alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ivilikasiup atuarfia

Ivilikasiup atuarfia (Ivilikasiup skole) er en skole i den lille bygden Ikamiut på vestkysten av Grønland. Bygden har 66 innbyggere.

Bygningene er fra 1970- og 80-tallet. Siden skolen har bare 22 elever til sammen, deles elevene inn i 3-4 klasser, som dekker 1. til 9. klassetrinn. Skolen har ansatt en lærer og to timelærere. 

Skolestyret har 5 medlemmer, og rektor er Kirsten Johansen. 

I tillegg til å brukes til skole er lokalene også i bruk som ungdomsklubb om kveldene, kveldsskole, møtevirksomhet og tidvis åpnes biblioteket også utenfor skolens åpningstid. 

Skoler på Grønland

da:Ikamiut#Socialvæsen
Den litauiske sosialistiske sovjetrepublikk

Den litauiske sosialistiske sovjetrepublikk var en delrepublikk i Sovjetunionen fra 1940 til 1990. Delrepublikken ble proklamert etter at Sovjet-Russland okkuperte Republikken Litauen i 1940.
Republikkens hovedstad var Vilnius, som i dag er Litauens hovedstad. 

Litauen hadde før andre verdenskrig en høy prosentandel jøder, men disse ble deportert av Tyskland under krigen.

Slutten for sovjetrepublikken 
Litauiske SSR gikk til grunne under den syngende revolusjonen i Baltikum på begynnelsen av 1990-tallet og ble erklært å ha vært et okkupert land. Republikken Litauen ble gjenopprettet i 1991, som den første av de baltiske statene til å erklære seg for uavhengig fra Sovjetunionen. Vilnius' parker var ofte dekortert med statuer av Lenin og andre kommunister, men disse ble byttet ut med nasjonale monumenter og en statue av Frank Zappa. Vilnius har i dag et KGB-muséum som trekker mange turister fra inn- og utland.

Eksterne lenker 
 

Litauen
Sovjetrepublikk
Lusern

Lusern (Medicago sativa) er en flerårig urt i erteblomstfamilien. Det finnes to underarter; blålusern (ssp. sativa) og gul-lusern (ssp. falcata).

Blålusern kjennes også ved det engelske navnet alfalfa. Blålusern dyrkes i betydelig omfang, spesielt i Nord-Amerika, på grunn av sin egnethet og verdi som fôr til dyr. I Norge har det vært dyrket blålusern, men i dag dyrkes det lite, selv om det er et stort potensial for dyrking. Blålusern finnes derfor forvillet her og der. Dyrking av lusern krever en dyp, god jord med høy pH for å trives. 

Lusern, og de fleste artene i erteblomstfamilien, lever i et symbiotisk forhold til rhizobiumbakterien som lever på roten og fikserer nitrogen fra luften (biologisk nitrogenfiksering).

Spirer av blålusern er spiselige (alfalfaspirer) og har en nøtteaktig smak.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Erteblomstfamilien
Kulturplanter
Fôrvekster
Blå blomster
Tradisjonell kinesisk medisin
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Asiatiske flekkede småkatter

fiskerkatt
 flathodekatt
 leopardkatt
 rustflekkatt
 pallaskatt

Asiatiske flekkede småkatter (Prionailurus og Otocolobus) består av arter som hører hjemme i gruppen med mindre kattedyr. Dette er små rovpattedyr som hører hjemme i Asia, deriblant verdens minste katteart – rustflekkatten. Nyere forskning viser at slekten Otocolobus er en søsterslekt til slekten Prionailurus. Samlet refereres disse kattene gjerne til som leopardkattlinjen.

Arter 
Det er fire arter i denne gruppen.

 Prionailurus (fiskerkatter)
 P. bengalensis (leopardkatt)
 P. b. iriomotensis (Iriomotekatt)
 P. planiceps (flathodekatt) 
 P. rubiginosus (rustflekkatt) 
 P. viverrinus (fiskerkatt) 
 Otocolobus (steppekatter)
 O. manul (pallaskatt)

Iriomotekatten regnes ikke som en egen art, men som en underart av leopardkatten.

Fylogeni 
Fylogeni etter Johnson m. fl., 2006.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mindre kattedyr
Asia
STS-100

STS-100 er benevnelsen på en romferd med den amerikanske romfergen Endeavour.

Mannskap 
 Kent V. Rominger, Commander
 Jeffrey S. Ashby, Pilot
 Chris Hadfield, Mission Specialist
 Scott E. Parazynski, Mission Specialist
 John L. Phillips, Mission Specialist
 Umberto Guidoni, Mission Specialist
 Yuri Lonchakov, Mission Specialist

Høydepunkter fra ferden 
Ferdens viktigste mål var montasjen og aktiveringen av Canadarm2. En endelig komponent til Canadarm2 ble montet på STS-111. En annen viktig nyttelast med på romferden var MPLM "Raffaello". En overførte også kommunikasjons-antenner, andre typer forsyninger og vann, samt nye eksperimenter til romstasjonen.

Endeavour brukte sine rakettmotorer til å løfte romstasjonens bane mens den var tilkoblet, og etter frakobling ble romstasjonen filmet med et IMAX-kamera fra lasterommet på romfergen.

Dokking med ISS
Dokket til ISS: 21. april 2001 13:59:00 UTC
Frakoblet fra ISS: 29. april 2001 17:34:00 UTC
Tid tilkoblet: 8 dager, 3 timer og 35 minutter

Romvandringer
To romvandringer (EVA) ble gjennomført mens Endeavour var koblet sammen med ISS
EVA Nr. 1 
Varighet: 7 t 10 m
Dato: 22. april 2001
Utført av: Hadfield og Parazynski
Planlagt oppdrag: Montasje av Canadarm2. Første romvandring for en kandadisk astronaut
EVA Nr. 2 
Varighet: 7 t 40 m
Dato: 24. april 2001
Utført av: Hadfield og Parazynski
Planlagt oppdrag: Avsluttende arbeider med Canadarm2.

Bilder

Se også 
Den internasjonale romstasjonen
Liste over byggingen av ISS
Liste over bemannede romferder til ISS
Liste over besøkende til Den internasjonale romstasjonen

Eksterne lenker 
 NASA mission summary

Romfergeoppdrag
ISS-ferder
Romutforskning i 2001
KV «Eigun»

KV «Eigun» var mellom 2001 og 2008 et norsk kystvaktfartøy som opererte i ytre kystvakt sør.

Skipet hadde base ved Haakonsvern i Bergen. Fartøyet ble bygget i 1959 i Rotterdam og var opprinnelig en hvalbåt med navnet «Thomas W Vinkel». Skipet hadde gjennomgått flere ombygginger før det ble overført til Kystvakten i 2001.

I løpet av sine seks år som kystvaktfartøy, tilbakela KV «Eigun» 276 721 nautiske mil og gjennomførte 1421 inspeksjoner.

Eksterne lenker
 
 
 bergenships.com

Norske kystvaktskip
Skip fra 1959
1959 i Nederland
Hvalbåter
Skip bygget i Nederland
Artikler i sjøfart-prosjektet
Thomas Horsfield

Thomas Walker Horsfield (født 12. mai 1773 i Philadelphia, USA, død 24. juli 1859) var naturhistoriker, ornitolog, samler av fugler fra Sumatra og Java og autor for blant annet 91 ulike fuglearter.

I 1799 seilte han som skipslege til Kina og ble så fascinert av øya Java at han i 1801 flyttet dit for å arbeide som lege. Der møtte han Sir Stamford Raffles og sammen gjorde de oppdagelsesreiser i området og samlet specimen, særlig insekter og urter. Han publiserte bøker om sine zoologiske studier og i 1819 flyttet han til London hvor han to år senere publiserte en systematikk over Javas fugler. Han var også med på å sette sammen boken Illustrations of Ornithology fra 1826 sammen med blant andre ornitologene William Jardine, William Prideaux, John Selby og Sir Stamford Raffles. Han døde i 1859.

Som autor brukes forkortelsene «Horsfield» innen zoologi og «Horsf.» innen botanikk.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilder fra Illustrations of Ornithology

Zoologer fra USA
Personer fra Philadelphia
Autorer for zoologi
Magnetohydrodynamikk

Magnetohydrodynamikk (MHD) er studiet av dynamikken til elektrisk ledende væsker. Eksempler av slike væsker inkluderer plasma, flytende metaller og salter løst i vann. Ordet magnetohydrodynamikk er utledet fra magneto- som betyr magnetfelt, hydro- betyr væske og dynamikk betyr bevegelse. Hannes Alfvén fikk Nobel Prisen i fysikk for å innledet dette feltet.

Fysikk
Energiomforming

ru:Электродинамика сплошных сред
Hans Zimmer

Hans Zimmer (født 12. september 1957) er en tysk komponist og musikkprodusent. Han har gjennom flere tiår komponert musikk for over hundre filmer. De mest kjente lydsporene hans er fra filmene Løvenes konge, Gladiator, The Dark Knight, Den siste samurai, Pirates of the Carribean, Spirit – Hingsten fra Cimarron og Rain Man. Blant hans nyeste verk finner man Frost/Nixon (2008), Engler og demoner (2009), Sherlock Holmes (2009), Inception (2010), Megahjerne (2010), Interstellar (2014) og Blade Runner 2049 (2017).

Zimmer arbeidet i starten av sin karriere i Storbritannia før han senere flyttet til USA. Han er i dag øverste leder for filmmusikk-avdelingen til DreamWorks studio og jobber med andre komponister gjennom sitt eget firma Remote Control Productions. Han har vunnet fire Grammy Awards, to Golden Globes, en Classical BRIT Award og en Academy Award. Zimmer er også rangert som nummer 72 på listen over «Topp 100 levende genier», publisert av The Daily Telegraph.

Biografi 
Hans Zimmer ble født i Frankfurt am Main og begynte sin musikalske karriere ved å spille keyboard og synthesizer med blant andre bandene Ultravox og The Buggles (Video Killed the Radio Star). Han var også medlem i electrowavebandet Krisma. Han jobbet på 1980-tallet med filmmusikkomponisten Stanley Myers. Gjennombruddet hans kom i 1988 med musikken til Rain Man, som ble nominert til Oscar.

Siden da har Zimmer komponert musikk til mange store filmer. I 1995 vant han Oscar for beste originale filmmusikk, som ble brukt i animasjonsfilmen Løvenes konge. Han komponerte temasangen for bokseshowet i The Contender og har også produsert soundtracks for animeserien Blood+ fra 2005.

Andre komponister som Steve Jablonsky, James Dooley, Heitor Pereira og Geoff Zanelli, jobber i Zimmers studio, Remote Control Productions (tidligere kjent som Media Ventures). Komponister som Harry Gregson-Williams, Mark Mancina, John Powell og Klaus Badelt, er alle tidligere medlemmer av studioet.

I 2007 gikk to av Zimmers verker (begge med tekst) inn på UK Singles Chart og USAs Billboard Top 100-liste da «Spider Pig» fra The Simpsons Movie (listet som nr. 24) og «Hoist the Colours» fra Pirates of the Caribbean: At World's End (listet som nr. 43) toppet listene basert på nedlastingskjøp. Sangen («Spider Pig») nådde tredjeplass på Irish Singles Chart.

Han har også vært med og laget sanger for det bestselgende spillet Call of Duty 6 Modern Warfare 2, som ble lansert i 2009 og innledet en ny og episk epoke i spillserien.
Dette var hans første arbeid på et videospill.

Rundt 2010 så slo han seg sammen med Crytek for å levere uforglemmelig spillmusikk til actionbomben Crysis 2.

Priser og nominasjoner

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Tyske komponister
Filmmusikkomponister
Tyske pianister
Tyske keyboardister
Tyske gitarister
Personer fra Frankfurt am Main
Bibelskolen i Trondheim

Bibelskolen i Trondheim (forkortet: BIT), er en kristen bibelskole i Trondheim. Skolen er en del av den norske pinsebevegelsen og er tilknyttet menigheten Betel Trondheim.

Skolen hadde tidligere navnet Betelinstituttet, men på slutten av 1990-tallet ble det besluttet å endre navnet, da forkortelsen BI ofte ble forvekslet med Bedriftsøkonomisk Institutt sin avdeling i Trondheim, som også brukte forkortelsen BI. Det nye navnet ble da Trondheim bibel- og misjonsskole ofte forkortet til  TBM eller tbm. I 2010 skiftet skolen igjen navn til Bibelskolen i Trondheim.

Skolen ble startet i 1980, og første rektor var Oddvar Tegnander. I dag er Heidi Midling rektor.

Skolen har fokus på bibelundervisning, aktuelle bibel-relaterte spørsmål, misjon, ledertrening, og relevant praksis. 

Trondheim bibel- og misjonsskole er godkjent av Kunnskapsdepartementet og Statens lånekasse for utdanning, noe som gir rett til stipend og lån etter gjeldende regler.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bibelskolen i Trondheim

Utdanning i Trondheim
Skoler tilknyttet Pinsebevegelsen i Norge
Høyskoler i Norge
Midtbyen (Trondheim)
John McDonnell

John Martin McDonnell (født 8. september 1951 i Liverpool, England) er en britisk politiker som representerer Labour og valgkretsen Hayes and Harlington i Underhuset. 

Donnell er en ledende person innen Labours venstrefløy og stilte som lederkandidat for partiet etter at Tony Blair trakk seg. Donnell tapte imidlertid klart mot Gordon Brown, som dermed ble både partiets nye leder og landets nye statsminister.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 John4Leader campaign website
 John McDonnell MP valgkretsens nettside
 ePolitix – John McDonnell MP 
 Guardian Unlimited Politics – Ask Aristotle: John McDonnell MP
 TheyWorkForYou.com – John McDonnell MP
 The Public Whip - John McDonnell MP
 BBC News - John McDonnell
 Public Services Not Private Profit
 YouTube - John Speaking at Stop the War Alternative Conference
 You Tube - John McDonnell MP - Against Islamophobia
 You Tube - John McDonnell MP - Speaking at Ceasefire Now demorstation in London

Britiske parlamentsmedlemmer
Personer fra Liverpool
Wilhelm av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg

Wilhelm (Frederik Wilhelm Paul Leopold) (født 4. januar 1785 – død 17. februar 1831) var den første hertug i den nyere linje av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg, en sidegren av huset Oldenburg, og stamfar til et fyrstehus som omfatter kongehusene i Danmark, Hellas, Norge og tronarvingen til Storbritannia gjennom sin sønn Christian IX av Danmark.

Han ble født i Lindenau, som sønn av Frederik Karl og Frederikke av Schlieben. Han var parets tredje og siste barn.  Wilhelm var gift med prinsesse Louise av Hessen-Kassel.

Hans sønn Christian av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg etterfulgte den fjerne slektningen Frederik VII av Danmark som konge av Danmark, som Christian IX, hovedsakelig på grunn av sitt ekteskap med Louise av Hessen-Kassel, niese av Christian VIII (Christian Frederik) og en langt nærmere slektning av den regjerende linjen av huset Oldenburg.

Wilhelm er bl.a. agnatisk tipp-tipp-oldefar til kong Harald V av Norge. Til hans etterkommere hører også en rekke andre av Europas regjerende monarker, slik som Margrethe II av Danmark og Elisabeth II av Storbritannia (samt hennes mann Philip, hertug av Edinburgh).

Eksterne lenker 
 
 Dansk biografisk leksikon
 The Peerage

Huset Glücksburg
Hertuger av Slesvig
Dannebrogordenen
Elefantordenen
Fødsler i 1785
Dødsfall i 1831
Filadelfia Bodø

Filadelfia Bodø er en kristen menighet i  Bodø, tilsluttet den norske pinsebevegelsen.

Menigheten har 107 medlemmer.

Historie 
Filadelfia i Bodø ble stiftet 3. mars 1940. Den første tiden hadde de møter i lillesalen i Nådens klippe. Menighetene har eget lokale i Fredensborgveien, det ble bygget i 1987.

Misjonsengasjement 
Filadelfia Bodø er ikke utsendermenighet og økonomisk ansvarlig for noen misjonærer. Menigheten støtter flere misjons- og omsorgsprosjekter økonomisk.  Stiftelsen Open Heart og arbeidet til Halvard Hasseløy, med hjelp til de aller fattigste av de fattige i flere østeuropeiske land.  Evangeliesenteret,  Steigen Omsorgshjem, drevet av en tverrkirkelig stiftelse som gir tilbud om avvenning fra alkohol eller narkotika avhengighet og familien Elizabeth og Robert Muren i Israel.

Eksterne lenker 
 Filadelfia Bodø – hjemmeside

Norske pinsemenigheter
Kultur i Bodø
Religion i Nordland
Luise Caroline av Hessen-Kassel

Luise Caroline, prinsesse av Hessen-Kassel (født 28. september 1789, død 13. mars 1867), var gemalinnen til Wilhelm av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg. Deres sønn Christian av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg etterfulgte den fjerne slektningen Frederik VII av Danmark som konge av Danmark, som Christian IX.

Luise Caroline ble født i hertugdømmet Schleswig-Holstein som datter av Karl av Hessen-Kassel og Louise av Danmark og Norge og var dermed niese av Christian VIII. Hennes eldre søster, Marie Sophie Frederikke av Hessen-Kassel ble dronning til Frederik VI.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Huset Glücksburg
Huset Hessen-Kassel
Fødsler i 1789
Dødsfall i 1867
Repvåg kraftverk

Repvåg Kraftverk er et vannkraftverk i Repvåg i Nordkapp kommune i Troms og Finnmark.

Kraftverket utnytter et fall på 172 meter fra Ørretvatnet til havnivå. Ørretvatnet reguleres mellom 179 og 173 moh. Holmevatnet er også magasin for verket, og reguleres mellom 206 og 203 moh.

Til Ørretvatnet overføres det vann fra Lavvajavri, som reguleres mellom 184 og 180 moh og Belljaidjavri som reguleres mellom 284 og 272 moh.

Det er installert to turbiner på totalt 4,4 MW. Midlere årsproduksjon er på 25 GWh.

Eier er Repvåg kraftlag. Stasjonen ble satt i drift 21. februar 1953.

Referanser

Litteratur 
 Det hvite kull : arbeiderhistorie fra gjenreisningsarbeidet etter 2. verdenskrig skrevet av Odd Holmgren

Eksterne lenker 
 
 NVE vannkraftdatabase
 Repvåg kraftlag

Småkraftverk i Troms og Finnmark
Byggverk i Nordkapp
Kraftverk etablert i 1956
Milepæl

En milepæl (av latin milliarium), også kalt milestein eller milestolpe, er et gammelt veimerke som stammer fra en romersk mil og skyldes at de gamle romerne i antikken stilte opp steiner på romerveiene for å markere distansen (1 000 pass eller tilsvarende ca. 1,482 km) som romerske legionærer marsjerte. Merkingen har trolig hatt med hviler og økter å gjøre. Disse steinene ble siden kjent som milepæler.

I Norge
Milen og milepælene ble spredt utover hele Europa fra Roma, og er blant annet opphavet til dagens norske mil og mange andre.

Langs de norske hovedveier som ble opparbeidet mellom landsdelene på 1700-tallet ble det oppført milepæler. Langs Vestlandske hovedvei er disse milepælene utført av støpejern, og de som er bevart er kulturminner.

Overført betydning
Ordet milepæl blir ofte brukt i dag som et delmål i et større prosjekt, eller en viktig hendelse (se: Milepæl (prosjektledelse)).

Slik blir dette uttrykket også brukt i norsk dagligtale den dag i dag. Eksempelvis:

Se også 
 Gamle romerske lengdemål
 Romersk mil

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Jakten på kilometersteinene, Årbok for Norsk vegmuseum 2018

Antikken
Samferdselshistorie
Informasjonsinfrastruktur
Vill streik

Vill streik (eller villkattstreik, av engelsk wildcat strike) er en betegnelse som benyttes på «ulovlige» streiker, og da særlig streiker der de streikende også handler i strid med viljen til ledelsen i fagforbundet og/eller hovedsammenslutningen de er tilknyttet. 

Som fenomen i vesten var ville streiker relativt utbredt i mellomkrigstiden. Blant de mest kjente «ville» streikene i Norge på denne tiden er jernstreiken i 1923/24.

Streikene på 1970-tallet
Ved inngangen til 1970-tallet kom Kirunastreiken i malmfeltene i Nord-Sverige til å innlede en periode med flere ville streiker, også i Norge. Ml-bevegelsen spilte en viktig rolle i disse streikene, bl.a. i streikestøttearbeidet. I 1971 skrev de selv: «Alle de største og viktigste arbeidskampene som seiret i Norge i 1970 var leda av ml-bevegelsen.»

Blant de mest kjente ville streikene er Norgas-streiken, Saudastreiken og Sporveisstreiken i 1970, Austadstreiken i 1971, telefonsentralmontørstreiken i 1974-75, Hammerverk-konflikten i 1975, Jøtulstreiken og Linjegodsstreiken i 1976 og Statfjord A-streiken i 1978. 

En oversikt over streikene ved inngangen til 1970-tallet viser at de færreste var «lovlige» og godkjent av LO:

Referanser
<div class="references-small">

</div class="references-small">

Arbeidskonflikter
Arbeiderbevegelsen

nl:Staking#Wilde staking
Florø barneskole

Florø barneskole er en barneskole i Florø sentrum.

Historie
Florø barneskole er et av monumentalbyggene i Florø, og ble reist i de vanskelige 1930-årene da den kostet omtrent en halv million kroner. Dette var et stort løft for den vesle fattige byen den gangen.

Den gamle skolen ble rammet av brann i 1918, og i 16 år ble det arbeidet med å finne ny skoletomt og med å finansiere det nye skolebygget. I mellomtiden gikk barna på skole i midlertidige lokaler. Blant disse var tingstua, bedehuset, losjelokalet Breidablikk og rådhuset.

Den nye skolen var et stasbygg da den stod ferdig i 1934. Skolen var bygd i vinkel, og i 1956-59 ble den påbygd både vestover og sørover og fikk da den formen den har i dag. Navnet på skolen var Florø folkeskole frem til 1980-tallet, da navnet ble endret til det nåværende Florø barneskole. Nå er det over 560 elever på Florø Barneskole.

Eksterne lenker
 Florø barneskole

Florø
Utdanning i Kinn
Barneskoler i Vestland
Bergensbakken

Bergensbakken er en tidligere hoppbakke i Byfjellene i Bergen.

Historie
Bakken ble bygd i 1936/37 og var i bruk fram til 1948. Bakken ligger på østsiden av Rundemanen i et området kalt Hyttelien, på toppen av Våkendalen. Drivkraften bak prosjektet med å få bygd Bergensbakken var Johan N.L. Blytt. Bergen kommune, Bergens Telefonkompani og Bergen Rederiforening var de store bidragsyterne i arbeidet med å få reist bakken, men også mange private bidro med penger og utallige dugnadstimer.

Bergensbakken var svært værutsatt og en ny bakke Granbakken ble bygget i 1946/47 til erstatning ved Skomakerdiket på Fløyen.

Resultater
Første gang det ble hoppet i bakken var 14. november 1937, mens siste gang var den 14. mars 1948.  Det ble avholdt flere store og mindre konkurranser i bakken i det tiåret den var i drift. En rekke av de store norske profiler var med på konkurranser i Bergensbakken. Asbjørn Ruud vant en konkurranse, OL–vinner Petter Hugsted ble nummer to i 1948 og Birger Ruud deltok hele tre og vant to ganger i Bergensbakken.

Den offisielle bakkerekorden i bakken ble satt av Asbjørn Ruud 7. januar 1940 og var på 49,5 meter, men på trening var det hoppet drøyt 55 meter i bakken.

Nedlagte hoppbakker
Gimlebakken på Ulriken, første Bergensrennet i Bergens Turnforenings regi 1908
Norrønabakken på Langelien, 1909
Soriabakken ved Gimlebakken, 40 meters bakke, 1924
Vikingbakken ved Vareggen, 39 meter som bakkerekord, 1925
Riplebakken på Totland, 50 meters bakke, fra slutten av 1920-tallet
Olympiabakken på Ulriken, 30 meters bakke, fra slutten av 1930-tallet
Bergensbakken bak Rundmanen, 45 meters bakke, 1936-1948
Granbakken på Fløyen, 40 meters bakke, 1946-1991

Referanser

Eksterne lenker
 skisprungschanzen.com: Bergensbakken

Hoppbakker i Norge
Nedlagte idrettsanlegg i Bergen
Bergens historie
Bergenhus
Dronningens personlige kanadiske flagg

Dronningens personlige kanadiske flagg er flagget for Elisabeth II i rollen som dronning av Canada. Flagget ble innført i 1961. Det er basert på Canadas riksvåpen og består av fem felter. De tre første feltene er identiske med det britiske kongelige flagg og har felter for England, Skottland og Irland, mens det fjerde feltet er byttet ut med Frankrikes tre fleur-de-lis, gull på blått felt. De fire feltene står for de europeiske folkene som anses som grunnleggere av Canada: engelskmenn, skotter, irer og franskmenn. Den nederste tredjedelen av flagget har tre lønneblader, symbol for Canada, røde på hvitt felt. I midten står det en blå skive med dronning Elisabeth IIs monogram. Flagget er i størrelsesforholdet 1:2. 

Dronningens personlige kanadiske flagg benyttes på bygninger, kjøretøyer og fartøyer for å indikere statsoverhodets nærvær. Flagget ble først benyttet under dronningens besøk i Canada i 1964.

De daglige utøvelsen av rollen som statsoverhode ivaretas av Canadas generalguvernør og for denne finnes et eget flagg.

Se også
Canadas flagg 
Storbritannias kongelige flagg

Litteratur
Department of the Secretary of State of Canada: Symbols of nationhood, 1991

Canadiske flagg