alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Boston erkebispedømme

Boston erkebispedømme er et erkebispedømme i Den katolske kirke i USA med sete i Boston, Massachusetts.

Det ble utskilt som et eget bispedømme fra Baltimore erkebispedømme i 1808, og ble erkebispedømme i 1875. I mellomtiden hadde flere andre bispedømmer blitt utskilt fra Boston.

Erkebispedømmet ble hardt rammet av den store pedofiliskandalen som rammet landet i 2002. Avisen «The The Boston Globe» nøstet opp historien omkring presten John Geoghan, som ble dømt for å ha misbrukt en rekke barn over en periode på over 30 år. Det kom frem at daværende erkebiskop, kardinal Law, allerede i 1980-årene kjente til hans pedofile legning og troverdige anklager om overgrep. Kardinalens reaksjon på dette var å flytte presten fra den ene menigheten til den andre, uten å advare noen, sørge for psykiatrisk behandling eller straffe ham på noen måte.

Etter en periode med stor press mot Law beklaget han sin handlemåte, men avviste kravet om at han måtte gå av. Mot erkebispedømmet Boston forelå det på et tidspunkt rundt 450 sivile klagemål fra mennesker som hevder at de i sin ungdom har blitt seksuelt misbrukt av katolske prester.
Et særlig graverende kasus var en senere avsatt prest Paul Shanley, som kun var blitt forflyttet gang på gang innen Boston til tross for sterke indikasjoner på at noe var galt, og til tross for at han i 1979 hadde vært med på å stifte og senere støtte opp om "NAMBLA", the North American Man-Boy Love Association. I 2002 sendte kardinal Law en skriftlig unnskyldning til biskop Gerald Barnes av San Bernardino i California, for at han i 1990 hadde anbefalt Shanley til tjeneste der. Den gangen ble gransket for flere sannsynlige voldtekter av en ung gutt. Han hadde ikke visst om beskyldningene mot Shanley, ellers ville han aldri ha anbefalt ham, skrev han i brevet. Fra dokumentene går det imidlertid frem at beskyldningene mot Shanley gikk tilbake til 1960-tallet.

Biskoper

John Lefevre de Cheverus (1808–1825)
Benedict Joseph Fenwick S.J. (1825–1844)
John Bernard Fitzpatrick (1844–1866)
John Joseph Williams (1866–1875)

Erkebiskoper

John Joseph Williams (1875–1906)
William Henry O'Connell (1906–1944)
Richard James Cushing (1944–1970)
Humberto Sousa Medeiros (1970–1983)
Bernard Francis Law (1984–2002)
Seán Patrick O'Malley, O.F.M. Cap. (2002–)

Eksterne lenker 
 

Katolske bispedømmer i USA
Aristide Cavallari

Aristide Cavallari (født 8. februar 1849 i Chioggia i Italia, død 24. november 1914 i Venezia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Venezia 1904–1914, og ble utnevnt av sin forgjenger der, pave Pius X til denne posten.

Han ble kreert til kardinal i 1907, med Santa Maria in Cosmedin som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
 Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
 Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
 Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
 Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
 Pave Pius IX (1792-1878) *1827
 Kardinal Raffaele Monaco La Valletta (1827-1896) *1874
 Kardinal Francesco di Paolo Satolli (1839-1910) *1888
 Kardinal Aristide Cavallari (1849-1914) *19038

Referanser

Eksterne lenker 
  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Italienske katolske biskoper
Patriarker av Venezia
Italienske kardinaler
Linjen Rebiba
Personer fra Chioggia
Cathrine Grøndahl

Cathrine Grøndahl (født 4. mai 1969 i Oslo) er en norsk lyriker og jurist. Grøndahl har juridisk embetseksamen fra Universitetet i Oslo og arbeider som advokat i Advokatfirmaet Hestenes og Dramer & Co. Hun har også arbeidet som forlagskonsulent for Gyldendal. I 2000 var hun redaktør for kulturleksikonet Verden i dag. En bruksanvisning.

Grøndahl debuterte i 1994 med diktsamlingen Riv, ruskende rytmer som ble belønnet med Tarjei Vesaas' debutantpris.

Bibliografi 
 Riv, ruskende rytmer – dikt (1994)
 I klem mellom natt og dag – dikt (1996)
  Det har ingenting med kjærlighet å gjøre  – dikt (1998)
 Lov§ang – dikt (2003)
 Jeg satte mitt håp til verden – dikt (2009)
 16 år - dikt (2010)

Priser 
 Tarjei Vesaas' debutantpris 1994, for Riv, ruskende rytmer
 Den danske ambassades kulturpris 1995
 Anders Jahres kulturpris 1997
 Tanums kvinnestipend 2004

Referanser

Kilder 
 Presentasjon av Cathrine Grøndahl i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 
 Cathrine Grøndahl i NRK Forfatter
 Cathrine Grøndahl i Dagbladet Forfatter
 Cathrine Grøndahl i Aftenposten Alex

Norske lyrikere
Vinnere av Tarjei Vesaas' debutantpris
Vinnere av Tanums kvinnestipend
Personer fra Oslo
Pearl Harbor

For filmen ved samme navn, se Pearl Harbor (film)

Pearl Harbor er et sund på øya Oahu i Hawaii, vest for Honolulu. Store deler av havnen og de omliggende områdene utgjør en amerikansk marinebase, som er hovedkvarter for den amerikanske stillehavsflåten.

Japans overraskende angrep på Pearl Harbor søndag 7. desember 1941 førte til at USA kom med i andre verdenskrig på de alliertes side.

Se også
Angrepet på Pearl Harbor
Pearl Harbor Naval Station

Eksterne lenker 
 

Havner i USA
Hawaii
Transportbyggverk i USA
Artikler i sjøfart-prosjektet
Giovanni Umberto Colombo

Giovanni Umberto Colombo (født 6. desember 1902 i Caronno Pertusella ved Caronno Pertusella i Italia, død 20. mai 1992 i Milano) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Milano 1963–1979.

Han ble kreert til kardinal i 1965 av pave Paul VI, som han etterfulgte som erkebiskop av Milano.

Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul II.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal  Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
 Pave Pius X (1835-1914) *1884
 Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
 Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
 Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
 Pave Paul VI (1897-1978) *1954
 Kardinal Giovanni Umberto Colombo (1902-1992) *1960

Referanser

Eksterne lenker 
  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Italienske katolske biskoper
Linjen Rebiba
Italienske kardinaler
Personer fra provinsen Varese
Fødsler i 1902
Dødsfall i 1992
Pottemaker

En pottemaker eller keramiker er en håndverker som lager gjenstander i leire. Pottemakerfaget er et av verdens eldste håndverk.

Historie 
Det er funnet brente leirformer i Lilleasia som er laget ca. 6.500 år f.Kr. Dette er den eldste kjente keramikken. I Kina ble det utviklet forskjellige former for glasur på steingods som ble brent i store vedovner ca. 500 f.Kr. Kineserne videreutviklet dette til teknikker for fremstilling av porselen.

I Norge har keramikk blitt brukt siden yngre steinalder. I folkevandringstiden var det svært mange dyktige pottemakere i Norge. Fra rundt år 400-550 e.Kr. virker det å ha eksistert flere håndverksmiljø som laget keramikk, spesielt på Sørlandet og Vestlandet. På midten av 500-tallet tok imidlertid produksjonen slutt, uten at arkeologer har funnet ut hvorfor.

I dag 
I Norge er i dag utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet Design og håndverk, og heter keramikerfaget. Utdanningen innebærer ett års skolegang og tre år i lære i bedrift. Første skoleåret er Vg1 Design og håndverk. Utdanningen fører frem til svennebrev og mesterbrev som keramiker.

Landsforbundet for næringsdrivende keramikere heter nå Norske Keramikere (tidligere Landsforbundet for Pottemakere).

Referanser

Eksterne lenker
 Læreplan for keramikerfaget
 Norske keramikere – landsforbundet for keramikere
 Handverket som forsvann, om pottemakere i folkevandringstiden, artikkel hos Norgeshistorie.no
 Pottemaker, artikkel hos Store norske leksikon

Håndverksyrker
Keramikk
Torghatten (selskap)

Torghatten AS, tidligere Torghatten Trafikkselskap ASA, er et av Norges største konsern innen kollektivtransport. Selskapet ble stiftet i 1878 og har en årlig omsetning på ca. 8 milliarder kr og omtrent 4 500 ansatte. Hovedvirksomheten er innenfor transport med ferje, hurtigbåt, buss og fly i hele Norge. Til dette disponerer konsernet en flåte på omtrent 100 fartøy, 1 150 busser og 42 fly. Konsernets hovedkontor ligger i Brønnøysund, og morselskapet er nå et rent eierselskap etter at rederivirksomheten ble skilt ut i datterselskapet Torghatten Trafikkselskap i 2009, mens morselskapet forenklet navnet til dagens form. Selskapet ble oppkjøpt av det svenske oppkjøpsfondet EQT i 2021.

Konsern 
De fleste av konsernets datterselskaper opererer innenfor busstransport, luftfart og skipsfart, men det finnes også andre driftsområder.

Sjø
 Bastø Fosen – opererer fergesambandet Moss–Horten, hovedkontor i Horten
 Torghatten Midt (67 %) – opererer ferge- og hurtigbåtsamband i Nordland, Trøndelag og Hordaland, hovedkontor i Trondheim
 Torghatten Nord – opererer ferge- og hurtigbåtsamband i Nordland, Troms og Møre og Romsdal, hovedkontor i Tromsø

Buss
 Norgesbuss – opererer busser i Oslo, Viken og Rogaland, hovedkontor på Trollåsen i Nordre Follo
 Firda Billag Buss (50 %) – opererer busser i Vestland, hovedkontor i Førde
 Norgesbuss Ekspress – opererer flybusser til og fra Oslo lufthavn, Gardermoen
 Sørlandsruta – opererer busser i Agder, hovedkontor i Mandal
 Torghatten Buss – opererer busser i Nordland og Troms, hovedkontor i Brønnøysund
 Trønderbilene – opererer busser i Innlandet og Trøndelag, hovedkontor i Levanger
 Trönderbilene – opererer busser i Jämtland, hovedkontor i Östersund

Annet
 Secora – entreprenør innen utbygging av havner og farleder, hovedkontor i Svolvær

Fellesforetak 
Konsernet deltar i flere fellesforetak. I begynnelsen av 2005 gikk selskapet inn i Edda Gas KS med en eierandel på 5 % mens Bergesen d.y. har 49 % av aksjene. Selskapet Stavanger Bay KS ble opprettet i 2004 og opererer et Aframax-skip på 105 000 tonn. Her eier selskapet 50 % av aksjene. I 2013 ble selskapet WF Holding opprettet, Torghatten eide her 66 % av aksjene i selskapet som igjen eier Widerøes Flyveselskap AS. I forbindelse med oppkjøpet i 2021 ble aksjene i WF Holding overført til eget selskap som ikke inngikk i overtagelsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Norske busselskaper
Sjøfart i Nordland
Selskaper etablert i 1878
Artikler i sjøfart-prosjektet
Marktl

Marktl er en by med 2 637 (2013) innbyggere  i den sydøstlige delen av den tyske delstaten Bayern, like ved grensen til Østerrike. Byen er pave Benedikt XVIs fødested. 

Byen ble grunnlagt av grevene av Leonberg på 1200-tallet, og i 1297 ble den første St. Olswaldskirken bygget og innviet av biskop Albert av Chiemsee. I 1422 mottok stedet markedsrettigheter av hertug Henrik VII av Bayern, og fikk navnet Marktl, og 1477 fikk byen et våpen av hertug Ludwig den rike.

Joseph Ratzinger, den senere paven, bodde i byen kun de to første årene av sitt liv, i et stort hvitt treetasjes trehus. I 1929 flyttet familien til Tittmoning, i 1932 til Aschau am Inn, og i 1937 til Traunstein.

Fra 2006 har Marktl vært vennskapsby med Wadowice, pave Johannes Paul IIs fødeby.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Bayern
Daniel Dae Kim

David Dae Kim (født 4. august 1968 i Busan i Sør-Korea) er en amerikansk skuespiller. Han er kanskje mest kjent i rollen som Jin-Soo Kwon i den amerikanske TV-serien Lost og som Chin Ho Kelly i Hawaii Five-0, samt filmer innen science fiction og fantasy. Han har blant annet spilt i Angel, Star Trek: Voyager, Star Trek: Enterprise, Crusade og andre serier innen disse sjangrene.

Filmbiografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Sørkoreanske skuespillere
Skuespillere fra USA
Personer fra Busan
personer fra Bethlehem i Pennsylvania
Personer fra Northampton County i Pennsylvania
Skuespillere i Lost
Linz

Linz er hovedstad i delstaten Oberösterreich i Østerrike og har 189 000 innbyggere (2007).

Linz ligger på en høyde 266 meter over havet, hvor Donau gjør en markant sving. I sydlig retning består landskapet av terrasser. De eldste spor etter mennesker daterer seg til yngre steinalder (neolitikum).

Historie 
Byen ble grunnlagt av romerne, som kalte den Lentia, men det var da allerede en keltisk bosetting her kalt Lentos. Byen ble først nevnt i 799. Byen var en lokal administrasjonsby i Det tysk-romerske rike, og en viktig handelsby som knyttet sammen flere handelsruter på begge sider av Donau og videre til Böhmen, Polen og Baltikum i nord, og Italia i sør. Byen var den siste der den habsburgske keiseren Fredrik III levde sine siste år, og var derfor en kort periode den viktigste byen i hele riket. Den mistet status til Wien og Praha etter at keiseren døde i 1493.

En viktig innbygger fra byen var Johannes Kepler, som levde her flere år mens han studerte matematikk. Den 15. mai 1618 oppdaget han planetenes bevegelseslov. Det lokale offentlige universitet er oppkalt etter Kepler, Johannes Kepler Universitet Linz. En annen kjenr innbygger var Anton Bruckner, som var her mellom 1855 og 1868 som lokal komponist og kirkeorganist i byen. Den lokale konserthallen, Brucknerhaus, og en lokal privat musikk- og kunstskole,  er oppkalt etter ham. 

Adolf Hitler ble født i grensebyen Braunau am Inn, men kom til Linz i barndommen, der han vokste opp. Hitlers foreldre ble gravlagt i Leonding, nær Linz. Hitler gikk på Realschule i Linz. Hitler hadde store arkitektoniske planer for Linz og ønsket at den skulle bli det store kultursenteret i Det tredje rike. For å bedre de økonomiske kår i der satte Hitler i gang en stor industrialisering i Linz like før og under den andre verdenskrig. Mange fabrikker ble demontert i  Tsjekkoslovakia, som Tyskland hadde fått herredøme over, og flyttet til Linz. En av disse var Hermann-Göring-Werke som eksisterer i dag som Voestalpine stålselskap. Linz ble et stort industrisenter med produksjon av kjemikalier og stål for krigsmaskineriet. 

Mauthausen-Gusen, nær Linz, ble den siste av de nazistiske konsentrasjonsleirene som ble befridd av de allierte. Mens leiren var i drift var det fangene her som hugget ut steinen som Hitler benyttet i de store byggeprosjektene sine rundt om i Riket. 

Etter krigen ble Donau, som renner gjennom Linz, grense mellom de russiske og amerikanske okkupasjonsstyrkene. Nibelungen-broen som går over Donau fra Hauptplatz var på denne tid Linz' utgave av Checkpoint Charlie. Nibelungen-Brücke med de to brohodene er det eneste byggverket Hitlers planer som ble oppført i Linz.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Byer ved Donau
Straffesparkkonkurranse

Straffesparkkonkurranse eller straffekonkurranse er en metode som benyttes for å avgjøre uavgjorte kamper i fotball. Vanligvis blir straffesparkkonkurranse kun benyttet i cupkamper eller andre kamper hvor det skal kåres en vinner – og da etter at det ikke har falt noen avgjørelse etter 120 minutters spill; 90 minutter med ordinær tid (inkludert tilleggstid) pluss 30 minutter med ekstraomganger.

Straffesparkkonkurranser blir vanligvis gjennomført på følgende måte: Hvert lag skyter fem straffespark, og det laget som har scoret flest mål har vunnet. Hvis det ene laget har fått en ledelse som motstanderen ikke kan ta igjen, kan straffesparkkonkurransen avsluttes før begge lagene har skutt fem ganger. Ingen spiller kan skyte mer enn én gang før eventuelt alle de andre spillerne på laget også har skutt.

Hvis stillingen fortsatt er uavgjort etter at begge lag har skutt fem straffer, fortsetter straffesparkkonkurransen etter «sudden death»-prinsippet. Begge lag skyter én straffe hver, og når det ene laget scorer, mens det andre laget misser er kampen avgjort. Enkelte ganger kan dette føre til svært langvarige straffesparkkonkurranser. I Europamesterskapet i 1980 vant  9-8 på straffer over  i turneringens bronsefinale. I Norge slo Løv-Ham Start med 14-13 i 3. runde av Norgesmesterskapet 2009.

I 1987 ble alle uavgjorte kamper i den norske serien avgjort på straffer. Vinneren av straffekonkurransen fikk to poeng, mens det tapende laget fikk ett poeng. Denne ordningen ble fjernet etter én sesong.

Andre idretter
Straffekast-/straffeslagkonkurranser etter de samme reglene brukes også for å avgjøre kamper i håndball, bandy og vannpolo. Straffeslagkonkurranser brukes også i ishockey, men der tar hvert lag bare tre straffer før en eventuelt fortsetter etter «sudden death»-prinsippet. OL-finalen på Lillehammer i 1994 ble avgjort på straffeslagkonkurranse - Sverige slo Canada og ble OL-mestre.

Fotballregler
Aschau am Inn

Aschau am Inn er en liten landsby i Oberbayern i Tyskland.

Kjente innbyggere 

 Joseph Ratzinger, den senere pave Benedikt XVI, som ble født i Marktl am Inn, bodde i landsbyen fra han var fem til han var ti år (1932–1937). I 1937 flyttet familien videre til Traunstein.

Eksterne lenker 
 

Byer i Bayern
Feldkirch

Feldkirch er navnet på
Feldkirch (Østerrike), en by i delstaten Vorarlberg i Østerrike
Feldkirch (Frankrike), en kommune i Alsace i Frankrike
De facto

De facto er et latinsk uttrykk som betyr «faktisk», «i virkeligheten» eller «i praksis». De facto er det motsatte av de jure som betyr «etter lov». Hvis noe er de facto, betyr det at det er allment anerkjent, selv om det ikke foreligger noe offisielt vedtak om saken.

I en juridisk kontekst betyr de jure hva loven sier, mens de facto betyr hvordan loven faktisk blir tolket og brukt.

Se også 
 Bona fide

Referanser 

Latinske ord og uttrykk
Latinsk juridisk terminologi
Ghaznavid

Ghaznavidene var et muslimsk dynasti med opphav i samanidenes karlukkiske militærslaver. De hersket fra 977 til 1186 i det historiske Øst-Iran og tidvis i Nordvest-India. Byen Ghazna i Khorasan, dagens Ghaznī i Afghanistan, var lenge sentrum i riket.

Opphav og betydning 
Ghaznavidene (farsi غزنویان – ġaznavīyān; arabisk الغزنويون – al-ġaznawīyūn) var iraniserte tyrkere og stammet fra karlukkiske slaver som særlig etter at de ble beseriet av samanidene i 893 konverterte til islam i stort antall og gjorde tjeneste for dem som militær- og hoffslaver (ghulām). Navnet på dynastiet er avledet av byen Ghazna. I historiske kilder benevnes de også som āl-e Sabuktekīn (arabisk, آل سبكتكين) eller banū Sabuktekīn (arabisk, بنو سبكتكين) etter dynastiets grunnlegger.

De strengt sunnittiske ghaznavidenes herredømme var på mange måter en fortsettelse av samanidienes herredømme, i og med at ghaznavidene arvet forgjengernes administrative, politiske og kulturelle tradisjoner og dermed la grunnlaget for en persisk stat i Nord-India. Dermed fikk de til tross for sin korte regjeringstid stor innflytelse på kultur og historie i områdene de hersket over.

Historie

Dynastigrunnleggelsen 
Kimen til riksdannelsen ble lagt i 962 av den tyrkiske generalen Alp-Tigin i området rundt Ghazna. Alp-Tigin var en tidligere slave i samanidenes tjeneste som hadde intrigert mot emiren Manṣūr bin Nūḥ (961–976) i tronfølgespørsmålet og derfor søkte tilflukt i Ghazna på den andre siden av Hindukush-fjellene. Han tok kontroll over byen i 962 og døde året etterpå. Han ble etterfulgt av andre slaveoffiserer, først sønnen Isḥāq (963–966), som anerkjente samanidenes overherredømme og fikk deres hjelp mot det rivaliserende Lawik-dynastiet. Området rundt byen ble i årene som fulgte værende i hendene på tyrkiske herskere.

Med tiden ble det Alp-Tigins tidligere slave og senere svigersønn, Sebük-Tigin (977–997), som grunnla et dynasti som kom til å regjere til 1186, også det i begynnelsen i samanidenes navn. I 992 og 995 hjalp Sebük-Tigin samanidene mot simdsjuridene.

Ghaznavid-dynastiet

Referanser 

Afghanistans historie
Stater og territorier etablert i 977
Stater og territorier opphørt i 1186
Tidligere land i Asia
Nordhordland (avis)

Nordhordland er en lokalavis som blir utgitt i Knarvik i Vestland. Avisen dekker Nordhordland og Gulen og utgis to ganger i uken. Den ble etablert i 1974 av Bernt Tungodden, Sigmund Maraas og Terje Vetås. Første nummer ble utgitt 20. november 1974. Avisen konkurrerer med avisen Strilen, som også dekker Nordhordland og Gulen.  I 2021 ble Sølve Rydland ansatt som redaktør i avisen, han kom fra jobben som redaksjonssjef i NRK Vestland.

Opplag 
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

Referanser 
<div class="references-small">

</div class="references-small">

Eksterne lenker 
 

Aviser i Vestland
Aviser etablert i 1974
1974 i Norge
Aviser eid av Amedia
Kjole og skjørt

Kjoler og skjørt er ulike typer sylinder- og ofte traktformede klesplagg som vanligvis dekker bein og hofter og tradisjonelt blir båret av kvinner.Skjørt dekker hofter, underkropp og bein avhengig av lengden, kjole er skjørt og liv i ett og dekker dermed også deler av overkroppen, gjerne med ermer. 

Plaggene har ikke atskilte rom for hvert ben og skiller seg dermed tydelig fra bukser. Lignende klesplagg for menn blir vanligvis omtalt som kjortel, kaftan og sarong. Noen klesplagg blir allikevel omtalt som skjørt for menn, slik som den skotske kilten.

Et skjørt begynner som regel ved midjen og rekker over hoftene. De kan variere stort i lengde, snitt, farger og tekstiler, alt etter mote og funksjon. Et hoftelangt skjørt kaller man ofte et miniskjørt. En kjole rekker høyere opp enn et skjørt og når vanligvis over skuldrene. Kjoler kan være med og uten ermer. Også kjoler varierer i lengde fra de helt korte til fotside og med slep. 

Både kjoler og skjørt forekommer i mange forskjellige typer som brukes ved formelle og mindre formelle anledninger. Ved mindre formelle eller uformelle anledninger bruker kvinner også i utstrakt grad bukser. Ved anledninger hvor menn bruker dress eller andre formelle klær, bruker kvinner vanligvis  skjørt eller kjoler som er laget til formelt bruk. De fineste formene for kjoler er selskapskjoler (cocktailkjoler) og ballkjoler. 

I Norge i dag er utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet Design og håndverk. Man må gå to år på skole og to år i lære ute i bedrift. Første skoleåret er Vg1 Design og håndverk og andre skoleåret er Vg2 Design og tekstil.

Andre plagg med samme navn
Vel å merke seg er ordene 'kjole' og 'kjol', eventuelt våpenkjole og uniformskjole, også gamle danske og norske betegnelser på knelange herrejakker med oppslag på ermene, og vide skjøter. Slike frakker ble også kalt trøye og justaucorps, og ulike varianter av disse var moteplagg på 1600- og 1700-tallet. Justaucorpsene endret gradvis snitt og utviklet seg fra omkring 1800 til blant annet side bunadsfrakker og 
snippkjoler, også kalt 'livkjole' og 'kjole og hvitt', en type høytidelig herreantrekk i vestlig mote.

Militære uniformsfrakker ble på 1700- og 1800-tallet gjerne omtalt som 'våpenkjoler'.

Se også 
 Kjortel
 Kilt
 Livkjole (kjole og hvitt, snippkjole), høytidelig herreantrekk
 Våpenkjole

Eksterne lenker 
 
 Design og håndverk – Kjole og draktsyer

Klesplagg