Slade

Slade er et engelsk rockeband, grunnlagt i Wolverhampton i 1966, som fra grunnleggelsen og fram til 1991 bestod av vokalist/rytmegitarist Noddy Holder, bassist Jim Lea, gitarist Dave Hill og trommeslager Don Powell. Slade hadde sin storhetstid på 1970-tallet, da bandet var en av de mest suksessfulle gruppene under glamrock-bølgen og ga ut en rekke hitsingler, hvorav alle var skrevet av Holder og Lea. Bandet ble kjent for sitt humoristiske og festorienterte image, Holders spesielle vokalteknikk, gitarist Dave Hills bruk av iøynefallende kostymer og deres bevisste feilstaving av sangtitler. Musikken deres var inspirert av enkel, allsangpreget pubmusikk og mange av låtene deres var skrevet med tanke på deltakelse fra publikum.

Slade ble grunnlagt under navnet The N' Betweens i 1966. I 1969 skiftet de navn til Ambrose Slade og gav ut sitt debutalbum, Beginnings, som stort sett bestod av coverlåter og ikke fikk noen kommersiell suksess. Året etterpå skiftet bandet navn til Slade og ga ut et nytt album, Play It Loud, som heller ikke oppnådde stor suksess til tross for at de fleste låtene på dette albumet var skrevet av bandet selv. I 1971 fikk imidlertid bandet sitt gjennombrudd med singelen «Get Down and Get With It», hvor bandet forsøkte å gjenskape sin live-lyd i studio og rettet seg mot publikum. Dette ble etterfulgt av en rekke hitsingler i løpet av første halvdel av 1970-tallet, hvorav 6 («Coz I Luv You» (1971), «Take Me Bak 'Ome», «Mama Weer All Crazee Now» (1972), «Cum On Feel the Noize», «Skweeze Me, Pleeze Me» og «Merry Xmas Everybody» (1973)) nådde førsteplass i Storbritannia. Totalt hadde Slade 12 topp 5-hits og 17 topp-20 hits mellom 1971 og 1976. I tillegg til de seks førsteplassene hadde de tre andreplasser og to tredjeplasser. British Hit Singles & Albums omtaler Slade som det mest suksessfulle bandet i Storbritannia på 1970-tallet basert på salg av singler. I Norge toppet Slade listene med låtene «Far Far Away» (1974) og «My Oh My» (1983). Slade hadde størst suksess med sine singler, men toppet også den britiske albumlista med studioalbumene Slayed? (1972) og Old New Borrowed and Blue (1974) samt samlealbumet Sladest (1973), mens konsertalbumet Slade Alive! (1972) nådde andreplass. 

Til tross for stor suksess i Storbritannia i andre halvdel av 1970-tallet, klarte ikke Slade å slå gjennom i USA. Bandet flyttet derfor til USA i 1975 og konsentrerte seg om å forsøke å oppnå et amerikansk gjennombrudd. På albumet Nobody's Fools fra 1976 forsøkte bandet å ta inspirasjon fra amerikansk musikk på mange låter. Likevel lyktes ikke bandet å få noen suksess av betydning i USA, og samtidig sank bandets popularitet på hjemmebane. Slade forsvant fra hitlistene i andre halvdel av 1970-tallet, men fikk fornyet suksess etter å ha opptrådt på Reading-festivalen i 1980, hvor bandet ble hyret inn som erstatning for Ozzy Osbourne. Bandet klarte deretter å få noen hits utover 1980-tallet, hvorav «Run Runaway» og «My Oh My» fra 1983 var de mest suksessfulle og for første gang også lyktes i å gi bandet et visst fotfeste i USA. Bandets nye popularitet ble imidlertid kortvarig, og i 1988 erklærte bandet en 18-måneders pause. I 1991 gikk bandet igjen sammen og ga ut to nye singler og samlealbumet Wall of Hits, men ble deretter oppløst ettersom Holder og Lea ønsket å trekke seg fra artistlivet. De to gjenværende medlemmene, gitarist Dave Hill og trommeslager Don Powell, gjenopprettet deretter bandet året etterpå med en ny besetning under navnet Slade II. Bandet ga ut et album, Keep on Rockin, i 1994, men har ellers konsentrert seg om liveopptredener. I 2002 skiftet bandet navn tilbake til Slade. I 2020 sluttet Powell i bandet (ifølge ham selv etter å ha blitt sparket av Hill over e-post), og Hill ble med det eneste gjenværende originalmedlem.

Slade har blitt nevnt som en inspirasjonskilde av en rekke senere band, inkludert Kiss, Ramones, The Runaways, Sex Pistols, The Clash, The Jam, The Undertones, Cheap Trick, AC/DC, The Replacements, Def Leppard, Twisted Sister, Quiet Riot, Mötley Crüe, Poison, Nirvana, The Smashing Pumpkins og Oasis. Bandet har solgt over 50 millioner plater.

Diskografi

Studioalbum 
Beginnings (1969) (som Ambrose Slade)
Play It Loud (1970)
Slayed? (1972, UK #1, US #69, NOR #3)
Old, New, Borrowed and Blue (1974, UK #1, US #168, NOR #3)
Slade in Flame (1974, UK #6, US #93, NOR #2)
Nobody's Fools (1976, UK #14)
Whatever Happened to Slade (1977)
Return to Base (1979)
We'll Bring the House Down (1981, UK #25)
Till Deaf Do Us Part (1981, UK #68)
The Amazing Kamikaze Syndrome (1983, UK #49, US #33, NOR #2)
Rogues Gallery (1985, UK #60, US #132, NOR #5)
Crackers: The Christmas Party Album (1985, UK #34)
You Boyz Make Big Noize (1987, UK #98, NOR #12)
 Keep on Rockin' (1994) (som Slade II)
 Cum on Let's Party! (2002) (som Slade II)

Konsertalbum 
Slade Alive! (1972, UK #2, US #158, NOR #18)
Slade Alive, Vol. 2 (1978)
Slade on Stage (1983, UK #58)
Slade Alive! - The Live Anthology (2006, UK #191)
Live at the BBC (2009, radio-liveinnspillinger fra 1969-1974)

Samlealbum 
Coz I Luv You (1972)
Sladest (1973, UK #1, NOR #4, US #129)
Slade Smashes! (1980, UK #21)
Slades Greatz (1984, UK #89)
Wall of Hits (1991, UK #34)
Feel the Noize - Greatest Hits (1997, UK #19, NOR #10)
The Very Best of Slade (2005, UK #39)
The Slade Box (2006) (samleboks)
B-sides (2007)
Merry Xmas Everybody: Party Hits (2009, UK #151)

Singler 
«You Better Run» (1966) (som The N Betweens)
«Genesis» (1969) (som Ambrose Slade)
«Wild Winds Are Blowing» (1969) (som The Slade)
«Shape of Things to Come» (1970)
«Know Who You Are» (1970)
«Get Down and Get With It» (1971, UK #16)
«Coz I Luv You» (1971, UK #1)
«Look Wot You Dun» (1972, UK #4)
«Take Me Bak 'Ome» (1972, UK #1, US #97)
«Mama Weer All Crazee Now» (1972, UK #1, US #76, NOR #3)
«Gudbuy T'Jane» (1972, UK #2, US #68, NOR #7)
«Cum On Feel the Noize» (1973, UK #1, US #98)
«Skweeze Me, Pleeze Me» (1973, UK #1, NOR #3)
«My Friend Stan» (1973, UK #2, NOR #5)
«Merry Xmas Everybody» (1973, UK #1, NOR #4)
«Everyday» (1974, UK #3, NOR #3)
«The Bangin' Man» (1974, UK #3, NOR #4)
«Far Far Away» (1974, UK #2, NOR #1)
«How Does It Feel» (1975, UK #15)
«Thanks for the Memory (Wham Bam Thank You Mam)» (1975, UK #7, NOR #5)
«In for a Penny» (1975, UK #11)
«Let's Call It Quits» (1976, UK #11)
«Nobody's Fool» (1976, UK #53)
«Gypsy Roadhog» (1977, UK #48)
«Burning in the Heat of Love» (1977)
«My Baby Left Me» (1977, UK #32)
«Give Us a Goal» (1978)
«Rock 'n' Roll Bolero» (1978)
«Ginny Ginny» (1979)
«We'll Bring the House Down» (1981, UK #10)
«Wheels Ain't Coming Down» (1981, UK #60)
«Lock Up Your Daughters» (1981, UK #29)
«Ruby Red» (1982, UK #50)
«(And Now the Waltz) C'est La Vie» (1982, UK #50)
«My Oh My» (1983, UK #2, US #37, NOR #1)
«Run Runaway» (1984, UK #7, US #20, NOR #7)
«All Join Hands» (1984, UK #15)
«7 Year Bitch» (1985, UK #60)
«Myzsterious Mizster Jones» (1985, UK #50)
«Little Sheila» (1985)
«Do You Believe in Miracles» (1985, UK #54)
«Still the Same» (1987, UK #63)
«That's What Friends Are For» (1987, UK #95)
«You Boyz Make Big Noize» (1987, UK #94)
«Ooh La La in L.A.» (1987)
«Let's Dance '88» (1988)
«Radio Wall of Sound» (1991, UK #21)
«Universe» (1991)

Medlemmer

Nåværende medlemmer 
Dave Hill – Gitar, koring og perkusjon (i noen tilfeller bass).
Alex Bines– Trommer
John Berry – Bass, fiolin, vokal
Russel Keefe - keyboard,koring

Tidligere medlemmer 
Jim Lea – Bass, gitar, fiolin, piano, keyboard (1966–1992)
Noddy Holder – Vokal, gitar (1966–1992)
Don Powell - Trommer (1966-2020)
Steve Makin – Gitar (1993)
Craig Fenny – Bass (1993)
Steve Whalley – Vokal, gitar (1993–2005)
Trevor Holliday – Bass, koring (1993–2000)
Dave Glover – Bass, koring (2000–2003)
Mal McNulty – Vokal, gitar (2005-2019)

Konserter i Norge (med originalbesetningen) 
Ekeberghallen – 5. november 1973
Nidarøhallen – 15. april 1977
Chateau Neuf – 18. april 1977

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske rockegrupper
Glam rock-band