alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Karistrandtunnelen

Karistrandtunnelen (nordsamisk: Sáddoviervvátunealla, under anleggsperioden kalt Ornestunnelen) er en tunnel på europavei 6 i Narvik i Nordland. Tunnelen ble ferdigstilt i 2017, og den ble åpnet samtidig med Hålogalandsbrua i desember 2018. Den var en del av det store bruprosjektet Hålogalandsbrua som kortet inn europavei 6 mellom Narvik og Bjerkvik med 18 km.

Beskrivelse 
Tunnelen er bygget med to kjørefelt etter klasse T12,5 samt med gang- og sykkelvei adskilt fra veibanen på den ene siden som videreføres over på brua. Tunnelen var ekstra komplisert å bygge da den går like under Ofotbanen, noe som var ventet å gi noen ekstra utfordringer i anleggsperioden.  Anbudsrunden for tunnelen og resten av tunnelene i prosjektet ble gjennomført høsten 2012, med byggestart første kvartal 2013. Danske E. Phil & Søn vant anbudskonkurransen, men kort tid etter anleggsstart gikk entreprenøren konkurs, og den islandske underleverandøren Istak overtok kontrakten. Bygging av Trældaltunnelen og Storlikolltunnelen inngikk også i denne kontrakten. Det ble gjort gjennomslag i Karistrandtunnelen 9. mai 2015.

Tunnelen skiftet i 2018 navn fra Ornestunnelen til Karistrandtunnelen for å unngå forveksling med den allerede eksisterende jernbanetunnelen med samme navn. Tunnelen ble åpnet for trafikk sammen med Hålogalandsbrua av statsminister Erna Solberg 9. desember 2018.

Se også 
 Hålogalandsbrua
 Leirviktunnelen
 Storlikolltunnelen
 Trældaltunnelen
 Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker
 Statens vegvesen veikart

Veitunneler i Narvik
Tunneler på E6 (Norge)
Tunneler åpnet i 2018
Anomalini

se Systematisk inndeling

Anomalini er en gruppe av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae). De fleste av artene plasseres i den meget artsrike slekten Anomala. Gruppen er i Norge bare representert av to arter, den vanligste er hageoldenborre (Phyllopertha horticola).

Utseende 
Stort sett middelsstore, mer eller mindre metallisk fargede skarabider. Kroppen er vanligvis blank, og spredt hårete. Sett ovenfra er de bredest bak midten. Dekkvingene er ofte rødbrune. Beina er middels lange, forholdsvis slanke. Antennen er noe forenklet sammenlignet med de fleste andre Scarabaeoidea, køllen består gjerne av 2-3 korte lameller.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.

Systematisk inndeling 

Undergruppene Popilliini og Anisopliini blir ofte også ført til denne gruppen (som Popilliina, Anisopliina, Isopliina og Lepthopliina).

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, Rutelinae MacLeay, 1819
 Stammen Anomalini Mulsant, 1842
 Slekten Anomala Leach, 1819 – ca. 1200 arter, 9 i Europa, i Norden:
 Anomala dubia (Scopoli, 1763)
 Slekten Anomalorhina Jameson, Paucar-Cabrera & Solís, 2003 - 2 arter
 Slekten Blitopertha Reitter, 1903 – 3 arter i Europa
 Slekten Callistethus Blancahrd, 1851 - ca. 130 arter
 Slekten Chelilabia Morón & Nogueira, 1998 - én art
 Slekten Epectinaspis Blanchard, 1851 - 9 arter
 Slekten Exomala Reitter, 1903 – 5 arter i Europa
 Slekten Mazahuapertha Morón & Nogueira, 1998 - én art
 Slekten Mimela Kirby, 1825 – 175 arter, 3 i Europa
 Slekten Nayarita Morón & Nogueira, 1998 - én art
 Slekten Phyllopertha Stephens, 1830 – ca. 30 arter, bare én art i Europa:
 Hageoldenborre, Phyllopertha horticola (Linnaeus, 1758)
 Slekten Rugopertha Machatschke, 1957 - én art
 Slekten Strigoderma Burmeister, 1844 - ca. 40 arter
 Slekten Yaaxkumukia Morón & Nogueira, 1998 - tre arter

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skarabider s. 270-279.
 Jameson, M.L., Paucar-Cabrera, A. & Solís, A. 2003. Synopsis of the New World genera of Anomalini (Coleoptera: Scarabaeidae: Rutelinae) and description of a new genus from Costa Rica and Nicaragua. Annals of the Entomological Society of America, 96(4): 415-432.  PDF
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1842
Popilliini

se Systematisk inndeling

Popilliini (eventuelt Popilliina) er en gruppe av biller som hører til undergrupper praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae). Det er vanlig å regne de aller fleste av medlemmene til slekten Popillia.

Utseende 
Nokså store og kraftige, brede biller. Undersiden er kledt med lange hår, oversiden er ganske snau. Hodet, pronotum og beina er mer eller mindre metallglinsende, dekkvingene gjerne rødbrune.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter, særlig japanbillen (Popillia japonica) kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.

Systematisk inndeling 
Denne gruppen blir ofte ført til Anomalini.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, Rutelinae MacLeay, 1819
 Stammen Popilliini
 Slekten Pharaonus Blanchard, 1851 - 6 arter, ørken- og halvørkenområder i Asia og Afrika
 Slekten Popillia Leach, 1826 – ca. 250 arter, én spredt over store deler av Jorda:
 Japanbille, Popillia japonica Newman, 1838  – ikke i Norge

Kilder 
 Faktaark om Popillia japonica
 Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skarabider s. 270-279.
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1918
STS-61-C

STS-61-C var en romferd, arrangert av NASA, med romfergen Columbia. Columbia ble skutt opp den 12. januar 1986 og landet 18. januar samme år. STS-61-C var den 24. romferden til NASA og Columbias sjuende. Det var første gang Columbia hadde flydd siden STS-9, grunnet ombygging. Dette var NASAs siste oppdrag med suksess før 1988. Mye av det forårsaket på grunn av den fatale Challengerulykken i den neste romferden, STS-51-L.

Mannskap
  Robert L. Gibson, Kommandør (2)
  Charles F. Bolden, Pilot (1)
  George Nelson, Oppdragspesialist (2)
  Steven Hawley, Oppdragspesialist (2)
   Franklin Chang-Díaz, Oppdragspesialist (1)
  Bill Nelson, Lastspesialist (1)
  Robert J. Cenker, Lastspesialist (1)

(#) Viser antall romferder de har vært på

Høydepunkt
Under en 18 måneders periode hadde Columbia blitt modernisert. Hovedoppgaven ved ferden var å transportere Satcomsatellitten ut i bane rundt jorden. Columbia hadde også med seg mange mindre eksperimenter. Det var utfordringer og forsinkelser ved både letting og landing. For å ikke forsinke STS-51-L, ble den egentlige landingen dyttet to dager frem, men grunnet dårlig vær landet de to dager etter dette. STS-61-C var NASAs første suksessfulle oppdrag før Challenger-katastrofen.

Eksterne lenker
 NASAa oppsummering
 STS-61C Videohøydepunkter 

Romfergeoppdrag
Romutforskning i 1986
Artikler i astronomiprosjektet
De anatoliske beyliker

De anatolske beyliker (tyrkisk: Anadolu Beylikleri, osmantyrkisk: Tevâif-i mülûk, Beylik) var små tyrkiske fyrstedømmer, som ble ledet av en bey. Fyrstedømmene ble etablert i Anatolia etter Rum-sultanatets fall på slutten av 1200-tallet. Det osmanske rike overtok senere som dominerende makt.

Historisk bakgrunn 
Seldsjukkene etablerte fra slutten av 1000-tallet den sterkeste stat i Anatolia, Rum-sultanatet. De anatolske fyrstedømmene, betegnet som beyliker eller emirater,  oppsto i Anatolia etter dette seldsjukksultanatets fall på slutten av 1200-tallet. I slaget ved Kösedağ i 1243 tapte Rum-sultanatet for mongolene og Rum-seldsjukkene ble vasaller under ilkhanene basert i Persia. I denne situasjonen oppsto det et makttomrom i Anatolia. Forskjellige tyrkiske fyrstedømmer vokste fram, øst for Det bysantinske riket i de sentrale og østlige delene av Anataolia. Blant dynastiene som etablerte seg var osmanene, karamanidene, artukidene, danishmendene, saltukidene og mengujekidene.

Beylik 
Ordet «beylik» betyr et territorium under ledelse av en bey. Bortsett fra i Anatolia, blir uttrykket brukt om osmanske statlige institusjoner i de stort sett selvstyrte regentskapene ved kysten av dagens Tunisia og Algerie på slutten av 1500-tallet.

Referanser

Litteratur 
  (limited preview)
 Westermann Großer Atlas zur Weltgeschichte (tysk)

Eksterne lenker 
 
  

Det osmanske rike
STS-26

STS-61-C var en romferd, arrangert av NASA, med romfergen Discovery. Discovery ble skutt opp den 29. september 1988 og landet 3. oktober samme år. STS-61-C var den 24. romferden til NASA og Discoverys sjuende. Det var første romferden etter STS-51-L, som ble den skjebnesvangre Challenger-ulykken. Mottoet til ferden var «Return to Flight» (oversatt; tilbake til flying, innholdsmessig; tilbake til verdensrommet).

Mannskap
  Frederick Hauck, Kommandør (3)
  Richard O. Covey, Pilot (2)
  John M. Lounge, Oppdragspesialist (2)
  David C. Hilmers, Oppdragspesialist (2)
  George Nelson, Oppdragspesialist (3)

(#) Viser antall romferder de har vært på

Crewet tok utgangspunkt i dem som skulle vært med på STS-61-F, men som på grunn av Challenger-ulykken ble avlyst. Alle medlemmene i mannskapet var veteraner, som tilsier at de alle hadde vært i verdensrommet før.

Høydepunkter og oppsummering
Dette var den første fligten siden STS-4, hvor astronautene hadde på seg trykkdrakter under letting og landing. Hovedformålet med romferden var å transportere en sporing- og datasatellitt. Det oppsto to mindre problemer under romferden, men alle ble håndtert med stort alvor etter Challenger-ulykken. Det ble også gjort flere sentrale forsøk på romferden.

Galleri

Eksterne lenker
 
 NASA oppdragoppsummering
 STS-26 høydepunkt (video) 

Romfergeoppdrag
Romutforskning i 1988
Artikler i astronomiprosjektet
STS-29

STS-29 var en romferd, arrangert av NASA, med romfergen Discovery. Discovery ble skutt opp den 12. januar 1989 og landet 18. januar samme år. STS-29 var den 28. romferden til NASA og Discoverys åttende.

Mannskap
  Michael Coats, Kommandør (2)
  John E. Blaha, Pilot (1)
  Robert C. Springer, Oppdragspesialist (1)
  James Buchli, Oppdragspesialist (3)
  James P. Bagian, Oppdragspesialist (1)

(#) Viser antall romferder de har vært på

Høydepunkter og oppsummering
Tredje og siste delen av Tracking and Data Relay satelliten (TDRS) ble transportet opp og ut i bane. Discovery hadde også med seg annen last, inkludert mange eksperimenter med rotter og egg. Et av eksperimentene var også deltagende i muligheten med å utforme romstasjonen Freedom, en stasjon som aldri ble noe av, men som likevel bidro til utviklingen av romstasjonen ISS.

Galleri

Eksterne lenker
 
 NASAs oppsummering av oppdraget
 STS-29 Videohøydepunkter 

Romfergeoppdrag
Romutforskning i 1989
Artikler i astronomiprosjektet
STS-30

STS-30 var en romferd, arrangert av NASA, med romfergen Atlantis. Atlantis ble skutt opp den 4. mai 1989 og landet 8. mai samme år. STS-30 var den 29. romferden til NASA og Atlantis fjerde.

Mannskap
  David M. Walker, Kommandør (2)
  Ronald J. Grabe, Pilot (2)
  Mark C. Lee, Oppdragspesialist (1)
  Norman Thagard, Oppdragspesialist (3)
  Mary L. Cleave, Oppdragspesialist (2)

(#) Viser antall romferder de har vært på

Høydepunkter og oppsummering
Atlantis var elleve dager forsinket etter reparasjoner fra siste oppdrag. Det var diverse mindre problemer underveis på STS-30. Det ble gjort flere eksperimenter, både mot jorden og verdensrommet. Romsonden Magellan ble sluppet løs under STS-30 og kom frem til Venus i august 1990. Det ble også tatt nye bilder av nye hendelser på jorden.

Galleri

Eksterne lenker
 
 NASA Oppdrag Oppsummering
 STS-30 Video Høydepunkt 

Romfergeoppdrag
Romutforskning i 1989
Artikler i astronomiprosjektet
Alvarengiini

Alvarengius
 Ottokelleria

Alvarengiini er en liten gruppe av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae). Lite synes å være kjent om denne gruppen.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, Rutelinae MacLeay, 1819
 Stammen Alvarengiini Frey, 1975
 Slekten Alvarengius Frey, 1975
 Alvarengius silphoides Frey, 1975
 Slekten Ottokelleria Andretto & Martinéz, 1957

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Geniatini

se Systematisk inndeling

Geniatini er en gruppe av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae). Denne underfamilien omfatter noen svært spektakulære, metallglinsende arter.

Utseende 
Middelsstore, avlangt-ovale, blanke biller. Antennene har 9 eller 10 ledd.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om natten, ulikt de fleste andre praktskarabider.
De lever i tåkeskog og løvfellende skog.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Mexico i nord til Chile i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, Rutelinae MacLeay, 1819
 Stammen Geniatini Burmeister, 1844 - 327 arter, Neotropiske
 Slekten Bolax Fischer von Waldheim, 1829
 Slekten Eunanus Ohaus, 1909
 Slekten Evanos Laporte, 1840
 Slekten Geniates Kirby, 1808
 Slekten Geniatosoma Costa Lima, 1940
 Slekten Heterogeniates Ohaus, 1909
 Slekten Leucothyreus MacLeay, 1819
 Slekten Lobogeniates Ohaus, 1917
 Slekten Microchilus Blanchard, 1851
 Slekten Mimogeniates Martinez, 1964
 Slekten Rhizogeniates Ohaus, 1909
 Slekten Trizogeniates Ohaus, 1917
 Slekten Xenogeniates Villatoro & Jameson, 2001

Kilder 
 Jameson, Mary Liz og Hawkins, Shauna Joy (2005): Synopsis of the genera of Geniatini (Coleoptera: Scarabaeidae: Rutelinae) with an annotated catalog of species. Zootaxa 874: 1-76. 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Geniatini

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Dyr formelt beskrevet i 1844
Abílio Valente

Abílio Valente (født 19. august 1981 i Oliveira de Azemeis) er en portugisisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.

Karriere 
Valtente fikk gull i World cup 2011 i Belfast, i klassen BC2. Her vant han 4-2 over Nigel Murray i finalen.  Samme år kom han på 9.-plass ved Europa Cup i boccia som ble arrangert på Hamar. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 7 i verden i klassen BC2.

Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London, men fikk ingen medaljer. I lagkonkurransen (BC1-2) spilte han sammen João Paulo Fernandes, Fernando Ferreira og Cristina Goncalves, og Portugal kom her på 4.-plass, etter tap 5-7 for Storbritannia i bronsefinalen. Individuelt kom han på 5.-plass, etter å ha blitt slått ut i kvartfinalen av Yan Zhiqiang, men slo til slutt Hiu Lam Yeung 4-1 i kampen om 5.-plassen. 

Ved Europamesterskapet i boccia 2013 fikk han sølv individuelt i klassen BC2, etter tap 0-8 for Fernando Ferreira i finalen. I lagkonkurransen (BC1-2) fikk Portugal 2.-plass, etter finaletap 4-5 mot Storbritannia.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil hos Portugals paralympiske komité 
 Profil hos IPC
 London 2012 - Abilio Valente
 London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)

Portugisiske bocciaspillere
Portugisiske handikappidrettsutøvere
Deltakere for Portugal under Paralympiske sommerleker 2012
Fødsler i 1981
Jimmy Savile

James Wilson Vincent «Jimmy» Savile (født 31. oktober 1926, død 29. oktober 2011) var en engelsk TV-personlighet.

Han var programleder for BBC-programmene Jim'll Fix It og Top of the Pops, og ble kjent internasjonalt etter sin død i forbindelse med at han ble anklaget for å stå bak en lang rekke seksuelle overgrep mot mindreårige og jenter og gutter over flere tiår. Politiet i Storbritannia mener Savile har vært en av de mest aktive sekusalovergriperne mot barn i Storbritannia. Avsløringene førte blant annet til en granskning av BBCs rolle i saken, samt til en rekke andre granskninger, og til at æresbevisninger som var blitt tildelt Savile ble trukket tilbake. Familien kunngjorde at hans gravsten var fjernet, ville bli destruert og ende på en søppelfylling.

I kjølvannet av Savile-affæren innledet britisk politi ytterligere undersøkelser under kodenavnet Operation Yewtree, som førte til flere arrestasjoner og domfellelser av kjente briter, deriblant Gary Glitter.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Britiske TV-personligheter
Personer fra Leeds
Knights Bachelor
Order of the British Empire (OBE)
Kjell Robertsen

Kjell Robertsen (født 19. november 1941, død 19. desember 2012) var en norsk humorist fra Tromsø. Han ble kjent som mye brukt deltaker i NRK TVs humorprogram Du skal høre mye, som ble sendt i årene 1987–2003, og han var også revyskuespiller. Av yrke var Robertsen typograf og senere annonsekonsulent i avisen Nordlys.

Robertsen var ivrig jeger, og var en tid leder av viltnemnda i Tromsø kommune. Han var også kommunestyrerepresentant for Arbeiderpartiet i Tromsø.

Kilder 
 Nordlys: Kjell Robertsen er død (19. desember 2012)
 NRK: Kjell Robertsen er død (19. desember 2012)
 Nordlys: Alvorlig artig (portrettintervju, 30. november 2009, besøkt 19. desember 2012)
 Nordlys: Amatøren som var god nok for proffenes scene (19. desember 2012)

Norske komikere
Lokalpolitikere i Tromsø
Ap-politikere i Troms
Personer fra Tromsø kommune
Fødsler i 1941
Dødsfall i 2012
U23-VM på ski, nordiske grener

U23-VM på ski, nordiske grener er et verdensmesterskap i langrenn for den aldersbestemte klassen under 23 år. Mesterskapet arrangeres av det internasjonale skiforbundet som en del av Junior-VM, og ble for første gang introdusert i 2006 i Kranj.

Utgaver

Medaljeoversikt
  
Oppdatert per 2014

Se også
 VM på ski, nordiske grener
 Junior-VM på ski, nordiske grener

Eksterne lenker
 Resultater U23-VM på ski
Pieter Cilissen

Pieter Cilissen (født 3. januar 1978) er en belgisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne. 

Cilissen har cerebral parese, og har en bronsemedalje fra paralympiske sommerleker 2012 i London.

Karriere 
Cilissen deltok ved World Cup i 2003, der han kom på 21.-plass. Han kom på 27.-plass ved EM i boccia i 2005, og 36.-plass ved VM i 2006. Ved EM i boccia 2009 kom han på 26.-plass, og ved VM i 2010 kom han på 28.-plass. I 2011 fikk han 5.-plass i Europa Cup på Hamar og 11.-plass i World Cup. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 13 i verden i klassen BC3.

Han deltok i sitt første Paralympics da han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. I parkonkurransen i klassen BC3 fikk Belgia bronsemedalje, der Cilissen spilte sammen Kirsten de Laender og Pieter Verlinden. Belgia slo her Sør-Korea 4-3 i bronsefinalen, etter å ha tapt 0-7 for Hellas i semifinalen. Individuelt ble han slått ut i andre runde, der han tapte 2-5 for sørkoreanske Kim Han-Soo.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil hos IPC
 London 2012 - Pieter Cilissen
 London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)

Belgiske bocciaspillere
Belgiske handikappidrettsutøvere
Deltakere for Belgia under Paralympiske sommerleker 2012
Fødsler i 1978
Gauthier Grumier

Gauthier Grumier (født 29. mai 1984) er en fransk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde .

Han tok gull under Sommer-OL 2016.

I november 2016 ble han utnevnt til ridder av Æreslegionen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske fektere
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2012
Fektere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2016
Fektere under Sommer-OL 2016
Fødsler i 1984
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Æreslegionen
Olympiske medaljevinnere i fekting
Pavel Sukhov

Pavel Vladimirovitsj Sukhov (russisk: Павел Владимирович Сухов; født 7. mai 1988) er en russisk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Russland under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde .

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han utslått i første runde i den individuelle konkurransen. Senere i lekene tok han sølv i lagkonkurransen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Russiske fektere
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2012
Fektere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2016
Fektere under Sommer-OL 2016
Deltakere for ROC under Sommer-OL 2020
Fektere under Sommer-OL 2020
Medaljevinnere under Sommer-OL 2020
Olympiske medaljevinnere i fekting
Max Heinzer

Max Heinzer (født 7. august 1987) er en sveitsisk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Sveits under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde .

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han utslått i åttendedelsfinalen i den individuelle konkurransen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Sveitsiske fektere
Sveitsiske mestere
Deltakere for Sveits under Sommer-OL 2012
Fektere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Sveits under Sommer-OL 2016
Fektere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Sveits under Sommer-OL 2020
Fektere under Sommer-OL 2020
Personer fra Luzern
Fødsler i 1987
Nikolai Novosjolov

Nikolai Novosjolov (født 9. juni 1980) er en estisk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Estland under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Estiske fektere
Deltakere for Estland under Sommer-OL 2000
Fektere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Estland under Sommer-OL 2008
Fektere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Estland under Sommer-OL 2012
Fektere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Estland under Sommer-OL 2016
Fektere under Sommer-OL 2016
Fødsler i 1980
Deltakere under Europalekene 2015
Géza Imre

Géza Imre (født 23. desember 1974) er en ungarsk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Ungarn under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde . Han har i tillegg sølv fra Sommer-OL 2004 og en bronsemedalje fra Sommer-OL 1996.

Han tok sølv under Sommer-OL 2016.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ungarske fektere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Ungarn
Olympiske bronsemedaljevinnere for Ungarn
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 1996
Fektere under Sommer-OL 1996
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 2004
Fektere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 2008
Fektere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 2012
Fektere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 2016
Fektere under Sommer-OL 2016
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Fødsler i 1974
Olympiske medaljevinnere i fekting
Yannick Borel

Yannick Borel (født 5. november 1988) er en fransk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvartfinalen .

Han tok gull under Sommer-OL 2016.

I november 2016 ble han utnevnt til ridder av Æreslegionen.

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han utslått i andre runde i den individuelle konkurransen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske fektere
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2012
Fektere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2016
Fektere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2020
Fektere under Sommer-OL 2020
Fødsler i 1988
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Deltakere under Europalekene 2015
Æreslegionen
Olympiske medaljevinnere i fekting