alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Yichang

Yichang  (kinesisk: 宜昌; pinyin: Yíchāng) er en by på prefekturnivå i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen innen selve byen anslås (2005) til 478 000, men hele prefekturet har 3,92 millioner innbyggere.

Yichang har mange innbyggere som tilhører minoritetsgruppen tujia.

Yichang var i antikk tid på grensen mellom kulturene knyttet til staten Ba i vest (for det meste i den senere provinsen Sichuan) og staten Chu i øst.

De tre kløfters demning, med verdens kraftigste vannkraftverk (2010), spenner over elven Yangtze nær byen Yichang.

De tre kløfter-universitetet 
I 2002 fikk Yichang et stort universitet, De tre kløfter-universitetet. Det er resultat av sammenslåing av Universitetet for hydraulikk og elektroteknikk og Hubei Tre kløfter-universitetet. Det er det største (2010) universitetet i provinsen Hubei utenfor proivinshovedstaden Wuhan, med over 20.400 studenter. Opprettelsen av universitetet henger sammen med De tre kløfters demning, som var under bygning i Yichang da.

Administrative enheter 

Yichang består av fem bydistrikter, tre fylker, to autonome fylker og tre byfylker:
Bydistriktet Xiling (西陵区), 90 km², 400 000 innbyggere, regjeringssete;
Bydistriktet Wujiagang (伍家岗区), 69 km², 140 000 innbyggere;
Bydistriktet Dianjun (点军区), 546 km², 100 000 innbyggere;
Bydistriktet Xiaoting (猇亭区); 118 km², 50 000 innbyggere;
Bydistriktet Yiling (夷陵区), 3 424 km², 520 000 innbyggere;
Fylket Yuan'an (远安县), 1 752 km², 200 000 innbyggere;
Fylket Xingshan (兴山县), 2 327 km², 190 000 innbyggere;
Fylket Zigui (秭归县), 2 427 km², 390 000 innbyggere;
Det autonome fylke Changyang for tujiaene (长阳土家族自治县), 3 430 km², 410 000 innbyggere;
Det autonome fylke  Wufeng for tujiaene (五峰土家族自治县), 2 072 km², 210 000 innbyggere;
Byfylket Zhijiang (枝江市), 1 310 km², 510 000 innbyggere;
Byfylket Yidu (宜都市), 1 357 km², 390 000 innbyggere;
Byfylket Dangyang (当阳市), 2 159 km², 480 000 innbyggere.

Samferdsel

Tog 
Hankou–Yichang-høyhastighetsjernbane, åpnet i 2012, løper fra Hankou (Wuhan til Yichang.

Vei 
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byprefekturer i Hubei
Byer ved Chang Jiang
Jingzhou (Hubei)

Jingzhou (荆州; pinyin: Jīngzhōu) er en by på prefekturnivå i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Byen har 6,3 mill. innbyggere (2005).

Historie 

Jingzhou har siden 4000 f.Kr. vært et komminkasjonssentrum i landet. Gamlebyen i Jingzhou er det som i dag er den sentrale urbane bebyggelse Jiangling fylke. Det ligger ved Yangtzeflodens midtre løp, militært strategisk plassert.

Ying, som lå innenfor grensene av dagens Jingzhou, var hovedstaden for over 20 konger over 411 år i staten Chu i Vår- og høstannalenes tid og de stridende rikers tid under Zhou-dynastiet (1046 - 256).

Byen sies å ha blitt bygd med jord av Guan Yu i de tre rikers tid. I Sør- og nord-dynastienes tid var den hovedstad for vestlige Liang. I de fem dynastiers og ti kongerikers tid var den hovedstad for staten Nanping.

Administrative enheter 

Jingzhou består av to bydistrikter, tre fylker og tre byfylker:
Bydistriktet Shashi – 沙市区 Shāshì Qū ; 469 km², 540 000 innbyggere, regjeringssete;
Bydistriktet Jingzhou – 荆州区 Jīngzhōu Qū ; 1 046 km², 570 000 innbyggere;
Fylket Jianli – 监利县 Jiānlì Xiàn ; 3 118 km², 1,46 mill. innbyggere;
Fylket Gong'an – 公安县 Gōng'ān Xiàn ; 2 258 km², 1,03 mill. innbyggere;
Fylket Jiangling – 江陵县 Jiānglíng Xiàn ; 1 032 km², 400 000 innbyggere;
Byfylket Honghu – 洪湖市 Hónghú Shì ; 2 519 km², 920 000 innbyggere;
Byfylket Shishou – 石首市 Shíshǒu Shì ; 1 427 km², 650 000 innbyggere;
Byfylket Songzi – 松滋市 Sōngzī Shì ; 2 235 km², 840 000 innbyggere.

Samferdsel

Tog 
Hankou–Yichang-høyhastighetsjernbane, åpnet i 2012, løper gjennom området og har stasjon der.

Vei 
Kinas riksvei 207 løper gjennom prefekturet, både gjennom selve byen Jingzhou (bydistriktene) og så fylket Gong'an. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper også gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byprefekturer i Hubei
Byer ved Chang Jiang
Yangquan

Yangquan (kinesisk: 阳泉; pinyin: Yángquán) er en kinesisk byprefektur  i provinsen Shanxi i det nordlige Kina. Befolkningen innen prefekturet angis (2004) til  innbyggere.

Administrative enheter
Byprefekturet Yanquan har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 qū) og 2 fylker (县 xiàn).

Geografi

Området og byen ligger i vesthellingene av Taihangfjellene, som løper langs provinsgrensen mellom Shanxi og dens østlige naboprovins, Hebei. Det viktige Niangzipasset gjennom fjellene er en av prefekturets turistattraksjoner, likeså fjellet Zangshan.

Historie
Området var frem til slutten av 1800-tallet en heller ugjestmild villmark. Det var først etter at jernbanelinjen fra Shijiazhuang til Taiyuan ble åpnet i 1903, og det dermed ble praktisk mulig og økonomisk rentabelt med gruvedrift i større stil (kull, jernmalm) at det vokste frem en mindre by her. Den hadde i 1936 vokst til  over  innbyggere. 

Formelle byrettigheter ble innvilget Yangquan by først i år 1951. Den ble dermed også den første byen som fikk byrettigheter etter Det kinesiske kommunistparti hadde erobret landet og etablert Folkerepublikken Kina i 1949.

En av kullkvalitetene som leveres fra Yangquans gruver er kjent for å være røykfri ved brenning.

Samferdsel

Jernbane
Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.

Vei
Kinas riksvei 207 løper gjennom prefekturet, både gjennom selve byen Yangquan og gjennom fylket fylket Pingding. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.

Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.

Eksterne lenker 
 Kinesisk kart over selve byen Yangquan
 Fotos fra Yangquan på nettstedet Panoramio

Byprefekturer i Shanxi
Kingston

Kingston er hovedstad på Jamaica, og med  innbyggere (tall fra 2011) landets største by. 

Byen ligger sørøst i landet, og har en naturlig havn som er beskyttet av Palisadoes, en lang sandbanke som forbinder Port Royal og den internasjonale lufthavnen med resten av øya. 

Byen ble grunnlagt i 1693 av engelskmennene, etter at den tidligere hovedstaden Port Royal ble sterkt skadet av et jordskjelv. Kingston har også blitt rammet av et kraftig jordskjelv; 14. januar 1907 forårsaket et skjelv store ødeleggelser og mer enn 1000 mennesker omkom. I 1872 ble byen offisielt administrasjonssete for det britiske kolonistyret, og den beholdt hovedstadsstatusen da Jamaica ble selvstendig i 1962. I tillegg til å være sete for Jamaicas regjering ligger også University of the West Indies, åpnet i 1948, i Kingston.

Kingston består av to hoveddeler: Sentrum, med den historiske byen, og New Kingston. I sistnevnte bydel finnes en av byens største turistattraksjoner, Bob Marley-museet, som ligger i reggaelegendens hjem. Andre attraksjoner er blant annet strendene Hellshire og Lime Cay, National Gallery of Jamaica og Devon House, et staselig hjem med parkanlegg som engang tilhørte Jamaicas første svarte millionær. 

Kingston har to flyplasser, Norman Manley internasjonale lufthavn og en mindre innenrikslufthavn ved Tinson Pen.

Eksterne lenker 
 

 
Hovedsteder i Nord-Amerika
Bosetninger etablert i 1693
1693 i Nord-Amerika
Tjern

Tjern (av norr. tjarn (nøytrum) og tjǫrn (femininum)) er et lite vann i naturen, altså en liten naturlig innsjø, spesielt i skog og myr.  Både skogstjern og myrtjern er derfor beskrivende for naturlige småvann som ikke kan navngis.

Tjern er som regel mindre enn innsjøer som benevnes som vann, som for eksempel Vælsvanna i Ådal og Østensjøvannet i Oslo. Tjern kan allikevel også brukes til å beskrive en kunstig innsjø, som for eksempel Besserudtjernet i Holmenkollbakken. Professor og språkviter Sylfest Lomheim mener at et tjern ikke bør være større enn hundre meter, samtidig som har poengterer at Besserudtjernet var et typisk tjerne. Dette tjernet ble imidlertid utgravd og fjernet ved ombyggingen av hoppbakken foran VM på ski i 1982. Det ville trolig også vært mer korrekt å benevne Besserudtjernet som en dam, siden det var kunstig anlagt. Et annet eksempel er det såkalte Kolbotntjernet, som er omkring 1,7 km lagt og nærmere 250 m bredt på sitt bredeste. Sylfest Lomheim hevder at dette neppe kan benevnes som et tjern, men bør kalles at vann og navngis som Kolbotnvannet.

De fleste naturlige tjern inneholder  jordalkalie metaller. 

Andre skrivemåter for tjern er tjenn, tjørn og tjønn.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Innsjøer
Las Palmas (provins)

Las Palmas er en spansk provins som består av den østlige delen av den autonome enheten Kanariøyene. Provinsen består av omtrent halvparten av øyriket, inkludert øyene Gran Canaria, Fuerteventura og Lanzarote. 

Provinshovedstaden er byen Las Palmas på øya Gran Canaria. Las Palmas er også en av to hovedsteder i den autonome enheten. Omkring 38,5 % av provinsens befolkning på litt over en million (2008) bor i hovedstaden. Det er 34 kommuner i provinsen, se Liste over kommuner i Las Palmas.

Den andre halvdelen av Kanariøyene utgjør provinsen Santa Cruz de Tenerife.
Jernmalm

Jernmalm er et mineral brukt til fremstilling av jern. De to mest vanlige typene jernmalm er de to jernoksidene magnetitt (Fe3O4) og hematitt (Fe2O3).

På verdensbasis har man i dag tømt mesteparten av disse to oksidene, og det er derfor vanlig å ta ut andre jernmalmer som takonitt. Dette er en sammensatt malm hvor man må fjerne de ikke-jernholdige komponentene før man begynner med jernfremstillingen.

Jernmalm i Norge
I Norge ble de første jernmalmene utvunnet fra myrmalm. Fra 1600-tallet ble mesteparten av jernmalm til norske jernverk tatt ut fra Arendalsfeltet. I nyere tid har man tatt ut jernmalm hos blant annet Sydvaranger i Finnmark og ved Rana Gruber i Nordland.

Mineraler
Gruvedrift
Vassøy

Vassøy er en liten øy (0,73 km²) i Rogaland, få minutter med båt fra Stavanger. Vassøy hører til Storhaug kommunedel som ligger øst i Stavanger, og regnes som del av de såkalte «byøyene». Øyen har egen barneskole hvor elevtallet varierer mellom 70 og 80. Når elevene når ungdomsskolealder må de pendle til Stavanger for å gå på skole, oftest på St. Svithun skole på Storhaug

Trafikkmessig betjenes Vassøy i dag av ferje («Rygerbuen») og diverse hurtigbåter, ansvarlig for tilbudet er trafikkselskapet Kolumbus. Det har i mange år vært diskusjon om bruforbindelse til Vassøy, men foreløpig er ferjeforbindelsen eneste tilknytning til fastlandet. Bygging av bro er godkjent, men man har ikke blitt enig om når den skal bygges.

Per 2021 var folketallet 633.

Referanser 

Bosetninger i Stavanger
Øyer i Stavanger
Fergesteder i Rogaland
Tettsteder i Rogaland
Dam (innsjø)

Dam er også synonym for demning.

En dam er en oppdemmet vannansamling, som for eksempel en kunstig innsjø eller en beverdam, andedam, fiskedam, regnvannsdam og lignende. Dammen kan variere i størrelse, fra store kunstig oppdemmede innsjøer til små pytter og pryddammer i parker, hager og lignende. På generelt grunnlag er imidlertid vannansamlinger som kalles dammer mindre enn en naturlig innsjø, selv om begrepet også i en viss utstrekning kan benyttes om små og grunne naturlige innsjøer. Begrepet brukes også om midlertidige naturlige vannansamlinger i naturen, der det ikke finnes et naturlig avløp for å drenere dammen.

Referanser 

Innsjøer
Lakustrine landformer

an:Estanyo (basa)
cs:Rybník
Isdam

En isdam er en liten, kunstig innsjø laget for å kunne skaffe is til isskap. Isdammer finnes fremdeles, men de brukes ikke lenger til å hente is. Mange isdammer har grodd igjen, men i dag anses isdammer å ha kulturhistorisk verdi og utgjøre en viktig del av kulturlandskapet, så flere steder arbeider man for å verne isdammer og hindre gjengroing.

Mange melkeproduserende gårder hadde tidligere en isdam for nedkjøling av melk.

Isdammer i Oslo-området 
I Groruddalen i Oslo var det fire firmaer som drev med isskjæring på 1920- og 1930-tallet. Firmaet Oslo Ismagasin på Årvoll var Oslos siste naturisfirma. Helt fram til 1967/68 skar firmaet ut store isblokker som ble levert firmaer og privathusholdninger.

Se også
 Isdrift
 Ishus
 Isskap
 Naturis

Referanser

Historisk næringsliv i Norge
Dagligliv
Kjøleteknikk
Matkonservering
Is
Hsinchu

Hsinchu By (kinesisk: 新竹市) er en taiwansk by på øya Taiwan (Formosa) i  Republikken Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2011) til 416 191. 

I byen ligger Hsinchu Science and Industrial Park (kinesisk: 新竹科學工業園區), som er et industriområde som ble etablert 15. desember 1980. Parken er nå en av verdens mest vesentlige områder for halvlederproduksjon.

Samfunn

Administrative enheter 

Hsinchu By består av tre bydistrikter (區):

Bydistriktet Øst (東區), 33,5768 km², ca. 193 310 innbyggere;
Bydistriktet Nord (北區), 15,7267 km², ca. 142 624 innbyggere;
Bydistriktet Xiangshan (香山區), 54,8491 km², ca. 71 453 innbyggere

Vennskapsbyer 
Hsinchu By har 9 vennskapsbyer:

Utdanning

Universitet og høgskoler 
 National Chiao Tung University
 National Tsing Hua University
 Chung Hua-universitetet
 Hsuan Chuang-universitetet
 Yuanpei-universitetet
 National Hsinchu University of Education

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Hsinchu Science Park 
 National Chiao Tung University
 National Tsing Hua University
 Chung Hua University
 Hsuan Chuang University
 Yuanpei University
 National Hsinchu University of Education

Byer på Taiwan
Taichung

Taichung (tradisjonell kinesisk: 臺中市/台中市; forenklet kinesisk: 台中市; Tongyong pinyin: Táijhōng Shìh; Hanyu pinyin: Táizhōng Shì; Wade-Giles: T'ai-chung-shih; japansk: 臺中市/たいちゅうし) er den største byen i Taichungkommunen på øya Taiwan. Sammen med noen deler av Changhuakommunen dannes Taichung-Changhuaregion. Byen Taichung ligger i nærheten av mange andre byer på øya; blant annet Miaoli mot nord, Changhua mot sør og Nantou mot øst. Befolkningen innen bygrensene var (2018) til 2 801 238, noe som gjør den til den andre største byen på øya etter Kaohsiung. Byen er offisielt administrert som en provinsby på Taiwan, Republikken Kina. Byens navn betyr «Sentrale Taiwan». 

Taichungs internasjonale flyplass er den tredje største, og den nyeste på Taiwan.

Havnen i Taichung er den andre største fraktfasilitet på øya som er i stand til å håndtere konteinerskipsfart. Til tross for dens størrelse er det ingen fergetrafikk og havnen er stengt for uautorisert trafikk.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 

Republikken Kinas sentralstyrte kommuner
Byer på Taiwan
Bosetninger etablert i 1705
1705 i Asia
Zhaotong

Zhaotong (kinesisk: 昭通; pinyin: Zhāotōng; Wade-Giles: Chāo-t'ūng) er en by på prefekturnivå i provinsen Yunnan i det sørlige Kina.

Befolkningen er på ca. 7 millioner innbyggere.

Administrative enheter 
Byprefekturet Zhaotong har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū) og 10 fylker (县 xiàn).

Samferdsel 
Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.

Eksterne lenker 
  
 Kart
 Foto fra Zhaotong i Panoramio

Byprefekturer i Yunnan
Baotou

Baotou (Forenklet kinesisk: 包头; tradisjonell kinesisk: 包頭; pinyin: Bāotóu; mongolsk: ; transkripsjon: Buɣutu) er en by på prefekturnivå i den autonome region Indre Mongolia (Neimenggu) i det nordlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 1 227 000, men hele prefekturet har 1.96 millioner innbyggere. 

Baotou ligger ved Huang He (Den gule flod) og har en stor elvehavn. Den har jernbaneforbindelse med Beijing, Lanzhou, Mongolia og Russland. Byen ble kraftig industrialisert på 1960-tallet. Det er jern- og kullgruver i nærheten, og byen har et integrert jern- og stålverk så vel som sukkerraffinerier, tekstilfabrikker og produksjon av motorkjøretøy, kjemikalier, gjødsel og aluminium. 

Det kan fremdeles sees rester av Den kinesiske mur i dette området.

Historie
Området som nå kjennes som Baotou var fra tidlig av befolket av nomader, for det meste av mongoler. Mot slutten av Handynastiets tid ble krigeren Lü Bu født i det som nå er distriktet Jiuyuan i Baotou. 

Sammenlignet med hovedstaden Hohhot ble Baotou bygd relativt sent. Den fikk ikke bystatus før i 1809. 

En jernbane til Beijing ble anlagt i 1923, og dette satte i gang byens industriutbygging. En tysk-kinesisk joint venture bygde i 1934 Baotou lufthavn og begynte med ukentlige flyvninger til Ningxia og Lanzhou.

Da den unge Owen Lattimore besøkte Baotou i 1925, var den fremdeles a little husk of a town in a great hollow shell of mud ramparts, where two busy streets made a traders' quarter, men et viktig jernbaneendepunkt. Ull og skinn fra Qinghai og Gansu ble bragt ned med elveflåter og båter med Huanghe fra Lanzhou, og sendt videre fra Baotou med jernbane østover, særlig til eksporthavnen Tianjin. Elvetransporten var enveis, fordi elvestrykene gjorde at handelsvarer på båtene på oppturen ville bli for vanskelig. For å reise fra Baotou tilbake til Lanzhou eller Yinchuan dro man med kjerre og kamel. Det var også karavaneveier fra  Baotou til Ordos og Alxa.

Baotou kom under kommunistisk kontroll den 19. september 1949. Baotou ble et viktig industrisentrum, særlig for stålproduksjon.

Administrative enheter 

Byprefekturet Baotou har jurisdiksjon over 7 distrikter (区 qū), ett fylke (县 xiàn) og 2 bannere (旗 Qí).

Samferdsel
Kinas riksvei 110 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og passerer gjennom Zhangjiakou, Jining, Hohhot og Baotou til den ender i Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui. 

Kinas riksvei 210 begynner i Baotou og fører sørover gjennom Yan'an, Xi'an, Chongqing og Guiyang og ender opp i Nanning i Guangxi.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byprefekturer i Indre Mongolia
Byer ved Huang He
Dongying

Dongying er også et bydistrikt i byprefekturet av samme navn.

Dongying (kinesisk: 东营 ; pinyin: Dōngyíng) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Shandong ved Kinas kyst mot Gulehavet. Befolkningen anslås (31. desember 2001) til 518 000 innbyggere. 

Dongying ligger i Den gule flods elvedelta, som er designert som en særlig sone for økonomisk utvikling. Området omfatter en viktig del av Kinas nest største oljeområde, Shenglifeltet.

Administrative enheter
Administrativt består Dongying av to bydistrikter og tre fylker :

Bydistriktet Dongying (东营区), 1 155 km², ca. 570 000 innbyggere;
Bydistriktet Hekou (河口区), 2 139 km², ca. 200 000 innbyggere;
Fylket Kenli (垦利县), 2 204 km², ca. 210 000 innbyggere;
Fylket Lijin (利津县), 1 287 km², ca. 290 000 innbyggere;
Fylket Guangrao (广饶县), 1 138 km², ca. 480 000 innbyggere.

Eksterne lenker 
 

Byprefekturer i Shandong
Byer ved Huang He
Kirkens Nødhjelp

Kirkens Nødhjelp er en norsk frivillig, felleskirkelig humanitær organisasjon. Den ble opprinnelig etablert innenfor Den norske kirke. Organisasjonen jobber med katastrofehjelp, langsiktig utviklingsarbeid og med påvirkning av holdninger og beslutninger. Kirkens Nødhjelp er tilsluttet ACT Alliance og samarbeider gjennom dem med organisasjoner i andre land.

Virksomhet

Organisasjonen arbeider i over 30 land. Tematisk konsentrerer man seg om problemstillingene hiv/aids, vann, kjønnsbasert vold, fred og forsoning, godt styresett og klimaendringer. Organisasjonen får økonomisk støtte fra private, Norad og fra Utenriksdepartementet.

Generalsekretær i Kirkens Nødhjelp fram til april 2019 er Lisa Sivertsen. Dagfinn Høybråten tar over som generalsekretær i april 2019. Styreleder er Kjetil Aano. Kirkens Nødhjelps uavhengige ungdomsbevegelse heter Changemaker. 

Utenriksdepartementet fant i 2013 misbruk av norske bistandsmidler i Kirkens Nødhjelps prosjekter i Burundi, Malawi, Pakistan, Russland og Sudan. Kirkens Nødhjelp måtte tilbakebetale midler til Staten.

Historie 

I oktober 1947 vedtok Menighetspleiernes Landsforbund å samle inn penger og forsyninger til folk som led nød i Tyskland. Ikke lenge etter stiftet man organisasjonen Kirkens Nødhjelp.

I 1961 etablerte man arbeid i Abakaliki i Nigeria, hvor behovet var stort etter Biafra-krisen i regionen. Dette var det første langsiktige utviklingsprosjektet i regi av Kirkens Nødhjelp. Tidligere hadde det vært mest katastrofehjelp organisasjonen hadde deltatt i.

Referanser

Eksterne lenker 
 Kirkens Nødhjelps hjemmesider

 
Norske humanitære organisasjoner
Etableringer i 1947
Cunobelin av britene

Cunobelin  (også kjent som Cymbeline, walisisk Kynvelyn og latin Cunebelinus) (død 42) var en mytisk konge av britene ifølge Geoffrey av Monmouth. Romerske kilder forteller at han var konge av catuvellaunerne, en keltisk stamme på De britiske øyer. Cunobelin styrte mellom Julius Cæsars invasjoner i 55 og 54 f.Kr. og Claudius' invasjon og opprettelsen av provinsen Britannia i 43 e.Kr.

Han var sønn av Tenvantius, og Geoffrey forteller at han var en mektig kriger som hadde vokst opp ved keiser Augustus' hoff. Hans menn skal ha vært utstyrt med romerske våpen. Han var meget vennlig innstilt overfor romerne, og betalte tributt som et tegn på respekt og ikke fordi han ble tvunget til det.

Under Cunobelin og en av hans sønner, krigsherren Caratacus, kom catuvellaunerne i konflikt med flere andre keltiske stammer. De viste i disse krigene at de var militært sterke, og det skal ha vært på grunn av Cunobelin at Caligula i 40 gjorde sin «invasjon» i De britiske øyer til en farse, der soldatene angrep sivet i vannkanten på gallisk side av Den engelske kanal og tok skjell som «krigsbytte».

Cunobelin utviklet seg etterhvert til en motstander av romerne, og ga blant annet økonomisk støtte til druidene på Mona, som var sterkt anti-romerske. Han ga også et fristed til flyktninger fra romerskokkupert Gallia.

Omkring år 40 arrangerte Cunobelin det slik at atrebatenes konge Verica ble avsatt. Han flyktet til Roma, og ba om hjelp fra keiser Claudius. Dette ble for keiseren et påskudd til å invadere, og i 43 kom invasjonen og opprettelsen av provinsen. 

Cunobelin døde året før invasjonen, og hans sønner Caratacus, Togodumnus og Arvirargus var blant de som ledet den første keltiske motstanden mot romerne, blant annet i slaget ved Medway.

Det er uklart hvor lenge han hadde hersket; noen kilder sier ti år, mens andre sider at han hersket fra 10 til 42. Han skal selv ha gitt makten videre til Togodumnus. 

William Shakespeares tragedie Cymbelin handler om hans liv. En gruppe landsbyer i Buckinghamshire, Kimbles, er oppkalt etter ham.

Mytiske konger av britene
Romersk Britannia
Herskere på 0-tallet
Meter under havet

Betegnelsen meter under havet (forkortes muh.) brukes for å angi et punkts høyde under gjennomsnittlig havnivå. Forkortelsen brukes noe i tekst, men normalt ikke på kart ettersom disse, for å være konsekvent, angir høyder i antall meter over havet. På kart angis derfor antall meter under havet som et negativt antall meter over havet.

Dødehavet ligger 408 meter under havet, som enten kan angis som 408 muh. eller −408 moh.

Selv om enheten meter ofte representeres med symbolet «m», så er «muh.» ikke et symbol, men en forkortelse.

Måleenheter
Topografi