alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Trommeslått

Trommeslått er slått spilt på slåttetromme.

Trommeslåttene i Norge bygger på de gamle militære signalene som var i bruk ihvertfall siden Christian IVs legdshær ble reist i 1628. Slåttene kjennetegnes ved at de, til forskjell fra trommemarsjer, har en borduntone, virvel, liggende under rytmen i hele slåttens lengde.

Tradisjonelt helst brukt ved brudeferd/bryllup; å feire bryllup uten tromme var som "hundasjaund" (les "bikkjebegravelse") å regne!
Når slåtten sluttet, hadde hver tambur sin egen "signatur" som de hengte på som en liten coda (hale).

Trommeslåtter på YouTube
 Duo Heim´at 
 Hans-Kristian Kjos Sørensen - Jumpingboy!
 De To Tamburer frå Noregs Tamburlaug med dansarar frå Bergen Ugdomslag Ervingen

Norsk folkemusikk
Das War Das

Das War Das er et samlealbum av den norske rockegruppen DDR.

Albumet ble sluppet 9. februar 2009. Albumet innheolder kjente sanger som er oversatt til tysk, samt en nyinnspilling av 1980-tallshiten «99 Luftballons». Releasekonserten ble holdt på Rockefeller 13. februar 2009, med diverse gjester (inkludert D.D.E. og Prepple Houmb).

Sporliste

Medvirkende

DDR
 Attila - sang
 Beritz - sang
 Junghanz - sang
 Tomaz - keyboard, programmering, produsent 
 Tzom Rhino - gitarer
 Manfred - bass
 Adler - trommer

Øvrige medvirkende
 Carlo Karges - låtskriver på 99 Luftballons 
 Uwe Fahrenkrog-Petersen - låtskriver på 99 Luftballons

Eksterne lenker 

Musikkalbum fra 2009
DDR-album
Norske samlealbum
USAs riksvåpen

USAs store segl (på engelsk Great Seal of the United States) ble utformet for bruk av Kongressens sekretær i 1782, tatt i bruk som statens offisielle segl i 1789, og bekreftet som riksvåpen av USAs Høyesterett i 1790.

USA har ikke et «riksvåpen» i vanlig heraldisk forstand. Innholdet i hovedseglets sentralmotiv er imidlertid et emblem som har en del likhet med heraldiske våpenskjold. Emblemet brukes tilsvarende et riksvåpen på pass, pengesedler, mynter, militære insignier, ambassadeskilt og flere flagg. Emblemet har også offisielle farger. Seglet i svart-hvitt er anvendt på papir.
 
Emblemet på seglets framside er en hvithodet havørn framstilt som en flakt, heraldisk ørn. Ørnen er  brun med hvitt hode, gult nebb, gule klør og blå halefjær. Den har på brystet et skjold som er flere ganger kløvd av hvitt og rødt under et blått skjoldhode. Ørnen holder en olivenkvist i sin høyre klo og en bunt av piler i sin venstre, som symboler for fred og krig.  Ørnens hode peker i retning mot olivenkvisten som et symbolsk uttrykk for å foretrekke fred. Ørnen har i nebbet et skriftbånd med latinsk tekst E pluribis unum, «én kommet fra mange». Over ørnen er det en flerdobbel krans med hvite stjerner på blå bunn i midten.

Seglets revers (bakside) inneholder en pyramide som i stedet for en ferdig topp, har det altseende øye, innenfor en trekant og en strålekrans på en rund skive. Dette forestiller Guds øye i treenighetens trekant. Pyramiden står i et ørkenlandskap, over den er det  en tekst på latin, på pyramidens fot er det et årstall i romertall, og nedenfor pyramiden ligger det et skriftbånd med latinsk tekst. Pyramiden og øyet er for øvrig vanlige symboler blant frimurere.

Siden 1935 har begge sider på seglet blitt brukt som bakside på én-dollarseddelen. Presidentens segl er direkte basert på Det store seglet og dets elementer er brukt på adskillige regjerings- og statsegl.

Litteratur 
 Carl-Alexander von Volborth: Alverdens heraldik i farver, Politikens Forlag, København 1972 (oversatt av Sven Tito Achen)
 Whitney Smith: Flags through the ages and across the world, McGraw-Hill Book Co,Maidenhead 1975
 Ottfried Neubecker: Heraldik. Kilder, brug, betydning, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
 David B. Appleton: «The United States of America: The Search for a National Coat of Arms», Genealogica & Heraldica. Influence on Genealogy and Heraldry of Major Events in the History of a Nation. Proceedings of the XXXIst International Congress of Genealogical and Heraldic Sciences, held in Oslo 13-17 August 2014, Slektshistorisk Forlag, Oslo 2015, side 23-34
 D'Arcy Jonathan Dacre Boulton: «Further Disastrous Effects of the Revolution of 1776-83: False Arms», Genealogica & Heraldica. Influence on Genealogy and Heraldry of Major Events in the History of a Nation. Proceedings of the XXXIst International Congress of Genealogical and Heraldic Sciences, held in Oslo 13-17 August 2014, Oslo 2015, side 67-79

Referanser 

Riksvåpen
Riksvåpen
Søve videregående skole

Nome videregående skole, avd. Søve på Ulefoss i Nome kommune i Telemark, har siden oppstarten i 1893 primært vært en landbruksskole.

Etter skolereformen i 1994 skiftet skolen navn fra Telemark Landbruksskole til Søve videregående skole. Senere er skolen slått sammen med Lunde videregående. Skolens navn nå er Nome videregående skole, avd. Søve. Skolen disponerer ca. 750 daa dyrkbar mark, ca. 3 500 daa skog og eget fjøs med kyr, sau og gris. Kufjøset er et løsdriftfjøs fra 2008. Skolen har egne staller med oppstallingsplass for 30 hester, både egne og elevenes. Skolen har et ridebaneanlegg i samarbeid med Islandshestforeningen Hørdur. En ridehall sto ferdig våren 2011 i samarbeid med Nome Rideklubb. Skolen har internat med plass til ca. 75 elever, kantine, kennel og smådyravdeling for elevenes kjæledyr.
  
Skolen tilbyr etter ny ordning (Kunnskapsløftet) : 
	VG1 Naturbruk  
	VG2 Landbruk og gartnerifag 
	VG2 Hest- og hovslagerfag 
	VG2 Anleggsgartner- og idrettsanleggsfag 
	VG2 Skogbruk
	VG2 Skogbruk med jakt og friluftsliv
       VG3 Landbruk
       VG3 Studieforberedende Naturbruk med både generell og spesiell studiekompetanse
       VG3 Påbygging til generell studiekompetanse

Eksterne lenker 
 Skolens hjemmeside 

Byggverk i Nome
Videregående skoler i Vestfold og Telemark
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1893
Øvre Verket

Øvre Verket er en klynge vernede arbeiderboliger på Ulefoss i Nome kommune.

Bebyggelsen er en del av den gamle verksbebyggelsen på Ulefoss som lå i tilknytning til Ulefos Jærnverk. Husene ble oppført som leieboliger av verkseieren på slutten av 1700- og begynnelsen av 1800-tallet. Opprinnelig fremstod bygningene med en helhetlig stil, men er senere bygget ut og endret til nye behov hos arbeiderfamiliene på stedet.

Fredete byggverk i Vestfold og Telemark
Byggverk i Nome
Nomes historie
Marie Pedersen

Marie Pedersen (født 16. januar 1893 i Trondheim, død 27. juni 1990) var en norsk pedagog og forfatter. Hennes foreldre var dampskipslos Hans og Christine Pedersen.

Marie Pedersen tok eksamen artium ved Trondheim katedralskole i 1912. Hun deretter tok lærerprøven ved Elverum lærerskole i 1913 påfulgt av diplomeksamen fra Institut des Sciences de l’Education Université de Genève i 1931. 

Marie Pedersen var lærer ved folkeskolen i Trondheim i årene 1913-1928. Hun var styrer for hjelpeskolen i Trondheim i perioden 1928-1939. Fra 1939 var hun direktør for Døve-, blinde og åndssvakeskoledirektoratet i Kirke- og undervisningsdepartementet. 1. juni 1951 ble dette direktoratet slått sammen med Direktoratet for skolehjemmene til Direktoratet for spesialskolene, og Marie Pedersen fortsatte som direktør for det nye direktoratet. Hun gikk av etter oppnådd aldersgrense i 1963. Direktoratet ble nedlagt 1. juli 1963, og oppgavene overført til Kontoret for spesialskolene og det nyoppnevnte Spesialskolerådet.

Marie Pedersen utga «Intelligensprøving av barn» i 1933 og «De evnesvake i skole og samfunn» i 1946, den siste i samarbeid med Ingolf Eik. Hun publiserte en rekke artikler i norske og utenlandske tidsskrifter.

Referanser

Eksterne lenker 
 Marie Pedersens private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

Norske pedagoger
Norske forfattere
Personer fra Trondheim kommune
Miles Davis’ diskografi

Miles Davis' diskografi er en samlet liste over album utgitt av Miles Davis.

Tidlig karriere 1945 – 1956 
1945: The Complete Savoy and Dial Sessions
1945: First Miles
1946: Yardbird in Lotus Land
1946: The Love Songs of Mr. B
1946: Bopping the Blues
1947: Flying Home
1947: Cool Bird
1948: The Band that Never Was
1948: Bird on 52nd Street
1948: Bird at the Royal Roost
1948: The Real Birth of the Cool
1948: Cool Boppin
1949: Birth of the Cool
1951: Conception
1951: Blue Period
1952: Miles Davis Volume 1
1953: Dig
1953: Miles Davis with Horns
1953: Miles Davis Volume 2
1953: Blue Haze
1953: Collectors' Items
1954: Walkin'
1954: Bags' Groove
1954: Miles Davis and the Modern Jazz Giants
1955: Musings of Miles
1955: Blue Moods
1955: Quintet / Sextet
1955: Miles: The New Miles Davis Quintet
1956: Cookin' with the Miles Davis Quintet
1956: Relaxin' with the Miles Davis Quintet
1956: Workin' with the Miles Davis Quintet
1956: Steamin' with the Miles Davis Quintet

Columbia 1955 – 1976 
Innspillingene for Columbia Records regnes for å være den mest kunstneriske og økonomiske suksessfulle perioden i Davis sin karriere.

1956: 'Round About Midnight
1957: Miles Ahead
1957: Ascenseur pour l'Échafaud
1958: Somethin' Else
1958: Milestones
1958: Jazz Track
1958: Porgy and Bess
1958: 1958 Miles
1959: Kind of Blue
1960: Sketches of Spain
1961: Someday My Prince Will Come
1962: Quiet Nights
1963: Seven Steps to Heaven
1965: E.S.P.
1966: Miles Smiles
1967: Sorcerer
1967: Nefertiti
1968: Miles in the Sky

Den elektroniske perioden  
 1968: Filles de Kilimanjaro
 1969: In a Silent Way
 1970: Bitches Brew
 1970: At Fillmore: Live At The Fillmore East
 1971: A Tribute to Jack Johnson
 1971: Live-Evil
 1972: On the Corner
 1973: Black Beauty: Live At The Fillmore West
 1974: Big Fun
 1974: Get Up with It
 1975: Agharta
1976: Water Babies (innspilt 1967)

1981 – 1991 
 1981: The Man With The Horn
 1983: Star People
 1984: Decoy
 1985: You're Under Arrest
 1986: Tutu
 1987: Music from Siesta
 1989: Aura
 1989: Amandla
 1991: Dingo Filmmusikk til filmen «Dingo»
 1992: Doo-Bop

Eksterne lenker 
 

Diskografier
Solveig Barstad

Solveig Margrethe Barstad (født 4. desember 1966 i Førde) er en norsk programleder for TV 2.

Hun har hovedfag i statsvitenskap og grunnfag i historie og offentlig rett fra Universitetet i Oslo. 

Solveig Barstad jobbet tidligere i NRK Dagsnytt og har vært journalist i NRK Sogn og Fjordane og kanalvert i NRK Fjernsynet. Siden 1995 har hun vært tilknyttet TV 2, først som programleder og redaksjonsleder i God morgen, Norge! før hun i 2000 tok over som programleder i TV 2 hjelper deg etter Arve Juritzen. Fra våren 2012 har hun også ledet programmet Redd ferien min.

Hun er datter av Helge Barstad og søster av Hilde Barstad, begge Høyre-politikere. Sammen med søsteren var hun aktiv i Unge Høyre i 1980-årene og deltok på Unge Høyres elitekurs i 1986. Solveig Barstad er gift med Høyre-politiker Jan Tore Sanner.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Programledere for TV 2
Norske kanalverter i NRK
NRK-journalister
Høyre-politikere i Sogn og Fjordane
Personer fra Førde kommune
Bekk Consulting

Bekk Consulting AS er et norsk IT-konsulentselskap med over 550 spesialister innen strategi, design og teknologi. De gjennomfører prosjekter for store private og offentlige virksomheter og har kontorer i Oslo og Trondheim. 90% av de ansatte har utdannelse på masternivå, og gjennomsnittsalder er ca. 32 år.

Bekk Consulting ble etablert 1. april 2000, etter at flere medarbeidere i Cell Network, Andersen Consulting og 13 andre selskaper sluttet i sine respektive firmaer for å starte eget. Selskapet hadde fra starten ca. 25 ansatte. De ansatte i Bekk har vært deleiere helt frem til juli 2010. Selskapet ble i september 2007 delvis kjøpt opp av ErgoGroup og er nå heleid av TietoEVRY.

Referanser

Eksterne lenker

 Bekk Consultings hjemmeside
 Bekk Fagblogg

Norske konsulentselskaper
Norske IT-selskaper
Norske IT-konsulentselskaper
Selskaper etablert i 2000
Øverbygda skole (Brønnøy)

Øverbygda skole ligger ved Sausvatn i Brønnøy kommune. Skolekretsen strakk seg fra Tosbotn i øst til Langfjord i vest. Det nye skolebygget ble oppført i 1960, da var det ca. 50 elever på det meste. Da skolen ble lagt ned i 2005 hadde den kun 16 elever.

Skoler i Brønnøy
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 2005
Mattis Hætta

Mattis Hætta, kjent som Simona Máhtte på samisk, (født 15. mars 1959 i Masi, død 9. november 2022) var en samisk sanger, joiker og skuespiller. Han var aktiv under demonstrasjonene mot Alta-utbyggingen i 1979 og ble landskjent da han vant Melodi Grand Prix 1980 sammen med Sverre Kjelsberg og sangen «Sámiid ædnan». Sangen ble nummer 16 av 19 i den internasjonale finalen samme år. 

Han var utdannet lærer ved Alta lærerhøgskole (1983–1986) og har virket i Kautokeinos kulturliv. Hætta hadde også engasjement innen pantomime og joik ved Lule Stassteater i Luleå.

Som skuespiller arbeidet Hætta blant annet med Beaivváš Sámi Našunálateáhter og i tv-serien Hjerterått i 2013.

Utgivelser 
 Sámiid ædnan/Detsikavise (MAI EP, 1980)
 Låla (MAI LP, 1981)
 Samefolkets land med Ole Ivars fra albumet På cruise og tvers''

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Samiske musikere
Personer fra Kautokeino kommune
Deltakere i Melodi Grand Prix
Vinnere av Melodi Grand Prix
Deltakere i Eurovision Song Contest
Øra (Ulefoss)

Øra er et våtmarksområde utenfor sentrumsområdet på Ulefoss. Deler av Øra er vernet som våtmarksområde og fuglereservat. Øra strakk seg opprinnelig helt inn til dagens sentrum, Ringsevja, men er siden 1970-tallet i stor grad fylt ut og bebygd. Idag går skillet mellom den vernede og næringsregulerte delen av området der den nye riksvegen går.

Nomes geografi
Verneområder i Vestfold og Telemark
Våtmarker i Norge
Samerettsutvalget

Samerettsutvalget ble første gang oppnevnt av den norske regjeringen 10. oktober 1980 for å utrede samiske kulturelle, politiske rettigheter, og de samiske rettighetene knyttet til land, vann og ressurser i Finnmark. Utvalget ble gjenoppnevnt 1. juni 2001 for å utrede samiske rettigheter knyttet til land og vann i Troms og sørover til Hedmark.

Bakgrunnen for regjeringens opprettelse av utvalget i 1980 var de omfattende demonstrasjonene for samiske rettigheter og mot utbyggingen av Alta-Kautokeino-vassdraget på slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet. Demonstrasjoner og ulike andre aksjoner førte i 1980 til at regjeringen aksepterte å utrede eventuelle samiske rettigheter i Finnmark.

Samerettens utvikling
Utvalgets mange og omfattende juridiske og historiske utredninger av forholdene i Finnmark og fastlandet sørover til Hedmark, har i særlig grad bidratt til utvikling av den norske sameretten. Spesielt viktig var utredningen NOU 1984: 18 Om samenes rettstilling. Denne utredningen banet veien for en grunnlovsbestemmelse om vern og utvikling av samisk kultur og samfunnsliv, sameloven og etablering av Sametinget.

Utvalgets utredninger og generelle bidrag til fokus på og innhold i norsk samepolitikk bidro også til Norges ratifisering av ILO-konvensjonen om urfolks rettigheter (konvensjon nr. 169 om urfolk og stammefolk i selvstendige stater) i 1991 og anerkjennelsen av samene i Norge som urfolk i tråd med konvensjonen.

Samerettsutvalget I anbefalte i 1997 (NOU 1997: 4 Naturgrunnlaget for samisk kultur) at statens grunn i Finnmark skulle overføres i befolkningen eie. I 2005 ble den såkalte finnmarksloven vedtatt og de faste eiendommer i Finnmark fylke som Statskog SF eide ble overtatt av Finnmarkseiendommen sommeren 2006 (finnmarksloven § 49).

Innstillinger fra Samerettsutvalget I
 NOU 1984: 18 Om samenes rettstilstand (, formann: Carsten Smith)
 NOU 1993: 34 Rett til og forvaltning av land og vann i Finnmark. Bakgrunnsmateriale for Samerettsutvalget (, formann: Tor Falch)
 NOU 1994: 21 Bruk av land og vann i Finnmark i historisk perspektiv. Bakgrunnsmateriale for Samerettsutvalget (
 NOU 1997: 4 Naturgrunnlaget for samisk kultur ()
 NOU 1997: 5 Urfolks landrettigheter etter folkerett og utenlandsk rett ()

Innstillinger fra Samerettsutvalget II

 NOU 2007: 13 Den nye sameretten (, leder: Jon Gauslaa)
 NOU 2007: 14 Samisk naturbruk og retts­-situasjon fra Hedmark til Troms — Bakgrunnsmateriale for Samerettsutvalget ()

Kilder 
 Samerettsutvalget, artikkel hos Norgeshistorie.no

Samene
Samisk politikk
Rettsvitenskap i Norge
Norsk politikk
Norges offentlige utredninger
Froskebitt

Denne artikkelen handler om arten Hydrocharis morsus-ranae. For å lese om slekten Hydrocharis, se froskebittslekten.

Froskebitt er en art i gruppen enfrøbladete planter. Det er en flerårig urt med vegetativ reproduksjon og spredning med skuddfragmenter og med frøreproduksjon og fruktspredning trolig omtrent bare med fugl. Det er en liten flyteplante som ligner på en liten nøkkerose. Den har nedsenkede røtter og bærer små grønne og hvite blomster. De små flytebladene er nyreformede og vokser i rosetter på overflaten. Froskebitt er hurtigvoksende.

Utbredelse 
Arten forekommer i middels eutroft til eutroft ferskvann og anses som tolerant overfor eutrofiering. Den er funnet svært spredt i ca. 14 dammer/tjern og stilleflytende elver i Fredrikstad: Seutelva (2006-) (og utplantet i flere dammer), Råde: Burumbråten/Langøya (2014-), Augebergholen (2017-) og Svanedammen (2017-), Rygge: Pålsrød (2019-), Marker: Otteidkanalen (1882-1963) og Skinnarbutjern (1902-51), Oslo: Frøendammen (1899-1928) (og utplantet på Hengsengen på Bygdøy), og Vestby: Vastadtjern (1918-67) og N Såner (2002-), Frogn: Svartlagsdammen (2017-), Nøtterøy: Sand (2009-) og Tjøme: “Tjømø” (1881), Skien: Jarseng (1986-) og Grimstad: Øvre Havstad (2005, men har trolig vært der i over 50 år). Det er trolig at arten er en vagabond som spres effektivt med fugl og som kommer og forsvinner på mange av lokalitetene, men noen har vært stabile over lang tid. Det er en tydelig tendens til at arten er i ekspansjon i Sørøst-Norge; det er funnet flere nye forekomster etter 2000 enn det har vært kjent i hele perioden 1700-2000. Arten behandles hos Fægri & Danielsen (1996), men mye nye data er kommet til etter den tid. Froskebitt er vidt utbredt i Europa og Vest-Asia og går mye lengre mot nord i Øst-Fennoskandia enn i Norge. Den ble introdusert til områder i Canada i 1930-årene, og regnes nå som et ugress, da den tetter igjen overflaten på vannveiene. Den regnes som en invaderende art i østlige Canada og nordøstlige USA.

Rødlistevurdering 
Generasjonstida er satt til 7 år, dvs. en vurderingsperiode på 21 år. Froskebitt vurderes 2021 som nær truet (NT) på grunn av et noe begrenset utbredelsesområde (ca. 7000 km2) og forekomstareal (60-64 km2), i kombinasjon med at den stadig skifter voksesteder (fluktuerende delpopulasjoner). Dette er en sterk nedgradering fra sterkt truet i forrige vurderingsrunde 2015. Endringen skyldes mange nye funn de siste årene; 5 av de totalt 14 forekomstene kjent gjennom historien, er funnet etter forrige vurderingsrunde. Artsdatabanken vurderer derfor at det skjer en reell populasjonsendring (rask økning), trolig av klimatiske årsaker, og at arten vurderes som nær truet bare fordi den fortsatt er sjelden og med fluktuerende populasjon.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Den virtuella floran − Dyblad

Froskebittfamilien
Karplanter på norsk rødliste
Flyteplanter
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Kjetil Aano

Kjetil Aano (født 29. april 1949) er tidligere prost i Tungenes prosti og tidligere generalsekretær i Det Norske Misjonsselskap (NMS).

Han var selv vært misjonær på Madagaskar for NMS i to omganger på til sammen sju år. Han har også vært  stiftskapellan hos biskop Ernst Baasland i Stavanger, menighetsprest i Hinna og  redaktør for Misjonstidende. Han ble generalsekretær for NMS i 2000.

I 2009 var han den av fem kandidater til bispestolen i Stavanger som fikk klart mest stemmer i kirkelige avstemninger, men han ble forbigått da kirkeminister Trond Giske i juni utvalgte Erling Pettersen til embedet. I den rådgivende avstemningen fikk Aano, som vant denne første runden, 122 førstestemmer og 264 stemmer totalt. Pettersen fikk 79 førstestemmer og 161 stemmer totalt.  I neste runde (Kirkerådet og biskopene) fikk Aano sju av ti førstestemmer fra biskopene (derav tre til Pettersen), og kom på førsteplass i Kirkerådets avstemning (10 stemte for Aano, og 5 for Pettersen). Det var derfor overraskende at Regjeringen på tross av et nokså klart kirkelig votum utnevnte Erling Pettersen til ny biskop i Stavanger i stedet for Aano. Kirke- og kulturminister Trond Giske sa selv etter utnevnelsen at Pettersens syn på homofili ikke hadde vært utslagsgivende. Han sa tvert imot at dette ikke hadde vært et tema i det hele tatt i denne sammenheng.

Kjetil Aano er sønn av tidligere stortingsrepresentant Jakob Aano.

Referanser 

Norske lutherske prester
Norske redaktører
Misjonærer tilknyttet Det Norske Misjonsselskap
Generalsekretærer i Det Norske Misjonsselskap
Misjonærer på Madagaskar
Lutherske misjonærer
Norske misjonærer
Fødsler i 1949
Emmett Cullen

Emmett Cullen er en fiktiv person i Twilight-serien. Han er en av adoptivbarna til Carlisle og Esme Cullen. Han er beskrevet som en muskuløs og diger tenåring. Han er som de andre i familien vampyr, men er ikke gitt noen spesielle evner i bøkene. Emmett er sammen med Rosalie Hale. Kellan Lutz spiller Emmett Cullen i Twilight – evighetens kyss.

Twilight
Litterære figurer
Filmfigurer

en:List of Twilight characters#Emmett Cullen
pl:Zmierzch (cykl)#Bohaterowie powieści
fi:Luettelo Houkutus-sarjan hahmoista#Emmett Cullen
Pardubice

Pardubice er den største byen og administrasjonssenter for regionen Pardubice i Tsjekkia ved elva Elben, 104 km øst for Praha.

Historie 
Byen ble grunnlagt rundt 1340, men det hadde vært et kloster her siden tidlig på 1200-tallet.
Pardubice har et gammelt sentrum med mange restauranter. Her finner en også et gammelt tårn og et nylig renovert slott. Arnošt av Pardubice, den første erkebiskopen i Praha, var født i Pardubice i 1297.

Næringsliv 
Pardubice er en viktig industriby, og her finnes blant annet en kjemisk fabrikk (som produserer Semtex, et plastisk eksplosiv), et oljeraffineri, en fabrikk for tungt maskineri og elektronisk utstyr.

Annen informasjon 
Siden 1874 har det blitt arrangert et svært kjent hesteløp her, Velká Pardubická. Det er sagt at dette er det hardeste hesteløpet på kontinentet. En annen sportsbegivenhet som blir arrangert her er det årlige speedwayløpet Golden Helmet of Pardubice. Løpet har blitt arrangert siden 1929 og har deltagere fra alle verdenshjørner.

Bildegalleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Pardubice (region)
Byer i Böhmen
Byer ved Elben
Shunde

Shunde (kinesisk: 顺德区; pinyin: Shùndé Qū, kantonesisk: Seuhn Dak) er et bydistrikt i byprefekturet Foshan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

Det store kjøkkenindustrikonsernet Midea har hovedkontor i Shunde, likeså klimaanleggprodusenten Galanz.

Administrative enheter

Samferdsel

Jernbane
Høyhastighetsbanen Guangzhou–Zhuhai Intercity Mass Rapid Transit betjener byen.

Vei
Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.

Referanser

Eksterne lenker 
 Lokalregjeringens side 

Shunde
Conghua

Conghua (kinesisk: 从化市; pinyin: Cónghuà Shì) er et byfylke i den subprovinsielle by Guangzhou (Kanton) i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 

I 1999 talte det 504 114 innbyggere.

Kulturminner
Guangyu-anetempelet (Guangyu ci, 广裕祠) ble i 2006 tilføyet på Folkerepublikken Kinas liste over nasjonale historiske minnesmerker og kulturgoder.

Administrative enheter

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielle websider 
 Anetempelet Guangyu mottar FN-pris

Byfylker i Guangdong
Administrative enheter i Guangzhou
Vrangstrupen

Vrangstrupen er Trondhjems Studentersangforenings orden. Den ble innstiftet 24. mars 1915.

Ordenen har tre grader:
 Ridder – medalje med gult bånd, bæres på brystet  
 Kommandør – medaljen festet til gult bånd rundt halsen  
 Storkors – stor medalje festet til bredt gult bånd over brystet

Ordenspromosjonen foregår som regel under Studentersangforeningens Vaarball på slutten av studiesemesteret ved NTNU.

Studentersamfundet i Trondhjem
Utmerkelser etablert i 1915
Studentorden