alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Runehamartunnelen

Runehamartunnelen er navnet på flere nedlagte veitunneler i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Tunnelene var en del av veistrekningen på europavei 136 (da med betegnelsen europavei 69) mellom Veblungsnes og Innfjorden. Den første tunnelen var ferdig grovsprengt i 1944 og busser kjørte gjennom fra 1946. Den eldste Runehamartunnelen ble sammen med flere andre, kortere tunneler erstattet av en lengre Runehamartunnel i 1965. Et steinras i 1989 vest for den nye tunnelen, tok ett menneskeliv og stengte veien. Veien i området ble aldri åpnet igjen etter raset, og i stedet ble det bygd en lang tunnel direkte mellom Veblungsnes og Innfjorden, Innfjordtunnelen. Innfjordtunnelen sto ferdig i 1991, og i byggeperioden gikk trafikken via en midlertidig fergeforbindelse mellom Åndalsnes og Innfjorden.

Den første Runehamartunnelen på ca. 400 meter ble brukt som forsøkstunnel på 1980-tallet. Det ble da testet isolasjonsmaterialer i tunnelkledninger i tunnelen.

Den lengre Runehamartunnelen på 1550 meter har siden 2003 vært brukt som testtunnel for brannforsøk. Statens vegvesen stiller tunnelen til disposisjon og legger til rette for forsøkene. Runehamartunnelen er en av tre tunneler i Europa som er egnet til slike forsøk (opplysninger i 2011). Testanlegget beskrives som et av de største og beste for tunnelbranner. 

Innslagene til den nyeste Runehamartunnelen er sperret for vanlig ferdsel med porter. Det er kjørbar adgang til testområdet gjennom et tverrslag fra Innfjordtunnelen til Skafonntunnelen, tverrslaget er stengt med port. 

Den er den vestligeste tunnelen på den gamle veien rundt Innfjordtunnelen.

Se også
Varghammartunnelen
Innholmtunnelen
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker
 Statens vegvesen: The Runehamar Test Tunnel (norsk og engelsk)
 Vegen og Vi: Tankevekkende tunnelbrann (25. september 2003)
 Åndalsnes Avis:- Farlig Strekning (8. august 2007) – Statens vegvesen advarer folk mot å ferdes på den gamle veien.

Veitunneler i Møre og Romsdal
Veier i Rauma
Introduksjonsår ikke oppgitt
Nedlagte veitunneler i Norge
Møre og Romsdals samferdselshistorie
Carmelo Anthony

Carmelo Kiyan Anthony, også kalt «Melo», (født 29. mai 1984 i Brooklyn) er en profesjonell basketballspiller i USAs National Basketball Association for Portland Trail Blazers. Han spiller hovedsakelig i posisjonen small forward, selv om han også kan spille power forward. Han har spilt på USAs landslag siden 2004, og var med på laget både i OL 2004 og OL 2008, hvor USA vant henholdsvis bronse og gull.

Carmelo Anthony spilte i Denver Nuggets i åtte år, fra sin debutsesong i NBA i 2003 og frem til 2011. I februar 2011 signerte han for New York Knicks, der han ble kalt «king of new York» Sommeren 2017 ble han sendt til Oklahoma City Thunder, hvor han spilte én sesong før han signerte for Houston Rockets. Her ble han etter kort tid kjøpt ut av kontrakten sin, og ble en free agent fram til han signerte med Portland Trail Blazers i November 2019.

Han tok gull under Sommer-OL 2016.

OL-medaljer 
  OL 2008  Beijing: Gull i basketball, menn  USA
  OL 2012  London: Gull i basketball, menn  USA
  OL 2004  Athen: Bronse i basketball, menn  USA

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Basketballspillere fra USA
Olympiske mestere for USA
Olympiske bronsemedaljevinnere for USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Deltakere for USA under Sommer-OL 2004
Basketballspillere under Sommer-OL 2004
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for USA under Sommer-OL 2008
Basketballspillere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for USA under Sommer-OL 2012
Basketballspillere under Sommer-OL 2012
Deltakere for USA under Sommer-OL 2016
Basketballspillere under Sommer-OL 2016
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Personer fra New York City
Olympiske medaljevinnere i basketball
Kaltham Alexander Lie

Kaltham Alexander Lie (født 1962) er en norsk-irakisk aktivist best kjent for å være den første muslimen som har stått offentlig frem som homofil i Norge.

Lie stod først frem som homofil da han var 16 år og bodde i Sør-Irak. Som ung tjenestegjorde han i militæret, blant annet i krigen mellom Iran og Irak og Gulfkrigen. I 1990, etter elleve år i militæret, forlot han hjemlandet. Han fikk politisk asyl i Norge i 1992. Da hadde Lie blitt forsøkt reorientert med tvang over lengre tid.

Lie har siden han kom til Norge jobbet for homofiles rettigheter og vært en tydelig stemme i debatten om homofili og islam. Han arbeider blant annet med organisasjonen Skeiv Verden og er en av de viktigste modellene i Queerkunsts delprosjekt «JHVH – jeg ER», i samarbeid med Skeiv verden. Denne utstillingen tar for seg religionenes undertrykking av religiøse homofile.

Da Lie giftet seg i 2011 var det første gang i Norden at en muslimsk mann og en kristen mann inngikk ekteskap.

Referanser

Eksterne lenker 
  «Møtes i hemmelighet» – Artikkel i Dagsavisen 18. november 2007
  «Kronprinsparet holdt gjestebud på Skaugum» – Artikkel i Aftenposten 26. november 2007

Irakere
Forkjempere for homofiles rettigheter
Norske aktivister
Migranter til Norge
Elektrisk Bureau

Elektrisk Bureau, ofte forkortet EB, var et norsk selskap innen elektroteknikk og telefonapparater. Firmaet ble grunnlagt i 1882 av Carl Söderberg, og ble aksjeselskap i 1895. Fra 1928 samarbeidet selskapet med svenske Ericsson.

I 1934 startet A/S Elektrisk Bureau egen radioavdeling, Kommersiell Radio, med ingeniør Leif Florian Gaudernack som sjef. Den 24. april 1934 inngikk EB en lisensavtale med N.V. Philips Gloeilampen-Fabrieken i Eindhoven i Holland. Avtalen ga EB tilgang til Philips konstruksjoner og patenter for produksjon av utstyr.  

Nera, Norsk Kabelfabrikk, Industrikontroll A/S, Norsk Signalindustri A/S og AS Telesystemer var datterselskaper av EB.

I 1988 ble Elektrisk Bureau en del av ABB-konsernet. EB ble fortsatt brukt som varemerke fram til 1993.

Litteratur
 Skogaas, Peder (1982):Over alle grenser 1882-1982 Elektrisk Bureau - 100år i teleteknikkens tjeneste. Oslo, A/S Elektrisk Bureau, ISBN 82-990901-0-5

 Magnus, Christian Semb (1999): ''Elektriske Bauner. Sagaen om Elektrisk Bureaus radioavdeling. Oslo, Norsk Telemuseum, ISBN 82-91335-19-2

Eksterne lenker
NorgesLexi om Elektrisk Bureau

Norske industriselskaper
Kommunikasjonsteknologiselskaper
Selskaper etablert i 1882
1882 i Norge
Deutschland

Deutschland har flere betydninger:

Tysk for landet Tyskland
Panserskipet «Deutschland» (1931)
Bjarkøyretten

Bjarkøyretten (gammelnorsk biarkeyiarréttr, fornsvensk bjærkøa rætter) var et lovverk som regulerte liv og virksomhet på handelsplasser (birk) og i byer i Norden i tidlig middelalder. 

De eldste kjente bjarkøylovene i Norden er fra de to norske byene Nidaros (Trondheim) og Bergen, disse er fra 1100- og 1200-tallet. Bjarkøyretten for Lödöse i Västergötland finnes bevart fra år 1345. Det finnes også deler av andra bjarkøylovtekster fra 1300-tallet.

Fremveksten av oldtidens handelsplasser bidro til å avskaffe gamle rangsforskjeller. I kaupanger, på fiskeplasser og overnattingssteder gjaldt bjarkøyretten som bestemte at alle frie menn var omfattet av samme rett, hauldsretten. I hjembygden gjaldt nok ættesamfunnet; men på handelsplassene måtte det vike.

Bjarkøyretten ble i Norge avløst av Magnus Lagabøtes bylov og landslov på 1270-tallet. 

I Danmark beholdt man frem til 1849 ordningen med birkeretten under birket, en rettskrets utskilt fra herredene.

Referanser

Litteratur
 Bjarkøyretten : Nidaros eldste bylov. Omsett av Jan Ragnar Hagland og Jørn Sandnes. Samlaget, 1997. (Norrøne bokverk; [51]). ISBN 82-521-4919-7
 Jan Ragnar Hagland. «Om kristenretten i Nidaros' eldste bylov - Bjarkøyretten». I: Maal og Minne; nr 1, 2000.

Eksterne lenker

 «Om ein mann gjer urett...», kort lanseringsintervju i Universitetsavisa NTNU nr 8, 1997 
 «Bjarkøretten» i Salmonsens konversationsleksikon, 2. utgave

Norsk rettshistorie 
Middelalderen i Norge
Trakassering

Trakassering er handlinger, unnlatelser eller ytringer som har som formål eller virkning å være krenkende, skremmende, fiendtlige, nedverdigende eller ydmykende. For å regnes som trakassering må det oppleves som urimelig og uønsket av den som utsettes for det. Trakassering kan være enten en isolert eller gjentatt hendelse, men ordet brukes som et synonym til mobbing siden de fleste norske lover som skal gi personer vern mot slike handlinger bruker ordet trakassering, ikke mobbing.

Ordet
Det norske ordet er hentet fra det franske tracas (verbalform: tracasser) som betyr «uorden, støy». Ordet kan også opptre i formen trakasseri.<ref>[http://ordbok.uib.no/trakasseri Oppslagsordet «trakasseri» i Bokmåls- og Nynorskordboka]</ref> Synonymer er mobbing og sjikane. Ordet sjikane kommer også fra fransk og forklares i Bokmåls- og Nynorskordboka'' som «vanærende krenkelse», «smålig, personlig forfølgelse» og «spott».

Det er viktig å vurdere skillet mellom ordene trakkassering og konflikt. 
Ved å vurdere ordet trakassering I betydning av: Uønsket uoppfordret ensidig negativ handling(er), som en konflikt, har man tatt stilling til at det er en konflikt.

Den aktive underforståtte handlingen implisitt i omforming fra mobbing/trakassering til konflikt, er en påstand og en dom mot den uskyldige, som blir påført uønsket uoppfordret ensidig negativ handling(er). Dette blir gjort uten å forkynne anklager. Den anklagede har da heller ikke anledning til å forsvare seg, og blir dømt skyldig uten å engang få vite at det har vært en rettssak.

https://no.quora.com/Hva-er-forskjellen-på-konflikt-og-trakassering?share=1

https://no.quora.com/Hvordan-kan-man-forklare-med-eksempler-hva-uønskede-uoppfordrede-enveis-handlinger-innebærer

https://no.quora.com/Hvorfor-er-det-viktig-å-skille-klart-mellom-trakassering-og-konflikt

Norge
I juridisk sammenheng i Norge er trakassering definert som «handlinger, unnlatelser eller ytringer som virker eller har til formål å virke krenkende, skremmende, fiendtlige, nedverdigende eller ydmykende» og er forbudt når det finner sted på grunnlag av «etnisitet, nasjonal opprinnelse, avstamning, hudfarge, språk, religion eller livssyn».

I henhold til Arbeidstilsynet er det trakassering «når en eller flere personer gjentatte ganger over tid blir utsatt for negative handlinger fra en eller flere personer. Dette kan for eksempel være uønsket seksuell oppmerksomhet, plaging, utfrysing, fratakelse av arbeidsoppgaver, eller sårende fleiping og erting.» I tillegg er det en ubalanse i styrkeforholdet, for eksempel mellom en ansatt og en arbeidsleder, når trakassering eller mobbing forekommer.

Arbeidsmiljøloven sier at «Arbeidstaker skal ikke utsettes for trakassering eller annen utilbørlig opptreden»

Se også
 Seksuell trakassering, uønsket og plagsom seksuell oppmerksomhet
 Krenkelse
 Hersketeknikk
 Personforfølgelse, tvangsmessig forfølgelse og opptatthet av en annen person som ofte finner besettelsen plagsom

Referanser

Dagligliv
Lovbrudd
Mellommenneskelige konflikter
Lennart Meri

Lennart Georg Meri (1929–2006) var en estisk statsmann og kulturpersonlighet. Lennart Meri var den første, reelt demokratisk valgte presidenten i Estland etter frigjøringen fra Sovjetunionen i 1991.

Han ble født i Tallinn som sønn av Georg Meri, estisk diplomat og senere oversetter av Shakespeare, og Alice-Brigitta Engmann, som tilhørte den estlandssvenske minoriteten. I tiden før andre verdenskrig bodde Lennart Meri med sine foreldre i flere land, og gikk blant annet på Lycée Janson de Sailly i Paris, en tid han mintes med stor glede. I tillegg til morsmålet estisk snakket han finsk, fransk, tysk, engelsk og russisk flytende.

Familien var i Tallinn da Sovjetunionen invaderte landet i 1940, og sammen med sine foreldre ble Lennart deportert til Sibir i 1941. Familien overlevde og fikk etterhvert vende tilbake til Estland. Lennart Meri studerte ved fakultetet for språk og historie ved Universitetet i Tartu med historie som hovedfag.

Etter endt studietid arbeidet Meri som instruktør ved et teater i Tallinn, og ved det statlige kringkastningsselskapet i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk. Etter en reise til fjellkjeden Tian Shan i 1958 gav han ut en reiseskildring som ble godt mottatt.  Meri deltok i flere ekspedisjoner, blant annet til Kamtsjatkahalvøya på begynnelsen av 1960-tallet, skrev reiseskildringer og laget filmer.

Mot slutten av 1970-tallet fikk Meri, etter en rekke søknader, tillatelse av myndighetene til å reise til Vest-Europa. Her knyttet han litterære og politiske kontakter som viste seg nyttig i kampen for Estlands selvstendighet fra Sovjetunionen. Lennart Meri var blant stifterne av Rahvarinne (den estiske folkefronten) som bidro sterkt til gjenopprettelsen av en uavhengig estisk stat. Etter Estlands første frie valg etter andre verdenskrig i 1990 ble Meri estisk utenriksminister og gjenoppbygde Estlands utenrikstjeneste og forbindelser. Ved landets selvstendighet var Meri en kort periode estisk ambassadør i Finland før han den 6. oktober 1992 ble landets andre president etter frigjøringen og var Estlands president frem til 2001. Han var medlem av det nasjonalkonservative partiet Fedrelandsunionen.

Meri ble tildelt en rekke ordener mens han var president. Han ble i 1998 tildelt storkorset av St. Olavs Orden.

Referanser 

Estiske presidenter
Estiske utenriksministre
Estiske ambassadører
Ambassadører til Finland
Personer fra Tallinn
Storkors av St. Olavs Orden
Den hvite ørns orden
Mottakere av prisen for ytringsfrihet (Four Freedoms Award)
Th. Marthinsen Sølvvarefabrikk

Th. Marthinsen Sølvvarefabrikk ble grunnlagt 1883 av Thorvald Marthinsen. Fabrikken holder til i Tønsberg, der den eldste delen av fabrikkbygningen er fra 1907. 

Bedriften har forskjellige produkter, hovedsakelig i sølv, men bruker også andre metaller. Fabrikken har blant annet produsert medaljer til OL i 1952 og 1994, men er innen idretten mest kjent som leverandør av Hans Majestet Kongens Pokal.

Bedriften har 58 ansatte i 2009, og omsetningen i 2008 var på 72 millioner kroner, mens resultatet før skatt var på over seks millioner. Th. Marthinsen Sølvvarefabrikk er fortsatt i familiens eie.

Eksterne lenker
 Th. Marthinsen Sølvvarefabrikk
 YouTube: Video om fabrikken fra 1948

Næringsliv i Tønsberg
Byggverk i Tønsberg
Etableringer i 1883
Langnestunnelen

Langnestunnelen er en veitunnel i Tromsø som er en del av fylkesvei 862. Tunnelen krysser Tromsøya mellom Sentrumstangenten og Langnes. Den er 1711 meter lang og ble åpnet i 1988, og krysser Sentrumstangenten og Fjellet p-hus i rundkjøring inne i tunnelen.

Tunnelen ble bygd som privat vei og var bompengefinansiert, men ble i 2000 overtatt av Tromsø kommune og åpnet for fri ferdsel. 5. mai 2006 ble Langnestunnelen stengt i forbindelse med ombygningsarbeid. Tunnelen ble utvidet i bredden og høyden, og det ble sprengt ut havarilommer og en snunisje for vogntog. Den moderniserte og utvidete tunnelen ble åpnet igjen 26. oktober 2007. Etter utvidelsen har tunnelen 2 kjørefelt, 1 snunisje og 7 havarilommer. Fri høyde i tunnelen er 4,6 meter.

Bruforbindelsen 
Egentlig skulle tunnelen komme ut i Elvegata og derfra lede trafikken direkte over Tromsøbrua.

Se også 
Breivikatunnelen
Giævernesettunnelen
Sentrumstangenten
Tromsøysundtunnelen
Veitunneler i Norge

Eksterne lenker
 Tromsø kommune Langnestunnelen åpnet (26. oktober 2007)
 Statens vegvesen: Rv. 862 Langnestunnelen (18. juli 2007)
 Våre veger: Langnestunnelen blir oppgradert (10/2005, s. 8)
 Samferdselsdepartementet: Omtale av Tromsøpakke 2 (2003-2004)

Veitunneler i Troms og Finnmark
Veier i Tromsø
1988 i Norge
Tunneler åpnet i 1988
Fylkesvei 862
Kilde skole

Kilde skole er en nedlagt barneskole i Moelv i Ringsaker. Skolen var én av fire barneskoler i området fram til 2017. Kilde skole hadde et varierende elevantall, men hadde de siste årene hatt ca. 225 elever. Kilde skole fikk elever fra Fossen skole da de skulle begynne i 5. klasse. Skolen hadde en egen sang. Andre strofe lyder: Syng ut, stem i vår egen melodi om nærhet og om fellesskap i daglig harmoni!

Historikk 
I omgangsskolens tid vandret læreren fra gard til gard hvor det ble holdt skole én uke om gangen. Ved overgangen til fastskole ble det iverksatt en storstilt bygging av skolehus. Kilde skole sto ferdig i 1889 og ble satt i drift året etter. I 1915 ble en ny skolebygning tatt i bruk. Denne minner sterkt om Schäffergården  utenfor København hvor Foreningen for dansk-norsk samarbeid holder til. I 1964 ble et nytt skolebygg tatt i bruk. Dette rommet gymnastikksal, spesialrom for naturfag, bibliotek, lærerværelse og kontorer. Siste og fjerde bygg på Kilde ble tatt i bruk i 1995. Det er nokså enestående at fire skolebygninger fra fire epoker er blitt stående side om side. Skolen ble nedlagt i 2017 til fordel til Moelv skole

Ledelse 
Skolens rektor var fra starten i 1890 til 2010 har vært Torstein Kollgaard, Hans Andersen, Peter Nyhus, Karl Tallhaug, Norvald Basmo, Berit Bratteng og Steinar Ulven.

Barneskoler i Innlandet
Skoler i Ringsaker
Tidligere skoler på Hedmark
Breivikatunnelen

Breivikatunnelen (Breiviktunnelen) er en veitunnel i Tromsø. Tunnelen går under Tromsø sentrum nord for Tromsøbrua, og er en del av fylkesvei 862. Tunnelen er  meter lang og ble åpnet i 1992. Fra Breivikatunnelen tar Sentrumstangenten av sørover, med rundkjøring inne i tunnelen.

Dekket inne i og et stykke utenfor nord-innslaget til tunnelen er i betong, i form av rektangulære betongelementer.

I Breivikatunnelen, Sentrumstangenten og Langnestunnelen er det forbud for fotgjengere og syklister.

Se også 
Langnestunnelen
Sentrumstangenten
Tromsøysundtunnelen
Veitunneler i Norge

Eksterne lenker
 Brannmannen.no: Sinnrikt tunnelsystem i Tromsø
 Bladet Tromsø: Tunnelen stenges (27. juli 2007)

Veitunneler i Troms og Finnmark
Veier i Tromsø
1993 i Norge
Tunneler åpnet i 1993
Fylkesvei 862
Sentrumstangenten

Sentrumstangenten er en veitunnel i Tromsø. Tunnelen går under Tromsø sentrum sør for Tromsøbrua, og er en del av fylkesvei 862. Tunnelen er  meter lang og ble åpnet 6. august 1999. Sentrumstangenten tar av fra Breivikatunnelen med rundkjøring inne i tunnelen, og kommer ut ved Polaria på sørsiden av sentrum. Langnestunnelen mot nordvest tar av fra Sentrumstangenten.

Sentrumstangenten ved Hansjordneset ble stengt mellom 30. juli og 26. oktober 2007, da Statens vegvesen skiftet ut vann- og frostsikringen i tunnelen. Tunnelen ble åpnet igjen samtidig med Langnestunnelen.

Sentrumstangenten kostet 122 millioner kroner. 14,2 millioner kroner ble bevilget av Staten, mens 107,8 millioner kroner kom fra den lokale drivstoffavgiften i Tromsø.

Sentrumstangenten er stengt for gående og syklende, som i stedet kan sykle på kommunale veier.

Se også 
Breivikatunnelen
Langnestunnelen
Tromsøysundtunnelen
Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Brannmannen.no: Sinnrikt tunnelsystem i Tromsø

Veitunneler i Troms og Finnmark
Veier i Tromsø
1999 i Norge
Tunneler åpnet i 1999
Fylkesvei 862
Eggleggningsrør

Eggleggningsrør (Ovipositor) er et organ eller vedheng, bakerst på bakkroppen, og finnes hos hunndyr av noen insekter. De fleste insekter plasserer sine egg utenpå en overflate, vanligvis på næringsplanten. Insekter med et eggleggningsrør kan plassere egget mer nøyaktig, inn i en plante, eller ned i jorden. 

Det kan være langt som hos enkelte snyltevepser, eller kortere som hos sikader, gresshopper og kamelhalsfluer. Eggleggningsrøret kan være skremmende, men er helt ufarlig og har heller ikke noen gift. Det kan ikke brukes til å stikke mennesker med.

For å legge egg 
Parasitter, slik som snyltevepsene kan kutte hull i overflaten på sitt vertsdyr og plassere egget inne i vertens kropp. Enkelte snyltevepser i slekten Megarhyssa, som parasitterer på trelevede larver, borrer med eggleggningsrøret inn gjennom barken og treet. Med stor pressisjon treffer den larven flere centimeter inne i treet, og legger ett egg inne i larvens kropp.

Sirisser stikker eggleggningsrøret ned i jorden og plasserer egget der. 

Løvgresshopper, sikader og flere plantevepser kutter opp litt av planten og plasserer egget inne i planten, i en slags lomme. Her er det beskyttet mot rovdyr. Hos bladvepsene er eggleggningsrører kort og kan egentlig ikke kalles et rør. Det er mer som en fin kniv. Når den ikke er i bruk ligger den i en slire.

Trevepser har et kraftig eggleggningsrør som kan borre seg inn i bark og treverk. Hunner hos bartrevepser i slektene Sirex og Urocerus har en beholdere (mycetangier) med et «slim», i eggleggningsrøret. Dette slimet har soppsporer, av barksopp, i form av gjærceller. Litt av dette kommer på eggene når de legges. Disse begynner å spire til sopphyfer som produserer enzymer og treverket blir brutt ned, noe som gjør det lettere for larven å fordøye treverket.

Omdannet til en stikkebrodd 
Hos sosiale insekter, med arbeidere, slik som hos bier og stikkevepser, er eggleggningsrøret omdannet til en stikkebrodd med gift. Noen vepser, som veivepser og gravevepser har også en stikkebrodd med gift, den brukes til å lamme eller bedøve et byttedyr. Hos gravevepser blir det bedøvde dyret gravd ned sammen med ett egg, og blir mat for den nyklekte gravevepslarven.

Eksterne lenker 
 

Entomologi
Dyreanatomi
Minnesota Democratic-Farmer-Labor Party

Minnesota Democratic-Farmer-Labor Party, forkortet DFL, (norsk: «Minnesotas demokratiske bonde- og arbeiderparti») er et politisk parti i delstaten Minnesota i USA. Partiet ble stiftet 15. april 1944, da Minnesotas demokratiske parti og Minnesotas bonde- og arbeiderparti (Farmer-Labor) slo seg sammen. Partiet er assosiert med Det demokratiske parti på nasjonalt plan, grunnet USAs topartisystem.

Sammenslåingen gjorde partiet jevnbyrdig med Det republikanske parti i Minnesota. De moderate demokratiske kreftene, anført av blant andre Hubert H. Humphrey, daværende borgermester i Minneapolis, sørget for å støte ut de mest venstreradikale, som tidligere guvernør Elmer Benson, som gikk til Det progressive parti. Den politiske avstanden mellom demokratene og republikanerne i Minnesota kom derfor til å bli mindre enn i mange andre delstater. I 1954 ble den moderate Orville Freeman valgt til Minnesotas første guvernør fra DFL.

To medlemmer av DFL har vært visepresidenter, og begge har prøvd seg som presidentkandidater. Disse to var Hubert Humphrey i 1968, og Walter Mondale i 1984. Begge tapte, henholdsvis for Richard Nixon og Ronald Reagan. Noen andre kjente partimedlemmer har vært senator Eugene McCarthy, som prøvde å bli presidentkandidat i 1968, og senator Paul Wellstone, som ble kjent som selve talsmannen for populistisk progressivisme.

Flere konservative partimedlemmer har forlatt partiet, noen av dem til fordel for Independence Party of Minnesota, et sentrumsparti. Blant de som har byttet parti kan man regne Tim Penny, Peter Hutchinson og Tammy Lee.

Nåværende partimedlemmer i kongressen 
Senator Amy Klobuchar
Senator Al Franken
Representant (1st District) - Tim Walz
Representant (4th District) - Betty McCollum
Representant (5th District) - Keith Ellison
Representant (7th District) - Collin Peterson
Representant (8th District) - Jim Oberstar (død 5. mai 2014)

Se også 
 Amerikas forente staters historie (1964–1980)
 Amerikas forente staters historie (1980–1988)

Referanser

Litteratur 

 Delton, Jennifer A. Making Minnesota Liberal: Civil Rights and the Transformation of the Democratic Party. Minneapolis: University of Minnesota Press (2002)
 Haynes, John Earl. Farm Coops and the Election of Hubert Humphrey to the Senate. Agricultural History 57, no. 2 (1983) 
 Haynes, John Earl. Dubious Alliance: The Making of Minnesota’s DFL Party. Minneapolis: University of Minnesota Press (1984)
 Henrickson, Gary P. Minnesota in the "McCarthy’ Period": 1946-1954. Ph.D. diss. University of Minnesota (1981)
 Lebedoff, David. The 21st Ballot: A Political Party Struggle in Minnesota. Minneapolis: University of Minnesota Press (1969)
 Lebedoff, David. Ward Number Six. New York: Scribner (1972)
 Mitau, G. Theodore. The Democratic-Farmer-Labor Party Schism of 1948. Minnesota History 34 (1955)

Eksterne lenker 
 
 Offisielt nettsted for DFL i Dogde County

Politiske partier i USA
Politiske partier etablert i 1944
1944 i USA