alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Uncle Dick’s Darling

Uncle Dick's Darling er en britisk stumfilm fra 1920, regissert av Fred Paul.

En mann drømmer om at hans adopterte datter skal gifte seg med et medlem av militærpolitiet som han mener er passende for henne, i stedet for piloten som hun har blitt forelsket i.

Skuespillere 
 George Bellamy som Dick
 Athalie Davis som Mary
 Humberston Wright som Chevenix
 Ronald Power som Mr. Lorimer
 Sydney Folker
 Frank Dane
 Gordon Craig

Referanser

Eksterne lenker 

Britiske stumfilmer
Filmer fra 1920
Under Crimson Skies

Under Crimson Skies er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Rex Ingram.

Handling 
Kapteinen på et seilskute innleder en affære med kona til en av passasjerene han som seiler med skipet hans. Men han blir snart blandet inn i et mytteri til sjøs, og en revolusjon.

Skuespillere 
 Elmo Lincoln som Yank Barstow
 Harry von Meter som Vance Clayton
 Mabel Ballin som Helen Clayton
 Nancy Caswell som Peg Clayton
 Frank Brownlee som Sight Burke
 Paul Weigel som Plum Duff Hargis
 Dick La Reno
 Noble Johnson som Baltimore Bucko
 Beatrice Dominguez som Island Girl
 Ethel Irving

Referanser

Eksterne lenker 

Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1920
Unseen Forces

Unseen Forces er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Sidney Franklin.

Handling 
Som barn møtes Clyde og Miriam, og ser ut til å bli forelsket i hverandre. Men når de blir eldre, hindrer noen misforståelser dem fra å gifte seg.

Clyde gifter seg i stedet med en annen kvinne - ved navn Winifred - selv om de egentlig ikke elsker hverandre. Men Clyde og Miriam møtes snart igjen flere ganger.

Skuespillere 
 Sylvia Breamer - Miriam Holt
 Rosemary Theby - Winifred
 Conrad Nagel - Clyde Brunton
 Robert Cain - Arnold Crane
 Sam De Grasse - Stanley
 Edward Martindel - George Brunton
 Harry Garrity - Peter Holt
 James O. Barrows - Joe Simmons
 Aggie Herring - Mrs. Leslie
 Andrew Arbuckle - Mr. Leslie
 Albert R. Cody - Henry Leslie

Referanser

Eksterne lenker 

Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1920
The Untamed (1920)

The Untamed er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Emmett J. Flynn.

Handling 
Ranch-eier Joe Cumberland oppdager Whistling Dan i ørkenen, og gir gutten et hjem og oppdrar ham sammen med sin egen datter Kate. Som voksen har Dan et temperament som tenner øynene hans til en gul glød når han blir veldig sint. Dans øyne gløder, og han lover hevn, når den fredløse Jim Silent forsøker å drepe ham i et slagsmål. Kate reiser til leiren hvor de fredløse holde til, for hindre Dan i å drepe Jim Silent, men hun blir i stedet tatt til fange.

Konfrontasjonen mellom de to mennene eskalerer ytterligere når Dan fanger Lee Haines, en av Silents menn, og Silent gjengjelder ved å fengsle Kates far. Etter en byttehandel hvor både Haines og Kates far blir frigitt, følger Dan etter de fredløse. Han utrydder snart hele gjengen, bortsett fra Silent. Men hans hevn er ikke fullført før han faktisk har funnet igjen Silent også.

Skuespillere 
 Tom Mix som Whistling Dan
 Pauline Starke som Kate Cumberland
 George Siegmann som Jim Silent
 Philo McCullough som Lee Haines
 James O. Barrows som Joe Cumberland
 Charles K. French som Tex Calder
 Pat Chrisman som Kilduff
 Sid Jordan som Hal Purvis
 Major J.A. McGuire som Morgan
 Frank Clark som Morris
 Joe Connelly som Buck Daniels

Referanser

Eksterne lenker 

Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1920
Va banque (film)

Va banque er en tysk stumfilm fra 1920 regissert av Léo Lasko.

Skuespillere 
 Fritz Kortner som S. M. Wulff
 Edith Meller som Hella
 Meinhart Maur som Krojanker
 Charles Willy Kayser som Herbert von Hochberg
 Erich Pabst som Aristid
 Niels Prien som Isenburg
 Gerhard Ritterband som Piccolo Fritz
 Fritz Beckmann som Korn
 Paul Biensfeldt
 Hugo Flink

Referanser

Eksterne lenker 

Tyske stumfilmer
Filmer fra 1920
The Valley of Doubt

The Valley of Doubt er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Burton George.

Handling 
Tommy Hilgrade blir sendt til en tømmer-leir i det nord-vestlige Canada av faren sin, som håper at denne tøffe tilværelsen kan reformere sønnen hans. Sammen med Tommy reiser søsteren hans Marion. Etter deres ankomst til Canada blir formann Jack Macy snart romantisk tiltrukket av Marion.

Men når Marion forelsker seg i den fransk-kanadiske Jules Bonnivet, etter at han reddet henne fra et fall gjennom isen, planlegger Macy å ødelegge den gryende romantikken deres.

Skuespillere 
 Arline Pretty som Marion
 Thurston Hall som Jules
 Anna Lehr som Annice
 William B. Davidson som Macy
 Robert Agnew som Tommy
 Jack Castello som Jacques
 T.J. Murray som Hilgrade
 John Ardizoni som Durant

Referanser

Eksterne lenker 

Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1920
Viking Fotballklubb (menn) i 2023

Viking Fotballklubb (menn) i 2023 er en oversikt over samtlige spillere, tabell og kamper som Viking Fotballklubbs herrelag spilte i fotballsesongen 2023.

Eliteserien

Kamper

Treningskamper

Seriekamper

Norgesmesterskapet 2023

Overganger

Inn

Ut

Lån inn

Lån ut

Referanser 

Sesongartikler for Viking Fotballklubb
Sesongartikler for norske fotballag 2023
Eliteserien 2023
The Valley of Tomorrow

The Valley of Tomorrow er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Emmett J. Flynn.

Handling 
Etter å ha oppdaget at søsteren hans hadde blitt drevet til selvmord etter å ha blitt sveket av Enrico Colonna, sverger den unge fjellklatreren Dabney Morgan å hevne hennes død. Dabney legger ut for å finne Colonna. Men han blir fanget i kvikksand, og må reddes fra den sikre død av en fremmed, som snart viser seg å være mannen han er på jakt etter.

Colonna blir deretter dødelig såret av et skudd fra Dabneys rifle. I dette øyeblikket ankommer offerets søster Elenore, og tvinger Dabney til å flytte broren hennes til en hytte i nærheten. Men Dabney finner seg snart forelsket i henne, og havner dermed i en konflikt mellom hans plikt overfor sin egen døde søster og hans kjærlighet til Elenore.

Skuespillere 
 William Russell som Dabney Morgan
 Mary Thurman som Elenore Colonna
 Harvey Clark som Long John Morgan
 Fred Malatesta som Enrico Colonna
 Pauline Curley som Cecelia May Morgan
 Frank Brownlee som Fang Morgan
 Frank Clark som Caleb Turner
 Louis King som Jed Morgan

Referanser

Eksterne lenker 

Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1920
The Vanishing Dagger

The Vanishing Dagger er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1920, regissert av Edward Kull, John F. Magowan og Eddie Polo. Føljetongen består av 18 filmer som er antatt tapt.

Handling 
John Grant, en amerikaner, er på besøk i England sammen med familien til Sir George Latimer, i nærheten av London. Prins Narr, fra kongehuset i Numidia, er også gjest sammen med sine verger. Prins Narr er besatt av en sterk hypnotisk kraft, som han demonstrerer i løpet av en mottakelse. Prins Narr forelsket i Sir Georges datter, Beth, og ber om hennes hånd i ekteskapet.

Men Sir George er veldig negativ til dett forslagete, og avslår prinsens tilbud om ekteskap. Dette avslaget vekker prinsens misnøye, og han blir også intenst misunnelig på Grant. For å hevne seg gir prins Narr en dolk pyntet med juveler til Sir George, og beordrer gjennom hypnose at Sir George skal begå et drap. Forbrytelsen blir egentlig begått av en av prinsens tjenere. Men Sir George blir tvunget til å tro at han er den virkelige skyldige, og det oppstår snart en rekke komplikasjoner.

Skuespillere 
 Eddie Polo som John Edward Grant
 Thelma Percy som Elizabeth Latimer
 C. Norman Hammond som George Latimer
 Laura Oakley som Lady Mary Latimer
 Ray Ripley som Narr
 Karl Silvera som Zan
 Ruth Royce som Sonia
 Thomas G. Lingham som Claypool
 Peggy O'Day som Nell
 Texas Watts som Len
 Arthur Jarvis som Richard Upton
 Leach Cross
 Leslie T. Peacocke
 J. P. McGowan

Referanser

Eksterne lenker 

Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1920
Kinoføljetonger fra USA
Stum-eventyrfilmer fra USA
Tapte filmer fra USA
22. serierunde i OBOS-ligaen 2023

Alle kampene i 22. serierunde i OBOS-ligaen 2023 spilles søndag 3. september.

Kampfakta

Referanser 

1. divisjon fotball for menn 2023
23. serierunde i OBOS-ligaen 2023

Alle kampene i 23. serierunde i OBOS-ligaen 2023 spilles søndag 17. september.

Kampfakta

Referanser 

1. divisjon fotball for menn 2023
24. serierunde i OBOS-ligaen 2023

Alle kampene i 21. serierunde i OBOS-ligaen 2023 spilles lørdag 23. september.

Kampfakta

Referanser 

1. divisjon fotball for menn 2023
25. serierunde i OBOS-ligaen 2023

Alle kampene i 25. serierunde i OBOS-ligaen 2023 spilles søndag 1. oktober.

Kampfakta

Referanser 

1. divisjon fotball for menn 2023
Anitys

Anitys er en slekt av små borebiller.

Utseende 
Små (2-2,8 mm), bredt ovale, brunrødlige borebiller. Kroppen er fint hårkledt. 
Hodet er kort og bredt, rundet, fasettøynene nokså små og flate. Antennene er nokså korte, de tre ytterste leddene danner en avlang, sagtakket klubbe. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, mye bredere enn langt, ytterkantene av pronotum og dekkvinger danner en kontinuerlig kurve sett ovenfra.

Levevis 
De lever i hule trær, i råtten ved, helst i gamle eiker med brunråte.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Europa inkludert Norge, der arten er funnet noen få steder langs Oslofjorden og blir vurdert som Sterkt truet (EN) i den norske rødlisten fra 2021 .

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien soppborebiller, Dorcatominae C.G. Thomson, 1859
 Stammen Dorcatomini
 Slekten Anitys C.G. Thomson, 1863 
 Anitys rubens (Hoffmann, 1803)

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 

 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1803
Episernus

Episernus er en slekt av små, vedborende borebiller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander. De er kjent under navn som «dødningeur», «mit» og «tremark». 

«Veggesmeder» er et gammelt navn på biller av familien tyvbiller og borebiller. Navnet har de fått fordi billene, som lever inne i ganger i treverket, kommuniserer ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene. Dette gir en hørbar tikking og man kan faktisk høre at billene holder på med noe inne i veggen. Tikkingen tyder på alvorlige billeangrep og dette bør undersøkes straks.

Utseende 
Små til middelsstore, avlange, brunlige borebiller. Antennene er tynne, de tre ytterste leddene sterkt forlengede. Hodet har utstående fasettøyne.

Levevis 

De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Europa og Nord-Amerika. Episernus angulicollis er funnet spredt over mye av Norge

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien mykborebiller, Ernobiinae Pic, 1912
 Slekten Episernus C.G. Thomson, 1863
 Episernus angulicollis Thomson, 1863 - finnes i Norge
 Episernus champlaini (Fisher, 1919)
 Episernus ganglbaueri Schilsky, 1898
 Episernus gentilis Rosenhauer, 1847
 Episernus granulatus Weise, 1887
 Episernus henschi Reitter, 1901
 Episernus hispanus Kiesenwetter, 1877
 †Episernus palvenikensis Alekseev, 2014
 Episernus pyrenaeus Maran, 1941
 Episernus striatellus Brisout de Barneville in Grenier, 1863
 Episernus sulcicollis Schilsky, 1898
 Episernus taygetanus Maran, 1941
 Episernus trapezoideus (Fall, 1905)
 Episernus turcicus Zahradnik, 1998

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1863
Anhedobia

Anhedobia er en slekt av middelsstore, vedborende biller.

Utseende 
Små, avlangr, rødbrunlige borebiller, kroppen delvis kledt med lyse skjell. Kroppen virker ujevn og knudrete, pronotum er høyt hvelvet, hettelignende. Antennene er trådformede.

Levevis 

De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.

Utbredelse 
Slekten er kjent fra Kina og Japan.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien maskeborebiller, Eucradinae LeConte, 1861
 Stammen Hedobiini Mulsant & Rey, 1868
 Slekten Anhedobia Nakane, 1963
 Anhedobia capucina (Reitter, 1877)
 Anhedobia dulcis Zahradník, 2013

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av slekten
 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1963
Stethomezium

Stethomezium er en slekt av små tyvbiller.

Utseende 
Små (1,2-2,5 millimeter), nesten runde, matte, brunlige tyvbiller. Disse billene er ganske edderkopplignende. Pronotum er nokså lite, dekkvingene runde og hvelvede.

Levevis 
Disse artene kan finnes på lagrede matvarer.

Utbredelse 
Slekten er hjemmehørende i Afrika, men har blitt innført blant annet til England med lagrede matvarer.

Systematisk inndeling  
Artene blir ofte plassert i underfamilien tyvbiller (Ptininae).

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien Gibbiinae Jacquelin du Val, 1860
 Stammen Meziini Bélles, 1985
 Slekten Stethomezium Hinton, 1943
 Stethomezium nooitgedag Irish, 1996
 Stethomezium notiale (Péringuey, 1899)
 Stethomezium squamosum Hinton, 1943 - trolig et synonym for S. notiale

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1943
Lillestrøm Sportsklubb i 2023

Lillestrøm Sportsklubb i 2023 er en oversikt over samtlige spillere, overganger, tabell og kamper som Lillestrøm Sportsklubbs herrelag skal spille i fotballsesongen 2023. Lillestrøm endte fjorårs sesongen på 4. plass. Lillestrøm 2 skal spille i 3. divisjon fotball for menn 2022 etter å ha endt fjorårs sesongen på 8. plass. Lillestrøm 3 skal spille i 6. divisjon etter å ha endt fjorårs sesongen på 8. plass. Lillestrøm 4 spilte i 9. divisjon etter å ha endt fjorårs sesongen på 6. plass.

Tropp

Overganger

Vinter

Inn:

Ut:

Treningskamper

Eliteserien

Terminliste

Norgesmesterskapet

2022

Spillerstatistikk 
Sist oppdatert:

Lillestrøm 2

Lillestrøm 3

Lillestrøm 4

Referanser

2023
Lillestrøm
Eliteserien 2023
Deltocryptus

Deltocryptus er en slekt av små, vedborende biller.

Utseende 
Små, ovale, fint hårete, mørke borebiller. Antennene er sagtakkede. Kroppen har tegninger av lyse skjell.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien Mesocoelopodinae Mulsant & Rey, 1864
 Stammen Mesocoelopini
 Slekten Deltocryptus Lea, 1924 - 7 arter
 Deltocryptus aulacostethus Lea, 1924  
 Deltocryptus funereus Lea, 1924  
 Deltocryptus inamoenus Lea, 1924  
 Deltocryptus microscopicus Lea, 1924  
 Deltocryptus punctiventris Lea, 1924  
 Deltocryptus ursus Lea, 1924  
 Deltocryptus xyleboroides Lea, 1924

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Deltocryptus  Nesøkt 15.12. 2022
 Field Guide to the Insects of Tasmania - Deltocryptus ursus  Besøkt 15.12. 2022
 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1924
Australias insekter
Fallanobium

Fallanobium er en slekt av små, ofte vedborende biller. Disse artene utmerker seg ved å ha kamformede antenner.

Utseende 
Små (3-6 millimeter), avlange, gjerne matt brune borebiller. Kroppsformen er sylindrisk. Antennene er kamformede.

Levevis 
Artene borer i morken, død ved av løvtrær eller i sopp.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Angola.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien kamborebiller, Ptilininae Shuckard, 1840
 Stammen Ptilinini
 Slekten Fallanobium Español & Viñolas, 1996 
 Fallanobium angolensis Español & Viñolas, 1996

Referanser

Eksterne lenker 

 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1996
Angolas insekter
Tipnus

Tipnus er en slekt av tyvbiller og borebiller. Tidligere ble de regnet som en egen familie (Ptinidae). Disse billene kan treffes utendørs for eksempel i gamle fuglereir, men de er mest vanlig inne i hus der de spiser ulike slags lagrede varer. De kan gjøre noe skade, særlig dersom de kommer i kjøkkenskap og lignende. Disse artene stammer gjerne fra varme områder, men er i dag spredt over store deler av jorden.

Utseende 
Små biller (1,7-3 millimeter), halvblanke, kroppen mer eller mindre kledt av skjell. Fargen er brunlig. Den bakre delen av kroppen er rund, som gjør at billen blir noe edderkopplignende.

Ulikt de fleste andre tyvbiller og borebiller er antennene lange og perlekjede-formede. Brystskjoldet er mye smalere enn dekkvingene, som har tydelige skuldre. Beina virker ofte litt lange og derfor kan tyvbiller ligne på små edderkopper.

Det er ofte stor forskjell på kjønnene, hunnene er større og rundere enn hannene, og har kortere antenner.

Levevis 
Tyvbillene kan spise mange ulike matvarer, også tekstiler, men blir sjelden så tallrike at de gjør stor skade. Disse billene trives best i et fuktig miljø og treffes derfor oftere i fjøs og lagerbygninger enn i bolighus.

Systematisk inndeling 
Navnet er et anagram av Ptinus. Den blir ofte plassert som et synonym for Epauloecus.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae
 Underfamilien tyvbiller, Ptininae
 Stammen Ptinini Latreille, 1802
 Slekten Tipnus C.G. Thomson, 1863 
 Tipnus unicolor (Piller & Mitterpacher, 1783)

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1783
Vrilletta

Vrilletta er en slekt av små borebiller.

Utseende 
Små, avlange, brunlige borebiller med trådformede antenner.

Levevis 
Larvene utvikler seg i død ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedborebiller, Xyletininae Gistel, 1856
 Slekten Vrilletta LeConte, 1874 
 Vrilletta blaisdelli Fall, 1905
 Vrilletta californica Fisher, 1939
 Vrilletta convexa LeConte, 1874
 Vrilletta decorata Van Dyke, 1918
 Vrilletta expansa LeConte, 1874
 Vrilletta fulvolineata (Pic, 1903) 
 Vrilletta laurentina Fall, 1905
 Vrilletta monstrosa Wickham, 1917
 Vrilletta murrayi LeConte, 1874
 Vrilletta nigra (Pic, 1905) 
 Vrilletta plumbea Fall, 1905
 Vrilletta tenuistriata Wickham, 1913

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1874
Ponomarenkylon

Ponomarenkylon er en utdødd slekt av treborende biller.

Utseende 
En nokså liten (6,5 millimeter), slank bille. Arten har trådformede antenner og palper som ikke er påfallende modifiserte, ulikt mange andre Lymexylidae.

Utbredelse i tid og rom 
Arten er kjent Baltisk rav som stammer fra Eocen-tiden.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Cucujiformia
 Overfamilien verftsbiller, Lymexyloidea
 Familien verftsbiller, Lymexylidae
 Underfamilien Melittommatinae Wheeler, 1986
 Slekten †Ponomarenkylon Kirejtshuk, 2008
 †Ponomarenkylon alexandri Kirejtshuk, 2008

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Lymexylidae på Tree of Life: 

Fossile insekter
Biller formelt beskrevet i 2008
Protopeltis

Protopeltis er en slekt av gnagbiller som lever i død ved, på råtnende plantedeler, i lagrede matvarer eller på sopp. Larvene er rovdyr.

Utseende 
Små (ca. 2,5 millimeter), avlange, flate, blanke, fint hårete gnagbiller.

Levevis 
Disse billene er knyttet til sopp på død ved.

Utbredelse 
Artene lever på New Zealand.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien gnag- og maurbiller, Cleroidea
 Familien gnagbiller, Trogossitidae (=Ostomidae)
 Underfamilien skjoldgnagbiller, Peltinae Kirby, 1837 - noen ganger regnet som en egen familie
 Gruppen Thymalini
 Slekten Protopeltis Crowson, 1964 
 Protopeltis pulchella (Broun, 1915)
 Protopeltis viridescens (Broun, 1886)

Referanser

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 1964
Gnagbiller
New Zealands insekter
Egolia

Egolia er en slekt av gnagbiller som lever i død ved, på råtnende plantedeler, i lagrede matvarer eller på sopp. Larvene er rovdyr.

Utseende 
En middelsstor (ca. 9 millimeter), avlang, blankt svart gnagbille, dekkvingene med gulaktige tegninger. Oversiden er tett og kraftig punktert, uten påfallende hår. Antennene har en én-leddet klubbe.Pronotum har markert siderand og er rundet, omtrent så langt som bredt, bredest ved forhjørnene. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige punktstriper.

Levevis 
Man regner med at larvene til disse billene er rovdyr, og de kan finnes i mange ulike habitater. De har svært kraftige kjever og kan gnage ganger i ganske hard ved eller andre materialer. De finnes i død vegetasjon, død ved, i sopp (særlig poresopper), også noen arter på tørre, lagrede matvarer.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Australia (Tasmania).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien gnag- og maurbiller, Cleroidea
 Familien gnagbiller, Trogossitidae (=Ostomidae)
 Underfamilien smalgnagbiller, Trogossitinae Latreille, 1802
 Gruppen Egoliini
 Slekten Egolia Erichson, 1842 - én art, Australia
 Egolia variegata Erichson, 1842

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilder av arten

 

Biller formelt beskrevet i 1842
Australias insekter
Gnagbiller