alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Sokk

Sokk er en kort strømpe, det vil si et klesplagg som omslutter foten og nederst på leggen. Sokker skal først og fremst varme og beskytte foten. Sokker finnes i en rekker varianter og typer og er oftest laget av akryl, bomull eller ull. 

Ordet sokk kan også brukes om hår eller pels i en egen farge nederst på føttene hos dyr, for eksempel en katt eller hest.

Ordet har kommet til norsk via nederlandsk fra det latinske soccus, det vil si «bløt sko».

Sokketyper 
Lester, raggsokker eller ladder er grovmaskede sokker laget av ull. Tennissokker er hvite, tøyelige fritidssokker, ofte laget av bomull. Tubesokker er rette sokker uten vevd hæl. Ankelsokker er sokker som bare går til rett over ankelen. Tåsokker har egne rom for tærne.

Se også 
 Strømpe
 Fottøy
 Langstrømper
 Sokkeband
 Fotkluter

Eksterne lenker 

 

Klesplagg
Fottøy
Moshe Dayan

Moshe Dayan (hebraisk: , født 20. mai 1915 i Galilea, død 16. oktober 1981 i Tel Aviv) var en israelsk offiser og sosialdemokratisk politiker. Han var det andre barnet født på den første kibbutzen, Degania.

Han ble en markant militær leder i den unge staten som generalstabssjef i Israels forsvar 1953–1956. Som politiker var han senere landbruksminister 1959–1964, forsvarsminister 1967–1974, utenriksminister 1977–1979 og innvalgt i Knesset. Dayan ledet de israelske felttoget på Sinaihalvøya under Suezkrisen i 1956, senere operasjonene under seksdagerskrigen i 1967 og jom kippur-krigen i 1973. Han trakk seg som utenriksminister i protest mot Menachem Begins anneksjonspolitikk i de palestinske områdene i etterkant av Camp David-avtalen.

Han mistet sitt venstre øye i et skarpskytterangrep i Libanon under den andre verdenskrig. Dayan bar alltid sort øyelapp siden, et visuelt kjennetegn som nærmest ble som et varemerke for politikeren i samtidens massemedier.

Familiebakgrunn og oppvekst 
I en alder av 14 år vervet Dayan seg til den nyopprettede jødiske militsen Haganah. Under den andre verdenskrig tjenestegjorde Dayan i den britiske hæren, og i Libanon ble han truffet av en kule fra en skarpskytter fra flere hundre meter unna. Dette gjorde at han fikk metall- og glassbiter i sitt venstre øye, som forårsaket alvorlige skader i øyet hans. Dayan mistet øyet, og i tillegg var det så store skader på musklene rundt øyet at han ikke kunne bruke glassøye, og han måtte bruke den sorte øyelappen som etterhvert ble hans varemerke.

Ruth Dayan, hans første kone, tok ut skilsmisse i 1971 etter 36 års ekteskap, angivelig på grunn av Dayans mange utenomekteskapelige affærer. Etter skilsmissen giftet Dayan seg en gang til. Med sin andre kone fikk Dayan datteren Yael Dayan, en romanforfatter, som er best kjent i Israel for sin bok om faren. Hun fulgte faren inn i politikken og har gjennom årene vært medlem av flere israelske partier på den politiske venstresiden.

Død og ettermæle 
I mai 1979 fikk Moshe Dayan konstatert kreft, og han døde i oktober 1981. Han ble begravet i Moshav Nahalal.

I 2005 ble Moshe Dayan kåret til nummer 73 på en liste over de 200 største israelere gjennom tidene, i en meningsmåling utført av det israelske nyhetsnettsted Ynet.

Mange israelere oppfatter Moshe Dayan som en av Israels største militære helter og en stor politisk leder. Han var visjonær med hensyn til forhandlinger med de arabiske land og palestinerne. Han har utgitt fire bøker med sine erindringer og politiske emner. Hans datter Yael Dayan har også utgitt en selvbiografisk bok om Moshe Dayan, Min far, hans datter. I tillegg til datteren Yael Dayan har Moshe Dayan en sønn, Assi Dayan, som er filminstruktør.

Moshe Dayans sorte øyelapp ble i 2005 lagt ut på auksjon på eBay og solgt for 75 000 dollar.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker   
 
 
 

Israelske politikere
Israelske offiserer
Berliner Verkehrsbetriebe

Berliner Verkehrsbetriebe (forkortes BVG etter det opprinnelige navnet: Berliner Verkehrs-AktienGesellschaft) er et offentlig kollektivtransportselskap i Berlin som driver Berlins undergrunnsbane, Berlins sporvei, offentlige busser og ferger. Mellom 1984 og 1994 drev BVG i Vest-Berlin også Berlins forstadsbaner og mellom 1989 og 1991 også Berlins magnetbane, M-Bahn. BVG er en del av Verkehrsverbund Berlin-Brandenburg.

Selskapet ble grunnlagt i 1928 på initiativ fra daværende transportbyråd Ernst Reuter, som en sammenslutning av Gesellschaft für elektrische Hoch- und Untergrundbahnen in Berlin (Hochbahngesellschaft), Allgemeine Berliner Omnibus-Actien-Gesellschaft (ABOAG) og Berliner Straßenbahn-Betriebs-GmbH. Selskapet fikk dagens navn i 1938.

Eksterne lenker
 
 Sporvognsrejser: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG)

Transport i Berlin
Selskaper med offentlig eierskap
Kollektivtrafikk i Tyskland
Tempe (Hellas)

Tempe (gresk: Témbi) er en dal i det nordlige Thessalia i Hellas som ble kalt Apollons og musenes favorittsted av greske poeter. Den ligger mellom fjellene Olympus i nord og Ossa i sør. Dalen er 10 km lang, så trang som 25 meter enkelte steder og har klipper som er nesten 500 meter høye. Gjennom den renner elven Pineios på sin vei til Egeerhavet.

På den høyre bredden av Pineios stod et tempel dedikert Apollon, nær stedet hvor laurbærbladene som ble brukt til å krone de seirende i de pythiske leker ble sanket. Tempe–dalen var også hjemmet til Aristaios, Apollons og Kyrenes sønn, og det var her han jaget Eurydike, konen til Orfeus, som ble bitt av en slange mens hun flyktet og døde. I det 13. århundre ble en kirke tilegnet Aghia (helgen) Paraskevi reist i dalen.

Tempe–passet er et strategisk pass i Hellas siden det ligger hvor hovedveien fra nord mot sør passerte. Det kan omgås fra Sarantoporostredet, men dette tar lenger tid. På grunn av sin strategiske posisjon har det vært en slagmark opp igjen historien. I 480 f.Kr. forsøkte 10 000 athenere og spartanere å stoppe Xerxes Is invasjon, men ble omgått gjennom Sarantoporo. Under den tredje makedonerkrigen i 164 f.Kr. brøt romerne gjennom Perseus' forsvar og beseiret ham senere i slaget ved Pydna. 

Under revolusjonen til Andriskos i 148 f.Kr. var dalen åstedet for nok en konflikt. Der var andre slag som ble utkjempet der under barbarraidene som markerte slutten på romertiden i Hellas og i bysantinsk og ottomansk tid. I dag er Tempe for de fleste grekere kjent for den dårlige veien som går gjennom og de forferdelige ulykkene som dette har ført til, som i 2003 da en hel skoleklasse fra Imathia omkom.

Hellas' geografi
Larisa
Kommuner i Thessalia
Bidevind

En seilbåt seiler bidevind når vinden kommer skrått forfra mot båten (forenom tvers). Uttrykket kommer fra nederlandsk bij de wind.

Referanser 

Seiling
Anton Skulberg

Anton Skulberg (født 29. desember 1921 i Oslo, død 30. august 2012  i Spydeberg) var en norsk politiker og professor. Han tok doktorgraden (dr.med.vet.) ved Veterinærhøgskolen i 1965. Skulberg var sønn av Ragnvald Skulberg og Anna Maria Busch. Han representerte Senterpartiet. Skulberg var stortingsrepresentant for Østfold fra 1969 til 1977, og var kirke- og undervisningsminister 1972–1973 i Lars Korvalds regjering.

Biografi 
Skulberg tok landbrukskole i 1943 og utdannet seg siden til veterinær, han tok eksamen i veterinærmedisin i 1949 og doktorgrad i 1965 på avhandlingen Studies on the formation of toxin by clostridium botulinum. Fra 1961 var han førsteamanuensis ved Institutt for næringsmiddelhygiene og forskningsleder av Forskningsutvalget for konserver. I 1964 ble han valgt til ordfører i Spydeberg kommune, dermed var han også medlem av Østfold fylkesting. Men det ble med en periode i lokalpolitikken, fra 1969 var han stortingsrepresentant. I 1970 ble han professor i næringsmiddelhygiene ved Norges veterinærhøgskole og året etter direktør for Norsk institutt for næringsmiddelforskning.

Hans sønn Per Kristian Skulberg var statssekretær i Bondevik I-regjeringen. Han var Senterpartiets førstekandidat ved stortingsvalget i 2009, men ble ikke valgt inn. 

Skulberg ble i 1989 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Bibliografi 

Skulberg har publisert 37 vitenskapelige publikasjoner i tidsskrifter. 

 Theodor Laureng – 1879-1929 – en kunstmaler fra Spydeberg 2000
 Spydeberg kirke 150 år – 1844-1994 1994 ISBN 82-993280-0-4
 Matbårne infeksjoner og intoksikasjoner 1988 ISBN 82-529-1337-7 
 Næringsmiddelteknologi 1984 ISBN 82-529-1051-3 kommet i flere utgaver, sist i 2005
 Forelesninger i næringsmiddelteknologi ved Norges veterinærhøgskole 1980
 Infeksjoner og mikrobielle intoksikasjoner overført gjennom næringsmidler 1979 
 Resirkulering i landbruket 1976 ISBN 82-529-0148-4
 Studies on the formation of toxin by clostridium botulinum 1964
 Bakterielle matforgiftninger 1955

Referanser

Kilder 
 Hvem Hva Hvor 1990 ISBN 82-516-1267-5

Eksterne lenker 
 

Norske utdanningsministre
Sp-statsråder
Statsråder i Regjeringen Korvald
Norske statsråder etter 1945
Stortingsrepresentanter fra Sp
Stortingsrepresentanter for Østfold
Stortingsrepresentanter 1973–1977
Stortingsrepresentanter 1969–1973
Ordførere i Spydeberg
Sp-ordførere i Østfold
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
St. Olavs Orden
Personer fra Oslo
Simon Marius

Simon Marius (født 10. januar 1573, død 26. desember 1624) var en tysk astronom.

Hans verk Mundus Iovialis ble utgitt i 1614 der han beskrev Jupiter og dens måner. Han hevdet å ha oppdaget planetens fire største måner noen dager før Galileo Galilei. Dette førte til en krangel mellom Galileo og Marius. Galileo anklaget Marius for å ha kopiert hans arbeide og hevdet at Mundus Iovialis var et plagiat. I dag anses det for mulig at Marius oppdaget månene uberoende av Galileo, dog noen dager senere.  Månenes navn som Marius gav dem: Io, Europa, Ganymedes og Callisto er de samme som de har i dag.

Referanser

Eksterne lenker 

 Marius-Portalet Mathematikker – Lege – Astronom
 Biografi over Simon Marius, fra The Galileo Project (engelsk)

Tyske astronomer
Personer fra Landkreis Weissenburg-Gunzenhausen
Fødsler i 1573
Dødsfall i 1624
Artikler i astronomiprosjektet
Beleiringen av Angband

I J.R.R. Tolkiens fiktive univers, var Beleiringen av Angband noldoalvenes beleiring av Morgoths festning Angband nord i Midgard, som ble innledet i tiden etter Dagor Aglareb. Beleiringen var organisert slik:

Fingolfin og Fingon voktet Angband fra Hithlum i vest.
Finrod Felagund og senere hans bror Orodreth fra Tol Sirion i nord.
Angrod og Aegnor fra Dorthonion i sør.
Fëanorsønnene holdt øye med Angband fra øst.

Denne beleiringen innledet en omtrent 400 år lang tid med trygghet og få treff mellom noldoene og Morgoths styrker, siden Morgoth nå forsto at orker ikke var nok til å slå alvene i kamp. I løpet av denne tiden nådde noldoene høyden av sin styrke, og beleiringen ble ytterligere forsterket med hjelp av menneskene. 

Uheldigvis var den ikke komplett, idet det fremdeles var mulig for Morgoth å sende sine tjenere via hemmelige ganger fra Thangorodrim. Selv om noldoene på denne tiden var blitt så sterke at disse styrkene ikke utgjorde noen umiddelbar trussel, var de likevel farlige. De infiltrerte alvenes samfunn for å finne ut om deres strategier og svakheter, og dette tjente Morgoth godt på i årene som kom. I tillegg var ikke noldoene og deres forbundsfeller sterke nok til å gå til et direkte angrep på Angband, noe som gjorde at Morgoth stadig kunne pønske ut nye krigsstrategier, og nå og da angrep han også noldoene for å teste styrken deres og se hvor høy beredskapen deres var.

Etter en 400 års tid, ble beleiringen tilslutt brutt da Morgoth slapp løs et voldsomt overraskelsesangrep på noldoene, kjent som Dagor Bragollach (Bråildens Slag).

Beleiringen av Angband
Acanthocnemidae

Acanthocnemus nigricans

Acanthocnemidae er en gruppe av biller som ser ut til å omfatte bare en eneste art, Acanthocnemus nigricans. Det finnes flere forskjellige artsnavn i gruppen, men alle ser ut til å være synonymer for den samme arten. Billen ligner overfladisk på medlemmer av familien børstebiller (Melyridae). Denne billen utmerker seg ved et spesielt organ som sitter på undersiden av forbrystet, og er følsomt for infrarød stråling (varmestråling). Dette hjelper billen å finne skogbranner som den trolig er avhengig av. Acanthocnemus nigricans stammer trolig fra Australia, men er i dag utbredt over det meste av verden i varme strøk, trolig spredt med handel med tømmer.

Utseende 
Middelsstor bille (3,5 – 6 mm), avlang, brun, svakt skinnende, oversiden dekket av lange, oppstående hår. Det generelle utseendet ligner på slekten Dasytes i familien børstebiller (Melyridae). Hodet er nesten like bredt som brystskjoldet, fasettøynene er store, runde og ganske flate. Antennene er omtrent så lange som hodet er bredt, 11-leddete, trådformede, de tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige. Brystskjoldet (pronotum) er litt bredere enn langt, firkantet sett ovenfra, grovt punktert. På sidene av forbrystet, under sidenkanten, rett foran fremhoftene, er det på hver side en oval åpning dekket av en tynn, lys membran. Dette er et sanseorgan som registrerer infrarød stråling. Denne typen sanseorgan er ikke kjent fra andre insekter, de fleste andre insekter som registrerer infrarødt gjør det ved hjelp av øynene eller antennene. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, med tydelige skuldre og middels fin, rekkevis punktur. Beina er middels lange og slanke. Larvene er ukjente.

Levevis 
Billenes infrarød-følsomme sanseorgan hjelper dem til å finne skogbranner, og de synes knyttet til brannskadede områder, selv om de også kan finnes på steder som ikke synes påvirket av brann. I Europa finnes Acanthocnemus nigricans langs Middelhavet, i områder som er kjent for hyppige skog- og markbranner. Man vet ikke sikkert hva larvene lever av, men de aller fleste beslektede grupper i overfamilien Cleroidea har larver som lever av andre insekter og det er sannsynlig at denne billens larver spiser insekter som borer i brannskadet ved.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien gnag- og maurbiller, Cleroidea
 Familien Acanthocnemidae
 Acanthocnemus nigricans (Hope, 1845)

Kilder 
 Alonso-Zarasaga, M.A., Sánchez-Ruiz, M. og Sánchez-Ruiz, A., 2003. Una nueva familia de Coleoptera para España: Acanthocnemidae. Aracnet 11: 179-180 (på spansk, med foto av A. nigricans). 
 Kovalenko, Ya.N., 2011. Acanthocnemidae (Coleoptera), a family of beetles new to Russia. Zoosystematica Rossica 20: 71-73.

Eksterne lenker 
 

Biller
Dyr formelt beskrevet i 1845
Select (SQL)

En SELECT-spørring i SQL returnerer et resultatsett av opptegnelser fra en eller flere tabeller.

Den brukes for å hente ut data fra en database. Kilden til disse dataene kan for eksempel være en tabell, en visning eller lignende. I de fleste applikasjoner som jobber mot databaser er SELECT den vanligste operasjonen som utføres mot dataene. En SELECT-spørring beskriver hvordan brukeren ønsker at dataene skal være representert i resultatsettet som returneres. Hvordan denne representasjonen genereres og hentes ut, er opp til databasehåndteringssystemet, som ut ifra spørringen genererer den mest optimale planen for å hente ut dataene fra databasen.

Grunnleggende syntaks
En SELECT-spørring består alltid av spesifikasjonene SELECT og FROM. SELECT bestemmer hvilke kolonner som skal hentes ut og FROM bestemmer hvilken tabell de skal hentes fra.

Spørring som henter ut alle verdier fra en tabell:
SELECT *
FROM tabell

Spørring som henter ut bestemte kolonner fra en tabell:
SELECT kolonne1, kolonne2
FROM tabell

Spesifikasjoner som ofte benyttes sammen med SELECT:
 JOIN – for å hente ut tilhørende rader fra andre tabeller.
 WHERE – for å hente ut rader med bestemte verdier.
 GROUP BY – for å gruppere verdier i en kolonne over flere rader.
 HAVING – brukes for å gjøre begrensninger i datasettet etter at man har gruppert et antall rader med GROUP BY.
 ORDER BY – for å angi sortering av resultatsettet.
 LIMIT – for å bestemme hvilke rader som skal hentes ut.

Eksempel
Tabellen personer ser slik ut:

Spørring:
SELECT navn, bosted
FROM personer
Spørringen returnerer følgende tabell:

Referanser

SQL
Rocco Siffredi

Rocco Siffredi (artistnavn til Rocco Tano, født 4. mai 1964) er en italiensk pornoskuespiller, regissør og produsent. Han er født Ortona i provinsen Abruzzo. Han har medvirket i over 1300 pornofilmer.

Karriere 
Etter to år i den italienske marinen (1980–1982) dro han til Paris for å arbeide i brorens restaurant. I 1985 begynte han som pornoskuespiller i Frankrike. De første årene deltok han stort sett i franske og italienske pornofilmer. Det var derimot etter å ha deltatt i en rekke av John Staglianos «Buttmann»-filmer på begynnelsen av 1990-tallet at karrieren virkelig tok av. I 1994 begynte han også som regissør. Han har nå et eget produksjonsselskap med base i Budapest.

Han gav i 2004 uttrykk for at han ønsket å slutte som pornoskuespiller og heller konsentrere seg om regi og produksjon. Men han deltar enda (2007) i sexscener foran kamera. Hovedproblemet er at han ikke har funnet noen som kan «overta tronen» å være den mannlige stjernen i filmene sine. Spanjolen Nacho Vidal så lenge ut til å bli Rocco sin stjerne, men han brøt ut og dannet sitt eget produksjonsselskap.

Stil 
Rocco Siffredi har spilt i pornofilmer av svært forskjellig karakter. Fra romantiske hardpornofilmer til pornokomedier og «gonzo» porno i dokumentarstil.
Roccos varemerke i sine egne produksjoner er derimot «tøff og røff» sex med fokus på analsex. Rocco har produsert tre forskjellige serier som er populære.

Rocco's Initiations tar for seg unge europeiske kvinner som han tilsynelatende treffer «tilfeldig» på gata og som han har sex med.

Rocco's True Anal Stories har som navnet sier fokus på analsex. De kvinnelige pornoskuespillerne er også mer etablerte innen bransjen.

Rocco – Animal Trainer er Roccos hardeste serie der fokuset er på ekstrem sex.

Karriere utenfor pornoindustrien 
Rocco har spilt roller i kinofilmene «Romance» (1999) og «Helvetes anatomi» (2004). 
Han har også spilt i en del reklamefilmer. Deriblant en reklame for et italiensk potetgullmerke.

Privatliv 
Han har siden 1991 vært gift med den ungarskfødte pornoskuespilleren Rosa Caracciolo. Sammen har de to sønner.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Italienske regissører
Pornofilmskuespillere
Personer fra provinsen Chieti
Forlagsredaktør

En forlagsredaktør er en redaktør som arbeider som sjef i en redaksjon i et bokforlag eller sammen med andre redaktører, det vil si redaksjonsmedlemmer, i avdelingen. Han eller hun leser og vurderer innsendte manus, holder kontakten med forfattere, oversettere, illustratører og designere, rekrutterer nye forfattere og ser etter gode utenlandske bøker for oversettelse. Forlagsredaktører har ofte faglig bakgrunn fra andre deler av forlagsbransjen, fra bibliotek eller bokhandel. Mange har også studert litteraturvitenskap.

Eksterne lenker 
Hvordan jobber en forlagsredaktør?. Den norske Forfatterforening

Medieyrker
Føler

En føler er et verktøy, en tolk eller et lære for å måle bredden på smale åpninger og gap. De er ofte laget av herdet stål og med fint kalibrerte størrelser.

Søkere brukes av mekanikere for å måle klaring mellom maskindeler.

Følere har runde tråder eller flate blad av kalibrert tykkelse.

Typer av følere

Følekniv 
En følekniv, også kalt  bladføler, bladmål eller  bladsøker, er en flat type føler. Følekniver brukes for eksempel til å måle bredden på små gap, og finnes gjerne i størrelser fra 0.01 mm og oppover.

Vanlige bladfølere består tynne blader av metall med kalibrert tykkelse. Tykkelsen er normalt stemplet på hvert blad i hundredels millimeter eller tusendels tommer (grovt sett i samme størrelsesorden). Som verktøy selges bladmål gjerne med et utvalg blader som er hengslet sammen i den ene enden. Bladene har enten parallelle langsider eller er kileformet mot den fri enden avhengig av formålet. Bladmål brukes for eksempel for å justere klaringen mellom maskindeler ved å tilpasse mellomlegg (også kalt «shims»).

Trådføler 
En annen type føler er en trådføler, som er en rund tolk som ligner på en ståltråd. Trådfølere brukes for eksempel for å tolke toleranser på utvendige gjenger (en av flere metoder).

Trådsøkere består av et antall tråder med kalibrert diameter. Et vanlig bruksområde er måling og justering av gnistgap i tennplugger.

Se også 
 Tolk (måleinstrument)
 Skyvelære
 Radiuslære

Referanser 

Verktøy
Måleinstrumenter
Raymond Manuel Toro

Raymond Manuel Toro (født 15. juli 1977) var en av de to gitaristene i bandet My Chemical Romance. Han var hovedgitarist, mens Frank Iero var rytmegitarist. Ray Toro medvirket også som vokalist. Han ble kjent med MCR-vokalist Gerard Way gjennom Gerards bror Mikey Way, og like etterpå dannet de My Chemical Romance.

Toro ble født i 1977 i Kearny. Hans opphav er puertoricansk og portugisisk. Han begynte å spille gitar på videregående skole, og ble involvert med flere lokale grupper, den mest suksessfulle var The Rodneys som ble dannet i 1994 og utga sitt første og eneste album, Soccertown USA, i 1998. Framtidige trommeslager i My Chemical Romance, Matt Pelissier, spilte også i gruppa. Etter å ha blitt uteksaminert fra videregående i 1995, begynte Toro med film framfor musikk, og begynte på et redigeringskurs ved William Paterson University of New Jersey. I et intervju med Rock Sound uttalte han at:

Diskografi 
 The Rodneys

 Soccertown, USA (Sell Out Records) – 1998

My Chemical Romance
 I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love (2002)
 Three Cheers for Sweet Revenge (2004)
 The Black Parade (2006)
 Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys (2010)

Reggie and the Full Effect
 No Country For Old Musicians (Pure Noise Records, 2013)

Solo
 Isn't That Something – 2013
 For the Lost and Brave – 2015
 Tired Of Sex - Kerrang! Magazine Ultimate Rock Heroes CD - 2015

Referanser

Eksterne lenker 
 RayToro.com
 My Chemical Romance, offisielle nettsted
 

Gitarister fra USA
Personer fra Newark
Norkirken Sandnes

Norkirken Sandnes regner sin historie tilbake til 1879, da Elim bedehus startet i sentrum av Sandnes. I 2004 ble Elim bedehus i regi av Normisjon til menighet og i 2005 fikk menigheten navnet Norkirken Sandnes.

Norkirken Sandnes er en kirke for alle nasjoner. Med en hovedstamme av etniske nordmenn blir mangfoldet av ulike nasjonalitetsbakgrunner stadig større. Menigheten har en egen integreringspastor og har utarbeidet en strategi for innvandring under slagordet: Vi vil ikke gjøre noe for innvandrere, vi vil gjøre noe sammen.

Menigheten har som hovedfokus å ha hjelpearbeid på alle kontinent. Den etablerte i 2006 en RessursWeb med et økende antall ressurser innenfor Podcast, mat, økonomi. tøff hverdag, medvandring, integrering, lovsang m.m.

I Norge er Norkirken Sandnes en del av Normisjons nettverk av menigheter og en del av Den norske kirke. Menighetene i Normisjon mottar ingen økonomisk støtte fra staten og finansierer drift og hjelpearbeid gjennom innsamlede midler. Bidragsyterne er i hovedsak de som er medlemmer.

Norkirken Sandnes er åpen også for den som ikke er medlem av Den norske Kirke. Menigheten står selv for dåp, nattverd, vigsel og begravelse.

Normisjons menighetsnettverk 
Navnet Norkirken brukes av flere av Normisjons menigheter og forsamlinger, og ble først tatt i bruk av Norkirken Bergen. Sammen med IMI-kirken i Stavanger, Storsalen menighet i Oslo, Salem menighet i Trondheim og rundt en tyvetalls andre menigheter og forsamlinger utgjør disse Normisjons menighetsnettverk.

Eksterne lenker 
 Om Norkirken
 Visjon Vi vil se stadig flere bli nære venner av Jesus

Normisjon
Den norske kirke
Menigheter
Etableringer i 1879
Kultur i Sandnes
Religion i Rogaland
1879 i Norge