SunOS

SunOS var en proprietær implementasjon av operativsystemet UNIX som ble lansert i mai 1982 av Sun Microsystems. Første versjon hadde navnet Sun UNIX.

Første versjon baserte seg på en implementasjon av  UNIX versjon 7 fra UniSoft. I november 1983 ble SunOS omvandlet til en avart av Berkeley Software Distribution (BSD).

SunOS ble utviklet for arbeidsstasjoner og tjenerdatamaskiner fra Sun Microsystems. De første av disse (Sun-1, Sun-2 og Sun-3) benyttet CISC-arkitekturen Motorola 68000. SunOS 3.2 ble lansert i september 1986 for Sun-4 og SPARC (versjon 7). SPARC ble deretter den primære arkitekturen for SunOS. SunOS 4.0.2 ble lansert i september 1989 for arbeidsstasjonen Sun386i som benyttet Intel 80386.

Siste versjon av SunOS var 4.1.4, som ble lansert i november 1994. Den hadde kundestøtte frem til 30. september 2003.

I juni 1992 lanserte Sun Microsystems etterfølgeren til SunOS under merkenavnet Solaris. Dette var et nytt operativsystem og en implementasjon av UNIX System V Release 4. Sun Microsystems benyttet likevel det interne navnet SunOS 5.0.

Denne doble versjonsnummereringen er blitt beholdt helt frem til Solaris 11.3, som også kalles SunOS 5.11.3. For Solaris henvises det til egen artikkel.

Historie
I mai 1982 lanserte Sun Microsystems arbeidsstasjonen Sun-1. Den var uten noe vindussystem og baserte seg på en 10 MHz Motorola 68000 mikroprosessor. Det tekstbaserte operativsystemet på denne arbeidsstasjonen ble kalt Sun UNIX 0.7. Det baserte seg på en implementasjon av UNIX versjon 7 som var blitt utviklet av UniSoft. Retrospektivt er dette blitt betegnet som den første versjonen av SunOS.

I november 1983 ble SunOS 1.0 lansert sammen med arbeidsstasjonen Sun-2. Den baserte seg på en 10 Mhz Motorola 68010 mikroprosessor. Operativsystemet kunne bare kjøre på Sun-2 og Sun-1 som var blitt oppgradert med samme maskinvare. Sun-2 var forsynt med en proprietær minnehåndterer, som gjorde det mulig å realisere virtuell hukommelse på SunOS. Operativsystemet ble levert sammen med SunTools, et vindussystem fungerte som et alternativ til vindussystemet X. Kodebasen var nå endret fra UNIX versjon 7 til versjon 4.2 av Berkeley Software Distribution (4.2BSD).

I april 1984 ble SunOS 1.1 lansert, i januar 1985 kom SunOS 1.2 for Sun 2/50, deretter kom SunOS 1.3 for Sun 2/160 og i mars 1985 kom SunOS 1.4. Dette var mindre oppdateringer, deriblant endret vindussystemet SunTools navn til SunView.

I mai 1985 ble SunOS 2.0 lansert sammen med arbeidsstasjonen Sun-3. Sun-3 var forsynt med en Motorola 68020 mikroprosessor og en Motorola 68881 flyttallsprosessor (valgfri på Sun 3/50). Operativsystemet kunne bare kjøre på Sun-3 og Sun-2 som var blitt oppgradert med samme maskinvare. I likhet med Sun-2 hadde Sun-3 også en proprietær minnehåndterer, som gjorde det mulig å realisere virtuell hukommelse. SunOS 2.0 introduserte Network File System (NFS), Network Information Service (under navnet «Yellow Pages»), et distribuert informasjonssystem for datanett, Remote procedure call (RPC) og External Data Representation (XDR) i presentasjonslaget (det sjette laget i OSI-modellen), sammen med et virtuelt filsystem (VFS) som benyttet vnoder.

I februar 1986 ble SunOS 3.0 lansert. Den var også utviklet for Sun-3. Den var fortsatt basert på 4.2BSD, men i tillegg hadde denne versjonen  programmeringsverktøy og programvarebiblioteker for UNIX System V interprosesskommunikasjon (System V IPC).

I september 1986 ble SunOS 3.2 lansert. Den var basert på 4.2BSD med enkelte elementer fra 4.3BSD. I tillegg støttet den arbeidsstasjonen Sun4; denne så dagens lys gjennom modellen «Sunrise» som hadde en 16.67 MHz SPARC (versjon 7) mikroprosessor. I mai 1986 ble SunOS 3.4 lansert. Dette var en mindre oppdatering.

I januar 1988 ble deretter SunOS 3.5 lansert. Dette var en mindre oppgradering; også denne versjonen var basert på 4.2BSD med enkelte elementer fra 4.3BSD.

I desember 1988 ble SunOS 4.0 lansert; denne versjonen er ofte retrospektivt blitt kalt Solaris 1.0. SunOS 4.0 hadde et nytt system for virtuell hukommelse; denne versjonen hadde også en dynamisk lenker og en automounter, samt STREAMS (I/O fra System V). Den hadde også støtte for Sun386i. En mindre oppdatering ble kalt SunOS 4.0.1 og ble også lansert i desember 1989. I september 1989 ble SunOS 4.0.2 lansert bare for Sun386i. SunOS 4.0.3 (for Sun 3/80, 3/470, 3/480) ble lansert i mai 1989, og SunOS 4.0.3c ble lansert i juni 1989. Den sistnevnte var forbeholdt SPARCstation 1 (Sun-4c).

Overgangen mellom SunOS og Solaris

Den 18. oktober 1988 kunngjorde AT&T Corporation og Sun Microsystems at de samarbeidet om et prosjekt som skulle samle de mest populære avartene av UNIX på denne tiden: Berkeley Software Distribution (BSD, deriblant egenskaper som da var unike for SunOS), UNIX System V Release 3 (SVR3) og Xenix. Resultatet av dette arbeidet ble UNIX System V Release 4 (SVR4).

Den 4. september 1991 kunngjorde Sun Microsystems at de ville erstatte det BSD-baserte operativsystemet SunOS 4 med et nytt produkt basert på SVR 4. Det interne navnet på dette operativsystemet var SunOS 5, men i markedsføringsøyemed fikk det navnet Solaris 2. Påfølgende vedlikeholdsversjoner av SunOS 4.1.x ble derfor retrospektivt kalt Solaris 1. Rettferdiggjørelsen av den retrospektive endring av merkenavnet, var at Solaris ikke bare var basert på SVR 4, men også hadde skrivebordsmiljøet OpenWindows og støttet Open Network Computing. Navnet Solaris brukes nå i all hovedsak som betegnelse på SVR4-baserte SunOS-versjoner fra 5.0 og oppover. I denne artikkelen omtales SunOS 4.1.x som den siste utgaven av SunOS, men i artikkelen om Solaris er disse versjonene også omtalt.

Nedenfor ser man en oversikt over den dobbelte versjonsnummereringen:

I mars 1990 ble SunOS 4.1 lansert. I denne versjonen ble støtten for Sun-2 arbeidsstasjoner kuttet ut. I april 1990 ble SunOS 4.1.1 lansert kun for Sun-4e. I mars 1990 ble SunOS 4.1.1 lansert, med versjon 2.0 av det ovennevnte vindussystemet OpenWindows. SunOS 4.1.1B ble lansert i februar 1991, mens SunOS 4.1.1.1 ble lansert i juli 1991. SunOS 4.1.1_U1 ble lansert i november 1991 bare for Sun-3/3x.

I desember 1991 ble SunOS 4.1.2 lansert. Den introduserte støtte for flerprosessering på SPARCserver 600MP. Dette var den første versjonen som bare ble levert på CD-ROM.

I august 1992 ble SunOS 4.1.3 lansert. Dette var en mindre oppdatering. SunOS 4.1.3C ble lansert i november 1993, og var ment bare for   SPARCclassic/SPARCstation LX. SunOS 4.1.3_U1 ble lansert i desember 1993, og var en mindre oppdatering. SunOS 4.1.3_U1B ble lansert i februar 1994, og var den første versjonen som kunne håndtere år 2000-problemet.

I november 1994 ble SunOS 4.1.4 lansert; dette var den siste versjonen av SunOS. Den støttet arkitekturene sun4, sun4c og sun4m, men ikke sun4d.

Sun Microsystems fortsatte å levere SunOS 4.1.3 og 4.1.4 frem til 27. desember 1998; disse versjonene ble støttet frem til 30. september 2003.

Versjonshistorikk

Referanser

BSD
Sun Microsystems programvare
Historiske operativsystemer
Programvare fra 1982
Opphør i 2003