alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Oslo og Follo Busstrafikk

Oslo og Follo Busstrafikk AS (OFB) var et busselskap som ble stiftet i 1928. Inntil 1964 var selskapets navn Prinsdalsruten AS.
Opprinnelig hadde selskapet garasjeanlegget sitt i Prinsdal (der hvor det nå er ICA-butikk) men flyttet i 1988 til Rosenholm.
De første rutene trafikkerte det sydlige Oslo, primært langs Mosseveien samt i Follo. Første rute gikk fra Jernbanetorget, via Mosseveien, Ljabruveien, Øvre Prinsdals vei og Høgåsveien til dagens holdeplass Mellomveien, da kalt Samfundet, hvor endeholdeplassen var. Senere ble denne ruten forlenget til Fløisbond, og etter hvert også med forgrening til Ingieråsen og forlengelse Fløisbond-Tårnåsen. Ruten ble i 1964 koblet med en vestgående rute, til en ny pendelrute 40/73 Lysaker-Kolbotn over Majorstua. En annen og tidlig OFB-rute var 79 Hauketo-Bøler via Lambertseter, opprettet i 1960 og forelenget til Trasop i 1963. Fra 1961 med sommerkjøring til Hvervenbukta, og på 1970-tallet forlenget til Grorud.

Selskapet vokste og kjøpte opp både ruter, bl.a. Siggerud, Ingierstrand-Svartskog og Øyene, senere også busselskaper og gjorde dem om til datterselskaper med egne navn, men bussene hadde samme farger som OFB, samt bokstavene OFB i logoen.
Bussene var dyprøde med blå/grå vannrett stripe som gikk like nedenfor vinduene og fra vinduene og opp var de hvite. Turbussene var på 1960- og 70-tallet blå og grå. 

Datterselskapene var:

AS Enebakkrutene,
AS De Blå Østfoldbusser, kjøpt opp i 1981
Øvre Romerike Billag AS,
Moss og Omland Bilruter AS,
Halden Trafikk AS,
OFB Transport AS,
OFB Reiser AS.

I tillegg hadde OFB fra 1995 kjøringen av bybussene i Lillehammer på kontrakt for det fylkeskommunale Opplandstrafikk, samt noen avganger på Land-Ekspressen mellom Lillehammer og Oslo også på kontrakt for Opplandstrafikk.
Siden OFB ikke hadde tilegnet seg disse rutene gjennom oppkjøp av selskap, men gjennom anbud utstedet fra Opplandstrafikk gikk disse under navnet Oslo og Follo Busstrafikk AS avd Oppland. Bussene var dekorert med Opplandstrafikk sine farger men over de bakerste siderutene sto navnet på driftselskapet som var Oslo og Follo Busstrafikk selv om bussene gikk i trafikk på Lillehammer.

I 1997 ble selskapet kjøpt opp av Norgesbuss.
Ved oppkjøpet i 1997 hadde OFB følgende Oslo-linjer:
74, 74E (disse er nå linje 515), 79, 80(nå en del av linje 79), 80E, 81A(nå linje 81), 81B(nå en del av linje 87), 82E, 83, 84 (nå 84E), 85, 86 og 87. 

I dag er selskapet blitt gjenoppstått i Drammen av AutoReiser AS. Grunnen til at de valgte å ta i bruk navnet er at flere av sjåførene tidligere kjørte for OFB, samt at de fleste kundene er fra Oslo og Follo. OFB har i dag 2 turnebusser til utleie og selskapet holder til ved Konnerud i Drammen.

Litteratur

Eksterne lenker 
 Turnebussen 
 Ofb-busser
 OFB-bilder på DigitaltMuseum

Norske busselskaper
Tidligere norske busselskaper
Kollektivtransport i Viken
Akershus' samferdselshistorie
Four Corners kraftverk

Four Corners kraftverk er et varmekraftverk ved et reserovar nær stedet Fruitland i San Juan County, delstaten New Mexico i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på  fordelt på 5 enheter. Brenselkilden er kull.  Operatør og hovedeier er lokale bymyndigheter. Utbyggingen skjedde 1963–1970.

Utslippene av CO2 i 2006 var  tonn.

Se også
Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
 Beskrivelse av delstatens kullindustri med lenke til kraftverk - WourceWatch. Besøkt 5. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i New Mexico
San Juan County (New Mexico)
Reid Gardner kraftverk

Reid kraftverk er et varmekraftverk nordøst for Las Vegas i Clark County, delstaten Nevada i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 612 MW fordelt på 4 enheter. Brenselkilden er kull.  Operatør og hovedeier er Sierra Pacific Resources. Utbyggingen skjedde 1963–1983.

Utslippene av CO2 i 2006 var 5,259 mill tonn.

Se også
Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
 Beskrivelse av delstatens kullindustri med lenke til kraftverk - WourceWatch. Besøkt 5. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Nevada
Clark County (Nevada)
North Valmy kraftverk

North Valmy kraftverk er et varmekraftverk nordvest for Battle Mountain i Humboldt County, langt nord delstaten Nevada i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 521 MW fordelt på 2 enheter. Brenselkilden er kull.  Operatør og hovedeier er Sierra Pacific Resources. Utbyggingen skjedde 1980–1988.

Utslippene av CO2 i 2006 var 4,387 mill tonn.

Se også
Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
 Beskrivelse av delstatens kullindustri med lenke til kraftverk - WourceWatch. Besøkt 5. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Nevada
Kunståret 1818

Kunståret 1818 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1818.

Hendelser
 Thomas Lawrence reiser til Aachen for å male dem som var tilstede ved den tredje kongressen.

Verk

Caspar David Friedrich, Vandreren over tåkehavet

Fødsler

Dødsfall

Referanser

Eksterne lenker
Charles Hard Townes

Charles Hard Townes (født 28. juli 1915 i Greenville i Sør-Carolina, død 27. januar 2015 i Oakland) var en amerikansk fysiker og nobelprisvinner.

Han ble tildelt nobelprisen i fysikk i 1964 sammen med Nikolaj G. Basov og Aleksandr M. Prochorov, for grunnleggende arbeid innen kvanteelektronikk. Resultatene har ført til bygging av oscillatorer og forsterkere basert på maser-laser-prinsippet.

Priser (utvalg) 
 2002 – Karl Schwarzschild-medaljen

Referanser

Eksterne lenker 

Fysikere fra USA
Nobelprisvinnere fra USA
Nobelprisvinnere (fysikk)
Medlemmer av American Academy of Arts and Sciences
Personer fra Greenville County i Sør-Carolina
Mottakere av Templetonprisen
Koryolink

Koryolink (Chosŏn'gŭl: 고려링크) er et joint venture mellom det egyptiske selskapet Orascom Telecom Holding og det statlige Korea Post and Telecommunications Corporation (KPTC) i Nord-Korea, og er per juli 2010 ett av to mobilselskaper i landet, og det eneste med 3G-tjenester. Ifølge BusinessWeek har Orsacom selv oppgitt abonnementsmassen i Nord-Korea til 125 661 i mai 2010. I mars 2011 hadde selskapet rapportert 535 133 kunder. Orsacom eier 75 prosent av Koryolink og er kjent for å investere i mobilselskap i utviklingsland. 

Foreløpig dekker mobilnettet i Nord-Korea hovedstaden Pyongyang og fem andre byer og åtte motorveier og jernbanestrekninger. Konkurrenten SunNet har et GSM-nett, men har dårlig kvalitet og avbrudd på tjenestene. Mobilbrukere på nettet bruker prefikset +850 (0)192.

Orascom Telecom Holding fikk en molbillisens for 3G-nett i Nord-Korea i januar 2008. Målet er at mobilnettet skal dekke hele landet. Tjenestene ble lansert i desember 2008 med en kundebase på 5 300.

I oktober 2011 hadde selskapet 800 000 abonnenter. Ifølge The Wall Street Journal 7. januar 2012 hadde selskapet ved utgangen av tredje kvartal 2011 nådd 809 000 abonnenter.

Selskapet deltar i oppussingen av Ryugyong Hotel siden april 2008, der det er montert glasspanel og telekommunikasjonsantenner, uten at de endelige planene er offentliggjort. Det er forbudt for vanlige innbyggere å benytte mobiltelefoner i Nord-Korea så dette er bare for offisiell bruk.

Administrerende direktør er Ahmed Abou Doma.

Referanser

Eksterne lenker 
 Business Week – Cell phone demand stays strong in North Korea
 Compluenta – Сотовая связь Северной Кореи пошла в рост
 EasyBourse – France Télécom et Orascom signent les termes finalisés de leurs accords sur Mobinil
 c114.net – 奥斯康一季度净利4900万美元 朝鲜手机用户12.6万 
 LA Times – North Korea allows cellphone network
 Video introduction of Koryolink
 Other news articles on Koryolink

 

Nordkoreanske selskaper
Teleselskaper
Etableringer i 2008
Kommunikasjon i Nord-Korea
2008 i Nord-Korea
Honduras under Sommer-OL 2000

Honduras under Sommer-OL 2000. Tjue sportsutøvere, atten menn og to kvinner fra Honduras deltok i tre sporter, friidrett, svømming og fotball under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var sjuende gangen Honduras deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.

Medaljer

Eksterne lenker
 OL-resultater på Sports-reference.com 

Nasjoner under Sommer-OL 2000
Honduras under de olympiske leker
2000-årene i Honduras
Sport i Nord-Amerika i 2000
Honduras under Sommer-OL 2004

Honduras under Sommer-OL 2004. Fem sportsutøvere, tre menn og to kvinner fra Honduras deltok i tre sporter, friidrett, svømming, judo og bordtennis under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var åttende gangen Honduras deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.

Medaljer

Eksterne lenker
 OL-resultater på Sports-reference.com 

Nasjoner under Sommer-OL 2004
Honduras under de olympiske leker
2000-årene i Honduras
Sport i Nord-Amerika i 2004
Andrew Ridgeley

Andrew John Ridgeley (født 26. januar 1963) er en britisk popsanger, gitarist og miljøaktivist. Tidlig på 1980-tallet dannet han, sammen med George Michael, popduoen Wham!.

Tidlig liv 
Ridgeley ble født i Windlesham i Surrey. Foreldrene hans er Jennipher og Albert Ridgeley. Moren var britisk og faren egyptisk-italiensk. Han vokste opp i Bushey i Hertfordshire og gikk på Bushey Meads School. Da George Michael ble tatt opp på skolen, meldte Ridgeley seg frivillig som fadder. Etter år med å spille i ulike grupper, dannet Michael og Ridgeley Wham! De prøvde seg deretter på flere fremstøt mot ulike plateselskap. De signerte etterhvert kontrakt med Innervision Records.

Etter Wham 
I årene som har gått etter at Andrew Ridgeley og George Michael skilte lag, har Ridgeley hatt en karriere som solomusiker. Ellers er det naturvernet som for en stor del har opptatt ham, og han har vært arrangør av flere veldedighetskonserter til fremme av natur og miljøvern.

Årsaken til det store engasjementet for miljøsaken ligger i at han og broren Paul ble syke etter å ha surfet langs en strand i England.

Privatlivet lever Ridgeley sammen med Keren Woodward, kjent fra gruppen Bananarama. Ridgeley er en lidenskapelig golfspiller.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Engelske gitarister
Engelske sangere
Personer fra distriktet Hertsmere
Personer fra distriktet Surrey Heath
Hippie trail

Hippie trail er en betegnelse som brukes for å beskrive reisene som hippier og andre unge ryggsekkreisende tok fra Europa og Nord-Amerika over land til Sør-Asia, hovedsakelig India og Nepal, i 1960- og 1970-årene. Det var spesielt mange unge fra Europa og USA som benyttet denne ruten. 

Man ønsket gjerne å reise så billig som mulig, i hovedsak for å forlenge tiden borte fra hjemmet og komme langt av gårde. Reisene kunne gjennomføres ved thumbing (haiking) eller ved bruk av billige, private busser som trafikkerte ruten. Det gikk også tog på noen strekninger av ruten, spesielt fra Øst-Europa til Teheran eller østover til Mashhad i Iran gjennom Tyrkia (med en fergeforbindelse over Vansjøen). Fra disse byene kunne offentlige eller private transportmidler tas for å dekke resten av turen. Reisene var delvis inspirert av det 18. århundrets dannelsesreiser.

Vanlig rute 
Reisen startet vanligvis fra land i Vest-Europa, ofte fra byene London eller Amsterdam. Mange fra USA tok Icelandair til Luxembourg. Reisen gikk gjerne gjennom steder som Istanbul, Teheran, Herat, Kabul, Peshawar, Lahore, Delhi og Varanasi (da kjent som Benares) med Goa, Katmandu, Dhaka eller Bangkok som vanlige destinasjoner. Katmandu har fortsatt en vei, Jochen Tole, med kallenavnet Freak Street til minne om de mange tusen hippier som gikk via den. En alternativ rute gikk fra Tyrkia via Syria, Jordan og Irak til Iran og deretter østover. Videre reiser til Sør-India, Sri Lanka (da kalt Ceylon) og Australia ble noen ganger også gjennomført. 

Ruten ble sterkt påvirket av politiske endringer på slutten av 1970-tallet. Sovjetunionen invaderte Afghanistan og sjahen ble avsatt av en islamsk revolusjon i Iran. Likevel fant reiseorganisasjonene Sundowners og Topdeck en banebrytende rute gjennom Balutsjistan. Topdeck fortsatte med å arrangere reiser ut Iran-Irak-krigen og senere konflikter, men tok sin siste tur i 1998. 

Med mindre streng immigrasjonskontroll i Iran har det til en viss grad blitt mulig å følge ruten igjen. Imidlertid gjør pågående konflikter i Irak, Afghanistan og deler av Pakistan det både farlig og vanskelig å ferdes langs den originale ruten.

Nye reiser 
I de senere år har nye hippieruter blitt dannet, mest av alt på grunn av økningen i antall lavprisflyselskaper, og disse har fulgt den opprinnelige hippie trail kjent fra 1960- og 1970-årene. Eksempler på slike nye hippie trail er reiser mot Nord-Afrika (Marokko, Tunisia etc.) og andre destinasjoner som kan nås med lavprisflyselskapene. I tillegg arrangeres det Banana Pancake Trail til Asia.

Referanser

Videre lesing 
 .
 Dring, Simon (1995) On the Road Again BBC Books ISBN 0 563 37172 2
 A Season in Heaven: True Tales from the Road to Kathmandu (ISBN 0864426291; compiled by David Tomory) – accounts by people who made the trip, mostly in search of enlightenment.
 Hall, Michael (2007) Remembering the Hippie Trail: travelling across Asia 1976-1978, Island Publications ISBN 978-1-899510-77-1

Eksterne lenker 
  The Hippie Trail - The Road to Paradise
  On the Hippie Trail - an impression from 1968
  A Brief History of the Hippie Trail 

Subkulturer
Turisme
Engelske ord og uttrykk
Face Another Day

Face Another Day er et musikkalbum utgitt av The Monroes i 1985. Albumet inneholdt en ny landeplage med navnet «Cheerio» som ble innspilt på nytt 20 år senere som «Tsjeriåu» med Ravi og DJ Løv.

Sporliste

 «Jeanette» (Fosheim/Rølles/Kilevold) 3:53
 «Wish You Were Here» (Fosheim/Rølles/Kilevold) 3:54
 «Beating of a Lovers Heart» (Fosheim/Rølles) 4:20
 «Lady on 5th Avenue» (Fosheim/Rølles) 3:27
 «Cheerio» (Fosheim/Rølles) 3:59
 «Let's Go» (Fosheim/Rølles/Kilevold) 3:22
 «Heaven Can Wait» (Fosheim/Rølles/Kilevold) 3:57
 «How Strong Is Your Love» (Fosheim/Rølles) 4:12
 «Move in Closer» (Fosheim/Rølles) 4:41

Medvirkende

The Monroes
 Lage Fosheim - sang, låtskriver, blåsearrangement
 Eivind Rølles - vokal, perkusjon, låtskriver, blåsearrangement

Øvrige medvirkende
 Bob Sargeant - produsent, arrangementer, bakgrunnvokal 
 Lars Kilevold - keyboard, låtskriver
 Marius Müller - gitarer
 Alan Murphy - gitarer
 Andy Scott - gitarer, bakgrunnvokal 
 Mitch Dalton - gitarer
 Nigel Jenkins - gitarer 
 Danny Schogger - keyboard
 Anne Dudley - keyboard, programmering, strykearrangement, dirigent 
 Gary Moberley - keyboard, programmering 
 Lynton Naiff - keyboard, programmering 
 Jack Emblow - trekkspill på Lady on 5th Avenue
 Les Nemes - bass
 Paul Westwood - bass
 Chu Cho Mercham - bass
 Martin Cohen - bass
 Graham Ward - trommer
 Graham Jarvis - trommer 
 Beverley Skeete - bakgrunnvokal
 Chris Bradford - bakgrunnvokal
 Jay Carly - bakgrunnvokal
 Mick Tucker - bakgrunnvokal 
 Jocelyne Lacaille - fransk vokal
 Marc Fox - perkusjon
 Martin Drover - trompet
 Jamie Talbot - saksofon 
 Philip Smith - saksofon, brassarrangement 
 Vince Sullivan - trombone
 John Gallen - tekniker 
 Bernard Moulinier - tekniker
 John Brough - tekniker
 Paul Batchelor - tekniker
 Paul Borg - tekniker 
 Simon Fowler - fotograf 
 Andrej Wienskol - franske tekster
 Helene Byhring - franske tekster 
 Patrick Williams - management

Eksterne lenker
 

Musikkalbum fra 1985
The Monroes-album
Torstrand skole

Torstrand skole var en barneskole i Larvik. Bygningen, som ble oppført av murmester Thorenfeldt i 1913-1914. Adressen er Kristian Fredriks vei 1. Blant overlærerne kan en nevne Ivar Stavik, Johannes Bredvei og Liv Høeg. 

Sammen med Mesterfjellet skole hadde Torstrand skole 365 elever.

Thor Heyerdahl var elev ved Torstrand skole.

I 1858 åpnet den første Torstrand skole. Skolen fra 1914 ble utvidet i 1954.

Høsten 2014 flyttet alle elevene over veien til den nye barne- og ungdomsskolen Mesterfjellet.

Referanser

Skoler i Larvik
Everything’s Forgiven

Everything's Forgiven er et musikkalbum utgitt av The Monroes i 1987. Etter denne utgivelsen bestemte Lage og Eivind seg for å ta en pause.

Sporliste

 «I Call It Love» (Fosheim/Rølles) 4:53
 «Everything's Forgiven» (Fosheim/Rølles) 3:30
 «I'll Return to You» (Fosheim/Rølles) 4:00
 «All Those Years Ago» (Fosheim/Rølles) 4:24
 «Watching the Fools» (Fosheim/Rølles) 4:20
 «Be Alright» (Fosheim/Rølles) 3:45
 «Let Them Out of There» (Fosheim/Rølles) 3:37
 «If Only You Could See me Now» (Fosheim/Rølles) 5:50
 «On a Sunday» (Fosheim/Rølles) 3:54
 «Under the Angels» (Fosheim/Rølles/Kilevold)3:54

Medvirkende

The Monroes
 Lage Fosheim - sang, låtskriver
 Eivind Rølles - vokal, keyboard, trommer, perkusjon, låtskriver

Øvrige medvirkende
 Roy Bittan - keyboard, produsent
 John Rollo - produsent
 Sid McGinnis - gitarer 
 Phil Grande - gitar
 Lars Alsing - gitar
 Larry Fast - keyboard 
 Darryl Jones - bass 
 Neil Jason - bass
 David Beal - trommer, perkusjon
 Mark Pender - trompet
 Clarence Clemons - saksofon
 Frank Elmo - saksofon
 Rich Rosenberg - trombone 
 Cindy Mizelle - bakgrunnvokal 
 Curtis King - bakgrunnvokal
 Eric Troyer - bakgrunnvokal
 Holly Sherwood - bakgrunnvokal
 Jeff Ross - bakgrunnvokal
 Regina Belle - bakgrunnvokal
 Rory Dodd - bakgrunnvokal
 Tawatha Agee - bakgrunnvokal 
 Lars Kilevold - låtskriver 
 Dan Grigsby - tekniker, miksing 
 Chris Hodsdon - tekniker 
 Nelson Ayres - tekniker 
 David Thoener - miksing 
 Bob Ludwig - mastering 
 Waring Abbott - fotograf 
 Helene Byhring - tekstkonsept 
 Bill Durborow - coverkonsept, artwork 
 Spencer Drate - coverkonsept, artwork 
 David Sonenberg - management

Eksterne lenker
 Everything's Forgiven

Musikkalbum fra 1987
The Monroes-album
Long Way Home

Long Way Home er et musikkalbum utgitt av The Monroes i 1993. Dette ble bandets siste plate, da duoen ga seg senere det året.

Sporliste

 «Just Another Normal Day» (Fosheim/Rølles/Kilevold)
 «The Sun Goes Up» (Fosheim/Rølles)
 «Candyman» (Fosheim/Rølles/Kilevold)
 «It Must Be Love» (Fosheim/Rølles/Kilevold)
 «The Long Way Home» (Fosheim/Rølles/Kilevold)
 «Take Your Time» (Fosheim/Rølles/Kilevold)
 «Helpless» (Fosheim/Rølles)
 «Mad Man's World» (Fosheim/Rølles/Kilevold)
 «In Hiding» (Fosheim/Rølles/Kilevold)
 «Missing a Friend» (Fosheim/Rølles/Kilevold)

Medvirkende

The Monroes
 Lage Fosheim - sang, låtskriver, produsent
 Eivind Rølles - vokal, perkusjon, låtskriver, kor, produsent

Øvrige medvirkende
 Marius Müller - gitarer
 Lars Kilevold - piano, låtskriver, produsent 
 Lasse Hafreager - keyboard
 Bugge Wesseltoft - keyboard
 Ole Petter Hansen Chylie - trommer
 Audun Erlien - bass
 Håkon Iversen - kor
 Graham Ward - trommer
 Jaz Lochrie - bass
 Torstein Flakne - gitarer
 Mats Johansson - gitarer
 Jim Williams - gitarer
 Martin Hedström - gitarer
 Steinar Krokstad - trommer
 Richard Cottle - keyboard
 Kjetil Bjerkestrand - programmering
 Marc Fox - perkusjon
 Horns for Hire - blåseinstrumenter
 Nigel Hitchcock - saksofon
 Morten Halle - saksofon
 Carroll Thompson - bakgrunnvokal
 Juliette Roberts - bakgrunnvokal 
 Andy Caine - bakgrunnvokal
 Bob Ellis - bakgrunnvokal
 Roger Valstad - produsent, tekniker
 Bob Sargeant - produsent, miksing
 John Gallen - miksing
 Roberth Opsahl-Engen - tekniker, miksing
 Anders Lind - tekniker 
 Dag Thorenfeldt - fotograf

Eksterne lenker
 Long Way Home

Musikkalbum fra 1993
The Monroes-album
Odd Aalen

Odd Olai Aalen (født 6. mai 1947 i Oslo) er en norsk statistiker og er internasjonalt kjent for sin forskning på forløps- og overlevelsesanalyse. 

Aalen vokste opp i Oslo og fullførte Oslo katedralskole i 1966. Han studerte fysikk- og matematikk ved Universitetet i Oslo og ble cand.real. med hovedfag i statistikk i 1972. Deretter begynte han på doktorgradsstudier ved University of California i Berkeley, USA. Etter doktorgraden jobbet han som forsker ved Københavns Universitet og Universitetet i Tromsø, før han i 1982 ble medisinsk statistikker ved Universitetet i Oslo. Han ble professor fra 1985 og har nå en stilling ved Avdeling for biostatistikk. 

Han ble den første rene statistiker som ble fast ansatt ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo. Han har jobbet med å integrere kunnskap fra statistikkfaget i medisinstudiet. I 1992 ble han medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi. Fra 1997 til 1999 var han leder for Norsk statistisk forening. 

I sine tidlige studieår videreutviklet han den matematiske teknikken for overlevelsesanalyse som nå kalles Nelson-Aalen-estimatoren. Denne et svært hyppig brukt teknikk for beregning av risiko innen medisinsk forskning med livsløpsdata, forsikringsmatematikk og analyse av antatt levetid for tekniske komponenter. Hans mest siterte vitenskapelige artikkel er Nonparametric inference for a family of counting processes fra 1978.

Referanser

Eksterne lenker  

 Hjemmeside ved UiO
 Intervju av Odd O. Aalen i Tidsskrift for Den norske legeforening «Livet er en gåte, Baltus ...» januar 2007
 forskning.no Umulig å skille kultur fra natur? 14.04.2010

Norske professorer i statistikk
Professorer ved Universitetet i Oslo
Personer fra Oslo
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Fødsler i 1947
Douglas D. Osheroff

Douglas D. Osheroff (født 1. august 1945 i Aberdeen, Grays Harbor County, Washington) er en doktor i fysikk ved Cornell University fra 1973. Osheroff mottok Nobelprisen i fysikk i 1996. Kungliga Vetenskapsakademien sin begrunnelse for Nobelprisen var oppdagelsen av Superfluid i helium-3. Han delte prisen med landsmennene David M. Lee og Robert C. Richardson.

På begynnelsen av 1970-tallet arbeidet Lee, Osheroff og Richardson i lavtemperaturlaboratoriet ved  Cornell University. Her oppdaget de at heliumisotopen helium-3 kan bli superfluid ved en temperatur som kun ligger rundt to tusendeler av en grad over det absolutte nullpunktet. Dette superfluide kvantehydrogenet skiller seg fra den som ble oppdaget og studert på 1930-tallet, og som hadde rundt tusen ganger høyere temperatur enn den normale heliumisotopen helium-4. Den nye formen av helium-3 har svært spesielle egenskaper som ikke kan forklares med klassisk fysikk, men krever kvantefysikkalske forklaringer

Eksterne lenker 

Fysikere fra USA
Nobelprisvinnere fra USA
Nobelprisvinnere (fysikk)
Personer fra Aberdeen i Washington
Fødsler i 1945
Alumni fra Cornell University
Frederick Reines

Frederick Reines (født 16. mars 1918 i Paterson,  Passaic County, New Jersey, død 26. august 1998 i  California) var en amerikansk fysiker. Reines mottok  Nobelprisen i fysikk i 1995 for påvisningen av  nøytrinoer. Han delte prisen med landsmannen Martin Lewis  Perl.

Reines tok en Master of Science i fysikk i 1941 og tok senere en doktorgrad i fysikk ved New York University i 1944. Han begynte å jobbe ved Los Alamos Scientific Laboratory under ledelse av Richard Feynman og deltok i Manhattanprosjektet for å produsere den første atombomben.

Hypotesen om nøytrinoens eksistens er fra 1930-tallet. Nøytrino «oppstod» som en hypotetisk partikkel i et brev fra 1930 av Wolfgang Pauli (Nobelprisen i 1945). På den tiden var det kjent at mange atomkjerner endte sine liv ved å sende ut en elektron. Denne prosessen, som kalles betahenfall, ga forskerne mye hodebry, blant annet ved at fysikkens hellige lover – energiprinsippet – ikke syntes å gjelde. For å gjenopprette orden i fysikkens lovbok kom Pauli med det han kalte en «desperat løsning» – kjernen sendte ikke ut elektronet alene. Den ble fulgt av en annen småpartikkel, som ikke hadde elektrisk ladning og reagerte svært lite med sine omgivelser. Den lille partikkelen, som etter hvert fikk navnet nøytrino, tok en del av energien med seg og forsvant sporløst i det tomme intet. Energibalansen ble som forventet, bare man tok hensyn til den andelen som nøytrinoet hadde tatt med seg.

Det drøyde enda helt til 1956 før Reines og hans kollega Clyde L. Cowan lykkes med å påvise nøytrinoets eksistens.

Eksterne lenker 

Fysikere fra USA
Nobelprisvinnere fra USA
Nobelprisvinnere (fysikk)
Personer tilknyttet Manhattanprosjektet
Personer fra Paterson
Fødsler i 1918
Dødsfall i 1998
Trollfoss

Trollfoss i Larvik kommune er Vestfolds største fossefall. Fossen er en del av Dalelva som renner fra Svartangen og ut i Numedalslågen.

Fosser i Vestfold og Telemark
Lardals geografi
Numedalsvassdraget