alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Storlirennet

Storlirennet, arrangert første gang i 1938, er et skirenn mellom Sverige og Norge som arrangeres årlig. Starten er på Storlien og mål i Grova skisenter i Meråker. Starten er på 640 moh., og mål er på 410 moh. Løpet startet opp igjen i 2004, etter tretten års opphold.

Idrettslaget Varden Meråker er arrangør i samarbeid med andre lag i Norge og Sverige. Rennet er 36 km og går i fristil. I 2017 ble rennet forkortet til 24 km, og i 2019 ble rennet avlyst på grunn av været.

Tor Håkon Holte vant i 1984 på en time og atten minutter, som var rekord inntil oppholdet fra 1990. To kvinner deltok i 1938, men rennet hadde ikke egen kvinneklasse før i 1980 da Berit Aunli vant.

Vinnere 
1938: 
1939: 
1940: Alfred Kvernmo
1941–1945: ikke arrangert
1946: 
1947: 
1948: 
1949: Ola Langsåvold
1950: 
1951: John Stenøien
1952: John Stenøien/Andor Leikvam
1953: Andor Leikvam
1954: 
1955: 
1956: Kristen Kvello
1957: Sverre Stensheim
1958 Sverre Stensheim
1959: Magnar Lundemo
1960: Sverre Stensheim
1961: Oddmund Jensen
1962: Magnar Lundemo
1963: Eero Mäntyranta
1964: Reidar Hjermstad
1965: Magnar Lundemo
1966: Magnar Lundemo
1967: Harald Grønningen
1968: Erling Steineide
1969: Pål Tyldum
1970: Audun Nerland
1971: Magne Myrmo/Pål Tyldum
1972: Pål Tyldum
1973: Ivar Formo
1975: 
1976: Oddvar Brå
1977: Magnar Lundemo
1978: Oddvar Brå
1979: Jan Lindvall
1980: Ove Aunli, Berit Aunli
1981: John Aalberg, 
1982: Pål Gunnar Mikkelsplass
1983: Ove Aunli
1984: Tor Håkon Holte, 
1985: 
1986: , Anita Bergdal
1987: 
1988: 
1989: avlyst pga. snømangel
1990: 
1991–2003: ikke arrangert	
2004: Eldar Rønning, Laila Selbæk
2005: , Kari Henneseid Eie
2006: Morten Brørs, Silvana Bucher
2007: Tor-Arne Hetland, Kristin Mürer Stemland
2008: Anders Södergren, Charlotte Kalla
2009: Daniel Myrmæl Helgestad, 
2010: Morten Eilifsen, Tuva Toftdal
2011: Morten Eilifsen, Tuva Toftdal
2012: Kristian Tettli Rennemo, Kari Henneseid Eie
2013: , Kari Henneseid Eie
2014: Daniel Svensson, Silje Øyre Slind
2015: Petter Northug jr., Heidi Weng
2016: Emil Iversen, Maria Strøm Nakstad
2017:	Petter Northug jr., Anna Haag 
2018: Jan Thomas Jenssen, Marte Skaanes
2019: avlyst på grunn av værforholdene
2020–2021: avlyst på grunn av koronapandemien
2022: ,

Referanser

Eksterne lenker 

Skirenn i Norge
Skirenn i Sverige
Sportsarrangementer i Trøndelag
Sport i Meråker
Sport i Åre kommune
Repeterende arrangementer etablert i 1938
Pelle Svansløs (film fra 2020)

Pelle Svansløs (svensk: Pelle Svanslös) er en svenskprodusert animert langfilm fra 2020. Filmen er regissert av Christian Ryltenius, med manus av Johan Bogaeus. Filmen er basert på Gösta Knutssons bøker om den haleløse katten Pelle Svansløs.

Historie 
I en forferdelig storm faller Pelle Svansløs ned i en elv som fører ham til den underlige storbyen Uppsala. Der er han helt alene men treffer mange nye venner. Byen er også full av ikke så koselige typer. Og vil han noen gang komme hjem til Birgitte igjen?

Stemmeskuespillere

Svensk versjon 
 Adam Pålsson – Pelle Svansløs
 Christopher Wagelin – Slemme Måns
 Li Hagman – Maja Gräddnos
 Olof Wretling – Bill
 Sven Björklund – Bull
 Ester Lejdemyr – Birgitta
 Lena-Pia Bernhardsson – Gammel-Maja
 Marie Richardson – Reven
 Mattias Knave – Ruskis 
 Adam Fietz – Pyret
 Ole Ornered – Käftis
 Tiffany Kronlöf – Katti
 Bianca Kronlöf – Kaa
 Steve Kratz – Trisse
Tomas Tivemark – Murre
 Ole Forsberg – Jaames
 Göran Engman – Bonden
 Gila Bergqvist – Birgittas mor
 Joakim Jennefors – Birgittas far
 Hugo Bergström – Olle

Norsk versjon

Eksterne lenker 

Svenske barnefilmer
Svenske animasjonsfilmer
Filmer fra 2020
Protofarsus

Protofarsus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Små til middelsttore (5-6,5 millimeter), avlange, blanke, brunrøde til mørkbrune råtevedbiller. Ocersiden er fint punktert og fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, trådformede, noe lenger enn hode + pronotum. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, litt bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, jevnbrede, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har fine lengdestriper. Beina er temmelig korte og spinkle.

Levevis 
Artene lever i skog, forøvrig er biologien ukjent, men larvene utvikler seg trolig i død ved.

Utbredelse 
Artene er utbredt i Mellom- og det sørligste Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Melasinae Fleming, 1821
 Stammen Dirhagini Reitter, 1911
 Slekten Protofarsus Muona, 2000
 Protofarsus caribicus Muona, 2000
 Protofarsus convexus (Fisher, 1945)

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
 

Biller formelt beskrevet i 2000
Råtevedbiller
Chicago Symphony Orchestra

Chicago Symphony Orchestra eller Chicago Symfoniorkester er et amerikansk symfoniorkester stiftet i 1891. Riccardo Muti har vært sjefdirigent for orkesteret siden 2010.

Eksterne lenker 
 
 

Orkestre
Etableringer i 1891
Chicago
Vincent Cichowicz

Vincent Cichowicz (født 27. august 1927 i Chicago i Illinois, død 11. desember 2006 i Walworth County, Wisconsin) var en anerkjent amerikansk trompetist, som underviste Richard Illman og Rex Richardson.

Cichowicz spilte trompet i Chicago Symphony Orchestra i perioden 1952 - 1974, der han blant annet spilte sammen med Bud Herseth.

Referanser 

Trompetister fra USA
Zellwegers syndrom

Zellwegers syndrom er et uvanlig og arvelig syndrom som påvirker peroksimer. Dette er spesielle organer i cellene som sørger for å nøytralisere giftige stoffer. Barnet som er berørt av syndromet har både øyeskade (retinopati) og et gjenkjenbart utseende med lang panne, stor frontskalle, epikantisk fold, ører med lav plassering og liten hake. Det antas at alle med syndromet har hørseltap.

Barn med Zellwegers syndrom har ofte svake muskler, noe som fører til at de ikke beveger mye på seg. Syndromet fører ofte med seg at de har problemer med å suge og svelge, lav fødselsvekt og er kortere i høyden enn gjennomsnittet. Barn har ofte kramper og en forsinket motorisk og mental utvikling. 

I tillegg til retinaendringer, er grå stær og andre øyeendringer til stede hos mange barn. Det er uvanlig at barnet er eldre, enn 6 måneder. Imidlertid er det noen tilfeller der barna ser ut til å ha en mildere variant av syndromet. Syndromet er oppkalt etter barnelege og professor Hans Ulrich Zellweger (1909–90). Det anslår at rundt 140 000 barn blir født med syndromet på verdensbasis.

Behandling
Foreløpig er ingen behandling kjent. Det prøves en rekke lindrende type behandling som kan minke symptomene.

Referanser

Eksterne lenker
Zellwegers syndrom, Store Norske Leksikon

Barnesykdommer
Sjeldne tilstander
Nikita Haikin

Nikita Iljitsj Haikin (, ; født 11. juli 1995) er en russisk-israelsk fotballspiller som spiller for Bodø/Glimt.  

Haikin ble signert som andrekeeper bak kaptein Ricardo Friedrich for Bodø/Glimt i 2019. Foran 2020-sesongen var han også tiltenkt rollen som andrekeeper bak Joshua Smits, men i løpet av sesongen kjempet han seg frem til å bli et førstevalg. Han ble kåret til banens beste spiller i 1-2 seieren borte mot Strømsgodset da Bodø/Glimt sikret sitt første seriegull i historien.

Klubbfotball 
Haikin var en del av Chelseas ungdomsakademi frem til han ble frigitt i September 2013, da han blant annet prøvespilte for Reading.

Haikin debuterte på profesjonelt nivå i den israelske toppserien for Bnei Yehuda Tel Aviv den 25. februar 2017, i en kamp mot Maccabi Tel Aviv.

Oppdatert 15. oktober 2021

Meritter

Klubb 
 Bnei Yehuda
 Israelsk cup (1): 2016-17

 Bodø/Glimt
 Seriemester Eliteserien: 2020, 2021

Referanser

Eksterne lenker 

 Nikita Khaykins profil på glimt.no

Israelske fotballspillere
Russiske fotballspillere
Utenlandske fotballspillere i Norge
Fotballspillere for FK Bodø/Glimt
Fotballspillere for Hapoel Kfar Saba FC
Fotballspillere for Bnei Yehuda Tel Aviv FC
Fotballspillere for FK Kuban Krasnodar
Målvakter i fotball
Viking Fotballklubb i 1995



Eliteserien

Kamper

Seriekamper

Norgesmesterskapet i fotball

UEFA-cup 95/96

Spillerstatistikk

Overganger

Referanser

Kilder 
 
 
 

Sesongartikler for Viking Fotballklubb
Sesongartikler for norske fotballag 1995
Tippeligaen 1995
San Lorenzo fuori le Mura

San Lorenzo fuori le Mura er en tidlig basilika i Roma, en av de syv valfartskyrkene. Basilikaen er en patriarkalbasilika og står i rang nest etter de fire hovedbasilikaene (basilicae maiores) i Roma: Lateranbasilikaen, Peterskirken, San Paolo fuori le Mura og Santa Maria Maggiore. Basilikaen er dedisert til den hellige Laurentius. Tilnavnet fuori le Mura angir at basilikaen ligger utenfor bymurene.

Basilikaen ble bombeskadet i 1943.

Bilder

Litteratur

 Antonio Muñoz: La Basilica di S.Lorenzo fuori le mura, Roma 1944
 Richard Krautheimer, Wolfgang Frankl: S. Lorenzo fuori le mura, in Richard Krautheimer: Corpus basilicarum christianarum Romae, Band 2, Città del Vaticano 1962, s. 1–144.
 Daniela Mondini: S. Lorenzo fuori le Mura in Rom. Der Bau und seine liturgische Ausstattung im 13. Jahrhundert, i Georges-Bloch-Jahrbuch des Kunstgeschichtlichen Seminars der Universität Zürich 2, 1995, s. 12–29.
 Simonetta Sperra: La viabilità tardoantica e medievale dalla porta Tiburtina a San Lorenzo fuori le mura. Una nota, I: Bullettino della Commissione Archeologica Comunale di Roma, Band 99 (1998), s. 125–144.
 Simonetta Ciranna: Spolia e caratteristiche del reimpiego nella Basilica di San Lorenzo fuori le Mura a Roma, Roma 2000, ISBN 88-86599-41-2.

Eksterne lenker
 

Lorenzo  Mura
Lorenzo Mura
Quartiere Tiburtino
Sørsamisk kulturpris

Sørsamisk kulturpris er en utmerkelse som ble oppretta av Nord-Trøndelag fylkeskommune og delt ut første gang i 2017. Prisen deles ut av Saemien Sijte i samarbeid med Gïelem nastedh, Gïeleaernie og Aajege, og går til personer som har hatt stor betydning for sørsamisk kultur.

Prisvinnere 
 2017 – Arvid Jåma
 2018 – Sverre Fjellheim
 2019 – Jonhild Joma, Evald Stenfjell og Jonar Thomasson
 2020 – ikke utdelt
 2021 – Bierna Bientie og Cecilia Persson
 2022 – Maja Dunfjeld

Referanser 

Norske kulturpriser
Samisk kultur
Sørsamene
Peter Sebastian Szilvay

Peter Sebastian Szilvay (født 24. februar 1971 i Oslo) er en norsk dirigent og bratsjist.

I 1996 hadde Szilvay sin ilddåp som dirigent med KORK, som avslutning på diplomstudiet ved Norges musikkhøgskole. Han var dirigentstipendiat hos Stavanger Symfoniorkester i perioden 1998–2000 og vant den norske dirigentkonkurransen ”Årets dirigent” i 1999. Samme år inviterte Mariss Jansons ham inn som sin assistent. Szilvay har hentet erfaring fra arbeid med en rekke orkestre. Szilvay dirigerte Manger Musikklag til seier i europamesterskapet for brassband i 2011.

Referanser

Eksterne lenker  
peterszilvay.com hjemmeside

Norske dirigenter
EM for brassband 2022

EM for brassband 2022, det 43. europamesterskapet for brassband arrangeres i Symphony Hall, Birmingham 28. april - 1. mai 2022. Mesterskapet skulle opprinnelig arrangeres i Innsbruck.

Resultater 
Cory Band vant «Premier Section» og ble europamestere.

«Challenge Section» ble vunnet av tyske Brass Band Regensburg, dirigert av Dave Lea.

 Theo Rossier fra Sveits vant komponistkonkurransen.

 Catch Basin Brass Band fra Østerrike vant EYBBC Premier Section.

Wardle Academy Youth Band fra England vant EYBBC Development Section.

Musikk 
Pliktnummer i «Premier Section»-konkurransen: Saints Triumphant av Philip Wilby, i «Challenge section»: Variations av Ralph Vaughan Williams.

Referanser

Eksterne lenker
 European Brass Band Association

EM for brassband
Musikk i 2022
EM for brassband 2023

EM for brassband 2023, det 44. europamesterskapet for brassband skal etter planen arrangeres i Malmö 29. april - 7. mai 2023. Pre koronaviruspandemien skulle mesterskapet arrangeres i Stavanger 2023.

Referanser

Eksterne lenker
 European Brass Band Association

EM for brassband
Musikk i 2023
James Gourlay

James Gourlay (født 1956) er en britisk tubaist og dirigent.

Gourlay er dirigent for River City Brass, men har også samarbeidet med en rekke andre profane brassband; Brass Band Berner Oberland, Manger Musikklag, Stavanger Brass Band, Brass Band Treize Etoiles, Grimethorpe Colliery Band, Fodens Band, Desford Colliery Brass Band, Brighouse & Rastrick Band og Fairey Band.

Referanser 

Britiske dirigenter
Tubaister
River City Brass

River City Brass Band er et profesjonelt brassband med base i Pennsylvania, USA. 

River City Brass har samarbeidet mye med den skotske tubaisten og dirigenten James Gourlay.

Referanser

Eksterne lenker 
 River City Brass

Brassband fra USA
Etableringer i 1981
Pennsylvania
Liste over norske restauranter i Michelinguiden

Liste over norske restauranter i Michelinguiden viser restauranter i Norge som er eller har vært nevnt i Michelinguiden.

Norge var en del av den engelskspråklige delen Michelin Hotels and restaurants – Main cities of Europe, men er siden 2014 i en egen Nordisk Guide. Fra 2015 kan også andre spisesteder enn hovedstedene i Norden få stjerne.

24. februar 2016 fikk Maaemo tre stjerner i guiden.

Re-Naa i Stavanger ble i 2016 første restaurant utenfor Oslo til å få stjerne i Guide Michelin.

I 2012 fikk Maaemo to stjerner i guiden, det andre norske spisestedet som fikk to, det første var Bagatelle. Spisestedet Feinschmecker mistet sin ene stjerne etter 19 år. Blant norske spisesteder som tidligere har hatt én stjerne i Michelinguiden er  Annen Etage Continental, D’Artagnan, Le Canard, Restaurant Oscarsgate (alle i Oslo) og Haga Restaurant (i Bærum).

Referanser

 
Michelinguiden
Muonaja

Muonaja er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
En middelsstor (ca. 8 millimeter), avlang, brunlig råtevedbille. Antennene er korte og trådformede. Oversiden er fint hårete.

Levevis 
De fleste artene i familien råtevedbiller (Eucnemidae) har larver som lever i død ved.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Australia (Victoria).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Muonajini Özdikmen, 2008
 Slekten Muonaja Özdikmen, 2008
 Muonaja yonde (Muona, 1993)

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Yanga Muona, 1993 

Biller formelt beskrevet i 1993
Råtevedbiller
Australias insekter
Pseudoisarthrus

Pseudoisarthrus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
En liten (ca. 4-5 millimeter), avlang, brunsvart råtevedbille. Antennene er rødbrune, trådformede, omtrent en tredjedel av kroppslengden.
Oversiden er fint hårete. Pronotum er o0mtrent ås langt som bredt med litt tilbaketrukne bakhjørner.

Levevis 
Artene har larver som utvikler seg i død ved.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Sørøst-Asia (Laos).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien linderåtevedbiller (Macraulacinae) Fleutiaux, 1922
 Stammen Macraulacini Fleutiaux, 1922
 Slekten Pseudoisarthrus Otto, 2016
 Pseudoisarthrus annamensis Otto, 2016

Referanser

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 2016
Råtevedbiller
Laos' insekter
Xylofornax

Xylofornax er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Små (ca. 5-6 millimeter), avlange, svarte råtevedbiller. Antennene er rødbrune, trådformede til litt sagtakkede (bare hunner er kjente), omtrent en tredjedel av kroppslengden.
Oversiden er fint hårete. Pronotum er rektangulært, tydelig lengre enn bredt med litt tilbaketrukne bakhjørner.

Levevis 
Artene har larver som utvikler seg i død ved.

Utbredelse 
Artene er kjent fra Sørøst-Asia (Laos).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
 Stammen Macraulacini Fleutiaux, 1922
 Slekten Xylofornax Otto, 2016
 Xylofornax dromaeoloides Otto, 2016
 Xylofornax piceus Otto, 2016

Referanser

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 2016
Råtevedbiller
Laos' insekter
Gonzalo Escobar

Gonzalo Escobar (født 20. januar 1989 i Manta) er en ecuadoriansk profesjonell tennisspiller, som tok bronsemedalje i dobbel med Emilio Gómez under Panamerikanske leker 2015.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ecuadorianske tennisspillere
Deltakere for Ecuador under Panamerikanske leker 2015
Tennisspillere under Panamerikanske leker 2015
Miruantennus

Miruantennus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
En liten, (ca. 4 millimeter), smal, svart råtevedbille. Antennene er sagtakkede, de fire ytterste leddene forstørrede, omtrent en tredjedel av kroppslengden.
Oversiden er fint hårete. Pronotum er rektangulært, litt lengre enn bredt med litt tilbaketrukne bakhjørner. Dekkvingene har brungule flekker på "skuldrene".

Levevis 
Artene har larver som utvikler seg i død ved.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Sørøst-Asia (Laos).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien linderåtevedbiller (Macraulacinae) Fleutiaux, 1922
 Stammen Nematodini Leitner, 1976
 Slekten Miruantennus Otto, 2016
 Miruantennus basalis Otto, 2016

Referanser

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 2016
Råtevedbiller
Laos' insekter
Brevisegmentus

Brevisegmentus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
En liten, (ca. 4 millimeter), avlang, rødbrun råtevedbille. Antennene er sagtakkede, nesten så lange som kroppen.
Oversiden er fint hårete. Pronotum er rektangulært, litt bredere enn langt med litt tilbaketrukne bakhjørner. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover.

Levevis 
Artene har larver som utvikler seg i død ved.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Sørøst-Asia (Laos).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien kamråtevedbiller (Melasinae) Fleming, 1821
 Stammen Dirhagini Reitter, 1911
 Slekten Brevisegmentus Otto, 2016
 Brevisegmentus miyatakei (Hisamatsu, 1955)

Referanser

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 1955
Råtevedbiller
Laos' insekter
Amir Haddad

Laurent Amir Khlifa Khedider Haddad (, født 20. juni 1984 i Paris i Frankrike), også kjent som Amir, er en fransk-israelsk sanger og låtskriver. Han deltok i den israelske sangkonkurransen Kokhav Nolad i 2006, slapp debutalbumet Vayehi i 2011 og endte på tredjeplass i den franske versjonen av The Voice – The Voice: la plus belle voix. Han representerte Frankrike i Eurovision Song Contest 2016 med sangen «J'ai cherché», som endte på en sjetteplass, Frankrikes beste resultat siden 2002.

Bakgrunn 
Haddad ble født i Paris i Frankrike av Maghreb-jødiske foreldre fra Tunisia og Marokko. Han vokste opp I Sarcelles (Val-d'Oise) og flyttet til Israel som åtteåring i 1992, en aliyah-innvandring til Herzliya, nord i Tel Aviv. Allerede som barn sang han i synagoger og ved ulike tilstelninger.

Haddad ble født med et hørselstap på 50 prosent, og hører bare på venstre øre.

29. februar 2016 kunngjorde France Télévisions at Haddad var Frankrikes representant i Eurovision Song Contest 2016 i Stockholm med låten «J'ai cherché». Han presenterte låten direkte på France 2 den 12. mars 2016. Han fremførte bidraget i finalen i Globen lørdag 14. mai 2016, der han endte på sjetteplass.

Diskografi

Album 

 2011 – Vayehi
 2016 – Au cœur de moi
 2017 – Addictions

Singler 

 2014 – «All of Me»
 2015 – «Oasis»
 2016 – «J'ai cherché»
 2016 – «On dirait»
 2017 – «Au cœur de moi»
 2017 – «No Vacancy» (med OneRepublic)
 2017 – «États d'Amour»
 2017 – «Tout passe»
 2018 – «Les rues de ma peine»
 2018 – «Anja»
 2018 – «Longtemps»
 2019 – «5 minutes avec toi»

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Franske sangere
Israelske sangere
Personer fra Paris
Deltakere i Eurovision Song Contest 2016
Ekstraliha

]]
}}
Ekstraliha (belarusisk: Экстраліга) er Belarus’ øverste divisjon for ishockey.

Ligaen er bygget opp i to grupper, gruppe A og B. De åtte best rangerte lagene starter sesongen i gruppe A og lagene rangert som nummer 9 til 17 er i gruppe B. 
 er regnet som Belarus’ beste ishockeylag og er det eneste belarusiske laget som spiller i KHL.

Lagene (2021–22)

Sluttspillmestere 

 1993 – 
 1994 – 
 1995 – 
 1996 – 
 1997 – 
 1998 – 
 1999 – 
 2000 – 
 2001 – 
 2002 – 
 2003 – 
 2004 – 
 2005 – 
 2006 – 
 2007 – 
 2008 – 
 2009 – 
 2010 – 
 2011 – 
 2012 – 
 2013 – 
 2014 – 
 2015 – 
 2016 – 
 2017 – 
 2018 – 
 2019 – 
 2020 – 
 2021 – 
 2022 –

Eksterne lenker 
 http://www.hockey.by/

Repeterende arrangementer etablert i 1992
Sport i Belarus i 1992
Moss Fotballklubb i 1990



Tabell

Kamper

Seriekamper

Norgesmesterskapet i fotball

Spillerstatistikk

Rekruttlag 
Moss 2 spilte i 4. divisjon avdeling A denne sesongen. Laget endte på fjerde plass på tabellen.

Juniorlag 
Moss var tapende finalister i sesongens junior-NM. Finalen ble spilt på Bislett stadion med  som motstander. Stillingen stod 2-2 ved full tid. Bård Erik Olsen og Ståle Søbye scoret de to målene til Moss. Kampen måtte avgjøres med en straffesparkkonkurranse som Lyn vant 3-0.

Referanser

Kilder 
 
 

Sesongartikler Moss Fotballklubb
Sesongartikler for norske fotballag 1990
Tippeligaen 1990
Sport i Moss
Siniugum

Siniugum er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
En liten, (ca. 5 millimeter), avlang, mørkbrun råtevedbille. Antennene er litt sagtakkede, tre fjerdedeler så lange som kroppen.
Oversiden er fint hårete. Pronotum er rektangulært, omtrent så langt som bredt med litt tilbaketrukne bakhjørner. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover.

Levevis 
Artene har larver som utvikler seg i død ved.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Sørøst-Asia (Laos).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Melasinae Fleming, 1821
 Stammen Dirhagini Reitter, 1911
 Slekten Siniugum Otto, 2016
 Siniugum houphanensis Otto, 2016

Referanser

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 2016
Råtevedbiller
Laos' insekter
RPK

RPK (Ruchnoy Pulemyot Kalashnikova,  eller "Kalashnikov hånd-holdt maskingevær") er en 7.62 x 39 mm lett maskingevær av sovjetisk design, utviklet av Mikhail Kalasjnikov tidlig på 1960-tallet, parallelt med AKM automatgevær. Det ble opprettet som en del av et program utviklet for å standardisere håndvåpen innen den Den røde armé, hvor det erstattet 7.62 x 39mm RPD lett maskingevær.  RPK fortsetter å bli brukt av de væpnede styrker fra landene i det tidligere Sovjetunionen og enkelte Afrikanske og Asiatiske land. RPK er også produsert i Bulgaria, Romania og Serbia.

Se også 

 ČZW-762
 Nikonov maskingevær
 IP-2
 Valmet M78
 Zastava M77

Referanser

Videre lesning 

 Юрий Пономарёв "Битва трёх "К"", Kalashnikov magazine, 2010/6, pp.  76-85 (på russisk, dekker design konkurranse)

Eksterne lenker 

 Manuell-Kalashnikov-1973 Sovjetiske RPK Manuell Dekker Drift og Reparasjon
 EnemyForces.com
 Moderne Skytevåpen – RPK
 Moderne Skytevåpen – RPK-74
 Kalashnikov.guns.ru
 Tekniske data, instruksjonsvideoer bilder og diagrammer av RPK-47M (in Russian)
  (in Japanese)
Lette maskingeværer