alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
St. Ouen-kirken i Rouen

St. Ouen-kirken i Rouen i nordre Frankrike er en klosterkirke kjent både for sin arkitektur og sitt store Cavaillé-Coll-orgel. Sammen med Rouenkatedralen og Saint-Macloukirken, er kirken blant de viktigste gotiske monumentene i Rouen.

Oppføring 
Kirken ble opprinnelig bygget for Benediktinerordenen som klosterkirke for St. Ouen. Byggingen startet i 1318, men ble avbrutt av hundreårskrigen, og bygget ble hardt skadet under Harelle-revolusjonen i 1382. Klosterkirken sto ferdig i det 15. århundre.

Arkitektur og utsmykning  
Kirken er oppført i en flamboyant (sengotisk) stil. Den er 137 meter lang og har et 33 meter høyt ribbehvelvstak. Over det sentrale korset er et uvanlig, lanterneaktig tårn, som minner om tårnet i Elykatedralen i England. Kirkens velbevarte glassmalerier er hovedsakelig fra det 14. århundre og er lysere enn det som er vanlig i gotiske kirker. Fasaden ble gjort ferdig mellom 1846 og 1851.

Orgel 
Kirken har et stort kirkeorgel bygget i 1890 av Aristide Cavaillé-Coll. Instrumentet regnes som et av de viktigste orglene i Frankrike, og er kjent for en usedvanlig sterk 32' kontrabombarde. Orgelet står som det opprinnelig ble bygget og er et av få av Cavaillé-Colls orgler som gjør det.

Eksterne lenker 
 

Kirker i Frankrike
Rouen
Katolske kirker i Frankrike
Byggverk i Normandie
Kirker fra 1400-tallet
Kirker fra 1851
1851 i Frankrike
David Faitelson

Davide Moshé Faitelson Pulido (født 8. november 1971 i Ashkelon i Israel), best kjent som David Faitelson, er en meksikansk sportsjournalist som jobber i ESPN Deportes.

Faitelson jobbet tidligere i sportsprogrammet DeporTV på TV Azteca sammen med José Ramón Fernández. I 2006 gikk de begge over til ESPN Deportes. Faitelson er både programvert og reporter i flere ulike programmer, deriblant Fútbol Picante, SportsCenter, Cronómetro, Raza Deportiva og Nación ESPN. Han er bosatt i California i USA, hvor ESPN Deportes holder til. Han er kjent som en svært engasjert kommentator. Han har også utgitt selvbiografien 20 Años de Pasión y Polémica.

Eksterne lenker 
 Biografi hos ESPN Deportes

Meksikanske journalister
Sportsjournalister
Programledere
Personer fra Sør-distriktet
Fødsler i 1971
Döllersheim

Döllersheim er en katastralgemeinde av Pölla i Niederösterreich i Østerrike med et areal på  548,06 hektar. For å kunne anlegge troppeøvelsesplassen  Döllersheim ble befolkningen flyttet derfra fra 1938.

Histrorie 
Deen haufendorflignende gatebodettingen Döllersheim lå i en senkning ved foten av Donaberg og var møtepunkt for mange landeveier.

Indirekt nevnes Döllersheim for første gang ca 1143, da en Chunradus de Tolersheim dukker opp som vitne på en kunngjøring av hertug Heinrich av Bayern. Videre finner man et dokument mfra 1272 me en Rapoto de Tolrshaim, hvis borg antagelig lå på høyden ved sognekirken i Döllersheim. Det er ikke kjent når Döllersheim ble elevert til markedssted.

I 1427 ble Döllersheim erobret og ødelangt av husittene. I 1620 ble markedet brent ned på nytt.

Ettersom de egentlige gravsteder for Anna Maria Schicklgruber (fra Strones), bestemoren til Adolf Hitler, ikke lot seg identifiserer på kirkegården i  Döllerheim, opprettet man en æresgrav som ble flittig besøkt. Hovedplassen i Döllersheim ble oppkalt etter Adolf Hitlers far, Alois-Hitler-Platz. I juli 1939 ble Adolf Hitler utropt til æresborger.

Kirkebøkene for Döllersheim går tilbake til 1632.

For å opprette troppeøvelsesfeltet Döllersheim ble det bestemt at befolkningen måtte være utflyttet innen 1. april 1940. Denne trerminen ble urtsatt to ganger, til 31. oktober 1941. De siste styrkene som ble sammenstilt der var tre tysk-kroatiske divisjoner.

Siden 1981 er ikke lenger den tidligere sognekirken innenfor det militære sperreområdet, og heller ikke gravfeltet eller hospitalet.

Litteratur 
 Paul Buberl: Die Denkmale des politischen Bezirkes Zwettl in Niederösterreich (ohne Stift Zwettl). Teil 1: Gerichtsbezirk Allentsteig (= Österreichische Kunsttopographie. Bd. 8, 1). In Kommission bei Anton Schroll & Co, Wien 1911.
 Johannes Müllner: Die entweihte Heimat. 2. Auflage. Verein Information Waldviertel, Allentsteig 1998, ISBN 3-9500294-0-0.
 Margot Schindler: Wegmüssen. Die Entsiedlung des Raumes Döllersheim (Niederösterreich) 1938–1942. Volkskundliche Aspekte (= Veröffentlichungen des Österreichischen Museums für Volkskunde 23). Österreichisches Museum für Volkskunde, Wien 1988, ISBN 3-900359-38-5.
 Ernst-Werner Techow: Die alte Heimat. Beschreibung des Waldviertels um Döllersheim. Herausgegeben von der Deutschen Ansiedlungsgesellschaft Berlin. Sudetendeutsche Verlags- und Druckerei-G.m.b.H., Eger 1942.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Niederösterreich
Hitlers familie
Ken Kesey

Kenneth Elton «Ken» Kesey (født 17. september 1935 i La Junta i Colorado i USA, død 10. november 2001 i Eugene i Oregon) var en amerikansk forfatter. Han er mest kjent som forfatteren av romanen Gjøkeredet, One flew over the cuckoo's nest, som kom ut i 1962.

Liv og virke

Bakgrunn
Ken Kesey ble født i Colodado, men vokste opp i Springfield i Oregon. Han  studerte en tid ved på University of Oregons  journalistskole og tok eksaman i språk- og kommunikasjonsvitenskap i 1957. Etter en tids opphold i Los Angeles ble han i 1958 tildelr et stipend fra Woodrow Wilson-stiftelsen; men da han manglet forutsetninger for å ta en mastereksamen i engelsk, meldte han seg til et kurs i kreativt skriving.

Hippie, forfatter
Han ble så farmer, hippie og forfatter. Alt fra slutten av 1950-tallet hadde han eksperimentert med  psykedeliske rusmidler som LSD og psilocybin og var kjent for legendariske fester der det fløt av narkotika og ble gjort psykideliske eksperimenter, såkalte «Acid Tests». 

Gjøkeredet: Mens han arbeidet på et mentalsykehus i 1961, deltok han i eksperimenter med narkotika, og dette inspirerte ham til å skrive Gjøkeredet, som ble til filmen Gjøkeredet, regissert av Miloš Forman i 1975. Denne filmen så han selv aldri, men beklaget at filmen - i motsetning til hans bok - ikke så handlingen fra Chief Bromdens perspektiv. 

Sometimes a Great Notion: I 1964 utkom Keseys andre bok, Sometimes a Great Notion. Boken ble fiilmatisert i 1970 av Paul Newman (altså før Gjøkeredet). 

Sammen med sin kompisgjeng, The Merry Pranksters, dro han i 1964 rundt i landet i en malt, gammel skolebuss og stilte i stand opptog, en reise som beskrives i Tom Wolfes bok Electric Kool-Aid Acid Test (1968) og i Keseys egen The Further Inquiry.

Etter en rekke rettssaker på grunn av besittelse av narkotika, flukt til Mexico og en betinget straff deretter, trakk Kesey seg tilbake til sin gård ved Eugene i Oregon.

Han skrev så sin tredje roman, Sailors Song, flere fortellinger og teaterstykker der hans liv med Merry Pranksters ble skildret.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Forfattere fra USA
Personer fra Lane County i Oregon
Personer fra Otero County i Colorado
Håkon Øverås

Se også forfatteren Håkon Øvreås

Håkon Øverås (født 14. juni 1962) er en norsk filmprodusent. Han startet filmkarrieren på New York University, Tisch School of the Arts, der han spesialiserte seg i klipping og produksjon. Han lager spillefilmer, reklamefilmer og musikkvideoer.Håkon Øverås på IMDB

Øverås er partner i 4 1/2 Film og har blant annet produsert spillefilmene United (2003), Radiopiratene (2005) Lønsj (2008), Keeper'n til Liverpool (2010) Kong Curling (2011), 90 minutter (2012) og Jakten på Berlusconi (2014). Han har klippet spillefilmene Ti Kniver i Hjertet (1994), Insomnia (1995) og Jakten på Nyresteinen'' (1996)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske filmprodusenter
Norske Tisch School of the Arts alumni
Posthorn (kjennetegn)

Posthorn brukes som kjennetegn for postvirksomhet i form av en grafisk figur. Kjennetegnet er en stilisering av det virkelige posthornet som ble brukt for å varsle ved postombæring i tidligere tider.

Posthorn er brukt som kjennetegn i en rekke europeiske land, i Sverige allerede fra 1600-tallet. Det forekommer både frittstående og inkludert i andre kjennetegn som flagg («postflagg») og våpenskjold for statlige organer, kommuner og private.

Stiliseringen av posthornet varierer fra en naturalisisk avbildning til Posten Norges logo siden 2008, der posthornet er nesten ugjenkjennelig. Posthorn kan bli gjengitt med munnstykket mot høyre eller venstre, med bånd ved håndgrepet, med lynstråler og på andre måter. For statlige postverk i monarkier har det vært vanlig med en stilisert kongekrone med bøyler, plassert over posthornet, bl.a. i Danmark og Sverige. Dette ble i 2008 sløyfet i Norge.

Posthorn som kjennetegn blir brukt på bl.a. skilt, kjøretøy, uniformer, trykksaker, informasjonsmateriell, annonsering og lignende.

Det stiliserte posthornet er brukt på frimerker, særlig i Norge med en lang, sammenhengende tradisjon for posthornfrimerker.

Litteratur
 Hans Cappelen: «Heraldikk på norske frimerker», Norsk Filatelistisk Tidsskrift nr. 10, 1988, side 486-492, og i Heraldisk Tidsskrift, (59/428 =) bind 6, København 1985-89, side 428-438

Symboler
Postombæring
Heraldikk
RC Strasbourg

Racing Club de Strasbourg, også kjent som kun RC Strasbourg, er en fransk fotballklubb. Klubben ble grunnlagt i 1906, og ligger i Strasbourg i Alsace-regionen. I 2010/11 sesongen gikk klubben konkurs og ble kastet ned til Championnat de France Amateurs 2 fra 3. divisjon. De har nå kjempet seg tilbake og spiller for øyeblikket i Ligue 1.

Den tidligere spilleren og nåværende treneren Arsene Wenger spilte på denne klubben fra 1978 til 1981, men fikk bare noen få kamper.

Meritter 
 Ligue 1: (1) 1979
 Ligue 2: (2) 1977, 1978
 Coupe de France: (3) 1951, 1966, 2001
 Coupe de la Ligue: (2) 1997, 2005
 UEFA Intertoto Cup (1): 1995

Spillerstall 
Oppdatert 21. oktober 2022.

Utlånte spillere

Kjente spillere med en fortid i klubben 
  José Luis Chilavert
  Olivier Dacourt
  Youri Djorkaeff
  Raymond Domenech
  Dominique Dropsy
  Kévin Gameiro
  Frank Leboeuf
  Didier Six
  Arsène Wenger
  Mikael Dorsin

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballag i Frankrike
Idrettslag etablert i 1906
Sport i Strasbourg‎
1906 i Frankrike
Circuit Zandvoort

Circuit Park Zandvoort er en racerbane ved byen Zandvoort i Nederland. Formel 1-løpet Nederlands Grand Prix ble kjørt her tretti ganger, fra 1952 til 1985. I dag brukes banen blant annet til DTM og Formel 3.

Den opprinnelige Zandvoort-banen ble bygget i 1948. Den har siden vært endret et par ganger, senest i 1998. Banen ligger ved kysten og det er derfor ofte et problem  at det blåser sand fra strendene like ved og inn på banen.

Eksterne lenker 
 Circuit Park Zandvoort

Zandvoort
Zandvoort
Sarah Siddons

Sarah Siddons (født Sarah Kemble 5. juli 1755, død 8. juni 1831) var en walisisk skuespillerinne. Hun var særlig kjent for sin opptreden i tragedier. 

En av hennes mest kjente roller var som Lady Macbeth i skuespillet Macbeth, skrevet av William Shakespeare.

Teaterprisen Sarah Siddons Award, som ble opprettet i 1952, er oppkalt etter henne.

Referanser 

Walisiske skuespillere
Personer fra Powys
Onstadtunnelen

Onstadtunnelen er en tunnel på E16 i Aurland. Den er 673 meter lang og går gjennom Onstadberget.

Referanser 

Veitunneler i Vestland
Tunneler åpnet i 1992
Veier i Aurland
Warren Weir

Warren Weir (født 21. oktober 1989 i Trelawny) er en jamaicansk sprinter som spesialiserer seg på 200 meter. Han tok bronse på 200 meter under Sommer-OL 2012.

Karriere 
På ungdomsinvå konkurrerte han på 100 og 200 meter for Calabar High School i Kingston ved Boys and Girls Interschool Championships, og ved CARIFTA Games 2008 på Saint Kitts og Nevis fikk han sølv på 110 meter hekk (99 cm), bak sin landsmann Keiron Stewart, med tiden 14,13 sekunder. Han deltok også ved junior-VM i friidrett 2008, men ble der slått ut i semifinalen.

Ved det jamaicanske uttaket til sommer-OL 2012 løp han på ny personlig rekord på 200 meter, med 19,99 sekunder i semifinalen. I finalen løp han på 20,03 sekunder, og kom på 3.-plass, bak Yohan Blake og Usain Bolt, som holdt til å bli med på Jamaicas OL-lag. Etter 20,29 i kvalifiseringsheatet i OL, og 20,28 i semifinalen, løp han på ny personlig rekord i finalen, og sikret med det at Jamaica tok alle tre medaljene på denne øvelsen. Bolt tok gullet, foran Blake, med Warren Weir på tredjeplass.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Jamaicanske sprintere
Verdensmestere i friidrett for Jamaica
Olympiske bronsemedaljevinnere for Jamaica
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Jamaica under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Jamaica under VM i friidrett 2013
Deltakere for Jamaica under VM i friidrett 2015
Deltakere for Jamaica under VM i friidrett 2017
Verdensrekordsettere i friidrett
Deltakere for Jamaica under Samveldelekene 2018
Nils Bjørhovde

Nils Andreas Bjørhovde (født 30. august 1871 i Eid i Nordfjord, død 4. februar 1947 i Harstad) var en norsk skolemann, avholdsmann, indremisjonsleder, politiker og forfatter.. Han var onkel av arkitekten Sigurd Bjørhovde.

I 1932 ga han under psevdonymet Nils Weed ut boken Firkløveret fra Hindøya på Lutherstiftelsens forlag. Samme år ga datteren Herdis Bjørhovde ut sin eneste bok, ungpikeromanen Til Lykkeland, på Windju Simonsens forlag. Begge bokutgivelsene var illustrert av Karl Dahl.

Nils Bjørhovde var bestyrer for folkeskolen i Harstad. I 1907 ble han innvalgt i Harstad kommunestyre som kandidat på Avholdsfolkets liste. Ved valget i 1910 er han ikke oppført som innvalgt, men i 1913 ble han valgt inn som representant for Avholdspartiet, og gjenvalgt i 1919, 1922 og 1925. Fra 1927 var han medlem av styret i Harstad Sparebank.. Han var også medlem av Troms kooperative fylkeslags første styre.

Som sentral lederskikkelse i Det norske lutherske Indremisjonsselskap var han en av hovedtalerne på Det frivillige stiftsmøte i Bodø i 1923, der folkeskolens undervisning ble drøftet.

Referanser 

Norske forfattere
Personer fra Eid kommune
Fødsler i 1871
Dødsfall i 1947
Nairo Quintana

Nairo Alexander Quintana Rojas (født 4. februar 1990 i Boyacá) er en colombiansk landeveissyklist. Han sykler for Arkéa-Samsic. Han er best som klatrer og blir sett på som en ung og talentfull rytter. Til nå i hans karriere er hans største seier sammenlagt i Giro d'Italia i 2014. I 2013 slo han virkelig til. Med sin seier i Baskerland rundt viste han virkelig sitt potensial som en stor etapperytter. Han ble på forhånd sett på som en av favorittene til å vinne ungdomstrøya i Tour de France. Han endte til slutt opp som andremann sammenlagt, en etappeseier, klatretrøya og ungdomstrøya.

Quintana fortsatte suksessen i 2014 med seier sammenlagt i Giro d'Italia bare 24 år gammel. Han ble dermed den yngste vinneren av en Grand Tour siden Damiano Cunego vant Giro d'Italia i 2004.

I 2016 vant han Vuelta a España sammenlagt.

Meritter 

2010
Sammenlagt, 6. og 7. etappe, Tour de l'Avenir

2011
Klatrekonkurransen, Catalonia rundt

2012
Sammenlagt og 1. etappe, Vuelta a Murcia
Sammenlagt og 3. etappe, Route du Sud
6. etappe, Critérium du Dauphiné
Ungdomstrøya, Vuelta a la Comunidad de Madrid
Giro dell'Emilia

2013
4.-plass sammenlagt og 3. etappe, Catalonia rundt
Sammenlagt og 4. etappe, Baskerland rundt
2.-plass sammenlagt, Tour de France
 Ungdomstrøya
 Klatretrøya
20. etappe
Sammenlagt og 5. etappe, Vuelta a Burgos

2014
Sammenlagt og 4. etappe, Tour de San Luis
Sammenlagt, 16. og 19. etappe, Giro d'Italia
Sammenlagt og 3. etappe, Vuelta a Burgos

2015
Sammenlagt og 5. etappe, Tirreno–Adriatico
2.-plass sammenlagt, Tour de France
 Ungdomstrøya

2016
Sammenlagt, Catalonia rundt
Sammenlagt og etappeseier, Romandie rundt
Sammenlagt og 10. etappe, Vuelta a España

2017
Sammenlagt og etappeseier, Volta a la Comunitat Valenciana
Sammenlagt og 4. etappe, Tirreno–Adriatico
2. etappe, Vuelta a Asturias
9. etappe, Giro d'Italia

2018
7. etappe, Sveits rundt
17. etappe, Tour de France

2019
6. etappe, Colombia 2.1
18. etappe, Tour de France
2. etappe, Vuelta a España

2020
Sammenlagt og 3. etappe, Tour de La Provence
Sammenlagt og 2. etappe, Tour des Alpes-Maritimes et du Var
7. etappe, Paris–Nice

2021
Sammenlagt og 1. etappe, Vuelta Asturias Julio Alvarez Mendo

2022
 Sammenlagt og 3. etappe, Tour de la Provence
 Sammenlagt og 3. etappe, Tour des Alpes-Maritimes et du Var

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Colombianske syklister
Giro d'Italia-vinnere
Vuelta a España-vinnere
Deltakere for Colombia under Sommer-OL 2020
Syklister under Sommer-OL 2020
Personer fra Boyacá
Fødsler i 1990
Etappevinnere i Giro d'Italia
Etappevinnere i Tour de France
Erin Cafaro

Erin Cafaro (født 9. juni 1983 i Modesto i California) er en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing og 2012 i London

Cafaro ble olympisk mester i roing under OL 2008 i Beijing. Hun var med på den amerikanske åtteren som vant åtter for kvinner foran Nederland og Romania.  Mannskapet på den amerikanske åtteren var; Cafaro, Anne Cummins, Caryn Davies, Susan Francia, Anna Goodale, Caroline Lind, Elle Logan, Lindsay Shoop og Mary Whipple som var styrmann.

Fire år senere, under OL 2012 i London vant hun en ny olympisk gullmedalje i åtter for kvinner. USA vant foran Canada og Nederland. Roerne på den amerikanske åtteren var; Cafaro, Susan Francia, Esther Lofgren, Taylor Ritzel, Meghan Musnicki, Eleanor Logan, Caroline Lind, Caryn Davies og styrmann Mary Whipple.

OL-medaljer 
  2008  Beijing -  Gull i roing, åtter kvinner   USA
  2012  London -  Gull i roing, åtter kvinner  USA

Referanser

Eksterne lenker 
 

Roere fra USA
Olympiske mestere for USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for USA under Sommer-OL 2008
Roere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for USA under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Olympiske medaljevinnere i roing
Ben Gastauer

Ben Gastauer (født 14. november 1987 i Dudelange) er en luxembourgsk landeveissyklist. Han syklet for det profesjonelle UCI WorldTour-laget AG2R-La Mondiale fra 2010 til 2021.

Meritter 

2005
2.-plass, Classique des Alpes
 Nasjonal Tempomester (Junior)
2006
 Nasjonal Mester Landevei (U23)
2007
 Nasjonal Mester Landevei (U23)
2008
 Nasjonal Tempomester (U23)
Ruota d'Oro
2009
2.-plass sammenlagt, Flèche du Sud
Sammenlagt og 1. etappe, Tour des Pays de Savoie
 Nasjonal Mester Landevei (U23)
 Nasjonal Tempomester (U23)
2012
 Nasjonal Tempomester 
2015
Sammenlagt og 1. etappe, Tour du Haut Var

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Profil på Ag2r-La Mondiale

Luxembourgske syklister
Personer fra kantonen Esch-sur-Alzette
Fødsler i 1987
Per Christian Hemmer

Per Christian Møller Hemmer (født 14. mai 1933 på Tromøy, litt utenfor Arendal, død 5. februar 2022 i Trondheim)  var en norsk fysiker.

Han var født i Arendal og ble sivilingeniør i teknisk fysikk på NTH i Trondheim i 1956. I 1959 ble han dr.techn. Etter forskeropphold ved Nordisk institutt for teoretisk atomfysikk i København dro han i 1961 til Rockefeller University i New York. Han ble dosent ved NTH i 1966 og professor i teoretisk fysikk 1969-2003. Han var også gjesteprofessor ved flere utenlandske universiteter. Han var både instituttleder og dekan ved NTH og var sentral i International Union of Pure and Applied Physics, blant annet som visepresident fra 1984 til 1990.  

Han var medlem i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (1966), Norges Tekniske Vitenskapsakademi og innvalgt medlem i Det Norske Videnskaps-Akademi (1980). I 2017 ble han tildelt æresmedlemskap i Norsk Fysisk Selskap.

Han var sønn av Hilda Møller Kristiansen (1900–2001) og Alv Kristiansen (1900–1988). Faren var disponent og redaktør i Christiansands Tidende, Agderposten og Vestlandske Tidende.  I 1955 giftet han seg med Ellen Berntine Vorvik.

Utgivelser 
 Kvantemekanikk (Tapir forlag) 1.utg. 1980, 2.utg. 1985, 3.utg. 1993, 4.utg. 2000, 5.utg. 2005
 Statistisk mekanikk (Tapir forlag) 1.utg. 1970, 2.utg. 1990
 Termisk fysikk (Tapir forlag) 1.utg. 1989, 2.utg. 2002, 3.utg. 2009
 Varmelære (Tapir forlag) 1.utg. 1967, 2.utg. 1974
 Faste stoffers fysikk (Tapir forlag) 1987
 Ikkelineær dynamikk (kompendium) 2003
 Fysikk i Trondheim gjennom 100 år: 1910-2010 (2010). Med Anders Johnsson, Kjell Mork og Ivar Svare

Referanser 

Norske fysikere
Alumni fra NTNU
Professorer ved NTH
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Medlemmer av Norges Tekniske Vitenskapsakademi
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab
Personer fra Arendal kommune
Øyersjøene

Øyersjøene består av Nordre Øyersjøen og Søndre Øyersjøen som ligger helt øst i Kongsvinger kommune, Innlandet. Søndre Øyersjøen er demmet opp med reguleringshøyde 4 meter, til samme nivå som Nordre Øyersjøen. Sjøene er  skilt av et 500 meter langt sund ved Bolneset. I sjøene finnes gjedde, abbor, mort, lake og ørret.

Ferdsel med motorfartøyer er tillatt med motor mindre enn 10 hk.

Europavei 16 går vest for Øyersjøene og runder vannet i nordenden.

Referanser

Eksterne lenker 
 NVE dybdekart 1980

Innsjøer i Kongsvinger
Reservoarer i Innlandet
Brødbølvassdraget
Dei mjuke hendene

Dei mjuke hendene er en norsk dokumentarfilm fra 1998, regissert av Margreth Olin og produsert av Thomas Robsahm.

Filmens tema er alderdom og norsk eldreomsorg.

Filmen mottok Dokumentarprisen på Kortfilmfestivalen i Grimstad i 1999 og en Amanda-pris for årets dokumentarfilm i 1999.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske dokumentarfilmer fra 1990-årene
Norske dokumentarfilmer
Norskspråklige filmer
Amanda for beste norske dokumentarfilm
Alderdom
Finnmark mellom øst og vest

Finnmark mellom øst og vest er en norsk dokumentarserie som gikk på NRK i 1985. Den er regissert av Knut Erik Jensen. Dokumentaren tar for seg Finnmarks historie med vekt på dagliglivets historie og har særlig fokus på den andre verdenskrig og dens konsekvenser for landsdelen..

Den mottok Amandaprisen i klassen beste dokumentarfilm.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske dokumentarserier
Dokumentarproduksjoner på TV om andre verdenskrig
Amanda for beste norske dokumentarfilm
Norske TV-serier fra 1980-årene
Mørketid – kvinners møte med nazismen

Mørketid – kvinners møte med nazismen er en norsk dokumentarfilm fra 1994 regissert av Karoline Frogner.

Filmen presenterer og intervjuer 10 norske motstandskvinner under den andre verdenskrig som alle endte opp med å bli sendt til konsentrasjonsleirene Ravensbrück og Auschwitz. Den viser også dramatiserte scener som illustrerer forholdene i konsentrasjonleirene.

De medvirkende i filmen var Dagny Loe, Henriette Bie Lorentzen, Ruth Nervik, Sonja Coucheron, Lille Graah, Inger Marie Gulbrandsen, Sigrid Heide, Sara Uthaug, Jørgund Sivertsen og Edit Notowicz.

I 1995 ga Karoline Frogner ut boken Mørketid – kvinners møte med nazismen på Capplen.

Mottagelse 
 For Mørketid mottok Karoline Frogner Amandaprisen i 1995 for beste drama dokumentar og skuespilleren Janne Kokkin ble nominert til beste kvinnelige skuespiller. Den fikk også prisen for beste nordiske regissør og film i festivalen Nordic Glory i Jyväskylä i Finland. Filmen Mørketid ble også presentert i Input fra NRK i Mexico. 
 Filmen fikk terningkast 5 av Dagbladet, VG og Aftenposten. Den representerte NRK i INPUT og Karoline Frogner ble tildelt prisen for Beste Dokumentar under Nordic Glory i Finland og Beste Dokuementar under Cinema delle Donne i Torino for filmen.
 Det jødiske samfunn plantet trær med Karoline Frogners navn for hennes arbeid med filmen Mørketid – kvinners møte med nazismen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1994
Norske dokumentarfilmer fra 1990-årene
Norske dokumentarfilmer
Filmer om Norge under andre verdenskrig
Norskspråklige filmer
Amanda for beste norske dokumentarfilm
Amandaprisen 1995