alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Liste over Hviterusslands statsoverhoder

Under følger en liste over Hviterusslands statsoverhoder:

Den hviterussiske folkerepublikk 1918 – 1920

Den hviterussiske folkerepublikks eksilregjering 1920 –

Belaruskaja tsentralnaja rada (i opposisjon til Den hviterussiske folkerepublikks Rada) 1943 – 1945 / 1948 – 1995

Den sosialistiske sovjetrepublikk Hviterussland 1919

Den litauiske-hviterussiske sosialistiske sovjetrepublikk 1919

Den sosialistiske sovjetrepublikk Hviterussland 1920 – 1922 / Den hviterussiske sosialistiske sovjetrepublikk 1922 – 1991 / Republikken Hviterussland 1991 –

Kilder 

Belarus
 
Statsoverhoder
Romøyri kraftverk

Romøyri kraftverk er et vannkraftverk på østsiden av Fjærlandsfjorden i Sogndal kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 528 meter i Rommedøla. Kraftverket ligger i vannkanten, det er ingen vei til stedet.

Installert effekt er 8,6 MW. Årsproduksjon er beregnet til 27,9 GWh.

Kraftverket er ett av seks nye kraftverk rundt Fjærlandsfjorden, bygget av Småkraft for Sognekraft. Samlet produksjon blir 114 GWh.

Fjærland Kraft AS var eid av Sognekraft. Fra 2019 eies det 100% av Clemens Kraft.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Clemens Kraft

Eksterne lenker
 Sognekraft: Ny vasskraft
 Småkraft

Småkraftverk i Vestland
Kraftverk i Sogndal
Sognekraft AS
Clemens Kraft
Kraftverk etablert i 2017
Visuell roman

En  er en form for interaktivt videospill, som har sitt opphav i Japan tidlig i 1990-årene, som i all hovedsak tar i bruk statisk grafikk, som oftest en kunststil inspirert av anime eller manga, eller noen ganger realfilmbilder.. Disse spillene har minimalt gameplay, og spilleren behøver som oftest bare trykke på henvist knapp for å lese videre og fortsette spillet.

Innen japansk terminologi, er det et skille mellom visuelle romaner (ofte forkortet NVL), som hovedsakelig dreier seg rundt historiefortelling og har lite eller ingen interaksjon fra spilleren, og eventyrspill (ofte forkortet AVG eller ADV), som tar i bruk problemløsning og andre former for spilling. Dette skillet er vanligvist tap utenfor Japan, hvor begge typene bare kalles for visuelle romaner. Begge typene er hovedsakelig populære i Japan, hvor spill innenfor denne sjangeren gjorde opp nesten 70% av spillene japanske PC-spill utgitt i 2006.

Referanser 

Videospillsjangere
EM for brassband 2018

EM for brassband 2018, det 41. europamesterskapet for brassband ble arrangert 4. og 5. mai 2018 i TivoliVredenburg, Utrecht.

Resultat  

Valaisia Brass Band dirigert av Arsène Duc vant «Premier Section» og ble europamestere.

«Challenge Section» ble vunnet av Italian Brass Band, dirigert av Filippo Cangiamila.

Musikk  
Pliktnummer i «Premier Section»-konkurransen var Time for Outrage! av Marco Pütz. I «Challenge section» var Mystic Echoes av Hendrik de Boer pliktnummer.

Referanser

Eksterne lenker
 European Brass Band Association

EM for brassband
Musikk i 2018
Defrost Youth Choir

Defrost Youth Choir er et ungdomskor etablert i 2011. Koret dirigeres av Thomas Caplin. Korets medlemmer er i alderen 14 til 25 år. Koret har base på Hamar, og rekrutterer primært fra kommunene på Hedmarken – Hamar kommune, Stange kommune, Løten kommune og Ringsaker kommune.

Defrost blir ofte omtalt som et av de beste ungdomskorene i Norge, og har for årene 2018-21 mottatt «Produksjons- og driftsstøtte for kor på særlig høyt kunstnerisk nivå» fra Aktivitetsmidler for kor, administrert av Norges Korforbund.

Historikk 
Defrost Youth Choir ble opprinnelig startet som et prosjektkor, i et samarbeid mellom kordirigentene Erland Dalen og Thomas Caplin. Målsettingen for prosjektkoret, som het EDTChoir , var World Choir Games i Cincinnati i USA i 2012. Koret vant to gullmedaljer i konkurransen. Prosjektkorets reise fra oppstart til konkurransen ble dokumentert i TV2-serien Vårt lille land 

Defrosts innspilling av Jan Magne Førdes «Bruremarsj» blir av komponisten brukt som referanseinnspilling.

Konkurranser 
 2021: NM for kor: Vinner Åpen klasse A (91,0 p), 5. pl klasse Sakral A (85,4 p), finaledeltaker 
2019: Andrea Del Verrocchio International Choral Festival, Firenze, Italia. To gullmedaljer og vinner av Grand Prix. 
2019: Eurovision Choir 2019, norsk konkurranse i regi av NRK og Norges korforbund. Ett av fire inviterte kor. 
2018: World Choir Games, Tshwane, Sør-Afrika. To gullmedaljer.
2017: Den 5. Internasjonale Copernicus Korfestivalen i Toruń. To gull og vant begge kategorier koret stilte i.
 2017: Korcup på Tretten. Vinner av cupen.
 2015: Budapest International Choir Competition i Ungarn. To gull og champions i begge kategorier koret stilte i.
 2013: European Choir Games, Graz, Østerrike. To gullmedaljer.
 2012: World Choir Games, Cincinnati i USA. To gullmedaljer.

Kulturreiser 
 2016: Asiatur. Invitert til holde å konserter i Taipei og Tainan i Taiwan. Invitert som æreskor til World Vision Korea Children’s Choir Festival i Seoul. 
 2014: To-ukers lang turné på Sri Lanka. Konsert med Soul Sounds til inntekt for Unity Mission Trust

Priser 
Koret mottok Hedmarksprisen i 2013.

Referanser

Eksterne lenker 
Offisiell nettside for Defrost Youth Choir, defrostyouthchoir.no

Kor i Hamar
Norske kor
Etableringer i 2010
Jo Asgeir Lie

Jo Asgeir Lie (født 23. mars 1972 på Voss) er en norsk musiker, pedagog og komponist, med trekkspill som hovedinstrument. Jo Asgeir Lie er rektor ved Ole Bull-akademiet på Voss. Han har også vært hovedinstrumentlærer for trekkspillstudenter på bachelor- og masterstudiet ved Norges musikkhøgskole, og var fra 2000-2011 rektor ved Ål kulturskule.

Han er utdannet ved Norges musikkhøgskole i Oslo, der han studerte både klassisk akkordeon og folkemusikk. Han tok hovedfag i folkemusikk ved NMH i 1998 med oppgaven Ekte døl- ein biografi og ein studie i eit utval runddanskomposisjonar (Norges musikkhøgskole 1998, Oslo), som omhandlet trekkspilleren Oddvar Nygaard (1919-85). 

Jo Asgeir Lie har komponert musikk til en rekke bestillingsverk, teatermusikk, soloverk, kammermusikkverk og korverk. Blant annet komponerte han en folkemusikkliturgi til bruk for Den Norske Kirke i 2009. 

I 1998 var han med å starte folkemusikkgruppen Kvarts. Sammen med gruppen har han vunnet Spellemannprisen to ganger i klassen for folkemusikk og folkedans, for debutalbumet Kvarts (1999) og for Steinsprang (2006). De var også nominert til Spellemannprisen for Filigran (2001). 

Jo Asgeir Lie har til nå bidratt på et 30-talls innspillinger som musiker, produsent, komponist og arrangør, og har blitt nominert til Spellemannprisen for flere av disse innspillingene. I 2009 medvirket han på Olav Luksengård Mjelva sitt soloalbum Fele/Hardingfele, Røros/Hallingdal et album som vant Spellemannprisen i klassen folkemusikk/gammaldans. I 2015 gav han ut to soloproduksjoner; Song til nordavinden (Kvarts 026) og Sol og skodde (Kvarts 027). Sammen med Carl Petter Opsahl ga han i 2019 ut albumet #23 og de ble for det nominert til Folkelarmprisen 2019 i åpen klasse.

Han har samarbeidet med en lang rekke musikere og ensembler som blant andre Jonas Fjeld, Henning Kvitnes, Ole Paus, Stein Torleif Bjella, Eldbjørg, Ragnhild Hemsing, Kringkastingsorkestret, TrondheimSolistene og Kristiansand symfoniorkester.

Referanser 

Norske musikere
Personer fra Voss kommune
Norske pedagoger
Norske skoleledere
Rektorer ved skoler i Norge
Øivind Wilhelmsen

Øivind Wilhelmsen (født 14. november 1985 i Trondheim) er forsker ved SINTEF Energi og professor II ved NTNU. 

Hans viktigste forskningsbidrag er gjort innenfor likevekts og ikke-likevekts termodynamikk, beskrivelse av transportprosesser over plane og krumme gass-væske-overflater, beskrivelse av nukleeringsprosesser, termodynamikk for CO2-blandinger og forståelsen av termodynamisk stabilitet i nano-systemer.  

Han mottok Forskningsrådets pris for unge fremragende forskere innenfor matematikk, naturvitenskap og teknologi i 2018. I juryens begrunnelse sto det at Wilhelmsens forskning har ledet til nye og originale ideer og bidratt til ny og økt forståelse av boble- og dråpedannelse på nano-skalanivå. Forskningen har anvendelsespotensial innen materialteknologi og biologiske systemer.

Publikasjoner

Referanser 

Personer tilknyttet SINTEF
Kam (andre betydninger)

Kam eller KAM kan referere til:

 Kam, et hårredskap med tenner, tinder eller tagger
 Kam (bibelsk person), en av Noahs sønner.
 Kam (mekanikk), roterende eller glidende del i en mekanisk kobling.
 Kam (forhøyning), en langsløpende forhøyning på en knokkel.
 Kam (zoologi), en utvekst på hodet hos visse hønsefugler.
 KAM, IATAs kode for flyplassen i Kamaran i Jemen.
 Fjellkam, en lang og skarp fjellrygg.

Se også 
 Hanekam
Utøya 22. juli

Utøya 22. juli er en norsk dramafilm fra 2018 regissert av Erik Poppe. Filmen gjenskaper massedrapene på Utøya i 2011.  

Filmen er filmet i ett langt opptak. Dette ble ifølge Poppe gjort for å holde skuespillerne i en sammenhengende boble.

Filmen var nominert til Den internasjonale filmfestivalen i Berlin 2018, men vant ingen pris. Andrea Berntzen («Kaja») fikk Amandaprisen i 2018 som årets beste kvinnelige skuespiller og Solveig Koløen Birkeland («Skadet jente») fikk prisen for beste kvinnelige birolle.   Filmen har ellers fått mange gode anmeldelser.

Rolleliste

Priser og nominasjoner

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Utøya 22. juli hos Medietilsynet, Filmdatabasen
 Utøya 22. juli hos Paradox Film 7

Filmer fra 2018
Norske dramafilmer
Filmer regissert av Erik Poppe
Norskspråklige filmer
Filmer om terrorangrepene i Norge 2011
Norske filmer fra 2010-årene
Filmer med vinnere av Kanonprisen‎
Amandaprisen 2018
Anisorrhina bouyeri

Anisorrhina bouyeri er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor, avlang, blank, brunlig gullbasse.

Levevis 
De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Angola.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
 Slekten Anisorrhina Westwood, 1842
 Underslekten Anisorrhina (i snever forstand)
 Anisorrhina bouyeri Antoine, 2000

Kilder 
 P. Antoine (2000) Nouveaux Cétonides de l’Angola (Coleoptera, Cetoniidae). Entomologia Africana 5 (2): 20-29.

Eksterne lenker 
 
 Anisorrhina på Encyclopedia of life

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 2000
Angolas insekter
Anisorrhina hassoni

Anisorrhina hassoni er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor, avlang, blank, lyst brunlig gullbasse. Pronotum har fire svarte flekker, scutellum to, og dekkvingene har et avbrutt, gult tverrbånd.

Levevis 
De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Angola.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
 Slekten Anisorrhina Westwood, 1842
 Underslekten Anisorrhina (i snever forstand)
 Anisorrhina hassoni Antoine, 2000
 Anisorrhina hassoni hassoni Antoine, 2000
 Anisorrhina hassoni sexguttata Beinhundner, 2013

Kilder 
 P. Antoine (2000) Nouveaux Cétonides de l’Angola (Coleoptera, Cetoniidae). Entomologia Africana 5 (2): 20-29.

Eksterne lenker 
 Bilde av arten
 
 Anisorrhina på Encyclopedia of life

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 2000
Angolas insekter
Heise online

Heise online, også kalt Heise-Newsticker og heise.de, er et nettsted som siden 1996 består av en nettside som lages av Heise-Zeitschriften-Verlags.

Nettstedet har fokus på informasjonsteknologi og telekommunikasjon med tilstøtende områder, men også sosiale virkninger av denne teknologien. Det har mer enn 20 millioner søk per måned (pr august 2006) og er en av de mest besøkte tyske IT-nyhetssider.

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted

Nettaviser
Etableringer i 1996
Anna Netsjajevskaja

Anna Aleksandrova Netsjajevskaja (russisk: Анна Александровна Нечаевская: født 21. august 1991) er en russisk langrennsløper.

Under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang tok hun bronse på 4 × 5 kilometer stafett, sammen med Natalja Neprjajeva, Julija Belorukova og Anastasija Sedova.

Referanser

Eksterne lenker 

Russiske langrennsløpere
Olympiske bronsemedaljevinnere
Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018
Langrennsløpere under Vinter-OL 2018
Medaljevinnere under Vinter-OL 2018
Fødsler i 1991
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Anastasija Kirillova

Anastasija Kirillova (født 20. februar 1996) er en belarusisk langrennsløper.

Hun deltok for landet sitt under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i sprint og 4 x 5 km stafett.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hviterussiske langrennsløpere
Deltakere for Belarus under Vinter-OL 2018
Langrennsløpere under Vinter-OL 2018
Fødsler i 1996
Deltakere under Ski-VM 2019
Deltakere under Ski-VM 2021
Shunlingmausoleet

Shunlingmausoleet (kinesisk: 顺陵, pinyin: Shùnlíng) er graven til Yang Shi, mor til Kinas eneste kvinnelige regjerende keiserinne Wu Zetian (武则天; 624-705). Det ligger i byprefekturet Xianyang i den kinesiske provins Shaanxi. Steinfigurene langs sjeleveien opp til gravstedet, av mennesker og dyr, og da især av løvefigurene (Fotos) - er berømte. 

Shunling-mausoleet (Shunling) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner (1-172).

Eksterne lenker 
 Shunling Mausoleum
 Tangling shidiao / Wu Zetian mu Yangshi / Shunling

Mausoleer i Folkerepublikken Kina
Tang-dynastiets historie
Skulpturer
Arkeologiske steder i Kina
Shaanxi
Oppføringer på Folkerepublikken Kinas liste over nasjonale historiske minnesmerker og kulturgoder
Anisorrhina (Melinesthes) umbonata

Anisorrhina (Melinesthes) umbonata er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (16-22 millimeter), halvblank gullbasse med gule dekkvinger. Hodet er svart med et stort, gulhvitt felt i midten. Pronotum er svart, kan ha bredt oransje sidekanter. Scutellum er svart, dekkvingene lys gule med svart sømstripe og små, svarte flekker på "skuldrene". Antenner og bein er for det meste brunrøde. Noen individer kan være helt svarte. Hannen har to nokså lange, butte horn i pannen.

Levevis 
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det nordlige Sør-Afrika.

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Anisorrhina Westwood, 1842
 Underslekten Melinesthes Kraatz, 1880
 Anisorrhina (Melinesthes) umbonata (Gory & Percheron, 1833)

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 Bilder av en hunn
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1833
Sør-Afrikas insekter
LWN.net

LWN.net er et online magasin med vekt på fri programvare for Linux og andre Unix-liknende operativsystemer. Det består av en ukentlig utgave, med separate historier som publiseres de fleste dager, og med diskusjoner tilknyttet hver historie. De fleste nyheter som publiseres daglig er korte oppsummeringer av artikler som er publisert andre steder, og er gratis for alle lesere. De opprinnelige artiklene blir publisert hver uke på torsdager og er tilgjengelige for abonnenter i en uke, hvoretter de også blir frie. LWN.net er en del av Eklektix, Inc.

LWN har et større teknisk publikum enn andre frie programvare-publikasjoner. Det blir ofte priset for sin dyptgående dekning av interne deler av Linuxkjernen.

Forkortelsen LWN stod opprinnelig for Linux Weekly News; dette navnet er ikke lenger i bruk fordi magasinet ikke lenger bare dekker Linux, men også har sitt ukentlige innhold.

Referanser

Etableringer i 1998
Nettsteder
Sterk berøring

Sterk berøring , (originaltittel: Dotknięcie ręki) er en polsk spillefilm fra 1992 regissert av Krzysztof Zanussi.

Medvirkende 
Max von Sydow - Henry Kesdi
Lothaire Bluteau - Stefan
Sarah Miles - Helena
Sofie Gråbøl - Annette Berg (som Sofie Grabol)
Aleksander Bardini - Prof. Jerzy Kern
Beata Tyszkiewicz - Gelda
Sławomira Łozińska - Doctor's wife

Referanser

Eksterne lenker 
 

Polske dramafilmer
Filmer fra 1992
Johan Gerhard de Besche

Johan Gerhard de Besche (født 31. mai 1821 på Kongsberg, død 19. februar 1875 på Frognerhaug i Aker) var en norsk lege og aviseier.

Liv
Han var sønn av kjøpmann, senere overtollbetjent Joachim Christopher de Besche og Elizabeth Birgitte Bergh. I 1845 ble han gift med Catharina Marie Hviid (1824–1879), datter av boktrykker Rasmus Hviid og Else Marie Ring. Han var far til Oscar de Besche og farfar til legen Arent Greve de Besche.

Etter å ha blitt cand. med. i 1843 var han et par år fattiglege i Christiania, før han i 1846 ble utnevnt til eskadronskirurg. I 1848 deltok han som frivillig i den første slesvigske krigen. I 1850 ble han utnevnt til korpslege ved opplandske ridende jegerkorps. På denne tiden ble han nærmere kjent med kronprins Karl. Han ble derfor i 1857 utnevnt til kongelig livmedikus, og i 1862 til første livmedikus. Han tok avskjed fra stillingen i 1869.

Som lege tok de Besche del i den faglige diskusjonen i tidsskrifter som Militært Tidsskrift, Magazin for Lægevidenskaben, Den Militære Tilskuer og i avisene. I 1863 arvet han halvparten av eierskapet til avisen Morgenbladet av sin svigermor, enken etter boktrykker Rasmus Hviid. I 1865 kjøpte han den andre halvparten av redaktør Stabells arvinger. Mot slutten av livet brukte han mesteparten av sin tid på den økonomiske driften av Morgenbladet.

Litteratur
 S. C. Hammer: «de Besche, Johan Gerhard», i Norsk biografisk leksikon, bind 3. Oslo: Aschehoug, 1926

Norske leger
Personer fra Kongsberg kommune
Fødsler i 1821
Dødsfall i 1875
Hans Mogenssøn

Hans Mogenssøn (også Mogensen, født omkring 1525 i København, død 30. november 1595) var en dansk prest og den tredje lutherske biskopen i Trondheim.

Liv
Han studerte først ved Københavns Universitet, før han fortsatte studiene ved tyske universiteter og i Paris. I 1558 fikk han magistergraden ble samme år professor i København. Kort etter overtok han undervisningen i gresk. I 1567 ble han sogneprest i Stege, og i 1574 i Lyngby i Skåne.

I 1578 ble han utnevnt til assistent for biskop Hans Gaas i Trondheim, men denne døde alt før Mogenssøn nådde frem. Han måtte derfor overta biskopsembetet og ble ordinert i 1579. En sønn av ham, Mogens Hansen, var sogneprest ved Trondheim domkirke.

I tiden som prest oversatte Mogenssøn flere verker til dansk. Han er mest kjent for sin oversettelse av Philippe de Commynes erindringer. Oversettelsen ble utgitt på ny av Poul Nørlund og Kristian Sandfeld 1913–1919.

Litteratur
 R. Paulli: «Hans Mogensen», i Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave

Danske prester
Norske lutherske biskoper
Biskoper i Nidaros bispedømme
Dødsfall i 1595
Antonin Guigonnat

Antonin Guigonnat (født 2. juli 1991 i Ambilly) er en fransk skiskytter som konkurrerer internasjonalt.
 
Han deltok under vinter-OL 2018. Han fikk sin første pallplassering i verdenscupen da han ble nummer to på sprinten i Pokljuka 7. desember 2018, på plassen bak Johannes Thingnes Bø.

Guigonnat ble verdensmester i 2021 i Pokljuka da han gikk på Frankrikes lag i parstafett sammen med Julia Simon.

Resultater

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske skiskyttere
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 2018
Skiskyttere under Vinter-OL 2018
Personer fra departementet Haute-Savoie
Verdensmestere i skiskyting
Deltakere under VM i skiskyting 2019
Deltakere under VM i skiskyting 2021
Émilien Jacquelin

Émilien Jacquelin (født 11. juli 1995 i Grenoble) er en fransk skiskytter med to VM-gull fra 2020.

Han deltok under vinter-OL 2018.

I vinter-OL 2022 i Beijing gikk han på Frankrikes lag som tok sølv på blandet stafett.

Meritter

Olympiske leker

Verdensmesterskap

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Grenoble
Franske skiskyttere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Frankrike
Olympiske sølvmedaljevinnere i skiskyting
Verdensmestere i skiskyting
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 2018
Skiskyttere under Vinter-OL 2018
Medaljevinnere under Vinter-OL 2022
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 2022
Skiskyttere under Vinter-OL 2022
Deltakere under VM i skiskyting 2019
Deltakere under VM i skiskyting 2020
Deltakere under VM i skiskyting 2021
Luftskipshangaren i Ny-Ålesund

Luftskipshangaren i Ny-Ålesund ble bygget i 1925-1926 for å huse luftskipet «Norge»  under oppholdet (7. - 11. mai 1926) i Ny-Ålesund.

Hangaren er lite påaktet i norsk polarhistorie, muligens på grunn av at Amundsen så på den som en «bagatell» i sitt store prosjekt, flyvningen over Nordpolen. Den er heller ikke blitt fremhevet i Amundsens bøker om nordpolsferden, langt mindre nevnt at det var Europas største trekonstruksjon.

Byggearbeidet startet 25. oktober 1925 da materialer og 26 bygningsarbeiderne ankom Ny-Ålesund og bygget stod klar da luftskipet ankom 7. mai 1926. Det var datidens største trekonstruksjon i Europa, 110 m langt, 34 m bredt og 40 m høyt. Hangaren ble kledd med seilduk. Det doble reisverket omfattet 600 m³ tømmer fra Trøndelag, 10 × 12 og 8 × 8 tommer og kledd med 10 000 m² sort seilduk. Ti tonn med spesialtilpassede spiker og bolter måtte til for å feste reisverket.

Det var Norsk Luftseiladsforening som hadde påtatt det økonomiske ansvar for byggingen og engasjert, etter råd fra Oslo Tømmermesterforening, tømmermester Ferdinand Reinhardt Arild. Tømrermester Arild høstet liten anerkjennelse fra polarhelten. De møttes ved en anledning før luftskipet startet. Amundsen klaget over boforholdene, og Arild fremhevet at det var gjort i samsvar med Luftseilasforeningen, at han var engasjert og fikk sin gasje fra denne og førte all korresponsanse med Luftseilasforeningen. Amundsen svarte «snakk ikke med meg om denne luftseilasforening», hvorpå han sendte Arild et blikk og snudde helt om.

Hangaren ble revet rundt 1927 og tømmeret skåret opp til dimensjoner det var behov for. Grunnmuren står og bevaeres som et fortidsminne, i likhet med fortøyningsmasten.

Det finnes en modell av luftskipshangaren i Luftskipsmuseet på Spitsbergen.

Referanser

Litteratur 
 Ferdinand Reinhardt Arild «Tømmermann på Svalbard». Norsk luftartsmuseum (1969)

Ny-Ålesund
Svalbards historie
Byggverk på Svalbard
Oryctes sjoestedti

Oryctes sjoestedti er en bille som tilhører gruppen hornbiller (Dynastidae).

Utseende 
En stor (ca. 40-55 millimeter), avlang, blank, brunsvart hornbille. Kroppsformen er sylindrisk. Hannen har et krumt horn i pannen (vanligvis nokså kort, men kan være lengre hos store eksemplarer), og en bred, blank uthuling foran på thorax, i overkant av denne uthulingen med en fin tverrkjøl. Hunnen mangler horn i pannen, men har en skarp knøl, pronotums uthuling er mye mindre enn hos hannen. Larven er gulhvit.

Levevis 
Larvene lever av råtnende plantedeler ned i jorda, og er regnet som harmløse.

Utbredelse 
Arten lever i Sentral-Afrika, vest til Togo, øst til Kongo og den Sentralafrikanske Republikken og sør til Zimbabwe og Angola.

Systematisk plassering  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Scarabaeoidea Latreille, 1806
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae (eventuelt familien Dynastidae)
 Stammen Oryctini
 Slekten Oryctes Illiger, 1798
 Neshornbille, Oryctes sjoestedti Kolbe, 1905

Eksterne lenker 
 
 
 Dynastidae du Monde - sjekkliste over verdens hornbiller

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1905
Afrikas insekter