alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Trampbåt

Trampbåt (trampdamper/trampskip) betegner et handelsfartøy som går i trampfart, dvs fører den last som er å finne eller som tilbys til den rate det er mulig å oppnå til sitt bestemmelsessted. Varer som korn, kull, malm, sukker og trelast ble ofte ført på trampbåter. Lastens bestemmelsessted ble skipets neste anløpshavn og en trampbåt kunne i løpet av et år krysse samtlige verdenshav eller operere i et svært begrenset område – alt avhengig av tilbud, etterspørsel og timing. 

Trampbåtene var havets loffere i motsetning til linjebåtene som gikk i faste ruter mellom bestemte havner etter en fastlagt fartsplan. 

Ordet tramp kommer fra engelsk og betyr egentlig landeveistraver, landstryker, loffer.

Båttyper
Lord Chief Justice (England og Wales)

Lord Chief Justice er etter reformen i 2005 tittelen på det høyeste dommerembetet i England og Wales.

Den første kjente innehaver av embetet var Robert de Brus, som hadde det fra 1268 til ca. 1274. Opprinnelig hadde hver av de tre domstolene som forvalter britisk lov sin egen Chief Justice. Embetene ble slått sammen i 1875.

Nord-Irland har sin egen Lord Chief Justice, mens Skottland har det tilsvarende embetet Lord President of the Court of Session.

Rettsvesenet i England og Wales
Juridiske beskjeftigelser
GSV

GSV kan vise til:

 Garnisonen i Sør-Varanger
 GeoScience Victoria
 Grootschermer Sport Vereniging
 Gereformeerde StudentenVereniging
 Gesellschaft zur Förderung umweltgerechter Straßen- und Verkehrsplanung
 Güteschutzverband Betonschalungen Europa
 Svalbard globale frøhvelv, Svalbard Global Seed Vault
 Google Street View
Garnisonen i Porsanger

Garnisonen i Porsanger (GP) var navnet på alle hæravdelinger som var forlagt i Porsanger- og Karasjok kommuner. Hovedkvarteret er på Porsangmoen. Beliggende ved 70 grader nord, er den den nordligste militære garnison i verden.

Inntil den sikkerhetspolitiske endring som Sovjetunionens fall medførte for Norge, fungerte garnisonen og dens styrker som 2. forsvarsstyrke i en eventuell invasjon. På det meste hadde garnisonen  så mye som 1500 soldater. En infanteribataljon på 900 mann var størstedelen av garnisonen styrker.

Porsanger jegerkompani var den nordligste hæravdelingen i den nordligste garnisonen i verden. Kompaniet hadde både vervede og profesjonelle soldater i tillegg til soldater i førstegangstjeneste.

Avdelinger og forlegningsteder
 Porsangmoen: En infanteribataljon (to geværkompanier, et støttekompani, et stabskompani), en stridsvognstropp, et middelstungt feltartilleribatteri, en jegertropp og verksted
 Banak fort: Artillerifort sprengt inn i fjellet ved Banak flystasjon
 Luftvernartilleribatteri forlagt på Banak flystasjon
 Dorvunjarga grensestasjon i Karasjok kommune. Nedlagt, var deretter i bruk som evangeliesenter frem til 2012

I tillegg til dette holdt Artilleribataljonen og Panserbataljonen til i leiren på Porsangmoen. Mange flere avdelinger var utstasjonert der, blant annet en jegerbataljon.

I en periode mellom 2010 og 2019 stod mye av leiren tom; foruten stab holdt Jegerkompaniet, HV-17, Alliert Treningssenter og HVBS/UB Finnmark til her. Leirens fremtid var lenge usikker. Jegerkompaniet (som ble en del av Etterretningsbataljonen) ble flyttet til Setermoen leir, HVBS/UB ble lagt ned i 2017.

Porsanger bataljon 

1. mai 2020 ble Porsanger bataljon opprettet, som en del av nye Finnmark landforsvar. Bataljonen består av en kavalerieskadron og kampstøtteeskadron, samt stab. Innen 2025 skal Porsanger bataljon være fullt operativ og ha etablert ytterligere en kavalerieskadron.

Skytefelt 
Det tilhørende skytefeltet, Porsangmoen og Halkavarre er et av landets fire største skytefeltskytefelt på 207 km². Feltet er utviklet som skytefelt for alle hærens våpen og skarpvåpenøvinger for Luftforsvaret. Feltet benyttes av alle forsvarsgrener, med Hæren og Porsangerbataljonen som den største brukeren. Halkavarre er ett av få felt som kan utøve samvirketrening med flystøtte.

Også utenlandske avdelinger bruker skytefeltet, for blant annet å trene på løsning av oppdrag og overlevelse i arktisk vintermiljø.

Referanser

Eksterne lenker 

 Jegerkompaniet på Forsvarsnett

Norske nedlagte militæravdelinger
Forsvaret i Troms og Finnmark
Porsangers historie
Garnisoner
Opphør i 2019
Camilla av Storbritannia

Camilla av Storbritannia (født 17. juli 1947 som Camilla Rosemary Shand, senere, som følge av sitt første ekteskap kjent som Camilla Parker Bowles) er dronning av Storbritannia (og de andre samvelderikene) gjennom sitt ekteskap med kong Charles lll.  De giftet seg i Windsor rådhus den 9. april 2005. Hun ble dronning av Storbritannia, Canada, Australia, New Zealand og de andre samveldrikene ved dronning Elizabeth IIs død den 8. september 2022, da Charles ble konge. Dronning Camilla vil etter planen bli kronet sammen med sin mann ved en seremoni i Westminster Abbey i London lørdag 6. mai 2023 som Storbritannias konge og dronning.

Bakgrunn 
Hun ble født Camilla Rosemary Shand i London. Hennes foreldre var Rosalind Cubitt, eldste datter av den 3. baron Ashcombe, og major Bruce Shand. I 1973 giftet hun seg med brigader Andrew Parker Bowles; dette ekteskapet ble oppløst i 1995. Hun har to barn med Parker Bowles; Tom, født i 1974, og Laura, født i 1979. Det har vært en offentlig hemmelighet at Camilla og prins Charles i mange år hadde et forhold til hverandre mens de begge var gift på hver sin kant.

Titler
 9. april 2005 – 8. september 2022: Hennes Kongelige Høyhet Hertuginnen av Cornwall (I England og generelt i verden)
 9. april 2005 – 8. september 2022: Hennes Kongelige Høyhet Hertuginnen av Rothesay (I Skottland)
 9. april 2005 – 8. september 2022: Hennes Kongelige Høyhet Prinsessen av Wales (Tittel ikke brukt)
 8. september 2022 – nå: Hennes Majestet Dronningen av Det forente Kongeriket Storbritannia og Nord-Irland og samvelderikene (engelsk: Her Majesty The Queen of the United Kingdom of Great Britian and Northern Ireland)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Kongelige briter
Familien Mountbatten-Windsor
Personer fra London
Mehamn

Mehamn (nordsamisk: Donjevuotna, kvensk: Meehamina, arkaisk russisk: "Sjestopalikha") er et tettsted og administrasjonssenteret i Gamvik kommune i Finnmark. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Her ligger Mehamn lufthavn, og Hurtigruten har daglige anløp her.

Redningsselskapet har en fast bemannet redningsskøyte stasjonert i Mehamn.

Mehamn ligger på Nordkinnhalvøya i Finnmark. Det er Hurtigrutens nordligste havn. Stedet er kjent for Mehamn-ulykken, en flyulykke i 1982 der 15 personer mistet livet.

Verdens største samling av julenisser befinner seg i Mehamn. Samlingen som består av over 26000 enheter, er permanent utstilt i Christmas House som er lokalisert i en renovert brygge beliggende tett ved Nordkynterminalen, som er anløpssted for Hurtigruten. Christmas House inneholder også pub og rom for overnatting.

Historie  
Mehamn fikk sin første faste bosetting i 1819, da to-tre familier flyttet dit.

Havna i Mehamn har de siste årene blitt betydelig oppgradert ved bygging av en molo på 100 meter i indre havn (2012) og en molo på 60 meter i ytre havn (2018), noe som har ført til bedre liggeforhold for fiskeflåten og andre båter.

Hvalfangst 
Svend Foyn etablerte hvalfangststasjon i Mehamn. Bygningen ble reist 1884-1885, tatt i bruk tidlig vår 1885 og ble den største stasjonen i Finmarkens amt. Etter Foyns bortgang i 1894 ble hvalfangstasjonen drevet av Foyns hvalfangstfirma. Svend Foyn etablerte også Svend Foyn-kapellet i Mehamn i begynnelsen av 1887.

3. juni 1903 måtte militære styrker kalles ut da om lag 1 500 fiskere angrep hvalfangststasjonen i Mehamn for å redde levebrødet sitt. Dette var kulminasjonen av den såkalte hvalstriden. Torskefisket hadde sviktet, og fiskerne mente dette skyldtes mangel på hval som kunne jage torskestimene mot land.

Under andre verdenskrig ble størstedelen av befolkningen tvangsevakuert og stedet  brent den 6. november 1944.

Referanser

Eksterne lenker
 Gamvik kommunes hjemmeside
 Mehamn - turistinformasjon
 Digitalt fortalt: «Mehamnopprøret 1903» (skrevet av Torstein Johnsrud, Gamvik Museum) (besøkt 7. april 2011)

Tettsteder i Troms og Finnmark
Hurtigrutens anløpssteder i Troms og Finnmark
Bosetninger i Gamvik
Fiskevær i Troms og Finnmark
Hvalfangststasjoner
Artikler i sjøfart-prosjektet
Fulham FC

Fulham Football Club er en engelsk fotballklubb som spiller i Premier league i 2020/21. Klubben ble stiftet i 1879, og ble valgt inn i The Football League i 1907. «Cottagers», som er kallenavnet til Fulham, spiller hjemmekampene sine på Craven Cottage i Fulham. Fulham er et sted i bydelen Hammersmith og Fulham som ligger i det vestlige London.

Historie

Nyere historie 
Micky Adams fikk managerjobben midt på 1990-tallet, og i løpet av to sesonger hadde han løftet Fulham fra tredje til andre divisjon. Millionæren Mohammed Al-Fayed kjøpte klubben denne sommeren. Han leide inn managerduoen Ray Wilkins og Kevin Keegan, og lovet at klubben skulle spille i Premier League i løpet av fem år.

Etter uenigheter omkring laguttaket forlot Wilkins klubben, etter at de nesten hadde greid opprykk til første divisjon. Neste divisjon ledet Keegan laget til opprykk på en suveren måte, laget tok hele 110 poeng av 138 mulige. Keegan sluttet deretter for å bli manager for Englands landslag, og veteranspilleren Paul Bracewell overtok ledelsen i Fulham.

Fulhams første sesong i 1. divisjon endte med en niendeplass. Bracewell fikk sparken tidlig i sesongen, og flere midlertidige managere var innom klubben i løpet av sesongen.

Jean Tigana ble så ny manager, og etter å ha kjøpt inn flere unge stjerner, blant andre Louis Saha, ledet han Fulham til klubbens tredje opprykk på fem sesonger, igjen på en overbevisende måte. I løpet av sesongen ble klubbens kaptein og nå manager, Chris Coleman, innblandet i et trafikkuhell, som førte til at fotballkarrieren tok slutt.

Coleman ble utpekt som ny manager ved starten av 2003/2004-sesongen. Han hadde hatt midlertidig lederansvar i noen måneder allerede, etter at Tigana fikk sparken etter to og et halvt år i Premier League med middelmådige resultater.

Fulham spiller nå sine hjemmekamper på Craven Cottage, men benyttet banen til Queens Park Rangers, Loftus Road, i sesongene 2002/2003 og 2003/2004.

Meritter 

 Vinner av 1. divisjon (gamle 2. divisjon): 2000/01.
 Vinner av 2. divisjon: 1948/49.
 Vinner av 2. divisjon (gamle 3. divisjon): 1998/99.
 Vinner av 3 divisjon (sør): 1931/32.
 Finalist i FA-cupen: 1975.
 Finalist i Europaligaen: 2010.

Engelske landslagsspillere 
Fra 1879 til 2005 har Fulham hatt 10 engelske landslagsspillere. Til sammen har disse spilt 107 kamper, og scoret 18 mål. I 106 av kampene har spilleren fra Fulham vært med fra start, og i 22 kamper har det engelske landslaget hatt en kaptein som representerte Fulham på klubbnivå.

Fulhams managere

Spillerstall 
Oppdatert 10. september 2022.

Utlånte spillere

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Fra BBC (British Broadcasting Corporation)
 Fulham USA, hjemmeside for amerikanske fans
 FSSC Norge, hjemmeside for norske fans

Fotballag i England
Hammersmith and Fulham
Fotballag etablert i 1879
Sport i London
Sport i England i 1879
Salvatore Riina

Salvatore «Totò» Riina (født 16. november 1930 i Corleone i Italia, død 17. november 2017 i Parma) var en italiensk mafiasjef. Han ble regnet for å være capo di tutti capi, «sjefen over alle sjefer».

Biografi

Mafialeder
Riina, som var sønn av en fattig bonde, ble kalt «u curtu» (den kortvokste) på grunn av sine 158 cm, og «la belva» (udyret) på grunn av sitt ry som voldelig drapsmann.

I 1980-årene og tidlig i 1990-årene gjennomførte Riina og hans mafiaorganisadjon, Corleonesi, en brutal voldskampanje både mot rivaliserende mafiagrupper og mot myndighetene, noe som kulminerte i mordet på dommeren Giovanni Falcone og hans hustru.

Arrestert, dømt, fengslet
Han gikk under jorden i 1969, ble arrestert i 1993 og ble dømt til livsvarig fengsel. Han sonet 26 livstidsdommer og antas å stå bak omkring 150 mord. Han skal ha utført sitt første drap 17 år gammel. Han ble anklaget for å ha koordinert mordene på Giovanni Falcone og Paolo Borsellino, to antimafiadommere.

Til tross for at han var Italias mest etterlyste mann, viste det seg at han hadde levd åpenlyst i byen Corleone sør for Palermo på Sicilia i 20 år. Han ble angitt av Giuseppe Marchese, en pentito («en som angrer»), sin svogers svoger.

En av Riinas nære venner i Corleonesi-klanen, Bernardo Provenzano, antas å ha tatt over som leder for organisasjonen. Provenzano ble arrestert 11. april 2006 etter 43 år på rømmen, og døde i 2016.

Riina døde på et fengselssykehus i Parma.

Referanser 

Personer fra Corleone
Italiensk mafiosi
Cosa nostra
Italienere dømt for forbrytelser
Personer dømt for drap
Dødsfall under fengselsopphold
Favn

Favn er en gammel enhet for lengdemål som er blitt benyttet mange steder i verden. Under unionen med Danmark tilsvarte en favn ca. 188 cm (3 alen, 6 fot eller 72 tommer) i Norge, men den egentlige lengden varierte til ulike tider. Om vi fortsatt hadde brukt favn som lengdemål i Norge ville den i dag ha utgjort 182,88 cm (basert på engelske tommer som vi nå bruker, 2,54 cm). Favnen forsvant imidlertid da metersystemet ble innført i 1887.

Historie 
Opprinnelig var en favn avstanden mellom langfingerspissene når armene strekkes rett ut til siden: altså det en voksen mann kunne favne om. I norrøn tid ble en favn og en mannshøyde regnet å være like, men mens favnen helst ble brukt om volum og lengder, ble mannshøyden gjerne brukt om høyder. Begge føyer seg imidlertid inn sammen med våre aller eldste måleenheter, gjerne uttrykt som en legemsdel eller en del av en.

Den eldste favnen vi kjenner til, stammer fra norrøn tid (omkring år 900) og tilsvarte 3,5 alen (tommelalen), som i metrisk verdi utgjorde ca. 165,9 cm. Dette målet tilsvarte også en mannshøyde og blir noen steder også referert til som en islandsk favn. Noe senere (i middelalderen) ble favnen (og mannshøyden) regnet som 6 fot (á 28,44 cm) eller 3 alen (á 56,88 cm), tilsvarende ca. 170,64 cm. Favnens lengde varierte altså med andre mål på denne tiden. Favn ble også benyttet som kvadrat- og volumenhet. En kvadratfavn var 72 × 72 tommer eller 6 × 6 fot. En kubikkfavn var 72 × 72 × 12 tommer eller 6 × 6 × 1 fot.

Noen bruker fortsatt favn som mål for sjødyp og lengder på fiskeredskap.

Tabell over gamle norske enheter for lengde

Volummål 
Favn brukes også til å måle volum med, spesielt ved salg av trevirke som brensel. Man skiller da mellom meterfavn (også kalt mål, småfavn, vanlig favn eller bare favn) og storfavn. Det går fem meterfavner på en storfavn.

 Meterfavn er lik 2 m × 2 m × 0,6 m = 2,4 m³ eller 4 m × 1 m × 0,6 m = 2,4 m³ 
 Storfavn er lik 2 m × 2 m × 3 m = 12 m³
Se også favn ved.

Lengdeenheter
Volumenheter
Gamle måleenheter
Tønne (flatemål)

Tønne eller tønneland er et gammelt flatemål og tilsvarer et område på 3 937 m², som tilsvarer det areal som skulle kunne sås med en tønne såkorn. Målet omfattet følgelig bare produktiv dyrket jord, og ikke utmark.

Et tønneland utgjøres av 4 mål. Et mål er altså 984 m² ifølge disse betegnelsene. I dag brukes fortsatt betegnelsen mål, men da om et areal på 1 000 m².

Enheten varierte likevel noe i praktisk bruk. Undervarianter av denne enheten er kornmål, rugmål, høymål og ertemål.

Se også 
 Tønne, en sylinderformet beholder
Tønne (tørre varer), enhet for volum
Tønne (flytende varer), enhet for volum
 Måleenhet
 Gamle nordiske lengdemål

Referanser

Flateenheter
Gamle måleenheter
Tønne (flytende varer)

Tønne («sildetønne») er et gammelt hulmål for flytende varer. For tørre varer hadde tønnen et annet volum.

En tønne tilsvarer 115,8 liter. 

En fisketønne var like stor som en tønne med flytende varer. En tønne stampet sild (stampet sildetønne) utgjorde ca. 520 fisker, mens en tønne ustampet sild utgjorde ca. 367 fisker. 

En tønne smør (smørtønne) utgjør ca. 50 kg.

En tønne tilsvarer 1/2 oksehode à 231,6 liter eller 3 ankere à 38,6 liter.

Se også 
 Tønne, en sylinderformet beholder
Tønne (tørre varer), en annen enhet for volum
Tønne (flatemål), enhet for areal

Volumenheter
Gamle måleenheter
Tønne

En tønne (av norrønt tunna) er en stor, sylinderformet beholder med bøyde vegger som tradisjonelt er laget av tønnestaver holdt sammen av tønneband av tre eller metall. Fjernes tønnebandene, faller tønna fra hverandre, derav uttrykket «falle i staver». En som lager og reparerer tønner, kalles en bøkker. Tønner har vært brukt til lagring og frakt av matvarer i flere hundre år. I dag blir tønner av tre først og fremst brukt for å lagre alkoholprodukter for å påvirke aldringsprosessen og fremme kvaliteten. 

Moderne tønner av metall brukes blant annet til oppbevaring av oljeprodukter. Oljetønner kalles også oljefat. Mindre tønner og runde beholdere av blikk kan kalles dunk. Den korte tønnetappen til å lukke tønnehullet i tretønner med, kalles spuns.

Mekanisering 
På 1800-tallet ble bøkkerhandverket mekanisert. Graden av mekanisering varierte sterkt, da noen prosesser krevde drift av store og kraftige dampmaskiner. De første bøkkermaskinene som kom på plass i Kristiansund, var enkle hand- og fot-drevne maskiner. De fire viktige maskinene som etter hvert ble tatt i bruk i bøkkerverkstedene her var bunnmaskinen, kryssmaskinen, strykeskiva og drivemaskinen. I bunnmaskinen ble emnet klemt fast mellom to stålskiver og dreid til ferdig bunn. Så tidlig som i 1883 fikk smedmester H. Olsen i Kristiansund patent på en hånddrevet kryssmaskin som formet innsiden av tønneendene og laget kryss. Strykeskiva var en roterende skive med kniver som raskt formet staven med bus og skrå. Den kom i kjølvannet av petroleumsmotorer og senere elektriske motorer først på 1900-tallet. De første drivemaskinene var imidlertid for kompliserte til at de kom i vanlig bruk før man fikk en hydrauliske versjon etter andre verdenskrig.

Produksjon 
Det er mange forskjellige deler som trengs for å lage en tønne. På 1800 tallet ble stokkene sagd til staver med håndkraft på en to-manns oppgangs sag eller med en vanndrevet sag. Stavene ble plassert ved siden av hverandre på innsiden av et setningsbånd som bøkkeren hold mot enden av stavene. For at tønna skulle få riktig dimensjon måtte den siste staven passe akkurat. Det ble skåret hakk i endene av trebåndene slik at sveipen låste seg når de ble drevet på plass. For å unngå at stavene brakk, ble det plassert et fyrjern med brennende høvelspon inne i tønna. Før bunnen kunne settes inn måtte endene på stavene klargjøres. Toppen av stavene måtte avrettes med en bandkniv og høvel. Deretter måtte innsiden der bunnen skulle sitte slettes. Det ble gjort med en såkalt «uthogger». Etter det ble kryssjernet plassert på tønnekanten. På undersiden hadde det en tapp med små sagtinder som laget et spor til feste for tønnebunnen. Til slutt ble lagghøvelen brukt til å høvle laggen(området fra krysset til enden av stavene) for at det skulle være lettere å få i bunnen.

Se også 
 Eikefat
 Kagge

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Tønner i Digitaltmuseum
 Arcus
 Fremstilling

Emballasje
Beholdere

eu:Upel
Tønne (tørre varer)

Tønne («korntønne») er et gammelt hulmål for tørre varer. En tønne tørr vare, f.eks. korn tilsvarer 138,97 liter. (For flytende varer utgjorde en tønne 115,81 liter). En tønne poteter utgjør ca. 100 kg. En tønne korn består av fire fjerdinger, hver på 34,71 liter.

Volumet i en tønne har variert gjennom tidene, herunder også mange lokale variasjoner .

Se også 
 Tønne, en sylinderformet beholder
Tønne (flytende varer), en annen enhet for volum
Tønne (flatemål), enhet for areal

Eksterne lenker 
 «Kornmål» i Norsk historisk leksikon på lokalhistorikwiki.no

Masseenheter
Volumenheter
Gamle måleenheter
Talg

Talg er bearbeidet fett fra storfe og får (ister).

I motsetning til ister kan talg oppbevares lenge uten å være nedkjølt, forutsatt at den er oppbevart i en lufttett beholder for å hindre oksidering. Ved oksidering/harskning dannes bl.a. smørsyre med en kraftig gulfarge og besk smak.

Talg brukes til å fremstille såpe, i matlaging, som fuglemat og ble tidligere brukt til å lage talglys, f.eks. prås. Talg kan brukes som et av råmaterialene i produksjon av biodiesel.

Fysiologi
Borgåfellesskapet

Borgåfellesskapet er et anglikansk-luthersk kirkefellesskap mellom de lutherske kirkene i Norden og Baltikum, de anglikanske kirkene på De britiske øyer og episkopalske kirker på Den iberiske halvøy. Avtalen om fellesskapet, Borgåavtalen, ble fremforhandlet i Borgå i Finland og for Den norske kirkes vedkommende godkjent av Kirkemøtet 1994. Avtalen ble underskrevet av kirkenes øverste ledere ved kirkelige seremonier henholdsvis 1. september 1996 i Nidarosdomen, 8. september 1996 i Tallinn domkirke i Estland og 28. november 1996 i Westminster Abbey i London. Preses i Bispemøtet, Andreas Aarflot og leder i Kirkerådet, Oddbjørn Evenshaug, undertegnet på vegne av Den norske kirke. 

Avtalen innebærer at kirkesamfunnene godkjenner hverandres dåp, nattverd og bispeembede, og at døpte medlemmer av de enkelte kirker kan betraktes som medlemmer av andre kirker i fellesskapet. Innen Borgåfellesskapet kan biskoper, prester og diakoner gjøre tjeneste i hverandres kirker uten ny ordinasjon eller vigsling.

Medlemskirker
Den norske kirke
Den engelske kirke
Den irske kirke
Den skotske episkopalske kirke
Kirken i Wales
Lutheran Church in Great Britain
Den evangelisk-lutherske kirken i Finland
Den islandske kirke
Den svenske kirke
Den estiske evangelisk-lutherske kirke
Den litauiske evangelisk-lutherske kirke
Den portugisiske lusitanske kirke
Den spanske reformerte episkopalske kirke
Den danske folkekirke 

Den danske folkekirke og Den latviske lutherske kirke deltok i utformingen av fellesskapet, men godkjente ikke Borgåavtalen. Den danske folkekirke sluttet seg derimot til fellesskapet 3. oktober 2010.

Referanser

Eksterne lenker
 

Kristne samfunn
Økumenikk
Den norske kirke
Fylke (USA)

Et fylke i USA er en administrativ geografisk enhet i en delstat. I 48 av delstatene benyttes betegnelsen county, mens Louisiana og Alaska bruker henholdsvis parish og borough.

Til sammen er det 3007 fylker i alle delstatene, med et gjennomsnitt på 60 fylker per delstat. I noen av delstatene regnes visse byer for å stå utenfor fylkene, dette gjelder spesielt Virginia med 38 uavhengige byer, men også Baltimore i Maryland og St. Louis i Missouri er uavhengige. Inkludert disse er det 3143 fylker og tilsvarende enheter. Flest fylker har Texas, med 254, og færrest har Delaware, med tre fylker.

Hvilken funksjon fylkene har, varierer fra delstat til delstat. I noen av delstatene har fylkene liten betydning foruten å være geografiske områder. I andre delstater har de en meget viktig oppgave innen lokalpolitikken. Fylkene har ofte ansvaret for skoler og flere offentlige tjenester.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Undernasjonale områder i USA
Woolwich

Woolwich (uttales som Woolitch) er et område i bydelen Greenwich i sørøstlige London, Det ligger på sørsiden av Themsen, med en liten eksklave, North Woolwich, som nå er omfordelt til bydelen Newham, på nordsiden av elven. Det var opprinnelig en by i Kent, men har vært en del av Londons storbyområde siden 1800-tallet. 

Det går ferge over Themsen ved Woolwich, og det er også en fotgjengerundergang som gir forbindelse til nordsiden.

Historie 
Det har eksistert en bosetning ved Themsen siden minst jernalderen. Romerne bygde en festning her. Det angelsaksiske stedsnavnet hadde antagelig betydningen «handelsted for ull», men det har dog ikke blitt funnet spor av et ullmarked.

Det er en by med lange militære og maritime preg. I 1512 ble marineverftet Woolwich Dockyard grunnlagt der, i 1671 kom Woolwich Arsenal og i 1741 kom Royal Military Academy. Det er fortsatt en militærbase og et militært museum i Woolwich. 

Fotballklubben Arsenal FC ble grunnlagt i Woolwich i 1886 av arbeidere ved det militære arsenalet. Den het opprinnelig Dial Square, ble så Woolwich Arsenal og en gang etter 1891 bare Arsenal. Klubben flyttet til Highbury i det nordlige London i 1913. 

Universitetet i Greenwich ble grunnlagt i 1892 som Woolwich Polytechnic. Det skiftet navn til Thames Polytechnic i 1970, og fikk universitetsstatus i 1992. 

I 1974 ble McDonald's første restaurant i Storbritannia åpnet i Woolwich.

Referanser

Eksterne lenker

Woolwich, Royal Borough of Greenwich 

Steder i Greenwich
Steder i Newham
Byer ved Themsen