alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Îles éparses

Îles éparses (fullt navn på fransk: (Les) îles éparses de l'océan Indien, oversatt: «spredte øyer i Indiahavet») er en fransk besittelse i Det indiske hav, bestående av fem grupper av små øyer. De har ingen befolkning, med unntak av personell på meteorologiske stasjoner.

Oversikt 
Tre av øyene, Bassas da India, Juan de Nova, og Europaøya ligger i den sørlige delen av Mosambikkanalen. Glorieusesøyene ligger også i Mosambikkanalen, men i den nordlige delen, øst for Komorene. Tromelinøya ligger rundt 400 kilometer øst for Madagaskar.

Administrasjon og bruk 
Siden 3. januar 2005 har Îles éparses blitt administrert på vegne av Frankrike av administrasjonen for De franske sørterritorier (TAAF — les Terres australes et antarctiques françaises), basert i Réunion. Îles éparses var tidligere under administrasjon av prefekten i Réunion, siden Madagaskars uavhengighet i 1960. Siden 21. februar 2007 utgjør Îles éparses det 5. distrikt av De franske sørterritorier.

Øyene er klassifisert som naturvernområder. Alle øyene unntatt Bassas da India har en flystripe på over 1000 meter. Frankrike har en militær garnison på rundt 14 mann på hver av øyene i Mosambikkanalen som gjøres krav på av Madagaskar. 

Med unntak av Bassas da India har alle øyene meteorologiske stasjoner. De meteorologiske stasjonene på Glorieusesøyene, Juan de Nova, og Europaøya er automatisert. Spesielt stasjonen på Tromelinøya er viktig for varsling av sykloner som truer Madagaskar, Réunion eller Mauritius.

Krav på øyene 
Mauritius, Komorene, Seychellene, og Madagaskar bestrider Frankrikes overhøyhet over øyene. Mauritius gjør krav på Tromelinøya; Komorene og Seychellene gjør krav på Glorieusesøyene og Madagaskar gjør krav på de øvrige øyene i Mosambikkanalen. I Mosambikkanalen ligger også Banc du Geyser, som ble annektert av Madagaskar i 1976. Frankrike anser fortsatt Banc du Geyser som en del av Îles éparses. 

Frankrike gjør også krav på en økonomisk sone på 200 nautiske mil rundt hver av de små øyene i Îles éparses, som sammen med kravene på økonomiske soner rundt Réunion og Mayotte totalt utgjør over en million kvadratkilometer i den vestre delen av Det indiske hav. Det er betydelig overlapping mot de økonomiske sonene til nabostatene.

Se også 
 De franske sørterritorier
 Frankrikes oversjøiske områder
 Frankrikes administrative inndeling

Eksterne lenker 
  (fransk)

Øyer i De franske sørterritorier
Øyer i Indiahavet
Øyer i Afrika
Ubebodde øyer
Omstridte områder
Stater og territorier etablert i 2007
Moshe Feiglin

Moshe Feiglin (født 1962 i Haifa) er en Israelsk politiker som er partileder for og grunnlegger av partiet Zehut. Tidligere var han med i Likud. Sammen med sionisten Shmuel Sackett grunnla Feiglin i 1993 bevegelsen Zo Artzeinu (Det er vårt land) i protest mot Osloavtalen, en bevegelse som samlet tusener til protest mot Osloavtalen. Feiglin ble dømt til seks måneders fengsel i 1997 for oppvigleri i forbindelse med hans motstand mot Osloavtalen, men fikk straffen omgjort til samfunnstjeneste.

I 2008 ble Feiglin utestengt fra Storbritannia etter avgjørelse fra innenriksminister Jacqui Smith, som hevdet hans aktivisme «rettferdiggjorde terrorisme». Feiglin svarte at «ettersom kjente terrorister som Hizbollah-medlem Ibrahim Mousawi ønskes velkommen i Storbritannia med åpne armer, forstår jeg at politikken deres er rettet mot å oppfordre til og støtte terror».

Feiglin er markant motstander mot religiøs tvang og opprettelse av religiøse partier. Han markerer avstand fra en rekke religiøse lover, og mener det religiøse liv hører hjemme på privatfronten.

I et intervju i 1995 oppstod det en kontrovers da Feiglin uttalte at Adolf Hitler var «et militært geni uten sidestykke» og at nazismen «ga Tyskland en fantastisk fysisk og ideologisk status» som førte til at Tyskland fikk «et eksemplarisk regime, et skikkelig rettssystem, og offentlig ro og orden». Senere klarerte han at det at han mente Hitler var et militært geni ikke betød at han beundret ham. Feiglin anklaget også den politiske venstresiden for å sitere ham ut av den aktuelle konteksten, og gjorde klart at det at Hitler kom til makten på demokratisk vis ikke rettferdiggjorde det han gjorde som leder av Tyskland.

Feiglin mener Israel bør melde seg ut av FN og fjerne sine ambassader fra de land han mener er antisemittiske, deriblant Tyskland. Han avviser palestinernes krav på nasjonal identitet, og hevder at «det eksisterer ikke, og har aldri eksistert, noe palestinsk folk, og det kommer aldri til å bli noen palestinsk stat». Feiglin vil at israelske myndigheter skal oppfordre arabiske personer til å emigrere, og tilby en fastsatt kompensasjonssum til palestinere som frivillig velger å flytte til omkringliggende arabiske land.

Moshe Feiglin har lenge arbeidet for USAs løslatelse av Jonathan Pollard.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Israelske politikere
Fødsler i 1962
Dalkeith

Dalkeith (skotsk-gælisk: Dail Cheith) er en by (town)  i regionen Midlothian i Skottland.  Den ligger sørøst for Edinburgh ved elven Esk. Den har historisk status som baroniburgh i 1401 og som kongelig burgh i 1540. Bosetningen i Dalkeith vokste mot sørvest fra 1100-tallets festningsanlegg, som siden utviklet seg til et slott, Dalkeith Palace. Dalkeith hadde en befolkning på 12 342 mennesker i henhold til folketelling i 2011, og det er for 2020 beregnet til 14 330 innbyggere.

Byen er delt inn i fire særskilte områder: Dalkeith med sitt sentrum og historiske kjerne; Eskbank (som regnes for å være det velstelte nabolaget Dalkeith med mange store viktorianske og nyere hus) i vest; Woodburn (først og fremst en arbeiderklasseeiendom med lommer av nye boligutbygginger) i øst; og Newbattle (en semi-landlig landsby med sitt kloster) i sør.

Dalkeith er det viktigste administrative senteret for Midlothian. På den nordøstlige kanten av Dalkeith ved Woodburn ligger skoleområdet Dalkeith Campus (ferdigstilt i 2003) – som huser både Dalkeith High School og St David's Roman Catholic High School pluss felles fritidsfasiliteter.

Etymologi 
Dalkeith forstås å være et kumbrisk navn, beslektet med walisisk ddôl, «eng, platå, dal» + coed, «ved».

Forhistorie og arkeologi 

Under byggingen av omkjøringsveien Dalkeith Northern Bypass i 1994-95 og 2006-08 (den endelige konstruksjonen ble forsinket i over et tiår) dekket arkeologer, som jobbet for CFA Archaeology, mange arkeologiske trekk og informasjon om områdets forhistorie og historie. Funnene inkluderte blant annet to strukturer som var ringformete fordypninger, to groplinjer, en romersk midlertidig leir, en bygning fra slutten av middelalderen, en landskapformgivning fra 1700-tallet og to industriområder med et mur- og flisverk og et hus for kullgraving. Gitt det brede området som ble undersøkt, var de i stand til å ane de generelle bosetningsmønstrene til Dalkeith gjennom århundrene: bosetting og arealbruk var konsentrert om sanden og grusen på elveterrassene og bare litt menneskelig bosetning på de komprimerte områdene bestående av leire som finnes overalt. området. Også at folk hadde bodd i Dalkeith-området siden neolittisk tid (yngre steinalder).

Historie 

En av de tidligste historiske referansene til Dalkeith finnes i Krønikene til franske Jean Froissart (død ca. 1405), som bodde på Dalkeith Castle i femten dager. Han skriver om slaget ved Otterburn i 1388 hvor James Douglas, 2. jarl av Douglas, ble drept:

I 1650 kom Oliver Cromwells hær til Dalkeith. Hans offiser, general George Monck, var kommandør i Skottland, og regjeringen i landet var basert i Dalkeith Castle.

I 1831 ble Dalkeith knyttet til Edinburgh med en jernbanelinje som transporterte kull, mineraler og landbruksprodukter. To tiår senere, i 1853, ble en landsentral for korn (Corn Exchange), på den tiden det største innendørs kornmarkedet i Skottland, bygget.

I 1879 var Dalkeith stedet der William Ewart Gladstone startet sin kampanje for å bli britiske statsminister, som ble kjent som «Midlothian-kampanjen».

Vennskapsby 
 Jarnac, Frankrike

Referanser

External links

Dalkeith, Google Maps

Byer i Midlothian
Holmestrand offentlige skole for døve

Holmestrand offentlige skole for døve ble startet i 1881 av Hedevig Sophie Rosing. Den gang het skolen Fru Rosings taleskole for døvstumme og holdt til på Briskeby i Oslo. Hedevig Sophie Rosing var født i Danmark, og var ferdig utdannet lærer i 1860.

Hedevig Rosing var den første kvinnen som fikk sitte i en offentlig kommisjon av noe slag. Hun ble  medlem av folkeskolekommisjonen i 1884. I denne kommisjonen protesterte hun mot at de kvinnelige og de mannlige lærerne ikke hadde lik lønn. I 1898 var hun også med på å danne Landskvinnestemmeforeningen.

Da Hedevig Sophie Rosing begynte å planlegge døveskolen sin, mente hun at skolen skulle ha mellom 20 og 30 elever. På skolen skulle barna være omgitt av kjærlige og snille voksne som snakket med barna fra morgen til kveld helt til barna lærte å snakke på egen hånd. 

Da skolen ble startet tok det et halvt år før den aller første eleven kom. Det neste skoleåret var det 7 elever på skolen. Men deretter steg antall elever fort. Det tredje året var det 30 døve elever på skolen. Da begynte skolen å bli for liten, og de måtte flytte til et hus på St. Hanshaugen.

Skolen ble overtatt av staten i 1895. Da trakk Hedevig Rosing seg som bestyrer for skolen. Skolen holdt til i Oslo helt til 1899. I 1899 ble skolen flyttet til Holmestrand fordi de trengte enda større plass for de stadig flere elevene som begynte der.

Da Hedvig Rosing sluttet begynte Ernst Ziesler som bestyrer av skolen. Han hadde vært lærer ved døveskoler både i Bergen og i Kristiansand. Ernst Ziesler var bestyrer i få år fordi han brått ble svært syk, og måtte trekke seg.  

Etter Ernst var det Hans Bjørset som ble utnevnt som bestyrer. Han hadde jobbet ved skolen i 5 år, og satt som bestyrer i 30 år. Han gikk av som bestyrer i 1928. Da var han blitt 70 år gammel. Neste bestyrer var Johannes Berge som styrte skolen frem til den andre verdenskrig. En av de siste oppgavene han fikk var å overlate skolen til tyskerne da de okkuperte Norge.

I skoleåret 1940-1941 og 1944-1945 hadde tyskerne overtatt skolen og brukte den som base. Årene i mellom var elevene på skolen som vanlig. Fordi det var så lite mat under krigen, begynte skolen å dyrke grønnsaker som potet. Etterhvert begynte de også med gris.

Mellom 1945 og 1950 steg antall elever fra 40 til 70. På 1960-tallet sank elevtallet til 30 elever. Dessuten var det  flere elever som hadde tilleggshandikap og lærevansker i tillegg til at de var døve. I 1992 gikk skolen over til å bli et eget kompetansesenter for både Buskerud, Vestfold, Telemark, og Øst- og Vest-Agder.

Skoler i Holmestrand
Opprydning uten begrunnelse
Carl Fredrik Diriks

Carl Fredrik Diriks (født 26. mars 1814 i Larvik, død 3. mars 1895 i Kristiania), ofte kjent under signaturen C. F. Diriks eller kallenavnet Fyrdiriks, var en norsk tegner, illustratør og fyrdirektør.

Bakgrunn og arbeid

Bokutgivelser 
 1865–1868: Skisser af Reiselivet i Norge (fire bind)
 1869–1892: Allehaande (åtte bind)
 1895: C. F. Diriks journal; dagbok holden ombord i Falken 1869

En samling av Carl Fredrik Diriks tegninger og tekster ble utgitt i boka Fyrdiriks tegner og fortæller i 1924.

Referanser

Litteratur 
 Solhjell, Svein: Et christianiainteriør fra senempiretiden. I Byminner nr.2-2010, s.40-43

Eksterne lenker 
 
 Nasjonalbibliotekets faksimileutgave av «Fyrdiriks tegner og forteller» (utgave fra 1969)
 Carl Frederik Diriks: «Om de forskjellige Slags Baade i Norge» i Folkevennen 1863
 Bildeeksempler fra Tegnerforbundets bibliotek
 Nasjonalbibliotekets virtuelle faksimileutgave av Diriksfamiliens utklippbøker

Norske tegnere
Personer fra Larvik kommune
BBC Entertainment

BBC Entertainment er en internasjonal kanal fra BBC og eid av BBC Worldwide. Den viser en blanding av komedie, drama og underholdning fra BBC og andre engelske tv-selskaper. 
Kanalen ble lansert i oktober 2006 i flere asiatiske land, og har siden desember 2008 erstattet BBC Prime i Norge.
13. april 2015 ble kanalen erstattet av BBC Brit i Norden.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Entertainment
TV-kanaler etablert i 2008
Britiske TV-kanaler
Opphør i 2015
Ahmed Sadat

Ahmed Sadat (også transkribert fra arabisk til Saadat eller Saʿdāt) (født 1953) er en palestinsk motstandsleder og generalsekretær i Folkefronten for Palestinas frigjøring (PFLP). 

Sadat ble født som flyktning. Foreldrene ble fordrevet 13. juli 1948 sammen med 8 000 andre, da den israelske hæren raserte landsbyen deres, Daïr Tarif nær Ramla.

I 1969 ble han som student medlem av PFLP. Han fullførte opplæringen til matematikklærer i Ramallah 1975. I 1976 ble han arrestert i Israel, og satt inne i fire år. I 1981 ble han innvalgt i PFLPs sentralkomite. Etter at PFLPs generalsekretær Abu Ali Mustafa var myrdet i 2001, ble han valgt til etterfølger.

PFLP tok på seg ansvaret for drapet på Israels turistminister Rehavam Zeevi 17. oktober 2001. Israel holdt Sadat ansvarlig for drapet. Han ble internert i Mukata av Den palestinske selvstyremyndigheten og nektet utlevert. Etter forhandlinger som involverte USA og Storbritannia, ble det oppnådd en avtale om at Sadat skulle dømmes av en palestinsk militærdomstol og fengsles i Palestina under oppsyn av amerikanske og britiske vakter. Han ble ført til et palestinsk fengsel i Jeriko 1. mai 2002. Palestinas Høyesterett avgjorde at dommen var i strid med Palestinas grunnlov uten at dette fikk praktisk konsekvens. 

14. mars 2006 ble de britiske vaktene trukket tilbake uten forklaring fra fengselet der Sadat ble holdt. Samtidig var de amerikanske vaktene ikke på plass. Tjue minutter senere ble fengselet omringet av den israelske hæren. De palestinske vaktene og noen av fangene overga seg. Rundt 200 fanger, inkludert Ahmad Sadat, overga seg ikke til å begynne med. Den israelske hæren angrep fengselet med stridsvogner, angrepshelikoptre og bulldosere, og rundt ti timer senere ble Ahmad Sadat, fem andre innsatte og over 200 palestinske politimenn tatt til fange av den israelske hæren.

25. desember 2008 ble Sadat dømt til 30 års fengsel av en israelsk militærdomstol blant annet for å ha ledet angrepet på den israelske turistministeren. I 2012 ble han overført fra isolasjonscelle til spesilafengselet Gilboa.

Referanser 

Personer fra guvernementet Ramallah og Al-Bireh
Palestinere
PC-DOS

IBM PC-DOS er et operativsystem og en variant av MS-DOS som ble solgt sammen med IBM's personlige datamaskiner på 1980-tallet og 1990-tallet.

Den opprinnelige avtalen mellom IBM og Microsoft i 1981, var at MS-DOS skulle kjøre på datamaskiner fra alle leverandører som benyttet X86-arkitekturen, mens PC-DOS var forbeholdt og skreddersydd for IBM's datamaskiner. IBM eide imidlertid ikke kildekoden til operativsystemet.

PC-DOS var en modifisert utgave av MS-DOS frem til 1993. IBM og Microsoft brøt samarbeidet, og mens MS-DOS 6.0 ble lansert i mars 1993 ble PC-DOS 6.1 videreutviklet uavhengig av Microsoft og lansert i juni samme år. PC-DOS 6.1 fjernet QBasic og erstattet MS-DOS Editor med tekst-editoren E.

PC-DOS 7.0 ble lansert i november 1994. Programmeringsspråket REXX ble tilføyd, som en erstatning for QBasic. Versjon 7.0 hadde også støtte for IBM Extended Density Format, et nytt diskett-format som utvidet en standard 1.44 MB diskett til 1.86 MB.

PC-DOS 2000 fant sin nisje innenfor innebygde systemer. Det var basert på PC-DOS 7.0, og rettet År 2000-problemet. Dets merkenavn inneholdt ordene «inkluderer PC-DOS 7».

Produkter fra ThinkPad har for tiden en kopi av den siste versjon av PC-DOS i sine gjenopprettelses-partisjoner (Rescue and Recovery partition).

I en kortere periode i april 2008, lisensierte IBM PC-DOS for $8,473.65 til ThinkPad.

Eksterne lenker 
 

MS-DOS og beslektede operativsystemer
IBM
Bård

Mannsnavnet Bård kommer fra det norrøne navnet Bárøðr og det urnordiske navnet *BaþufriþuR. Navnet er dannet av norrøne bǫð eller urnordiske baþu, som begge betyr «strid», og norrøne friðr, «kjærlighet, fred». Bárðr var en norrøn kortform av navnet.

Utbredelse
Navnet er kjent brukt i tre runeinskripsjoner fra vikingtiden, i formen barþr. Dette er relativt få tilfeller, så navnet var neppe mye brukt i Norden på den tiden. En av de første kjente personene med navnet er Bård Guttormsson (ca. 1150 – 1194), kongens lendmann i Trøndelag. Bård var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 190 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica.

Om lag 4000 personer i Norge har i dag guttenavnet Bård som første eller eneste fornavn. Formen Bárður er vanlig på Færøyene.

|}

Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
 Baard Owe (1936–2017), dansk-norsk skuespiller
 Bård Breivik (1948–2016), norsk billedhugger
 Bård Torgersen (f. 1967), norsk forfatter og artist
 Bård Jørgen Elden (f. 1968), norsk kombinertløper
 Bård Tufte Johansen (f. 1969), norsk komiker
 Bård Vegar Solhjell (f. 1971), norsk politiker
 Bård Anders Langø (f. 1972), ordfører i Alstahaug kommune
 Bård Ylvisåker (f. 1982), norsk artist og komiker
Bård Ingebrigtsen (f. 1979), norsk plateprodusent og musiker.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mannsnavn
Konvensjonen i Olkijoki

Konvensjonen i Olkijoki er navnet på den avtalen mellom Sverige og Russland som ble undertegnet 19. november 1808 under finskekrigen.

Både dårlig vær og mangel på proviant og utstyr hemmet begge arméene verre enn tidligere og den svenske kommandanten, friherre og generalmajor Carl Johan Adlercreutz tok initiativ til forhandlinger. Han møtte den russiske kommandanten, greve og generalløytnanten Nikolaj Kamenskij og sammen arbeidet de frem vilkårene som i korthet innebar:

 De svenske styrkene forlater Uleåborg by i løpet av 10 dager og Russland overtar byen den 30. november 1808.
 Alle svenske styrker trekker seg tilbake til vest for Kemi älv. Tidsfristen avhenger av forsinkelser grunnet isløsning m.m.
 De svenske styrkene får ikke ødelegge, gi bort eller selge materiell eller livsfornødenheter som de må legge igjen.
 Alt etterliggende materiell og livsfornødenheter tillfaller den russiske arméen.
 Ingen personale eller materiell får bortføres fra finske administrative enheter.
 Alle tjenestemenn og andre innbyggere fra de tidligere forlatte områdene skal, med deres egen godkjennelse, tillates å vendel tilbake med tilhørende.

Konvensjonen ble undertegnet den 19. av Adlercreutz og Kamenskij. Dagen etter ble konvensjonen godkjent av grev Fredrik Vilhelm von Buxhoevden, general og kommandant for den keiserlige russiske arméen.

Konvensjonen i Olkijoki innebar den endelige svenske retretten fra Finland.

Eksterne lenker 
 Oversettels av konvensjonsteksten (svensk)

Finskekrigen
Fredsavtaler
Hendelser i 1800-årene
Traktater av 1808
1808 i Finland
1808 i Russland
1808 i Sverige
Ken Kavanagh

Ken Kavanagh (født 12. desember 1923, død 26. november 2019) var en roadracer og racerfører fra Australia som i  deltok i to formel 1-løp i , men fikk ikke starte noen av dem. Han er mer kjent som den første fra Australia til å vinne et motorsykkelløp. I sin motorsykkelkarriere hadde han 38 starter, 5 seiere og 24 pallplasseringer.

Resultater

Fullstendige Formel 1-resultater 
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)

Se også 
 Liste over Formel 1-førere

Referanser

Australske Formel 1-førere
Liten skogshårmygg

Liten skogshårmygg (Bibio nigriventris) er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae). Den finnes over hele Norge og er sannsynligvis den vanligste arten i slekten Bibio her i landet.

Utseende 
En middelsstor (lengde 6 – 8 mm), svart hårmygg med delvis lyse bein. Et sikkert kjennetegn er at antennene består av bare sju ledd. Vingene er glassklare til svakt røykfargede, vingeårene er brune, også de bakerste, dette er spesielt tydelig hos hunnen. Vingemerket er tydelig, men ikke så påfallende som hos den ellers lignende arten enghårmygg (Bibio johannis). Hanne har svarte lår, brungule legger og føtter. Hunnen har svart kropp og rødgule bein. Larvene er hvite og virker i motsetning til de fleste andre hårmygglarver glinsende, hodekapselen er mørkebrun.

Levevis 
Arten finnes mest i eller ved skog, men kan også forekomme litt over tregrensen i fjellet. Man finner også ofte eksemplarer på snøfenner og breer høyt til fjells, men disse har mest trolig blitt ført med vinden fra lavere høyder. Som hos andre hårmygg lever larvene i tette klynger i bakken, der de spiser råtnende løvstrø. De voksne myggene flyr i mai til juli, senest lengst i nord og i fjellet. Hunnene, men sjelden hannene, kan treffes på blomster der de drikker nektar.

Utbredelse 
Arten forekommer i Mellom- og Nord-Europa, også på Island. I Norge er den vanlig over hele landet.

Systematisk inndeling 

 orden Tovinger, Diptera
 underorden Mygg, Nematocera
 overfamilie Bibionoidea
 familie Hårmygg, Bibionidae
 Liten skogshårmygg, Bibio nigriventris Haliday, 1833

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hårmygg
Tovinger formelt beskrevet i 1833
Rafael Muñoz

Rafael Muñoz Pérez (født i Córdoba 3. mars 1988) er en spansk svømmer. Han svømmer butterfly og rygg for klubben A.D.N. Vista Alegre. Muñoz deltok i Sommer-OL 2008 i kategorien 100 m butterfly og har blitt spansk mester på både 50 og 100 m butterfly to ganger. Under kortbane-EM 2008 tok han sølv på distansen 50 m rygg.

Eksterne lenker 
 

Spanske svømmere
Europamestere i svømmesport for Spania
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2008
Svømmere under Sommer-OL 2008
Personer fra Córdoba i Spania
Fødsler i 1988
Deltakere for Spania under EM i svømmesport 2012
Fylkesvei 2332

Fylkesvei 2332 går mellom Hov og Skjollabakken i Gran kommune. Veien er 2,0 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 57 (Oppland).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Innlandet
Veier i Gran
ScoutFace

ScoutFace var et nettsamfunn for speidere over hele verden og ble ofte oppfattet som «speidernes Facebook». Det hadde ca.  medlemmer. På førsteplass kom Brasil med  brukere. Norge hadde 642 medlemmer.

Medlemmer kunne laste opp speider-videoer og bilder, og komme i kontakt med speidere over hele verden. Scoutface ble opprettet i Romania og ble lansert 1. desember i 2007. I 2015 ble nettstedet midlertidig stengt på grunn av mangel på frivillige og økonomiske ressurser. Siden 2016 har det offisielle nettstedet scoutface.org vært omdirigert til scouts.org.

Land med flest medlemmer 

 1: Brasil: 
 2: Polen: 
 3: Mexico: 
 4: Portugal: 
 5: Spania:

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nettsamfunn
Etableringer i 2007
Opphør i 2007
Ingjerd Egeberg

Ingjerd Egeberg (født 19. mai 1967 i Drammen) er en norsk skuespiller og teaterinstruktur og -administrator. 

Egeberg vokste opp i Moelv. Hun gikk naturfaglinja på videregående og deretter teaterlinjen ved Romerike Folkehøgskole. Så gikk hun på Bibelskole, blant annet med opphold i Hellas. Her var hun med på oppsøkende teater. Hun fulgte grunnkurs i sosialantropologi og til slutt skuespillerutdannelse fra Statens teaterhøgskole.

Ingjerd Egeberg har mange års erfaring som teaterskuespiller. Hun var i flere år fast engasjert som skuespiller ved Hålogaland Teater i Tromsø, deretter ved Rogaland Teater i Stavanger, i perioden 2000-2005 som teatersjef.

Ingjerd Egeberg debuterte på filmlerretet i 2000 som Janne i Pål Jackmans Detektor. Senere har hun spilt Toril Houg i Tyven, Tyven (2001), Liv Steen i Ved kongens bord (2005) og Maria (hovedrolle) i Marias menn (2006).

I TV-ruta har Egeberg vært med som Clara i Turbulent sone (2000), som Therese, Monicas mor i Thomas P. (2007), som Solveig Melby i Kodenavn Hunter, del 2 (2008) og som Eva Verås i Mammon (2014).

Hun har vært med på følgende oppsetninger på Nasjonalteatret:
 2004 Gina Ekdal i Vildanden
 2007 Ruth i Hjemkomsten
 2007 Elfriede Jelinek i Ulrike Maria Stuart
 2007 Heksen i Reisen til Julestjernen
 2008 Bestialitetens historie del 3 
 2008 Katrine Stockmann, hans kone i En folkefiende
 2008 Bjørnemor i Dyrene i Hakkebakkeskogen
 2009 Inés i For lukkede dører

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Personer fra Drammen kommune
Personer fra Moelv
Fødsler i 1967