alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Santa Maria della Concezione dei Cappuccini

Santa Maria della Concezione dei Cappuccini, eller Vår Frue av kapusinernes stiftelses kirke i Roma, Italia, var bestilt av pave Urban VIII til broren Antonio Barberini, som var medlem av kapusinerordenen. Den ligger til Via Veneto, nær Piazza Barberini

Interiøret

Kirken er tegnet av arkitektene Antonio Casoni og Michele da Bergamo og bygd mellom 1626 og 1631. Den består av et lite midtskip og flere sideskip brukt som kapeller med egne altere. I et av kapellene finnes levningene etter St. Felix av Cantalice og i et annet graven til den hellige Crispin av Viterbo.

Kunstverkene 

Det første kapellet har det dramatiske alterbildet (ill.) Erkeengelen Michael, malt av Guido Reni ca. 1635. og Gherardo delle Nottis Kristi bespottelse, foruten Paulus får synet igjen (ca. 1631) av Pietro da Cortona.

Det andre kapellet har Forvandlingen av Mario Balassi, og en Nedkomst (ca. 1632) av Lanfranco samt Santa Felice da Catalice av Alessandro Turchi,.

I det tredje finnes Sankt Fransiscus mottar sine stigmata av Domenichino og Bevitnelsen av Andrea Camassei.

Det fjerde inneholder Bønn i Getsemane (ca. 1632) av Baccio Ciarpi. 

Der er to bilder av maleren Andrea Sacchi i det femte kapellet: Den hellige Antonius og Jomfruens tilsynekomst (1645, viet til St. Bonaventure. Der er også et skulptert gravmele for Alexander Sobieski utført av Camillo Rusconi.

Kapusinerkrypten og ossuariet

Kirken er mest kjent som ossuarium, som inneholder beinrestene av mere enn 4 000 kapusinermunker, samlet mellom år 1528 og 1870. De er dandert i dekorative mønstre i barokk- og rokokkostil. Som turistattraksjon konkurrerer denne med katakombene. Det tsjekkiske Sedlec-ossuariet (1870) sies å ha blitt inspirert av dette.

Fra krypten

Referanser

Eksterne lenker

 Official website

Kirker i Roma
Barokken
Kapusinerordenen
Arkitektur i 1630-årene
Rione Ludovisi
NOU 1988:21, Steigum-utvalget

NOU 1988: 21 «Norsk økonomi i forandring. Perspektiver for nasjonalformue og økonomisk politikk i 1990-årene» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som la frem sin innstilling i 1988. Utvalget ble ledet av Erling Steigum som dengang var professor i samfunnsøkonomi ved Norges Handelshøyskole, og det blir derfor gjerne referert til som «Steigum-utvalget»

Utvalget la særlig vekt på problemene på «tilbudssiden» av norsk økonomi og tok til orde for tiltak som ville styrke produksjonsgrunnlaget og øke produktiviteten og velfersnivået gjennom bedre bruk av landets produksjonsfaktorer og ressurser. Det gjøres gjennom tiltak og virkemidler som på innrettes for at det blir mindre avvik mellom privatøkonomisk og samfunnsøkonomisk lønnsomhet.

Steigum-utvalget argumenterte for opprettelsen av et finansielt petroleumsfond.  Utvalget la vekt på at en måtte se den samlede formuen i form av petroleumsressurser og finansiell formue under ett. På basis av dette burde en fastsette forsvarlige handlingsregler for forvaltning av den samlede formuen. Oppbygging av et finansielt petroleumsfond måtte således ses som en omplassering av formue.  Formuesomplasseringen i seg selv gir ikke rom for å bruke mer over de offentlige budsjettene. 

En logisk konsekvens av å se den samlede formuen i form av petroleumsressurser og finansiell formue under ett er at man – dersom dette er mulig – innrette forvaltningen av den finansielle formuen slik at man reduserer eksponeringen til oljespesifikk risiko. Med stor sannsynlighet vil det innebære at man shorter oljeaksjer.

Utvalget foreslo bruk av permanentinntekten – det vil si den beregnede realavkastningen på gjenværende petroleumsreserver pluss avkastningen i Petroleumsfondet – fra oljevirksomheten som handlingsregel i finanspolitikken. Med en slik regel ville man unngå å havne i en situasjon hvor bruken av oljeinntektene øker så mye at man tærer på formuen. Dette skiller seg noe fra «Handlingsregelen» slik den ble implementert 13 år senere hvor det er kun forventet permanentinnekt fra det finansielle petroleumsfondet som blir brukt.

For pengepolitikken argumenterte utvalget for at sentralbankens viktigste oppgave var å sørge for lav og stabil inflasjon.  Som nominelt anker for økonomien valgte man fast valutakurs.

Tidligere utredninger om samme eller tilgrensende tema 
 NOU 1979:35, Lied-utvalget
 NOU 1983: 27 «Tempoutvalget»

Referanser

Norges offentlige utredninger
Norges økonomi
Iveragh

Iveragh (engelsk: Iveragh Peninsula, irsk:Uíbh Ráthach) er en halvøy i grevskapet Kerry i Irland. Den er den største halvøya i den sørvestlige delen av øya Irland. Midt på halvøya ligger fjellkjeden Macgillycuddy's Reeks med fjellet  Carrauntoohill som er det høyeste på Irland. 

Blant byer eller landsbyer på halvøya kan nevnes Killorglin, Cahersiveen, Portmagee, Waterville (Kerry), Caherdaniel, Sneem og Kenmare.

Den populære turiststien Ring of Kerry går rundt halvøya, og begynner og slutter i Killarney, like øst for halvøya.

Øya Valentia, som var det østlige endepunktet for den første kabelforbindelsen over Atlanterhavet, ligger utenfor nordvestspissen av halvøya. Den har landforbindelse med Iveragh gjennom en bro ved landsbyen Portmagee, men kan også nås ved en ferge.

Skelligøyene, kjente for fuglelivet og klosteranlegget på Skellig Michael ligger om lag 12 kilometer ut fra vestkysten. 

Republikken Irlands geografi
Kerry
Oppen

Oppen gnr. 52 (av norrønt Uppvin) er en gammel storgård som ligger sentralt i Heradsbygda, et lite stykke opp i lia som fører til Oppenåsen og like ovenfor Veksal og urgården Ve. Oppen ligger i tidligere Norderhov herredskommune, like vest for Hønefoss i Ringerike kommune.

Oppen nevnes første gang i skriftlige kilder i et diplom (DN. V 649) datert 21. mai 1477, da som Vppene. Der står det at Eivind på Oppen (Ewinder j Vppene) eide 2 øresbol jord i Veksal (Vessal) i Heradsbygda (Ydingsherad) på Ringerike. En Eivind på Oppen (Euend paa Open) nevnes i Skattemanntall av fogderier i Opplandene under Akershus len da gjengjerdsskatten (1 lod sølv) må betales i 1528 (NRJ IV s. 146), men om det er samme Eivind er uklart. Størrelsen på gjengjerden viser imidlertid at gården da var en fullgård.

Gårdsnavnet Oppen er sammensatt og betyr rett og slett vinene ovenfor, og det er med stor sannsynlighet urgården Ve det refereres til. Ve er synonym med det tidligere Norderhovhjemmet, som ble revet til fordel for nye Heradsbygda omsorgssenter, og ligger sentralt i bygda, et lite stykke nedenfor Oppen. Gården grenser også mot Hallum i øst og Kile i nord. I senere år har Oppen avstått mye grunn til den etter hvert utstrakte villabebyggelsen i Oppenåsen.

Se også 
 Liste over gårder i Ringerike
 Oppenborgen

Referanser 

Gårder i Ringerike
Franke Onsrud

August Hermann Franke Hanssen Onsrud (født 19. oktober 1885 på Vestre Toten, død 4. oktober 1945 samme sted) fra Oslo Østre skytterlag ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Bergen i 1921. Han var opprinnelig fra Oppland, og begynte sin skytterkarriere i Vestre Toten skytterlag, men flyttet til Oslo  i 1907. Han drev en blikkenslagerforretning. Onsrud var linksskytter og det var derfor en stor prestasjon å vinne stangmedaljen med et våpen som var beregnet for høyrehendte.

Onsrud deltok under sommer-OL for Norge i 1924 i Paris med 26.-plass i 50 m rifle, liggende og 35.-plass i 600 m frigevær. Han er bror til skytteren Jacob Onsrud.

Andre titler 
 Vinner av Stangskytingen (Stangmedaljen) 1921
 Nordisk mester miniatyrskyting (liggende) 1926
 OL-deltaker i 1924
 VM-deltaker i 1924 og 1929
 To klasseseire i skiskyting i Forsvarsrennet

Referanser

Kilder 
 Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen

Eksterne lenker 
 Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
 

Norske skyttere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1924
Skyttere under Sommer-OL 1924
Personer fra Vestre Toten kommune
Fødsler i 1885
Dødsfall i 1945
Rasmus R. Skjerpe

Rasmus R. Skjerpe (født 31. mai 1882, død 1976) fra Nærbø ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Kristiansand i 1923. Skjerpe var ansatt i NSB og representerte forskjellige lag i sin karriere siden han flyttet mye rundt i landet.

Referanser

Kilder 
 Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen

Eksterne lenker 
 Det frivillige Skyttervesens hjemmesider

Norske skyttere
Personer tilknyttet Norges Statsbaner
Personer fra Hå kommune
Dødsdato ikke oppgitt
Skelligøyene

Skelligøyene er to små bratte klippeholmer som ligger om lag 16 kilometer vest for Bolus Head på Iveraghhalvøya i Kerry i Irland. De er kjent for sine store bestander av havsule og lunde, og for det gamle klosteret nær toppen av den største øya.

Lille Skellig 
Den minste øya er Little Skellig (Sceilig Bheag på irsk). Den er stengt for publikum, og har verdens nest største koloni av havsuler med nesten 30 000 par. Øya ligger halvannen kilometer øst den større Skellig Michael.

Skellig Michael 
Den største øya er kjent som Skellig Michael (Sceilig Mhichíl på irsk) eller bare Great Skellig («Store Skellig»), den er på sitt høyeste over 230 meter over havet. På toppen av øya er det et tidlig kristent kloster fra 500-tallet, og øya er erklært som et verdensarvområde av UNESCO.

Natur 
Skelligøyene er kjente for sine sjøfuglkolonier, og de er en av de viktigste områdene for sjøfugl i Irland, både på grunn av de store bestandene og på grunn av mangfoldet i arter.

Blant de artene som hekker her er havsule, havhest, krykkje, havsvale, havlire, alke, lomvi og lunde (mer enn 4 000 lundefugl bare på Skellig Michael). I mindre antall forekommer også alpekråke (Pyrrhocorax pyrrhocorax) og vandrefalk.

Det er et rikt dyreliv i havet rundt øyene også. Havert (gråsel) er vanlig, og brugde, vågehval, delfinarter og havlærskilpadde har også blitt observert. Det er mange interessante steder for dykking rundt øyene, siden vannet er svært klart og det er undervanns­klipper ned til om lag 60 meters dyp.

Eksterne lenker 
 
 UNESCO Verdensarvsteder – Skellig Michael (engelsk)
 Skelligs Islands – offisiell side for turister (engelsk)
 SkelligsRock – Nettside med detaljer om historie og dyreliv (engelsk)

Øyer i Republikken Irland
Kerry
Alstahaug kommunes kulturpris

Alstahaug kommunes kulturpris deles ut årlig til «person(er), lag, foreninger, institusjoner eller grupper som har nedlagt et særlig betydningsfullt arbeid for og innen kulturlivet i kommunen».

Mottakere har vært:

 1991 – Asle Brovoll
 1992 – Bjørn Jacobsen
 1993 – Leif B. Lillegaard
 1994 – Ikke tildelt
 1995 – Steinbjørn Mentzoni
 1996 – Bjørn Vangen
 1997 – Torgrim Hofstad
 1998 – Kari Elfstedt
 1999 – Bodil Laugsand Lillegaard
 2000 – Trond Carlsen
 2001 – Thor Bergesen
 2002 – Thor Eriksen
 2003 – Bjørn Jens
 2004 – Eli Ringkjøb
 2005 – Aud Halsen Myhre
 2006 – Hroar Selboe
 2007 – Fyret ved Anne Meek
 2008 – Inge Ove Tysnes
 2009 – Sandnessjøen Idrettslag
 2010 – Inge Bildøy
 2011 – Jorunn Aune
 2012 – Sandessjøen Mannskor
 2013 – Nils Falch
 2014 – Eva K. Brandth
 2015 – Stein Ivar Mortensen
 2016 – Svein-Terje Olsen
 2017 – Sandnessjøen båtforening
 2018 – Hilde Skjevelnes Henriksen
 2019 – Havnafestivalen

Referanser

Kulturpris
Norske kulturpriser
1991 i Norge
Utmerkelser etablert i 1991
Clarion (programmeringsspråk)

Clarion er et utviklingsverktøy og et 4GL objektorientert programmeringsspråk som har fokus på database-applikasjoner. Det har støtte for ISAM, SQL og ADO for tilgang til data, i tillegg til lese-/skrivestøtte for flere typer flat-fil formater som f.eks CSV, og kommunikasjon med relasjonsdatabaser via ODBC.

Eksterne lenker 

 SoftVelocity

Programmeringsspråk
Integrerte utviklingsmiljøer
Hensmoen

Hensmoen er et industriområde sør i tidligere Norderhov herredskommune, nå Ringerike kommune i Buskerud. Storparten (vestover) av området ligger imidlertid i Ytre Ådal, i tidligere Ådal kommune. Stedet ligger langs begge sider av europavei 16, mellom Hønefoss og Hallingby, og har innkjøring et par kilometer nord for Nymoen. Samme innkjøring kan man også benytte for å komme til grenda Vågård.

Industrifeltet har blant annet industri innen elektro-, spennbetong-, emballasje-, galvanisering-, plast- og mekanisk industri. Også Statens vegvesen har tilhold i industrifeltet.

Ådals geografi
Norderhovs geografi
Vågård

Vågård (gnr. 92) er en gammel storgård i tidligere Norderhov herredskommune og ligger i Haug kirkesogn, nå Ringerike kommune i Buskerud. Navnet stammer trolig fra det norrøne uttrykket vá, som betyr avsides og kan ha med gårdens beliggenhet i forhold sognets yttergrenser å gjøre. Vågård, er delt, ligger helt i ytterkant. En annen teori er at navnet stammer fra det norrøne mannsnavnet Vaði. Sistnevnte er basert på at en av nabogårdene heter Marigård. Gårdsnavn som ender på -gård/-gard ble gjerne anlagt i kristen tid. Vågård nevnes ikke i skriftlige kilder før i 1528 (NRJ. IV 373).

Vågårdsgrenda 
Vågård er også ei lita grend som gjerne regnes til Ytre Ådal, fordi den ligger i direkte tilknytning til industriområdet Hensmoen som for det meste tilhører dette distriktet, men Vågårdsgrenda med Sørflaten tilhørte opprinnelig Haug kirkesogn (nå Ullerål kirkesogn) og ligger i tidligere Norderhov herredskommune. Stedet ligger langs europavei 16 og strekker seg nordøstover mot gårdene Øvre Vågård og Nedre Vågård. Innkjøring til området går enten via avkjøringen til Nymoen eller Hensmoen fra E16.

Vågård er i dag helst kjent for en tragisk hendelse som fant sted der den 22. august i 1926; lensmannsmordene på Vågård.

Se også 
 Liste over gårder i Ringerike

Gårder i Ringerike
Norderhovs geografi
Kilemoen

Kilemoen er en stor breelvavsetning etter siste istid som ligger i tidligere Norderhov herredskommune langs vestbredden av Ådalselva, på grensen mot det sørvestre Ytre Ådal og like nord for Begnamoen i Ringerike kommune i tidligere Buskerud. Adkomst går via avkjøring fra europavei 16 ved Follum, like nord for Heradsbygda. Området preges av en mo kledd med boreal barskog og lyng. Den inkluderer dessuten et industrifelt, kommunens vannverk, et pukkverk og et grustak med store reserver.

Kile 

Kilemoen har navn etter den gamle storgården Kile (gnr. 51) som ligger langs Kilealleen, like nord for den gamle storgården Follum og rett sør for Kilemoen. Kilealleen utgjorde imidlertid tidligere nedre del av den gamle ferdaveien mot Vestre Ådal. Kile kan opprinnelig være den eldste av de to storgårdene, men Kile er i dag delt i Kile (gnr. 51/1) og Østre Kile (gnr. 51/2). Av skattemanntallet for fogderier i Opplandene under Akershus len i 1528 (NRJ IV s. 147) går det fram at Helge i Kile (nevnt som Helig i Kyler) måtte ut med 1 lod sølv i gjengjerdsskatt. Det betyr at gården da var en fullgård. Kile tilhører tidligere Heradsfjerdingen i Norderhov og grenser i nord mot Rognerud (gnr. 280) i Ytre Ådal.

Like nord for Kile ligger også bygdeborgene «Ormekula» og «Slotteberget» på hver sin lille bergtopp i Raukleiva, like nordvest for Kilebakken. Dette er to parallelt liggende forhistoriske forsvarsanlegg som kun er adskilt av ei 30–40 meter bred kløft. Begge dateres til jernalderen og knyttes gjerne opp til det store gravfeltet på Veien og urgården Ve i Heradsbygda. Størrelsen på gravfeltet, som også er synonymt med Buskerud fylkes 1000-års sted, mer enn antyder at området må ha vært et betydelig maktsentrum i fordums tid.

Øvre og Nedre Kilemoen 
Industriområdet på Kilemoen er delt i øvre og nedre Kilemoen. Grusforekomsten, som ligger på Øvre Kilemoen og utnyttes kommersielt, utgjør cirka 125 millioner m³, hvorav cirka 22 millioner m³ er utnyttbart. Den er dermed den tredje største (utnyttbare) forekomsten på Ringerike, etter Eggemoen (298/94 millioner m³) og Hensmoen (86/23 millioner m³). På Øvre Kilemoen ligger også et grunnvannsreservoar (dødisgrop) med i alt 6 grunnvannsbrønner som utnyttes kommunalt som drikkevannskilde for befolkningen i Ringerike. Kilemoen vannverk eies av Ringerike vannverk og dekker cirka 80 prosent av det kommunale drikkevannsbehovet. Det moderne vannverket forsyner cirka  innbyggere, men har kapasitet til å forsyne opp til .

På Nedre Kilemoen ligger det en lang rekke mindre industri- og tjenestebedrifter på hver side av Follummoveien, som fører inn på industriområdet .

Se også 
 Kaldbekk, naturlig vannkilde med lange tradisjoner
 Gårder i Ringerike

Referanser 

Norderhovs geografi
Slieve League

Slieve League klippene (irsk: Sliabh Liag oversatt grå berg) i grevskapet Donegal i Irland hører til de høyeste klippene i Europa. De er om lag 600 meter høye og omtales i turistbrosjyrer ofte som de høyeste havklippene i Europa. Dette er imidlertid ikke korrekt, siden både klippene på Achill Island (også i Irland) og klippeformasjoner i Skandinavia er høyere.

Klippene ligger på vestkysten av Donegal, ut mot Atlanterhavet mellom landsbyene Carrick og Malin Beg. De regnes som en av viktigste severdighetene i denne regionen

Eksterne lenker 
 

Republikken Irlands geografi
Donegal
Eikli skole

Eikli skole er en nedlagt barneskole i Hønefoss, som hadde ca. 200 elever fordelt på 7 klasser. Skolen, som ble grunnlagt i 1914, ligger i tidligere Norderhov kommune, ved grensen mot Hønefoss langs Storelva og Osloveien på Eikli, rett sør for Kvernbergsund bru og like ved Ringerike rådhus i Ringerike kommune. Skolen hadde ca. 30 ansatte og har vært utbygd flere ganger.

Skolen ble nedlagt i 2019, og elevene ble overført til den nybygde Benterud skole.

Bildegalleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Barneskoler i Viken
Norderhov
Skoler i Ringerike
Alfio Basile

Alfio Rubén Basile (født 1. november 1943 i Bahía Blanca), kjent som «Coco», er en argentinsk fotballtrener, tidligere spiller. Fra september 2006 ble han utpekt til trener for , da han etterfulgte José Pékerman.

Han trente også Argentina i perioden 1990–1994.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Argentinske fotballspillere
Argentinske fotballtrenere
Trenere i Fotball-VM 1994
Fotballspillere for Racing Club de Avellaneda
Fotballspillere for Club Atlético Huracán
Fotballtrenere for Rosario Central
Fotballtrenere for Racing Club de Avellaneda
Fotballtrenere for Club Atlético Huracán
Fotballtrenere for Chacarita Juniors
Fotballtrenere for Instituto
Fotballtrenere for Club Nacional de Football
Fotballtrenere for CA Vélez Sarsfield
Fotballtrenere for Talleres de Córdoba
Fotballtrenere for San Lorenzo
Fotballtrenere for Club Atlético Colón
Fotballtrenere for Boca Juniors
Fotballtrenere for Club América
Fotballtrenere for Atlético de Madrid
Trenere for Argentinas herrelandslag i fotball
Personer fra Bahía Blanca
Fødsler i 1943
Nevado Huascarán

Nevado Huascarán er et fjell i Peru i Sør-Amerika som måler 6 768 meter over havet. Det er det høyeste fjellet i Peru og det fjerde høyeste i Sør-Amerika. Det ligger i Huascarán nasjonalpark i Andes i Ancash-regionen i det nordlige Peru. 

Huascarán er et fjellmassiv med tvillingtopper; en nord- og en sørtopp.

Oppstigninger 
Den nordlige toppen har flest oppstigninger. Et klatrelag med A. S. Peck, R. Taugwalder og G. zum Taugwald var de første som nådde nordtoppen den 2. september 1908, mens P. Borchers, W. Bernhard, H. Hoerlin, E. Hein og  E. Schneider var de første på sørtoppen den 20. juli 1932.

I mai 1970 skjedde en naturkatastrofe ved Huascarán da et snø- og steinskred utslettet byen Yungay med over 20 000 innbyggere. Skredet ble utløst av et stort jordskjelv som ellers gjorde mye skade i det nordlige Peru.

Eksterne lenker 
 
 Nettstedet Andeshandbook om Huascarán
 Huascarán i Yungay, Peru
 Ascenciones al Huascaran, Peru

Fjell i Peru
Andes
Fjell over 6000 meter
Jane Cederqvist

Jane Cederqvist (født 1. juli 1945) er en tidligere svensk svømmer. I en alder av 15 år tok hun sølv på 400 m fri under OL 1960 i Roma.

Hun fikk tilnavnet «Silver-Jane» i svenske medier, og ble tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje i 1960. Allerede året etter la hun opp, bare 16 år gammel.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Svenske svømmere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Sverige
Medaljevinnere under Sommer-OL 1960
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1960
Svømmere under Sommer-OL 1960
Fødsler i 1945
Olympiske medaljevinnere i svømming
Helge Andre Njåstad

Helge Andre Njåstad (født 5. juni 1980) er en norsk politiker (FrP). Han har vært innvalgt på Stortinget fra Hordaland siden 2013. Før dette var Njåstad ordfører i Austevoll kommune 2003–2013.

Han har vært medlem av Austevoll kommunestyre siden 1999, medlem av Hordaland fylkesting 2003–2013 og medlem av fylkesutvalget 2011–2013. Etter at Fremskrittspartiet fikk 33,2 % av stemmene og inngikk et valgteknisk samarbeid med Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, ble Njåstad valgt til ordfører som 23-åring i 2003. Samarbeidet ble videreført etter valgene i 2007 og 2011, da Fremskrittspartiet fikk henholdsvis 43,7 og 47,4 % av stemmene. I 2010 ble han leder i Fremskrittspartiets kommunalpolitiske utvalg, der han hadde vært medlem siden 2005. Han var formann i Austevoll FrP 2000–2003. Njåstad var dessuten varamedlem av Noregs Mållags sentralstyre 2007–2008.

Han gikk allmennfaglig linje ved Austevoll videregående skole 1996–1997 og Bergen Handelsgymnasium 1997–1999. Han var markedsmedarbeider i Austevoll forlag A/S 1999–2003 og overtok som daglig leder i 2003. Fra høsten samme år fikk han permisjon for å skjøtte ordførervervet.

Som leder av FrPs organisasjonsutvalg skal han gjentatte ganger ha diskutert sensitive saker med en tillitsvalgt for FrP som ikke er medlem av utvalget. Som en følge av dette trakk han seg fra alle tillitsverv i FrP i januar 2019.

Njåstad har aksjer i flere oppdrettsselskaper (Mowi, Salmar, Grieg og Austevoll Seafoo) og har sammen med blant annet selskapet Mowi engasjert seg mot forslag i 2022 mot grunnrenteskatt på oppdrettsvirksomhet.

Stortingskomitéer 
 2020–2025 1. nestleder i Kommunal- og forvaltningskomiteen
 2019–2020 Medlem av Arbeids- og sosialkomiteen
 2017–2019 2. nestleder i Finanskomiteen
 2013–2017 Leder av Kommunal- og forvaltningskomiteen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Stortingsrepresentanter fra FrP
Stortingsrepresentanter for Hordaland
Stortingsrepresentanter 2013–2017
Ordførere i Austevoll
FrP-ordførere i Hordaland
Personer fra Austevoll kommune
Stortingsrepresentanter 2017–2021
Stortingsrepresentanter 2021–2025
Nynorskforkjempere
Sverre Glomnes

Sverre Glomnes (født 25. juni 1904, død 10. januar 1988) fra Oslo ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Kristiansand i 1933. Han fulgte dermed i fotsporene til sin far, dobbeltkongen fra 1906 og 1907, Mathias Glomnes.

Søsteren, Elfrida Glomnes (f. 14. oktober 1906, d. 21. mars 1984), giftet seg med motstandsmann og historiker Einar Høigård. Etternavnet stammer fra gården Glomnes i Oppstryn i Stryn kommune.

Andre titler 
 Vinner av Hagens Krus i 1924
 Vinner av samlagsskytingen med Oslo i 1930, 1936 og 1946
 Vinner av Raufosspokalen 1951
 Vinner av Normapokalen 1961
 Norgesmester armégevær 1929 og 1930
 Bronsemedalje VM frigevær knestående 1929

Referanser

Kilder 
 Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen

Eksterne lenker 
 Det frivillige Skyttervesens hjemmesider

Norske skyttere
Florian Eckert

Florian Eckert (født 7. februar 1979 i Lörrach) er en tidligere tysk alpinist. Spesialdisiplinen var utfor.

Under VM 2001 i St. Anton am Arlberg tok Eckert en overraskende bronsemedalje i utforrennet, bare slått av østerrikerne Hannes Trinkl og Hermann Maier. Han fulgte opp med to andreplasser i renn i Norge. På grunn av en alvorlig kneskade måtte han ta to års pause fra konkurranseidrett.

Karrierens høydepunkt kom under VM 2005 i Bormio, da han var med på å ta gull for Tyskland i lagkonkurransen. I tillegg kom han på sjetteplass i super-G og på 12.-plass i utfor.

På grunn av stadige kneproblemer kunngjorde Eckert i september 2005 at han la opp.

Pallplasseringer i verdenscupen

Referanser

Eksterne lenker 
 Florian Eckerts hjemmeside
 

Tyske alpinister
Verdensmestere i alpint
Personer fra Lörrach
Fødsler i 1979
Tyske mestere i alpint
Deltakere under VM i alpint 2001
Deltakere under VM i alpint 2005