdsvis 4,5 måneder og seks uker. Skolen samarbeider bl.a. med Den Evangelisk Lutherske Frikirke,  Pinsemisjonen og Norsk Luthersk Misjonssamband. 

Studiesenteret ble grunnlagt i 1984, da som Den norske Santalmisjons bibel- og misjonsskole. Etter opprettelsen av Normisjon i 2001, har Gå Ut Senteret beholdt fokus på internasjonalt misjonsarbeid. Skolen har hatt flere utenlandske studenter.

Rektorer 

Ørjan Tinnen
Kai Ove Berg
Johannes Redse
Trond Pladsen
Rune Gustavsen
Gunnar Fagerli (konstituert)
Ingvard Hageberg 
Knud Jørgensen
Hans Thore Løvaas

Eksterne lenker 
Gå Ut Senteret

Bibelskoler i Norge
Akershus' utdanningshistorie
Den norske Santalmisjon
Lutherske utdanningsinstitusjoner
Utdanning i Trondheim
Etableringer i 1984
Utdanning i Hurdal
Ottestad

Ottestad er et område i Stange kommune i Innlandet. Området ligger nord i kommunen, som grenser til Hamar. Ottestad hadde 5712 innbyggere i 2009, slik SSB definerte området. Lokalt varierer størrelsen ettersom en kan referere til Ottestad som et område som dekker Åkersvika helt mot nord. I dette området bor det omtrent 8000 innbyggere  (1. jan. 2017). I Åkershagan ligger et fritidsområde hvor en finner Åkershagan opplærings- og aktivitetssenter og Utvandrermuseet.

Opprinnelig var det området rundt Ottestad stasjon som ble betegnet som Ottestad, da dette området hadde det opprinnelige Ottestad poståpneri, med postnummeret 2312, slik det fremdeles er. Bekkelaget, som er en del av Ottestad, hadde eget postnummer og poststed tidligere, 2342 Stangebrua. Dette ble faset ut 1. september 1970 da Ottestad poståpneri ble lagt ned, og postnummeret 2312 omgjort til å omfatte hele området. Bekkelaget er det største handelsstedet i kommunen. Fra tettstedet Bekkelaget og Sandvika er det utsikt over Mjøsa. I Bekkelaget ligger Kjonerud amtmannsgård, som i dag er et kultursenter med variert virksomhet. Ottestad kirke, en korskirke fra 1730, ligger lenger sør.

Ottestad står for rundt 60 prosent av Stange kommunes skatteinntekter.

I Vestbygda ligger den historiske Ringnes gård og Atlungstad Brenneri.

Frem til 1972, da motortrafikkveien ble åpnet fra sør i Stange og frem til Olrud i Ringsaker, gikk E6 gjennom Bekkelaget i Ottestad og over Stangebrua i samme trasé som fylkesvei 222 har nå.

Kultur 
 Norsk utvandrermuseum
 Atlungstad Brenneris samlinger

Rekreasjon og fritid 

I 2006 åpnet Atlungstad Golf  med en 18-hulls bane. Ottestad Idrettslag holder til på Ottestad Idrettspark. A-laget i fotball lå i 2014 i 3. divisjon. I 2008 ble en ny kunstgressbane åpnet i friområdet ved HIAS. Ottestadstien er en 15 km lang tursti rundt Ottestad. Ottestad har to musikkorps, henholdsvis  Ottestad Skolekorps og voksenkorpset Ottestad Brass.

Etternavn 
Navnet Ottestad brukes som etternavn i Norge av 169 personer. Navnet stammer fra personer som bodde på gårdene Ottestad i Stange og Veøy.

Personer fra Ottestad 

 Otto Blehr – tidligere statsminister i Norge.
 Marius Skjelbæk – programleder og kommentator i TV 2.
 Nicholas Mickelson – fotballspiller i .
 Simen Bolkan Nordli – fotballspiller i .
 Julie Blakstad – fotballspiller i .

Referanser 

Bosetninger i Stange
Iselin Steiro

Iselin Vollen Steiro (født 15. september 1985) er en norsk modell, designer og arkitekt. Hun vokste i hovedsak opp i Harstad. Steiro ble oppdaget i 1999 under et førjulsbesøk med foreldre i London. Hun gikk sine første moteshow i 2003, og gikk for Prada og Calvin Klein allerede første sesong.

Bakgrunn og virke 
Iselin Steiro har i over ti år vært blant de mest etterspurte modeller i verden og har regelmessig vært avbildet i Vogue (italienske, franske, amerikanske, britiske, tyske, spanske, russiske, japanske, kinesiske), W, V Magazine, Numèro, og Harper's Bazaar, for å nevne noen. Hun har vært på forsiden av franske, italienske, tyske, japanske og russiske Vogue, koreanske Harper's Bazaar, Self Service og The Last Magazine, i tillegg til flere norske blader.

Hun har figurert i reklamekampanjer for blant annet Gucci, Givenchy, Valentino, Versace, Chloé, Roberto Cavalli, Balenciaga, Repossi, Chanel, Dolce & Gabbana, Missoni, Mulberry, Lanvin, Emporio Armani, og H&M, for å nevne noen.

I 2013 spilte hun rollen som en yngre versjon av David Bowie i musikkvideoen til «The Stars (Are Out Tonight)» fra albumet The Next Day.

Iselin Steiro har samarbeidet med det norske ullmerket Le Backhand siden 2013, hvor hun co-designer og er art director.

Steiro er representert hos Women Managament New York, Milano og Paris, og Steiros norske agent er Team Models i Oslo.

Steiro er gift med lege og skuespiller Anders Danielsen Lie. Hun er utdannet arkitekt, og ansatt ved et norsk arkitektkontor.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 supermodels.nl/iselinsteiro
 kjendis.no: Kvinnene mest inntekt i motebransjen

Norske modeller
Fødsler i 1985
Ernesto Zedillo

Ernesto Zedillo Ponce de León (født 27. desember 1951 i Mexico by) var president i Mexico fra 1994 til 2000.

Referanser 

Meksikanske presidenter
Personer fra Mexico by
Fødsler i 1951
Mottakere av prisen for frihet fra frykt (Four Freedoms Award)
Lázaro Cárdenas del Río

Lázaro Cárdenas del Río (født 21. mai 1895, død 19. oktober 1970) var president i Mexico fra 1934 til 1940. Cárdenas var kjent for nasjonaliseringen av landets oljeressurser i 1938 og ble dermed boikottet internasjonalt frem til den 2. verdenskrig brøt ut. Han høstet også stor ros for å dele ut landområder til bønder samt for å nasjonalisere el-industrien. Dette bidro til ro i den nasjonale økonomien. Etter sin avgang som president, hadde han rollen som forsvarsminister mellom 1941 og 1945.

Referanser

Meksikanske presidenter
Personer fra Michoacán
Santalen

Santalen var et magasin for Den norske Santalmisjon. Bladet utkom med varierende periodisitet fra 1883 til 2001. Tidsskriftets fokus var internasjonalt misjons- og humanitært arbeid, opprinnelig blant santalfolket i India.

Santalen ble grunnlagt i 1883 av teologen og skolemannen Bernhard Cathrinus Pauss, som var redaktør frem til sin død i 1907. Han ledet også sentralkomiteen i Den norske Santalmisjon fra 1887. Henriette Pauss var fra starten involvert i redigeringen av bladet, og var deretter ansvarlig redaktør fra 1907 til 1912. Fra 1908 ble Ivar Holsvik ansatt som Santalmisjonens sekretær, og fungerte også som redaksjonssekretær for Santalen. Etterhvert ble det tradisjon for at Santalmisjonens generalsekretær var redaktør. Bladet gikk i 1912 over fra gotiske til latinske bokstaver.

Santalmisjonen fusjonerte til Normisjon i 2001, og de to bladene Normisjon overtok, Santalen og For Fattig og Rik, ble slått sammen under navnet Agenda 3:16.

Opplag
Et halvt år etter oppstarten var opplaget ca. 2500 og etter få år hadde det steget til ca. 5000. Per 1977 var opplaget 14 000.

Redaktører

Bernhard Cathrinus Pauss (1883–1907)
Henriette Pauss (1907–1912)
Joh. Baklund (1912–1916)
Magnus Alfred Waaler (1914–1925)
Reidar Svoren (1969–?)

Assisterende redaktører
Henriette Pauss (1883–1907)
Ivar Holsvik (1908–1912)

Referanser

Den norske Santalmisjon
Nedlagte norske tidsskrifter
Norske kristne tidsskrifter
Publikasjoner etablert i 1883
1883 i Norge
Publikasjoner nedlagt i 2001
Carlos Salinas

Carlos Salinas de Gortari (født 3. april 1948) var president i Mexico fra 1988 og 1994.
I Salinas tid som president var Mexico preget av økonomisk uro. Salinas vant valget i 1988 under spesielle omstendigheter. Det var en turbulent tid i Mexico etter jordskjelvet i 1985, som tok over 10 000 menneskeliv. Salinas klarte å få en viss kontroll over inflasjonen, men på slutten av 1994 falt pesoen kraftig i verdi, noe som førte landet ut i dyp krise.

Mordet på Kardinal Juan Jesús Posadas Ocampo 
Ifølge den meksikanske avisen El Universal var Carlos Salinas, sammen med sin bror Raúl Salinas de Gortari, innblandet i mordet på kardinal Juan Jesús Posadas Ocampo i 1993. Det gikk rykter om at Salinas og broren var innblandet i narkotikahandel og korrupsjon. Broren Raúl ble også dømt til 50 års fengselsstraff for mordet på generalsekretær José Francisco Ruiz Massieu.

Enrique Salinas var en yngre bror av Carlos Salinas.

Referanser

Meksikanske presidenter
Personer fra Mexico by
Jawa Timur

Jawa Timur eller Øst-Java er den østligste provinsen på øya Java i Indonesia. Øst for provinsen, på østsiden av Balistredet, ligger Bali. Provinsen inkluderer øyene Madura og Bawean. Hovedstaden er Surabaya, den nest største byen i Indonesia. Det bor 35,8 millioner
mennesker her, noe som gjør provinsen til den nest største i folketall i landet. De fleste er innfødte javanesere, men det er også store minoriteter av maduresere. kinesere, indere og arabere. Språket er indonesisk og javanesisk, men 15 millioner mennesker, de fleste på Madura og øst i provinsen,  bruker også språket maduresisk.

Administrativ inndeling
Øst-Java består av de følgende 9 storbyene (kota):

Batu, Blitar, Kediri, Madiun, Malang, Mojokerto, Pasuruan, Probolinggo, Surabaya

Der er også 29 kommuner (kabupaten) i provinsen:

Bangkalan, Banyuwangi, Blitar, Bojonegoro, Bondowoso, Gresik, Jember, Jombang, Kediri, Lamongan, Lumajang, Madiun, Magetan, Malang, Mojokerto, Nganjuk, Ngawi, Pacitan, Pamekasan, Pasuruan, Ponorogo, Probolinggo, Sampang, Sidoarjo, Situbondo, Sumenep, Trenggalek, Tuban, Tulungagung.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Indonesias provinser
Java
Kristian Stangebye

Kristian Stangebye (født 11. august 1958) er en norsk musiker fra Bergen. Han har gitt ut LP-ene Göbbels a-go-go og The Willkoks Talk i 1983 sammen med Lasse Myrvold og har også som Kong Klang sammen med Lasse Myrvold og poeten Terje Dragseth gitt ut CD-en Logg i 2002 og Kvitekråkas song. Dikt og songar, eit gorrlaust makkverk i 2005. 

Han var med KONG KLANG og lagde filmmusikken til Trond Kvists kinodokumentarer Junkies (1998) og Velkommen hjem (2002) sammen med Lasse Myrvold og Calle Hamre.

Stangebye jobbet sammen med Lasse Myrvold  med et mikrotonalt prosjekt inntil Myrvold døde 3. september 2006. Prosjektet ble fullført under tittelen Gøbbels a-go-go 13, men er pr 2015 ennå  ikke utgitt.

Fra 2007 har Stangebye sammen med Terje Paulsen jobbet som duo i KONG KLANG. Musikken som er basert på field recordings og elektronikk kan rubriseres under kategorien Soundscaping. Etter flere års opphold begynte KONG KLANG igjen å holde konserter i 2014.

I 2014 lagde Stangebye musikk til Gunnar Hall Jensens helaftens dokumentarfilm "En Kopp Te".

Stangebye ble i 2013 med i Sonisk Blodbad. Bandet ga i 2013 ut vinylsingelen Drown/Pulsating vein i samarbeid med Clive Jones (Black Widow) og Laurie Amat (The Residents). Produsent: Joe Foster.

I 2015 ga Sonisk Blodbad ut sitt andrealbum "Deux", med en utvidet besetning med bidrag fra  blant andre Don Preston (The Mothers of Invention), Laurie Amat (The Residents), Clive Jones (Black Widow) og Fernando Saunders (Lou Reed).

Den digitale singelen "For Absent Friends"  feat. Fernando Saunders på vokal, gitar og bass ble sluppet i forkant av CD-en.  CD-versjonen av låten er en kortere instrumental utgave.

Diskografi
Göbbels a-go-go (1983), med Lasse Myrvold
The Willkoks Talk (1983), med Lasse Myrvold

Sonisk Blodbad
Deux (2015)
Singler
Deux/Pulsating Vein (2013)
Drown/Pulsating Vein (2014)

Kong Klang
Kong Klang (1999)
Kvitekråkas song (2005), med Terje Dragseth
Singler
Jeg var caddy under golfkrigen (1998)
Logg (2002), med Terje Dragseth

Deltar på
 Lasse Myrvold-hyllest: Dans til musikken (2006)
 Clinical Archives: Clinical Sounds Volume 1 (2007)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske musikere
Personer fra Bergen kommune
Raúl Salinas de Gortari

Raúl Salinas de Gortari (født 24. august 1946) er en meksikansk sivilingeniør og forretningsmann som også er bror av ekspresident Carlos Salinas de Gortari. 

Raúl er kjent som hjernen bak drapet på José Francisco Ruiz Massieu i Mexico by den 28. september 1994. Han er også i søkelyset for mordet på kardinal Juan Jesús Posadas Ocampo i 1993.

Meksikanske forretningsfolk
Personer fra Mexico by
The Falling Man

The Falling Man er et fotografi tatt av Richard Drew klokka 09.41.15 den 11. september 2001. Det viser en mann som faller fra et av tårnene i Verdens Handelssenter (World Trade Center) under terrorangrepene 11. september 2001 i New York. Subjektet var en av personene (i pressen omtalt som «jumpers» – hoppere) som var fanget i de øvre etasjene av bygningen, og som tilsynelatende valgte å hoppe i den sikre død framfor å dø av ild og røyk. Til å begynne med hevdet journalisten Peter Cheney i avisen Globe and Mail at den fallende mannen var en Norberto Hernandez, men da familien så gjennom hele serien med bilder (det var omkring et dusin), ble det klart at det ikke var ham. Journalistene som undersøkte disse «hopperne»s identitet, lot ikke til å være kjent med at benektelser utstedt av likskuere og andre myndigheter om at ingen hadde hoppet fra bygningen, beskyttet ofrenes familier, ikke bare mot emosjonell skade, men, av større betydning, mot at ofrenes livsforsikringer skulle bli erklært ugyldig. Sett i dette perspektiv var benektelsene fullt og helt altruistiske.

"9/11: The Falling Man" ble en dokumentarfilm om bildet og historien bak det. Den ble vist første gang 16. mars 2006 på den britiske fjernsynskanalen Channel 4. Senere hadde den sin premiere i Nord-Amerika på den canadiske kanalen CBC 6. september 2006. TVNorge viste programmet lørdag 16. september. Programmet mener at mannen på fotografiet er Jonathan Eric Briley, en lydtekniker som jobbet i restauranten Windows on the World i toppen av Nordre Tårn.

Det mektige og kontroversielle bildet provoserte følelser av sinne, spesielt i USA, like etter angrepene den 11. september. Fotografiet ble trykt kun én gang i mange amerikanske aviser fordi de mottok kritiske og sinte brev fra lesere som følte at fotografiet var spekulativt og appellerte til titterinstinktet hos folk, og så videre. Dette gjorde at media påla seg selvsensur av bildet og i stedet foretrakk å trykke fotografier av handlinger som viste heroisk innsats og oppofrelse. 

Drew kommenterte angående variasjonene i reaksjoner med å si: «Dette er hvordan det påvirket menneskers liv på det tidspunktet, og jeg tror det er derfor det er et viktig bilde. Jeg fanget ikke inn denne personens død. Jeg fanget en del av hans liv. Dette er det valget han gjorde, og jeg tror jeg bevarte dette.» 9/11: The Falling Man ender med å antyde at dette bildet ikke handlet om mannens identitet, men hvordan han symboliserte hendelsene 11. september.

Referanser

Kilder
Dødshoppet fra Twin Towers (eng: 9/11: The Falling Man) (16. september 2006 på TVNorge). (Reprise mandag 18. september)
Junod, Tom (September 2003). Falling Man. Esquire.
«Falling Man: the many faces of a 9/11 riddle» (5. mars 2006). Sunday Times''.

Eksterne lenker
 Intervju med tidsskriftet Esquires skribent Tom Junod av NPRs Melissa Block, 21. august 2003
 Jonathan Brileys hjemmeside, med lenke for veldedige donasjoner
 Hele dokumentaren på youtube.com

Terrorangrepet 11. september 2001
Fotografihistorie
Døden
Uidentifiserte personer
Fotografier
Torg

Et torg eller torv er en åpen plass i en by eller et større tettbygd strøk, beregnet for utendørs handel med varer. Ordet stammer fra det norrøne torg. Slike plasser finnes i de fleste land i verden. På folkemunne blir byens torg ofte referert til som «Torget».

Tradisjonelt var torget en markedsplass, et sted der bønder og fiskere fra det omkringliggende distriktet hadde utsalgssted for sine landbruksprodukter (grønnsaker, frukt, blomster, egg, kjøttvarer og fisk). Torget ligger av den grunn gjerne sentralt plassert i tettbebyggelsen. Bøndene hadde gjerne sine faste utsalgssteder på plassen og betalte et gebyr for dette til byen eller kommunen. Siden varene tidligere ble fraktet til torgs med hest, var det vanligvis også stallplasser i nærheten. Karakteristisk var torvet gjerne omgitt av flere kaféer eller billige gjestgiverier hvor bønder kunne ta inn og få stallplass.

Større byer hadde flere torg, gjerne ett i hver bydel med tilstrekkelig stor befolkning. I større byer var det også en differensiering med egne torg for salg av spesielle produkter, som høytorg, hestetorg, kvegtorg, slaktertorg, fisketorg, blomstertorg osv. Omsetning av brukte gjenstander fikk også egne torg, kalt loppemarked. Torghandelen er i mange byer helt eller delvis flyttet innendørs i salgshaller. I Norge fikk noen byer i 1800-årene torgboder eller basarer. Noen slike finnes fremdeles i Oslo og Bergen, men de brukes ikke lenger til sine opprinnelige formål. Basarene ved Domkirken i Oslo var opprinnelig slakteboder.

Hovedtorget i en by ble også tidlig arena for årvisse markeder til bestemte tider av året. På mange språk er betegnelsen for et torg etymologisk beslektet med det norske ordet «marked». Torvet fungerte også gjerne som samlingssted for byens befolkning i forbindelse med høytidsdager og festdager. 

Fremdeles opprettholdes tradisjonell torghandel med landbruksprodukter i mange byer, både i Europa og i andre verdensdeler. I Norge var slik torghandel nesten opphørt; det var hovedsakelig blomster som ble markedsført i større omfang på bytorgene. Torghandelen ble marginalisert på grunn av de siste tiårenes strukturendringer i omsetningen av dagligvarer, med konsentrasjon og sentralisering i alle ledd fra produsent via grossist til utsalgssted. Dagligvarehandelen er kontrollert av noen få store kjeder, og detaljhandelen foregår mest i kjedeforretninger, varehus, supermarkeder eller kjøpesentre. De gamle torgplassene har mange steder endret karakter og har i større grad fått funksjon som sosiale samlingssteder.

I dag er Bondens marked i ferd med å bre om seg i Norge. Flere torg vinner dermed tilbake sin opprinnelige funksjon som et direkte utsalgssted for bøndene — en møteplass mellom bønder og byborgere.

Galleri over torg og plasser

Referanser

Se også 
 Greske agora
 Romersk forum

Plasser
Deir Yassin-massakren

Deir Yassin-massakren var en massakre begått av de jødiske militsgruppene Irgun og Lehi («Stern-gjengen») i den palestinske landsbyen Deir Yassin i 1948. Massakren fant sted mellom 9. og 11. april 1948 – rett før opprettelsen av staten Israel. Mellom 107 og 120 palestinere ble drept. 

Deir Yassin lå like ved Jerusalem, men utenfor det geografiske området som FN hadde utpekt som den jødiske staten. Angrepet ble gjennomført som en felles operasjon mellom de jødiske undergrunnsgruppene Irgun og Lehi og godkjent av Haganah. Deir Yassin eksisterer ikke lenger, den jødiske bydelen Kfar Sha'ul i det moderne Jerusalem ligger nå der hvor den og arabiske landsbyen en gang lå. I palestinernes, og den arabiske verdens, kamp mot den israelske staten er Deir Yassin et av de sterkeste symbolene på den urett de mener er gjort mot det palestinske folket. Hendelsen sendte sjokkbølger inn i den palestinske befolkningen og bidro til den palestinske fordrivelsen i 1948.

Deir Yassin-massakren ble regionalt omtalt som «Palestinas Lidice» etter den tsjekkiske landsbyen Lidice som tyske nazister utslettet i 1942.

Annet
I 1998 la den britiske utenriksministeren Robin Cook ned en krans på minnesmerket til Deir Yassin mens han var på et besøk i Israel. Handlingen bidro til å skape en «isfront» mellom Israel og EU for en periode.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 SNL – Deir Yassin

Israels historie
Palestinas historie
Massakrer i Midtøsten
Konflikter i 1948
1940-årene i Israel
Deir Yassin

Deir Yassin (arabisk: دير ياسين), var en palestinsk landsby som i 1948 ble okkupert av Israel. Den er kjent for Deir Yassin-massakren som ble anført av Irgun-styrkene under ledelse av Menachem Begin. Lehi (Stern-gjengen) deltok også, og militsgruppene fikk artilleristøtte fra Hagana. Antallet palestinere som ble drept oppgis i forskjellige kilder til mellom 100 og 250. Som resultat ble byen lagt øde, og massakren fikk også store konsekvenser for hele Palestina, siden ryktet om massakren bidro til panikk og masseflukt blant de palestinske araberne. Deir Yassin-massakren innleder dermed det som i palestinsk historieskriving omtales som al-Nakba – «katastrofen».

Deir Yassin eksisterer ikke lenger, den jødiske bydelen Kfar Sha'ul i det moderne Jerusalem ligger nå der hvor den arabiske landsbyen en gang lå.

Se også
Liste over landsbygder avfolket under den arabisk-israelske krig 1948

Referanser

Palestina
Haus der Kulturen der Welt

Haus der Kulturen der Welt er et museum i Berlin som arrangerer utstillinger om samtidig kunst, musikk, litteratur og annen kultur fra Asia, Afrika, Latin-Amerika og ikke-europeiske deler av verden. 

Museet stiller også sine lokaler til rådighet for eksterne utstillere og samarbeider med universiteter, museer og kulturorganisasjoner.

Haus der Kulturen der Welt ble grunnlagt i 1989, og har sete i Kongreßhalle. Bygningen ble på grunn av sitt futuristiske utseende brukt som kulisse for science-fiction-filmen Æon Flux.

Eksterne lenker 
 
 Om bygningen
 Kulturveranstaltungen des Bundes in Berlin GmbH

Museer i Berlin
Mitte
Etableringer i 1989