alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Harmophorus

Harmophorus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur.

Utseende 
Små, brunlige køllebiller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Hodet er omtrent så langt som bredt. Fasettøynene er små og ikke utstående. Antennene er ganske lange okraftige, det tre ytterste leddene er bredere, ganske korte og noe sprikende (kan minne litt om viften ytterst på antennene hos Scarabaeoidea). Palpene (munnfølerne) er nokså små. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, rundet, ytterkanten noe tannet. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.

Levevis 
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Goniaceritae
 Gruppen Arnylliini Jeannel, 1952
 Slekten Harmophorus Motschulsky, 1851 - 12 arter
 Harmophorus barbieri (Jeannel, 1952)
 Harmophorus ciliatus (Raffray, 1894)
 Harmophorus cilipes (Raffray, 1897)
 Harmophorus cultratum (Raffray, 1894)
 Harmophorus decipiens (Raffray, 1918)
 Harmophorus ensipes (Reitter, 1884)
 Harmophorus forcipifer (Raffray, 1897)
 Harmophorus gibbioides Motschulsky, 1851
 Harmophorus parviceps (Reitter, 1884)
 Harmophorus pectinatus (Reitter, 1884)
 Harmophorus scopula (Raffray, 1914)
 Harmophorus stevensi (Jeannel, 1960)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1851
Future Nostalgia

Future Nostalgia er et musikkalbum av den britiske artisten Dua Lipa. Albumet ble utgitt 27. mars 2020 av Warner Bros. Records. Det er hennes andre studioalbum etter det selvtitulerte debutalbumet som ble utgitt i 2017. Albumets tittel har som mål å sikre at mange av albumets sanger har et lydbilde inspirert av 1980-tallets dansepop og disco. Dua Lipa har skrevet alle albumets sanger sammen med forskjellige låtskrivere.

1. november 2019 ble albumets første singel, «Don't Start Now», utgitt. Fem andre singler ble utgitt fra albumet: «Physical», «Break My Heart», «Hallucinate», «Levitating» og «Love Again». Albumet var opprinnelig planlagt utgitt 3. april 2020, men utgivelsen ble fremskyndet med én uke etter at albumet ble lekket to uker tidligere. For å promotere albumet la Lipa ut på turnéen Future Nostalgia Tour, som begynte i februar 2022.

Albumet toppet albumlistene i flere land, deriblant i hennes hjemlige Storbritannia, etter å ha debutert på en andreplass, kun slått av 5 Seconds of Summer med deres album Calm. Den er ment å beskrive «en fremtid med uendelige muligheter mens du bruker lyden og stemningen til litt eldre musikk». I 2021 vant albumet Grammy-prisen for beste popalbum.

Sangliste 
 «Future Nostalgia»
 «Don't Start Now»
 «Cool»
 «Physical»
 «Levitating»
 «Pretty Please»
 «Hallucinate»
 «Love Again»
 «Break My Heart»
 «Good in Bed»
 «Boys Will Be Boys»

Referanser 

Musikkalbum fra 2020
Musikk i 2020
Eddie Albert

Eddie Albert (født 22. april 1906, død 26. mai 2005) var en amerikansk filmskuespiller.

Eddie Albert har en stjerne på Hollywood  Walk of Fame på 6441 Hollywood Boulevard.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Goniacerus

Goniacerus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.

Utseende 
Små (gjerne 1,5-2 millimeter), brunlige køllebiller med svært kraftige, klubbeformede antenner.

Levevis 
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Goniaceritae
 Gruppen Goniacerini Reitter, 1882
 Slekten Goniacerus Motschulsky, 1855 - 27 arter, neotropisk
 Goniacerus amazonicus Comellini, 1990
 Goniacerus anophthalmus Raffray, 1890
 Goniacerus antennatus Comellini, 1990
 Goniacerus besucheti Comellini, 1990
 Goniacerus bierigi Comellini, 1990
 Goniacerus boliviensis Comellini, 1990
 Goniacerus brasiliensis Comellini, 1990
 Goniacerus chiriquiensis Comellini, 1990
 Goniacerus costaricensis Comellini, 1990
 Goniacerus dentatus Comellini, 1990
 Goniacerus franzi Comellini, 1990
 Goniacerus gibbus Motschulsky, 1855
 Goniacerus guyanus Comellini, 1990
 Goniacerus incostatus Comellini, 1990
 Goniacerus lamellatus Comellini, 1990
 Goniacerus magnus Comellini, 1990
 Goniacerus microphthalmus Comellini, 1990
 Goniacerus moraisi Comellini, 1990
 Goniacerus nanus Comellini, 1990
 Goniacerus panamensis Comellini, 1990
 Goniacerus parki Comellini, 1990
 Goniacerus peckorum Comellini, 1990
 Goniacerus perforatus Raffray, 1891
 Goniacerus reticulatus Comellini, 1990
 Goniacerus schusteri Comellini, 1990
 Goniacerus setifer (L.W.Schaufuss, 1877)
 Goniacerus venezuela Comellini, 1990

Referanser

Eksterne lenker 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1855
Ernst Junker

Ernst Junker er en opprinnelig tysk orgelbygger som kom til Norge på 1960-tallet. Han etablerte sin egen virksomhet i Sandefjord i 1969, og har bygget nye orgeler i en rekke norske kirker. Han har også restaurert en rekke orgler rundt om i landet.

Junker var født og oppvokst i Nord-Tyskland. Han gikk i lære ved det velrenommerte firmaet Paul Ott i den tyske byen Göttingen, og tok svenneprøven som orgelbygger der i 1953. Senere arbeidet han ved flere orgelbyggerier i Tyskland og Skandinavia. Han ble verksmester ved Vestfold Orgelbyggeri høsten 1965. Denne bedriften gikk konkurs i 1969, og deretter etablerte Junker sitt eget orgelbyggeri på Haukerød i Sandefjord. I tiden som verksmester ved Vestfold Orgelbyggeri ledet han arbeidet med å bygge orgelet i Sandar kirke. Senere bygget han orgelet i Solvang kirke i Tønsberg, som stod ferdig i 1969.

I 1973 bygget han nytt orgel i Sentrumskirken i Horten; denne kirken var tegnet av den samme arkitekten som Solvang kirke. I 1978 demonterte og restaurerte han orgelet i Veum kirke i Fyresdal. I 1984 gjenoppbygget han et orgel fra 1862 som hadde blitt flyttet fra metodistkirken i Hønefoss til Hole gravkapell, men opprinnelig var konstruert og bygget av Anton Gomnæs i Hønefoss kirke. Ernst Junker bygget nytt orgel i Vang kirke i Valdres i 1988. I 1990 bygget han orgelet i Tingnes kirke i Valdres, og i 1991 bygget han nytt orgel i Gol kirke.  Han har bygget nytt orgel i Vestre Porsgrunn kirke i 1995.

Familie 
Ernst Junker er far til fløytisten Jan Junker.

Referanser 

Norske orgelbyggere
Speleobama

Speleobama er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.

Utseende 
Små (gjerne 1,7-1,9 millimeter), brede, gulrøde køllebiller. Hodet er nokså lite med sterkt reduserte fasettøyne, antennene lange og kraftige, de tre ytterste leddene danner en avlang klubbe. Palpene er gule, lange og slanke, nesten så lange som antennene. Pronotum er rundet, en del bredere enn hodet og noe lengre enn bredt. Dekkvingene er middels lange, rundede, betydelig bredere enn forkroppen. Bakkroppen er rundet med markert avsatt siderand. Flygevinger mangler. Beina er nokså slanke og middels lange.

Levevis 
Arten lever i huler.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i USA, i den sørlige delen av Appalachene.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Goniaceritae
 Gruppen Speleobamini Park, 1951
 Slekten Speleobama Park, 1951 - én art:
 Speleobama vana Park, 1951 - huler i USA

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1951
USAs insekter
Ekstraher, last og transformer

Ekstraher, last og transformer (ELT) eller uttrekk, innlasting, transformasjon er en måte å flytte data (en pipeline-modell) fra et kildesystem til et målsystem som går ut på at man først flytter dataene fra kildesystemet i det opprinnelige formatet, og deretter gjør transformasjoner på dataene etter at de har ankommet målsystemet. Dette står til forskjell fra ETL hvor man transformerer dataene i kildesystemet før de sendes til målsystemet. Eksempler på slike transformasjoner er relasjonelle transformasjoner som relasjonelle joins («sammenføyninger»).

En av de praktiske forskjellene på ETL og ELT er hvorvidt vanlige lastejobber vil føre til stor belastninger på henholdsvis kildeserveren eller målserveren. Det er dermed viktig å ta hensyn til hvor kraftige disse er, og hvor mye belastning de får fra andre oppgaver. Mange ETL-verktøy kan brukes til ELT, og vice versa.

Datasjø 
Innen datasjøer (data lake) lagres ofte mye data i sitt råformat, med det resultatet at man får mye data med forskjellig struktur. ELT brukes da for å transformere data til passende formater idet de skal brukes. Ettersom transformeringen skjer ved behov er det viktig med en viss prosesseringskraft for at transformasjonene skal utføres innen rimelig tid.

En fordel med å bruke denne formen for ELT til datasjø er at strukturen på dataene ikke behøver å være definert ved lasting inn til reservoaret, og man trenger derfor ikke å bruke tid på definere ulike datastrukturer som man ikke vet hvordan vil bli brukt i fremtiden. Imidlertid vil dataene i en datasjø ofte ha en viss struktur ved lasting siden de ofte er trekt ut (ekstrahert) fra databaser eller lignende datastrukturer med en assosiert struktur på dataene. En ulempe er at mange ulike datastrukturer kan gjøre det vanskelig å gjøre seg nytte av dataene senere, og man kan ende opp med en såkalt datasump.

Referanser 

Datavarehusmetodikk
Mestogaster

Mestogaster er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.

Utseende 
Små (gjerne ca. 1 millimeter), rødaktige køllebiller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Hodet er omtrent så langt som bredt, fasettøynene er middelsstore og noe utstående. Antennene er ganske lange og kraftige, i spissen kølleformede, køllen butt. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, tønneformet. Dekkvingene er rundede, utvidet bakover, og mye bredere enn brystskjoldet. De to bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er forholdsvis lange og kraftige, med litt fortykkede lår.

Levevis 
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.

Utbredelse 
Slekten er kjent fra Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Pselaphitae
 Gruppen Hybocephalini Raffray, 1890
 Slekten Mestogaster Schmidt-Göbel, 1838 - fire arter, Sørøst-Asia
 Mestogaster barbieri Jeannel, 1952
 Mestogaster bruchiformis (L.W.Schaufuss, 1877)
 Mestogaster crassicornis (Schmidt-Göbel, 1838)
 Mestogaster nitidicollis Reitter, 1883

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av Mestogaster sp.
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1838
Klaus Hasselmann

Klaus Hasselmann (født 25. oktober 1931 i Hamburg i Tyskland) er en tysk klimaforsker, meteorolog og oseanograf. I 2021 ble han tildelt Nobelprisen i fysikk sammen med Syukuro Manabe og Giorgio Parisi. Hasselmann fikk prisen for sine «nyskapende bidrag til vår forståelse av komplekse systemer», og for «fysisk modellering av jordens klima, tallfesting av variabilitet og å pålitelig forutsi global oppvarming».

Liv og virke

Bakgrunn
Hasselmann ble født i Hamburg i 1931. Hans far Erwin Hasselmann var økonom, journalist og publisist, og var politisk aktiv for Sosialdemokratene (SPD) siden 1920-årene. Grunnet farens virke innen SPD emigrerte familen til Storbritannia i medten av 1934 i det tyske naziregimens første fase - faren fryktet Tysklands nye repressive regime. Klaus Hasselmann vokste dermed opp i Storbritannia fra to års alder.

De bodde i Welwyn Garden City nord for London, og faren arbeidet som journalist. Selv om familien Hasselmann ikke selv var jødisk, bodde de tett tilknyttet det overveiende jødiske tyske emigrantmiljø, og de fikk hjelp fra engelske kvekere da de ankom England. Klaus Hasselmann gikk på grunnskole og på Grammar School i Welwyn Garden City, oh tok sine A-levels (Cambridge Higher School Certificate) i 1949. Hasselmann har sagt at han var svært lykkelig i England og at engelsk er hans førstespråk. Hans foreldre vendte tilbake til  Hamburg i 1948, og Klaus fulgte etter dem da han hadde fullført sine A-levels. Han var nesten 19 år gammel da han kom til foreldrene i Hamburg i Vest-Tyskland i august 1949.

Høyere utdannelse
Han tok doktorgrad i fysikk ved universitetet i Göttingen i 1957. Hans doktorarbeid presenterte en metode for å bestemme sjokkfronters og tilfeldige småbølgelengders bølgers refleksjon og refraksjon.

Fysiker
Hasselmann ledet Max Planck-instituttet for meteorologi i Hamburg, fra 1975 til 1999.

Han er best kjent for å ha utviklet det som er blitt kjent som Hasselmann-modellen. Hans arbeider gjør det lettere å følge med på og til å modellere klimatforandreingenes effekter og værmønstre.

Hasselmann har blant annet fått Vilhelm Bjerknes-medaljen av Den europeiske geovitenskapelige union (European Geosciences Union) i 2002 og en æresmedalje fra Universitetet i Alcalá i 2005 .

I 2021 ble han tildelt Nobelprisen i fysikk sammen med Syukuro Manabe og Giorgio Parisi. Hasselmann fikk prisen for sine «nyskapende bidrag til vår forståelse av komplekse systemer», og for «fysisk modellering av jordens klima, tallfesting av variabilitet og å pålitelig forutsi global oppvarming».

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nobelprisvinnere (fysikk)
Oseanografer
Meteorologer
Personer fra Hamburg
Personer fra Welwyn Garden City
Brigitte Kuhlmann

Brigitte Kuhlmann (født 19. januar 1947, død 4. juli 1976) var en av grunnleggerne av den vesttyske venstreorienterte terrorgruppen Revolutionäre Zellen. Hun ble drept av en israelsk unnsetningsstyrke i Entebbe, Uganda, under Operasjon Entebbe.

Tyske aktivister
Odontalgus

Odontalgus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.

Utseende 
Små (ca. 1,5 millimeter), rundede, brunlige køllebiller. Antennene er forholdsvis lange og kraftige. Oversiden er tett punktert med tette, korte hår. Hodet er mye bredree enn langt med utstående fasttøyne. Pronotum er firkantet, dekkvingene bredt rundede, ganske korte.

Levevis 
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tropiske områder av den Gamle verden.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Pselaphitae
 Gruppen Odontalgini Jeannel, 1949
 Slekten Odontalgus Raffray, 1877 - ca. 55 arter, Afrika og Asia
 Odontalgus angolanus Jeannel, 1951
 Odontalgus apterus Jeannel, 1952
 Odontalgus armatus Jeannel, 1955
 Odontalgus brevicornis Jeannel, 1954
 Odontalgus carinatus Jeannel, 1951
 Odontalgus carvalhoi Jeannel, 1957
 Odontalgus coreanus Löbl, 1973
 Odontalgus corrugatus Jeannel, 1957
 Odontalgus costulatus (Motschulsky, 1851)
 Odontalgus crassicornis Jeannel, 1949
 Odontalgus depressus Jeannel, 1951
 Odontalgus dispar Jeannel, 1964
 Odontalgus dollmani Jeannel, 1955
 Odontalgus dongbaiensis Yin, 2016
 Odontalgus elgonicus Jeannel, 1954
 Odontalgus fuscicornis Raffray, 1908
 Odontalgus gracilides Newton, 2016
 Odontalgus gracilipes Jeannel, 1950
 Odontalgus gracilis Raffray, 1904
 Odontalgus granulifer Jeannel, 1951
 Odontalgus granulosus Jeannel, 1954
 Odontalgus griseus Jeannel, 1953
 Odontalgus humicola Jeannel, 1957
 Odontalgus interruptus Raffray, 1908
 Odontalgus kahusicus Jeannel, 1953
 Odontalgus katanganus Jeannel, 1950
 Odontalgus kilimanus Jeannel, 1959
 Odontalgus leleupi Jeannel, 1950
 Odontalgus lividus Jeannel, 1951
 Odontalgus longicornis Raffray, 1898
 Odontalgus luberoensis Jeannel, 1953
 Odontalgus machadoi Jeannel, 1951
 Odontalgus masaoi Arai & Nomura, 2003
 Odontalgus mbisiensis Jeannel, 1964
 Odontalgus mulengensis Jeannel, 1952
 Odontalgus nigriclavis Jeannel, 1960
 Odontalgus nyakasibanus Jeannel, 1952
 Odontalgus palustris Raffray, 1887
 Odontalgus raffrayi Reitter, 1882
 Odontalgus rugulosus Jeannel, 1957
 Odontalgus ruwenzoricus Jeannel, 1955
 Odontalgus schoutedeni Jeannel, 1950
 Odontalgus squamosus Leleup, 1976
 Odontalgus sublaevis Jeannel, 1954
 Odontalgus tuberculatus Raffray, 1877
 Odontalgus uvirensis Jeannel, 1952
 Odontalgus validus Raffray, 1904
 Odontalgus vespertinus Raffray, 1877
 Odontalgus vestitus Schaufuss, 1886

Referanser

Eksterne lenker 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1877
Adrian Hansen

Adrian Aleksander Hansen (født 3. september 2001) er en norsk fotballspiller som spiller for Mjøndalen Idrettsforening. 

Hansen startet karrieren i Konnerud IL, hvor han fikk sin seniordebut i 2018. Han signerte deretter for Mjøndalen IF som junior. I 2020 ble han lånt ut til Fram Larvik. I juli 2021 debuterte han i Eliteserien for Mjøndalen IF mot Odds Ballklubb.

Hansen er sønnen til Mjøndalen-trener Vegard Hansen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Konnerud IL
Fotballspillere for Mjøndalen IF
Fotballspillere for IF Fram
Schistodactylus

Schistodactylus er en selkt av små, rødlige køllebiller.

Utseende 
Små (ca. 2 millimeter), rødaktige køllebiller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Oversiden er ganske kraftig punktert. Hodet er omtrent så langt som bredt, fasettøynene er middelsstore og noe utstående. Antennene er ganske lange og kraftige, tydelig kølleformede, de tre ytterste leddene danner en kølle med det ytterste leddet betydelig større enn de andre. Palpene kan være sterkt utviklet, hvert ledd med en lang, utoverrettet tagg. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, bredest foran midten, litt hjerteformet uten påfallende groper eller furer. Dekkvingene er kraftig utvidet bakover, forholdsvis korte. De er vanligvis glatte og blanke, med en lengdefure bed roten midt på. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er middels lange og kraftige, med fortykkede lår. Et kjennetegn ved denne gruppen er at dekkvinger + bakkropp til sammen danner en pæreform.

Levevis 
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.

Utbredelse 
Gruppen er bare kjent fra Australia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Pselaphitae
 Gruppen Schistodactylini Raffray, 1890
 Slekten Schistodactylus Raffray, 1883 - fire arter, Australia 
 Schistodactylus brevipennis Lea, 1911  
 Schistodactylus foveiventris Wilson, 1923  
 Schistodactylus gracilis Wilson, 1926  
 Schistodactylus phantasma Raffray, 1883

Referanser

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Schistodactylus 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1883
Australias insekter
Tmesiphorus

Tmesiphorus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.

Utseende

Levevis 
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Afrika og Asia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Pselaphitae
 Gruppen Tmesiphorini Jeannel, 1949
 Slekten Tmesiphorus LeConte, 1849
 Tmesiphorus allardi Leleup, 1977
 Tmesiphorus alluaudi Jeannel, 1949
 Tmesiphorus amoenus Castellini, 1997
 Tmesiphorus andrewesi Jeannel, 1960
 Tmesiphorus armatus Raffray, 1882
 Tmesiphorus arrowi Raffray, 1904
 Tmesiphorus basilewskyi Leleup, 1977
 Tmesiphorus bispina Raffray, 1904
 Tmesiphorus brachypterus Jeannel, 1952
 Tmesiphorus brevicornis Lea, 1910
 Tmesiphorus brevipennides Newton, 2017
 Tmesiphorus brevipennis Jeannel, 1960
 Tmesiphorus camponoti Oke, 1925
 Tmesiphorus carinatus (Say, 1824)
 Tmesiphorus championi Jeannel, 1960
 Tmesiphorus clavatus Raffray, 1895
 Tmesiphorus collaris Raffray, 1877
 Tmesiphorus costalis LeConte, 1849
 Tmesiphorus costatus J.Weise, 1877
 Tmesiphorus crassicornis Sharp, 1883
 Tmesiphorus curvipes Lea, 1910
 Tmesiphorus eilensis Meggiolaro, 1960
 Tmesiphorus formicicola Wilson, 1926
 Tmesiphorus formicinus W.J.MacLeay, 1873
 Tmesiphorus foveilateris Lea, 1912
 Tmesiphorus garambanus Jeannel, 1959
 Tmesiphorus gayi Chandler, 1981
 Tmesiphorus heteromorphus Jeannel, 1959
 Tmesiphorus hoplocephalus Lea, 1912
 Tmesiphorus improvisus Kurbatov, 1992
 Tmesiphorus iyeri Jeannel, 1960
 Tmesiphorus katanganus Jeannel, 1950
 Tmesiphorus kingii W.J.MacLeay, 1871
 Tmesiphorus kinomurai Inoue et al., 2019
 Tmesiphorus laevis Jeannel, 1961
 Tmesiphorus leleupi Jeannel, 1950
 Tmesiphorus macleayii King, 1863
 Tmesiphorus marani Löbl, 1963
 Tmesiphorus matangensis Bryant, 1915
 Tmesiphorus messoris Cerruti, 1955
 Tmesiphorus montalentii Castellini, 1994
 Tmesiphorus mwenganus Jeannel, 1960
 Tmesiphorus myrmecophilus <small>Jeannel, 1950
 Tmesiphorus nitens Jeannel, 1960
 Tmesiphorus okinawensis Inoue et al., 2019
 Tmesiphorus papuanus Raffray, 1882
 Tmesiphorus patulus Castellini, 1997
 Tmesiphorus paulinae (Motschulsky, 1851)
 Tmesiphorus pierardi Jeannel, 1955
 Tmesiphorus ponerae Lea, 1910
 Tmesiphorus princeps Sharp, 1883
 Tmesiphorus punctaticollis Jeannel, 1953
 Tmesiphorus punctatus Raffray, 1904
 Tmesiphorus quondam Castellini, 1997
 Tmesiphorus raffrayi C.Schaufuss, 1888
 Tmesiphorus rugicollis Raffray, 1897
 Tmesiphorus ruwenzoricus Jeannel, 1961
 Tmesiphorus saegeri Jeannel, 1950
 Tmesiphorus sistens Castellini, 1997
 Tmesiphorus spinifer Leleup, 1977
 Tmesiphorus squamosus Raffray, 1904
 Tmesiphorus sulcifrons Jeannel, 1959
 Tmesiphorus surophisem Castellini, 1986
 Tmesiphorus tanglimontis Li & Yin, 2021
 Tmesiphorus termitophilus Raffray, 1900
 Tmesiphorus uelensis Leleup, 1977
 Tmesiphorus umbrosus Raffray, 1882
 Tmesiphorus westwoodi Raffray, 1905

Referanser

Eksterne lenker 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1849
Knut André Skjærstein

Knut-André Søyland Skjærstein (født 6. juli 1995 i Kolbotn) er norsk fotballspiller som spiller for Lillestrøm Sportsklubb.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Follo Fotball
Fotballspillere for KFUM-Kameratene Oslo
Fotballspillere for Lillestrøm SK
Målvakter i fotball
Mimmi Löfwenius

Mimmi Matilda Löfwenius Veum (født 16. februar 1994 i Alingsås) er en svensk fotballspiller som spiller for .

Meritter 
Med  
 Seriemester 2014, 2015, 2016
 Cupmester 2014, 2015, 2016

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske fotballspillere
Utenlandske fotballspillere i Norge
Fotballspillere for LSK Kvinner
Fotballspillere for Lyn Fotball
Norgesmestere i fotball
Personer fra Alingsås
Athomalus

Athomalus er en slekt av stumpbiller.

Utseende 
Små (2-3 millimeter), bredt ovale stumpbiller.

Levevis

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Sumatra.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
 Familien stumpbiller, Histeridae Gyllenhal, 1808
 Underfamilien trestumpbiller, Dendrophilinae Reitter, 1909
 Slekten Athomalus Mazur, 1993
 Athomalus sumatranus Mazur, 1993

Referanser

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 1993
Stumpbiller
Sumatras insekter

sv:Athomalus