alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
William MacMillan

William Stewart MacMillan (født 7. mars 1943 i Charlottetown på Prince Edward Island), canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.

MacMillan vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia.

Det var åtte lag som deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med tolv poeng foran Tsjekkoslovakia med elleve poeng. Canada vant fem kamper og tapte to og ble nummer tre med ti poeng. Turneringen var også det 35. verdensmesterskapet i ishockey. MacMillan var forward og spilte seks kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.

OL-medaljer 
 1968  Grenoble -  Bronse i ishockey  Canada

VM-medaljer 
 1966  Ljubljana -  Bronse i ishockey 
 1967  Wien -  Bronse i ishockey 
 1968  Grenoble -  Bronse i ishockey

Referanser

Eksterne lenker 
 

Canadiske ishockeyspillere
Medaljevinnere under Vinter-OL 1968
Deltakere for Canada under Vinter-OL 1968
Ishockeyspillere under Vinter-OL 1968
Fødsler i 1943
Olympiske medaljevinnere i ishockey
Kinesisk kalligrafi

Kinesisk kalligrafi (, japansk: 書道, shodō) er en kunstretning som er nært knyttet til kinesisk malerkunst. I begge kunster benyttes de samme verktøy, studerkammerets fire skatter: skrivepensel, tusjstang, rivstein og papir. 

Det kinesiske ordet shūfǎ (書法/书法) betegner skrivningens vei/metode/lov';

En av de mest berømte kinesiske kalligrafer var Wang Xizhi, hvis stil har dannet skole og fremdeles undervises. Kalligrafi var tradisjonelt betraktet som en viktig del av dannelsen, og man mente at den kunne fortelle noe om dens utøvers personlighet. Wang Xizhi erstattet den rettvinklede ductus med kursiv linjeføring, noe som muliggjør en mer individuell utforming. Siden da gjaldt kalligrafien i Kina, ved siden av Wéi-Qí-spillet (i Vesten kjent som Go), maleri og musikk som den fjerde av kunstene. 四藝：琴，棋，書，畫

Kalligrafiens høye prestisje gjenspeilte seg også ved at også de kinesiske keisere anstrengte seg for å bli fremstående i kunsten. Særlig utmerket ble keiser Huizong av Song, hvis stil, slankt gull (), representerer et høydepunkt innen kinesisk kalligrafi.

Grunnlaget for kinesisk kalligrafi er Tegnet Yǒngs åtte prinsipper (, Yǒng betyr evighet):

側 cè, nemlig 點 diǎn, punkt 

勒 lè, nemlig 橫 héng, tvers

努 nǔ, nemlig 直/豎 zhí/shù, rett frem

趯 tì, nemlig 鉤 gōu, krok

策 cè, nemlig 挑 tiāo, løft

掠 lüè, nemlig 撇 piě, skrå

啄 zhuó, nemlig 短撇 duǎn piě, hakk

磔 zhé, nemlig 捺 nà, treng fremad

De åtte prinsipper representerer kalligrafens viktigste grunntrekk; de besriver de fem strøk som i forskjellige kombinasjoner kan brukes i kinesisk skrift. 

 Kategorier 

Referanser

 Litteratur 
 Anett Dippner, Thorsten Benkel: «Zeichen der Ästhetik: Kunst, Kultur und Kalligraphie zwischen Tradition und Bedeutungsvielfalt», i: Schriftenreihe Schriften zur Kulturwissenschaft. Bd. 78, Dr. Kovač, Hamburg 2009, ISBN 978-3-8300-3764-4, ISSN 1435-6589.
 Rong Fang Cao, Klaus-Dieter Hartig: Chinesische Kalligraphie: mit Pinsel und Tusche. Anleitungen und Vorlagen. Augustus-Verlag, Augsburg 1995, ISBN 3-8043-0241-6.
 Bonan Guo: Einführung in die chinesische Kalligraphie. 1. Auflage. Verlag für Fremdsprachige Literatur, Peking 1995 (übersetzt von Menglian Liu), ISBN 7-119-01446-3.
 Shi Bo: Encres de Chine. Les maîtres de la calligraphie chinoise. 1. utgave, éditions Alternatives, Paris März 2003, ISBN 2-86227-364-3.
 Jinchang Fei: Xinhua Xiezi Zidian: Chinesische Schriftzeichen''. 商务印书馆, Beijing mai 2004 (新华写字字典), ISBN 7-100-03247-4

Eksterne lenker 
 



 
Kalligrafi
Immateriell kulturarv
Indre Nordmøre prosti

Indre Nordmøre prosti er et tjenestedistrikt i Møre bispedømme i Den norske kirke, opprettelset i 1857 ved delingen av Nordmøre prosti i Ytre og Indre Nordmøre prostier..

Prosten har sete i Tingvoll. Tingvoll kirke er prostikirke.

Prostiet omfatter kommunene Gjemnes, Sunndal, Surnadal og Tingvoll.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet.						
De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til ett eller flere sogn.

Sogn i Indre Nordmøre prosti	
I Gjemnes 
Gjemnes sogn
Øre sogn
I Sunndal
Hov sogn
Romfo sogn
Øksendal sogn
Ålvundeid sogn
I Surnadal
Mo sogn
Stangvik sogn
Todalen sogn
Øye og Ranes sogn
Åsskard sogn
I Tingvoll
Straumsnes sogn
Tingvoll sogn

Referanser

Kilder 
 Indre Nordmøre prosti fra Den norske kirke

Prostier i Møre bispedømme
Ingrid Andreassen

Ingrid Kathrine Andreassen (født 25. juli 1948) er en tidligere norsk fotballspiller som representerte BUL. Hun ble cupmester fire ganger (1978, 1979, 1980, 1982) med BUL.

Hun spilte også 8 kamper for det norske landslaget.

Referanser 

Norske fotballspillere
Norske damelandslagsspillere i fotball
Norgesmestere i fotball
Fødsler i 1948
Vladimir A. Konstantinov

Vladimir Andrejevitsj Konstantinov  (russisk: Влади́мир Андре́евич Константи́нов, ukrainsk: Володимир Андрійович Константинов, født 19 november 1956 i Vladimirovca i Moldaviske SSR - nå i Transnistria - i Sovjetunionen) er en krimsk/russisk politiker som er ordfører i Krims parlament fra 27. februar 2014.

Eksterne lenker 
 

Russiske politikere
Ukrainske politikere
Personer fra Transnistria
Fødsler i 1956
Lenvikhalvøya

Lenvikhalvøya er en halvøy i Senja kommune i Troms og Finnmark. Halvøya avgrenses i vest av Gisundet, i nord av Malangen, i øst av Rossfjorden og Rossfjordvatnet og i sør av Finnfjorden og Finnfjordvatnet. Halvøya dekker et areal på om lag 220 km².

I tillegg til byen Finnsnes ligger en rekke mindre bygder langs kysten og innsjøene hele veien rundt halvøya, deriblant Bjorelvnes og Kårvikhamn ved Gisundet, Tennskjær ved Malangen, vestre del av bygda Rossfjordstraumen ved Rossfjorden og Rossfjordvatnet og Aspelund ved Finnfjordvatnet. Det totale innbyggertallet på halvøya var i 2014 ca. 6200, hvorav 5030 var bosatt på selve Finnsnes eller i de sentrale boligområdene langs Gisundet og Finnfjorden.

Halvøya er avlang i retning nord-sør. Den er omtrent 30 km lang og i underkant av 10 km på det bredeste. Lenvikhalvøya deles naturlig av Sollidalen, litt sør for midten. Kistefjellet (1003 m) og Kvittinden (933 m) er de høyeste toppene på halvøya, og begge disse ligger på den sørlige delen. Nord for Sollidalen er terrenget lavere og mer skog- og myrlendt. Kårvikkjølen (577 m) er det høyeste punktet her.

Det er kjørbar vei rundt hele halvøya, i tillegg til en tverrforbindelse gjennom Sollidalen. Fra Finnsnes går det dessuten bru over til Senja. Nordover fra brukrysset ved Finnsnes strekker den 39 km lange fylkesvei 263 seg hele veien langs Gisundet, det vil si på vestsiden av halvøya, til Tennskjær lengst nord mot Malangen. På østsiden går fylkesvei 856 fra Finnfjordeidet langs Rossfjordvatnet fram til Straumen, hvor fylkesvei 265 fortsetter videre nordover til Tennskjær. Det er bussforbindelse mellom Finnsnes og Tennskjær langs begge sidene av halvøya. Veien gjennom Sollidalen (Fv266), tvers over halvøya, er 8,7 kilometer lang og går mellom Bjorelvnes og Langnes. Finnsnes er trafikknutepunkt i regionen, med bussforbindelser både til Senja, Bardufoss lufthavn og resten av fylket og landsdelen, i tillegg til hurtigrute- og hurtigbåtanløp. Tennskjær har hurtigbåtforbindelse til Tromsø.

Senja kommunes geografi
Halvøyer i Troms og Finnmark
Ytre Nordmøre prosti

Ytre Nordmøre prosti er et tjenestedistrikt i Møre bispedømme i Den norske kirke, opprettet i 1857 ved delingen av Nordmøre prosti i Indre og Ytre Nordmøre prostier.

Prosten har sete i Kristiansund hvor Kirkelandet kirke er prostikirke.
Prostiet omfatter kommunene Aure, Averøy, Kristiansund og Smøla.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet.						
De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Sogn i Ytre Nordmøre prosti	
 I Aure kirkelig fellesråd
Aure sogn 
Stemshaug sogn
Tustna sogn
I Averøy kirkelig fellesråd
Bremsnes sogn
Kornstad sogn
Kvernes sogn
I Kristiansund kirkelig fellesråd
Frei sogn
Kristiansund sogn
Nordlandet sogn
I Smøla kirkelig fellesråd
Brattvær sogn
Edøy sogn
Hopen sogn

For tiden er Sindre Stabell Kulø prost i Ytre Nordmøre prosti.

Referanser

Kilder 
 Ytre Nordmøre prosti fra Den norske kirke

Prostier i Møre bispedømme
Indre Romsdal prosti

Indre Romsdal prosti er et tjenestedistrikt i Møre bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Åndalsnes hvor Grytten kirke er prostikirke.

Prostiet omfatter kommunene Rauma og Vestnes.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet.						
De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Sogn i Indre Romsdal prosti	
I Rauma 
Eid og Holm sogn
Grytten sogn
Hen sogn
Kors sogn
Voll sogn
Vågstranda sogn
Øverdalen sogn
I Vestnes
Fiksdal sogn
Tresfjord sogn
Vestnes sogn
Vike sogn

Referanser 

Prostier i Møre bispedømme
Nordre Sunnmøre prosti

Nordre Sunnmøre prosti er et tjenestedistrikt i Møre bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Ålesund hvor Ålesund kirke er prostikirke.

Prostiet ble opprettet i 1818 ved delingen av Sunnmøre prosti i Nordre og Søndre Sunnmøre prostier. I 1863 ble prostiet delt ved utskillelsen av Østre Sunnmøre prosti.

Den 1. januar 2020 ble Austre Sunnmøre prosti igjen innlemmet i Nordre Sunnmøre prosti. Prostiet består av seks kommuner: Giske, Sula, Ålesund, Fjord, Stranda og Sykkylven.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet.						
De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til ett eller flere sogn.

Prestegjeld i Nordre Sunnmøre prosti 
(Til Austre Sunnmøre 1863)
 Sunnylven
 Norddal
 Stranda
 Ørskog
(Til Nordre Sunnmøre 1863)
 Skodje
 Borgund
 Ålesund
 Haram

Sogn i Nordre Sunnmøre prosti	
I Fjord kommune
Norddal sogn
Stordal sogn
I Giske kommune
Giske sogn
Valderøy sogn
Vigra sogn
I Stranda kommune 
Geiranger sogn
Liabygda sogn
Stranda sogn
Sunnylven sogn
I Sula kommune
Sula sogn
I Sykkylven kommune
Ikornnes sogn
Sykkylven
I Ålesund kommune
Brattvåg sogn
Borgund sogn
Ellingsøy sogn
Fjørtoft sogn
Hamnsund sogn
Haram sogn
Sandøy sogn
Skodje sogn
Spjelkavik sogn
Vatne sogn 
Ørskog sogn
Ålesund og Volsdalen sogn

Referanser

Kilder 
 Nordre Sunnmøre prosti fra Den norske kirke

Prostier i Møre bispedømme
Søre Sunnmøre prosti

Søre Sunnmøre prosti er et tjenestedistrikt i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Prostiet ble opprettet i 1818 ved delingen av Sunnmøre prosti i Nordre og Søndre (Søre) Sunnmøre prostier. Prostiet omfatter kommunene Hareid, Herøy, Sande, Ulstein, Vanylven, Volda og Ørsta.

Prosten har sete i Volda hvor Volda kirke er prostikirke.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet.						
De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Prestegjeld i Søre Sunnmøre prosti 
 Vanylven
 Sande
 Herøy
 Ulstein
 Ørsta
 Volda
 Hjørundfjord

Sogn i Søre Sunnmøre prosti	
I Hareid
Hareid sogn
I Herøy
Herøy sogn
Indre Herøy sogn
Leikanger sogn
I Sande
Gursken sogn
Sande sogn
I Ulstein
Ulstein sogn
I Vanylven
Rovde sogn
Syvde sogn
Vanylven sogn
Åram sogn
I Volda
Austefjord sogn
Dalsfjord sogn
Hornindal sogn
Kilsfjord sogn
Storfjorden sogn
Volda sogn
I Ørsta 
Hjørundfjord sogn
Vartdal sogn
Ørsta sogn

Referanser

Kilder 
 Søre Sunnmøre prosti fra Den norske kirke

Prostier i Møre bispedømme
Hotel Chevalier

Hotel Chevalier er en kortfilm som er skrevet av Wes Anderson, og utgitt i 2007. I rollene er Jason Schwartzman og Natalie Portman som spiller et tidligere kjærestepar gjenforenes i et hotellrom i Paris. Filmen er en prolog til Andersons dramakomedie The Darjeeling Limited. Den tretten minutter lange filmen foregår på Hotel Chevalier før Schwartz rollefigur Jack møter sine to eldre brødre i India. Skuespillerne ble ikke betalt for innsatsen.

Filmen fikk mye kudos, og ble en av de mest omdiskuterte kortfilmene i 2007. Kritikere sammenlignet filmen, men det kritikerroste etterfølgeren The Darjeeling Limited, og roste filmens rikdom og sin varsomme struktur.

Handlingsreferat 
I en hotell-lobby svarer en ansatt på en telefon fra en gjest. En mann (spilt av Jason Schwartzman) ligger på en hotellseng, ser på en film på TV, og leser avisen. Etter å ha bestilt Room-Service fra den ansatte på fransk, mottar han en samtale fra en kvinne hvis stemme han kjenner igjen. Hun forteller at hun er på vei fra flyplassen og ber om rom-nummeret hans på hotellet. 

Kort tid senere åpner mannen døren og slipper inn en kvinne (spilt av Natalie Portman) som gir ham en bukett blomster. I den påfølgende samtalen kommer der blant annet frem at mannen har bodd på hotellrommet i over en måned, og han hadde reist for å unnslippe forholdet deres.

Medvirkende 
 Jason Schwartzman som Jack Whitman
 Natalie Portman som Jacks eks-kjæreste

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kortfilmer fra 2000-årene
Kortfilmer fra USA
Franske kortfilmer
Engelskspråklige filmer
Franske dramafilmer
Romantiske dramafilmer fra USA
Romantiske dramafilmer
Developing

Developing er en amerikansk kortfilm regissert av Marya Cohn fra 1994, om forholdet mellom en jente og hennes single mor, som har brystkreft. Filmen har blant annet Natalie Portman i rollen som Nina.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kortfilmer fra 1990-årene
Engelskspråklige filmer
Kortfilmer fra USA
Beautiful Girls

Beautiful Girls er en amerikansk romantisk drama-komedie fra 1996, regissert av Ted Demme og som har Matt Dillon, Lauren Holly, Timothy Hutton, Rosie O'Donnell, Martha Plimpton, Natalie Portman, Michael Rapaport, Mira Sorvino og Uma Thurman i hovedrollene.

Sammendrag 
Willie Conway drar hjem for gjenforeningsfesten med klassen sin, men innser at han står ved et veiskille. Han er blant annet usikker på om han skal gifte seg med kjæresten sin eller ikke. De gamle klassekameratene står på samme sted, og sammen lærer de hva de egentlig vil.

Medvirkende 
 Matt Dillon som Tommy Rowland 
 Noah Emmerich som Michael Morris 
 Annabeth Gish som Tracy Stover 
 Lauren Holly som Darian Smalls 
 Timothy Hutton som Willie Conway 
 Rosie O'Donnell som Gina Barrisano 
 Max Perlich som Kev 
 Martha Plimpton som Jan 
 Natalie Portman som Marty 
 Michael Rapaport som Paul Kirkwood 
 Mira Sorvino som Sharon Cassidy 
 Uma Thurman som Andera 
 Pruitt Taylor Vince som Stanley Womack

Eksterne lenker 
 
 

 

Engelskspråklige filmer
Filmer fra 1996
Romantiske komedier fra USA
Dramafilmer fra USA
Hans Aage Gravaas

Hans Aage Gravaas (født 28. desember 1961) er en norsk ordinert prest og teolog. Han er fra 1.mars 2022 sokneprest i Voksen sogn i Oslo.   

Gravaas er cand.theol. fra MF vitenskapelig høyskole i Oslo (1987), har doktorgrad (PhD) i Intercultural Studies fra Trinity International University i USA (1997) og praktisk-teologisk eksamen fra MF Vitenskapelig Høyskole (2018). Han har også studert misjon, økumenikk og bistand i Birmingham, samt etiopisk språk (amharisk) i Addis Abeba.

Gravaas har vært feltprest ved Hysnes fort, misjonær i Ethiopian Evangelical Church Mekane Yesus  i Etiopia,  prest i «Minnekirken» i Chicago (1993-1997), misjonssekretær og strategikonsulent for Norsk Luthersk Misjonssamband (til 2001), rektor og førsteamanuensis ved Mediehøgskolen Gimlekollen (2001-2008), rektor og førsteamanuensis ved Fjellhaug Internasjonale Høgskole (2008-2013). Han var generalsekretær i Stefanusalliansen 2013-2017. Gravaas var vikarprest for Østenstad menighet i Den norske kirke fra 13. august 2018 til 31. januar 2019 og vikarprest i Ris menighet fra 1. februar 2019 til 18. august 2019. Han var fra september 2019 til mars 2022 daglig leder for Norsk Råd for Misjon og Evangelisering.

Referanser 

Lutherske teologer
Everyone Says I Love You

Everyone Says I Love You er en amerikansk musikalsk komedie fra 1996, skrevet og regissert av Woody Allen, som også har en rolle i filmen sammen med Julia Roberts, Alan Alda, Edward Norton, Drew Barrymore, Gaby Hoffmann, Tim Roth, Goldie Hawn, Natasha Lyonne og Natalie Portman. Den er blant de mer kritisk vellykkede av Allens senere filmer, selv om den ikke gjorde det bra kommersielt. Chicago Sun-Times-kritiker Roger Ebert rangerte den som en av Allens beste.

Filmen ble nominert til en Golden Globe for beste musikal eller filmkomedie.

Medvirkende 

 Edward Norton som Holden Spence
 Drew Barrymore som Skylar Dandridge
 Diva Gray som Nanny
 Ami Almendral som Nanny
 Madeline Balmaceda som Nanny
 Vivian Cherry som Nurse
 Tommie Baxter som Old Woman
 Jeff DeRocker som hjemløs mann (as Jeff Derocker)
 Cherylyn Jones som Mannequin
 Tina Paul som Mannequin/Harry Winston-danser
 Vikki Schnurr som Mannequin
 Natasha Lyonne som Djuna 'D.J.' Berlin
 Kevin Hagan som Doorman
 Alan Alda som Bob Dandridge
 Gaby Hoffmann som Lane Dandridge
 Natalie Portman som Laura Dandridge
 Lukas Haas som Scott Dandridge
 Trude Klein som Frieda
 Goldie Hawn som Steffi Dandridge
 Tim Roth som Charles Ferry
 Itzhak Perlman som Himself
 Pamela Everett som Harry Winston Dancer
 Navah Perlman som Pianist
 Barbara Hollander som Claire
 John Griffin som Jeffrey Vandermost
 Julia Roberts som Von Sidell
 Waltrudis Buck som psykiater
 Patrick Cranshaw som Grandpa
 Isiah Whitlock, Jr. som politimann (som Isiah Whitlock)
 Woody Allen som Joe Berlin
 Liv Tyler som jente
 Billy Crudup som Ken Risley
 Robert Knepper som Greg
 David Ogden Stiers som Arnold Spence
 Scotty Bloch som Lynn Spence
 Timothy Jerome som ER-doktor
 Robert Khakh som Cab Driver
 Christy Carlson Romano som halloween-gutt
 Frank Pietri som «Ghost Dancer»

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1996
Engelskspråklige filmer
Filmmusikaler fra USA
Filmkomedier fra USA
Filmer regissert av Woody Allen
Chris Parnell

Thomas Christopher «Chris» Parnell (født 5. februar 1967 i Memphis, Tennessee) er en amerikansk skuespiller og komiker. Parnell gjorde gjennombrudd mellom 1998-2006, da han var en av de mest solide aktører i humorprogrammet Saturday Night Live. Parnell også som skuespiller spilt i TV-serien 30 Rock og filmer som Anchorman (2004), 21 Jump Street (2012) og Battle of the Sexes (2017).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skuespillere fra USA
Komikere fra USA
Personer fra Memphis
Fødsler i 1967
Daniellcellen

Daniellcellen er et galvanisk element som ble oppfunnet av J. F. Daniell i 1836.

I den opprinnelige Daniellcellen besto den positive polplaten av kobber og sto i en løsning av kobbersulfat, mens den negative polplaten besto av sink og sto i en løsning av svovelsyre, som var skilt fra kobbersulfat-løsningen med en porøs vegg. Den er derfor et eksempel på en galvanisk celle. I dag brukes betegnelsen Daniellcelle om ulike typer celler med kobber/kobbersulfat og sink/sinksulfat. Er løsningene 1 mol/l, er cellespenningen 1,10 V. Daniellcellen ble tidligere brukt som normalelement; nå mest i undervisning.

Kilder 

 «Daniellcellen», fra Store norske leksikon

Galvanisk element
Norges Lærersamband

Norges Lærersamband var landsorganisasjonen for lærere som Nasjonal Samling (NS) opprettet under okkupasjonen i Norge. Organisasjonen ble ledet av Orvar Sæther.

Lærersambandet ble etablert kort tid etter statsakten på Akershus i februar 1942, der Vidkun Quisling var blitt utnevnt til «ministerpresident» (statsminister) av den tyske okkupasjonsmakten. NS påla alle landets lærere medlemskap i Lærersambandet, som sammen med lignende organisasjoner for andre yrkesgrupper skulle inngå i «Rikstinget», et samlende organ i en korporativ og fascistisk samfunnsmodell.

Motstand og arrestasjoner 

Lærersambandet ble opprettet samtidig som medlemskap i NS Ungdomsfylking ble gjort obligatorisk for alle i alderen 10–18 år, og lærerne var nå pålagt å lære opp skoleelevene i Nasjonal Samlings ideologi. Dette var uakseptabelt for mange norske lærere, og det var sendt inn  skriftlige protester på nyordningen i løpet av de første par ukene. Dette ble starten på det som ble kjent som lærerstriden.

Den 20. mars gikk okkupasjonsmyndighetene til motaksjon, og begynte å arrestere norske lærere. Omtrent 800 lærere ble arrestert, ofte tilfeldig. Det ble opprettet flere mottak for arresterte lærere rundt om i landet, og den største gruppen havnet på Grini fangeleir i Bærum.

Lærersambandets organisasjon

Landssvikoppgjøret 
Under det norske landssvikoppgjøret ble mange norske offentlige tjenestemenn med NS-medlemskap eller verv i NS-tilknyttede organisasjoner fradømt stillingene sine. Medlemskap i Norges Lærersamband var ikke i seg selv straffbart, men det var likevel ansett som et budd på den nasjonale front. Flere lærere ble derfor fradømt stillingene sine på grunn av medlemskapet i Lærersambandet.

Se også
 Læreraksjonen i 1942

Referanser

Anvendt litteratur 

Nasjonal Samling
Norske yrkesorganisasjoner
Norsk utdanningshistorie
Paul Van Himst

Paul Van Himst (født 2. oktober 1943 i Sint-Pieters-Leeuw) er en belgisk tidligere fotballspiller og -trener.

Karriere 
Paul Van Himst er regnet blant de største angriperne i Belgia. Han vant Jupiler League med Anderlecht åtte gånger, og scoret 233 mål på 457 kamper.

Han debuterte den 19. oktober 1960 mot  i kvalifiseringen til VM i Chile. Mellom 1960 og 1974 spilte Van Himst 81 landskamper og scoret 30 mål for . Det gjorde at han ble Beligas toppscorer sammen med Bernard Voorhoof. Van Himst deltok i både VM i 1970 i Mexico og EM i 1972 i Belgia.

Van Himst var også trener for både Anderlecht og RWD Molenbeek. Som trener for Anderlecht vant ha UEFA-cupen i 1983 og kom til finalen i 1984. Anderlecht har aldri før eller siden kommet til finalen (per mars 2014). Som landslagstrener for Belgia fikk han landslaget til VM i 1994, der laget slo  og tapte i åttendedelsfinalen mot  med 2–3.

I november 2003 ble han kåret til Belgias beste fotballspiller på 1900-tallet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Belgiske fotballspillere
Belgiske fotballtrenere
Spillere i Fotball-VM 1970
Spillere i Fotball-EM 1972
Trenere i Fotball-VM 1994
Fotballspillere for RSC Anderlecht
Fotballspillere for RWD Molenbeek
Fotballspillere for SC Eendracht Aalst
Fotballtrenere for RSC Anderlecht
Fotballtrenere for RWD Molenbeek
Trenere for Belgias herrelandslag i fotball
Personer fra Flamsk Brabant
Enga (Oslo)

Enga var en gate på nordsiden av Vestbanen i Vika i bydel Frogner i Oslo. Gaten har tidligere vært kalt Engens gate og Engen.

Gaten har i løpet av årene hatt varierende lengde. Opprinnelig gikk den i nordvest til Ruseløkkveien, der trikken svingte mellom de to gatene. Foran Vestbanen hang den i sin tid sammen med Sjøgaten, som gikk over det som nå er Rådhusplassen, og mot Tordenskiolds plass.

Da Vika ble sanert og Dronning Mauds gate ble anlagt som forlengelse av Løkkeveien, mistet Enga sin betydning og det meste av bebyggelsen langs den ble revet. De siste årene lå den som en gjenglemt blindgate inn fra Munkedamsveien. Vestbanebygningen var til slutt eneste bebyggelse med adresse Enga, men den regnes nå å ligge på Brynjulf Bulls plass.

I 2014 ble området avstengt i anledning oppføringen av nybygg for Nasjonalmuseet, og dermed forsvant siste rest av denne gaten.

Referanser

Kilder

Historiske bilder 

Tidligere veier i Oslo
Vika