alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Einar Kringlen

Einar Kringlen (født 1931) er en norsk psykiater og forsker som har forsket på arv-miljø i forhold til schizofreni og bipolare lidelser. Han har utgitt flere bøker innen sitt fagområde. Han var ansatt som professor i psykiatri, både ved Universitetet i Bergen og Universitetet i Oslo.  

Kringlen ble cand.med. i 1958 og spesialist i psykiatri i 1964. I 1967 tok han en doktorgrad om psykoser hos tvillinger.  Avhandlingen hadde tittelen Heredity and environment in the functional psychoses. Under arbeidet ble alle tvillinger født i Norge mellom 1901 og 1930 (ca. 25 000 tvillingpar) jevnført med sentralregisteret for psykoser. Arbeidet omfattet funksjonelle psykoser (schizofreni, manisk-depressiv psykose, reaktive psykoser). Han kunne da vise at det var en større overvekt av schizofreni hos den annen tvilling hvis tvillingene var eneggede enn hvis de var toeggede, men forskjellen var mindre enn tidligere forskning hadde vist.  

Dosent og overlege ved Psykiatrisk klinikk, Haukeland sykehus, 1968–1971. Professor i klinisk psykologi ved Universitetet i Bergen 1970–1971. Dosent ved Universitetet i Oslo 1972–1975. Administrerende overlege ved Psykiatrisk klinikk, Vinderen, Oslo, 1976–1977. Professor i medisinske atferdsfag ved Universitetet i Oslo 1977–1983. Professor og adm.overlege ved Psykiatrisk klinikk, Vinderen, 1984–1991.  

Kringlen er en internasjonalt kjent forsker. Han har utført omfattende tvillingstudier samt epidemiologiske undersøkelser av utbredelsen av psykiske lidelser i befolkningen. I den senere tid har han blant annet blitt kjent for utspillet om at krisepsykologi ikke hjelper og at krisepsykologer sjelden klarer å hjelpe mennesker ved hjelp av rutinemessige debrifinger. Han har også vært aktiv i debattene om samfunns- og helseforhold i Norge. 

Kringlen har vært formann i Norsk Psykiatrisk Forening, leder av Norske leger mot atomvåpen og både formann og initiativtaker til opprettelse av Rådet for psykisk helse. Han er medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og Det Norske Videnskaps-Akademi. Han var norsk redaktør av Nordisk Psykiatrisk Tidsskrift (1972–1979) og redaktør av Psychiatry and Social Science (1981–1982).

Han har hatt stor innflytelse på norske legers kunnskaper og ferdigheter i psykiatri gjennom sin lærebok Psykiatri fra 1972, som har kommet i flere reviderte utgaver. Andre og mer populærvitenskapelig bøker er Individ og psykiatri, Syke mennesker og medisinsk behandling, Medisin og samfunn, Den kliniske samtalen og Psykiatriens samtidshistorie.

I 1998 ble han ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Familie 
Han er sønn av rektor Andreas Kringlen (1897–1992) og lærer Enbjørg Lotsberg (1906–1962). Han ble gift i 1957 med lærer Gerd Birthe Knutsen (1934–).

Referanser 

Personer fra Høyanger kommune
Norske psykiatere
Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Bergen
Professorer ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Norske sakprosaforfattere
Norske aktivister
Hjelmeland kraftverk

Hjelmeland kraftverk  er et  vannkraftverk i Gåsdalen i Hjelmeland kommune i Rogaland. 

Kraftverket utnytter et fall på 145 meter fra Gåsvatnet. Breidalsvatn er magasin for kraftverket og det reguleres mellom 197 og 195 moh.

Produksjonen startet i 1993.

Installert effekt er på 6 MW fra to francisturbiner. Midlere årsproduksjon er på 21,4 GWh. 

Kraftverket eies av Lyse energi

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Lyse

Småkraftverk i Rogaland
Kraftverk i Hjelmeland
Lyse Energi
Kraftverk etablert i 1993
Fylkesvei 3602

Fylkesvei 3602 går mellom Lunde og Bie i Grimstad kommune. Veien er 9,3 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 34 (Aust-Agder).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Agder
Veier i Grimstad
Hauskje kraftverk

Hauskje kraftverk  er et  vannkraftverk i Hjelmeland kommune i Rogaland. 

Kraftverket utnytter et fall på 344 meter fra Valavatn.

Installert effekt er på 600 kW og midlere årsproduksjon er på 4 GWh. 

Produksjonen startet i 1990.

Kraftverket eies av Lyse Energi.

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Lyse

Minikraftverk i Rogaland
Kraftverk i Hjelmeland
Lyse Energi
Kraftverk etablert i 1990
Skei

Skei kan referere til:

 Skei, en type bestikk

Stedsnavn:

I Norske Gaardnavne er navnet foirklart med et sted som har vært brukt til eller egner seg til kappløp eller kappridning. En annen betydning er gårdsvei mellom åkre. Andre skrivemåter er Skeie eller Ski.
 Skei (Oppland), område rundt Skeikampen i Gausdal
 Skei (Jølster), tettsted og veidele i Sunnfjord kommune, administrasjonssenter i tidligere Jølster kommune
 Skei (Steinkjer), en tidligere kommune i Trøndelag
 Skei (Surnadal), administrasjonssenter i Surnadal kommune

Andre kommuner med gårdsnavnet:
Gjerdrum, Skjåk, Øyer, Alstahaug, Dønna, Sunnfjord kommune, Leka, Overhalla, Stjørdal, Skaun, Sparbu, Verdal, Gjemnes, Sandnes, Sauda, Rissa.

Personer med Skei som etternavn
Ivar Skei, ordfører

Referanser
Wimbledon-turneringen 1977

Wimbledon-turneringen 1977

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1977
Sport i England i 1977
Wimbledon-turneringen 1978

Wimbledon-turneringen 1978

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1978
Sport i England i 1978
Wimbledon-turneringen 1979

Wimbledon-turneringen 1979

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1979
Sport i England i 1979
Fastmerke

Et fastmerke, trigonometrisk punkt, er et varig merket punkt i marken som er innmålt med landmålingsinstrumenter for bruk ved kartkonstruksjoner og til landmålingsoppdrag. Til punktet er det knyttet et sett koordinatverdier (X, Y, Z – eller N, Ø, H) i et koordinatsystem.

Tradisjonelt har fastmerker vært benyttet i to ulike sammenhenger:
 Fastmerker til geografisk kartlegging. Her er fastmerkene blitt markert i terrenget med et varig merke, og blitt markert med en varde, slik at de kan sees fra andre punkter på landjorden, eller med en hvit firkant på marken for å kunne gjenkjennes på flyfoto. 
 Fastmerker for anleggsmåling. Her blir merkene varig merket i marken som referansepunkter for en plantegning. 

Norge har siden 1950 – 60-årene hatt et overordnet fastmerkenett (triangelpunkter) som Statens kartverk har ansvar for. Dette nettet har de enkelte kommunene, samt Statens vegvesen og Norges Statsbaner, fortettet med et nett av polygonpunkter. Nettet ble opprinnelig beregnet i NGO1948-koordinatsystem, men dette koordinatsystemet ble i 2009 erstattet av EUREF89.

Høydegrunnlaget i det norske fastmerkenettet var NN1954, en forkortelse for «Normal Null 1954». Denne standarden blir fra 2011 fram til 2016/-17  erstattet med NN2000, «Normal Null 2000», hvor alle målinger som benyttes er korrigert til år 2000. NN2000 er et felles høydesystem for Norge, Sverige og Finland. Framtidig landheving blir i NN2000 korrigert med beregninger gjort utfra en landhevingsmodell. 

Enkelte kommuner (f.eks. Bergen kommune), har hatt sitt eget lokale koordinatsystem.

Det er merket og målt ca. 2 millioner fastmerker i Norge.

Utplassering av fastmerker er hjemlet i §41 i «Lov om eigedomsregistrering (matrikkellova)» av 17. juni 2005. Det kan etableres fastmerker og plasseres landmålingsinstrumenter på all offentlig eller privat grunn. Det er også adgang til å fjerne vegetasjon for å lage siktelinjer unntatt i hager og parker. Straffen for å ødelegge et fastmerke er ifølge §49 i matrikkellova bøter eller fengsel inntil 6 måneder.

Globale registre 

Offentlige byråer som plasserer ut og vedlikeholder registre over fastmerker:
 Frankrike
 Institut Géographique National
 Japan
 Geographical Survey Institute (GSI).
 Storbritannia
 The Ordnance Survey.
 USA
 National Geodetic Survey (NGS; tidligere U.S. Coast & Geodetic Survey).
 United States Geological Survey (USGS).
 New Zealand
 Land Information New Zealand.

Se også 
 Benchmarking – en rekreasjonsaktivitet der deltagerne søker fastmerker ved hjelp av en håndholdt GPS.
 Geoide
 Geodetisk datum

Referanser

Litteratur 
 H.Kahmen, Vermessungskunde. De Gruyter-Lehrbuch, Berlin 1997 (19. Aufl. 732p.).
 W.Torge, Geodäsie. De Gruyter-Lehrbuch, Berlin 2003 (2. Aufl., 370 p.).

Eksterne lenker 
 
 Koordinatliste over fastmerker i Grimstad (EXCEL).
 http://www.bev.gv.at/fr_1.html – Datenbanken BEV Wien.
 Faktaark NN2000  Kartverket.no
 De koordinatbestemte fastmerkene  Kartverket.no

Geodesi
Wimbledon-turneringen 1980

Wimbledon-turneringen 1980

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1980
Sport i England i 1980
Wimbledon-turneringen 1981

Wimbledon-turneringen 1981

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1981
Sport i England i 1981
Elateroidea

Smellere (Elateridae)
 Halvsmellere
 Råtevedbiller
 Artematopodidae
 Rhinorhipidae
 Brachypsectridae
 Cerophytidae

Smellere (Elateroidea) er en gruppe av biller som foruten den artsrike familien smellere (Elateridae) omfatter råtevedbiller (Eucnemidae), halvsmellere (Throscidae) og de artsfattige familiene Artematopodidae, Rhinorhipidae, Brachypsectridae og Cerophytidae. Ingen av de sistnevnte finnes i Norge. Disse billene er vanligvis langstrakte og noe flate, med et tilnærmet firkantet brystskjold og antenner som gjerne er sagtakkede eller kamformede. De fleste artene har en tapp på forbrystet som griper inn i en grop på mellombrystet. Hvis tappen presses ut av gropa, spretter den ut med et smell, og billen kan kastes i været. Slik kan de snu seg om de havner på rygg, eller skremme bort fiender.

Eksterne lenker 
 
 

Biller
Februarrevolusjonen (Russland)

Februarrevolusjonen (russisk: Февральская революция, Fevralskaja revoljutsija) i Russland i 1917 var begynnelsen på den russiske revolusjon. Den brøt ut  og resulterte i at tsar Nikolaj II abdiserte.

Bakgrunn 

Dumaen, den russiske nasjonalforsamlingen i Petrograd, bestod av mange rike personer og fyrster. Folket demonstrerte med krav om tsarens avgang og om at det skulle dannes en ny regjering. Februarrevolusjonen skjedde nesten med en gang, da folk i Petrograd protesterte mot tsarens regime på grunn av matmangel i byen. Det var også stor misnøye med Russlands engasjement i første verdenskrig. Da protestene steg startet forskjellige politiske reformister, både liberale og radikale venstreorienterte, å koordinere aktiviteter. Soldater ble satt inn mot folket.

Utvikling 

Tidlig i februar ble protestene voldelige da et stort antall innbyggere gjorde opprør og gikk i konfrontasjon med politi og soldater. Da soldater som var satt inn i den russiske hovedstaden Petrograd sluttet seg til protestantene, utviklet det hele seg til revolusjon. Nye soldater fra frontene i første verdenskrig ble satt inn, men også disse gikk over til demonstrantene. De støttet ikke lenger landets styre. Det endte med at tsar Nikolai II trakk seg, og makten ble overført nesten uten blodutgytelse. En ny regjering ble utnevnt av Dumaen fram til det neste valget i Russland. Da skulle det innføres ny grunnlov og demokrati. Mellom februar og oktober prøvde tallrike anarkistiske og kommunistiske revolusjonære å utløse videre revolusjon. Det ble tillatt med politiske møter og diskusjoner og det ble større talefrihet, så folket kunne si det de mente.

Arbeiderne streiket og samlet seg i «sovjeter» det vil si rådsforsamlinger, der de samtalte, diskuterte og mente det de selv ville mene. Soldater og bønder dannet også «sovjeter». Sovjetene fikk mer og mer makt og fikk mer å si for folket enn styresmaktene gjorde. Færre hørte på Dumaen.

Likevel eide store godseiere og fabrikkeiere stort sett det meste av rikdommen i Russland og folket var fremdeles i nød og fattigdom.

I denne situasjonen ble Vladimir Iljitsj Uljanov, eller Lenin, smuglet inn i Russland fra Tyskland, hvor han hadde oppholdt seg. Han kom seg inn i Russland ved hjelp av tyskerne, og han hadde avtaler med dem. De håpet at Lenin skulle skape en revolusjon i Russland, slik at Russland trakk seg ut av krigen.

Eksterne lenker 
 

Februarrevolusjonen (Russland)
Den russiske revolusjon
Førergarden

Førergarden var Vidkun Quislings personlige vaktstyrke og NS' paradetropp. Quisling var «fører» i NS (Nasjonal Samling), fascistpartiet som samarbeidet med de tyske okkupantene under andre verdenskrig i Norge, og ministerpresident i landet fra 1942 til 1945. Garden ble opprettet i 1942 og ble oppløst da krigen sluttet i mai 1945. Organisatorisk var Førergarden en enhet som tilhørte Hirden, NS’ paramilitære «elitetropper».

Historie

Førergarden ble ledet av sveitfører Per Carlson (20. april 1942–1. april 1944), Sverre Henschien (1944–1945) og sveitfører Sophus Kahrs (februar–mai 1945).

Styrken bestod av 2-4 kompanier, hvert på rundt 150 håndplukkede frivillige, og var etterhvert NS-statens eneste faste styrke som bar våpen, i tillegg til enkelte enheter fra Hirden. I løpet av 1943 ble flere NS-enheter bevæpnet, og i 1943 ble Førergarden innlemmet i «rikets væpnede styrker» sammen med enkelte andre hirdenheter.

Mot slutten av krigen ble dimitterte frontkjempere rulleført i garden i stedet for i Waffen SS´ reservistruller. Det er uvisst hvor mange som totalt tjenestegjorde, men sannsynligvis noe færre enn 1200 mann.

Slagordet var «Aldri vike – aldri svike».

Førergarden bar de gamle, mørkblå gardeuniformene med doble beiser i buksene til galla. Til tjenestebruk bar garden vanlige grønne uniformer. Til begge uniformstypene ble det brukt båtlue. I tillegg ble norske feltuniformer fra før krigen båret under feltøvelser. På venstre jakkeerme bar gardistene NS-statens alternative statssymbol med ørn og solkors over Quislings initialer V Q, også brukt av NS Kamporganisasjon.

Førergarden ble dimittert uten noen kamphandlinger i 1945, i tråd med Quislings eget ønske.

Se også
Hirden
Nasjonal Samling

Eksterne lenker
 Norsk krigsleksikon – Førergarden

Nasjonal Samling
Atle Brynestad

Atle Brynestad (født 1953) er en norsk finans- og forretningsmann mest kjent for å ha startet Smart Club-kjeden og som eier av Fotballklubben Lyn fra 1999 til 2008.

Brynestad har cand. mag. fra Universitetet i Oslo med statsvitenskap, offentlig rett og sosialøkonomi i fagkretsen. Han har i tillegg tatt en del økonomifag ved BI.

Han startet karrieren i 1970 med strikkefabrikken Knit Motestrikk som han startet på en låve på Bryn gård, 16 år gammel. Etter tre år hadde bedriften 16 ansatte. Han ekspanderte raskt, og ble stor innenfor eiendom. I 1984 kjøpte han Christiania Glasmagasin og i 1995 startet han Smart Club-kjeden. I 2001 etablerte han  rederiet SeaDream Yacht Club.

I 1980-årene var han også aktiv i partiet Høyre, var medlem av partiets økonomistyre og blant Kaci Kullmann Fives støttespillere da hun marsjerte inn i norsk politikk. Han ble han hardt ramme av finanskrisen i slutten 1980–årene.

Han ble gift i 1990 med skuespiller Linn Stokke.

Referanser 

Personer fra Bærum kommune
Norske gründere
Norske forretningsfolk
Anne Elvebakk Linn

Anne Elisabeth Elvebakk Linn (tidligere Anne Elisabeth Elvebakk; født 10. mai 1966 på Voss) er en norsk tidligere skiskytter. I løpet av karrieren tok hun hele tolv VM-medaljer (seks individuelle, fem på stafett og en i lagøvelsen). Hun er fra 2009 skiskyttertrener ved Norges Toppidrettsgymnas på Lillehammer. Hun var inntil 2009 i fire år tilknyttet Norges Skiskytterforbund som landslagstrener for rekrutt, jenter.

Meritter 
 VM 1986: Bronse på stafetten
 VM 1987: To bronsemedaljer (sprint, stafett)
 VM 1988: Gull på 10 km, bronse på sprint, sølv på stafetten
 VM 1989: Gull på sprint, sølv på 15 km og sølv i lagkonkurransen
 VM 1990: Gull på sprint, sølv på stafetten
 VM 1991: Sølv på stafetten

Fire ganger var hun blant de tre beste sammenlagt i verdenscupen, i sesongen 1987/88 gikk hun helt til topps.
I 1989 mottok hun Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris.

Verdenscupseire

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skiskyttere
Norske skiskyttertrenere
Verdensmestere i skiskyting
Norgesmestere i skiskyting
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1992
Skiskyttere under Vinter-OL 1992
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1994
Skiskyttere under Vinter-OL 1994
Personer fra Voss kommune
Norske motbakkeløpere
Kongepokalvinnere i skiskyting
Deltakere under VM i skiskyting 1986
Deltakere under VM i skiskyting 1987
Deltakere under VM i skiskyting 1988
Deltakere under VM i skiskyting 1989
Deltakere under VM i skiskyting 1990
Deltakere under VM i skiskyting 1991
Deltakere under VM i skiskyting 1993
Corinne Niogret

Corinne Niogret (født 20. november 1972 i Nantua) er en fransk tidligere skiskytter.

Corinne Niogret debuterte i verdenscupen i 1988. Den første mesterskapstriumfen kunne hun feire på hjemmebane i OL i Albertville i 1992, da det franske laget vant gull på stafetten.

Corinne Niogret vant tre VM-titler. Hun vant normalprogrammet (15 km) i VM 1995 og VM 2000, og var med på å vinne lagkonkurransen i 1993.

I løpet av karrieren vant hun 15 VM-medaljer og to olympiske medaljer. I løpet av karrieren vant hun åtte enkeltrenn i verdenscupen. Den beste sammenlagtplasseringen oppnådde hun i 2000, med en tredjeplass.

Meritter 
 Olympiske leker
 OL 1992: 1 gull (stafett)
 OL 1994: 1 bronse (stafett)
 Verdensmesterskap
 VM 1993: 1 gull (lag), 1 sølv (stafett)
 VM 1994: 1 bronse (lag)
 VM 1995: 1 gull (15 km), 1 sølv (stafett) ), 2 bronse (sprint, lag)
 VM 1996: 1 sølv (stafett), 1 bronse (lag)
 VM 1998: 1 sølv (jaktstart)
 VM 1999: 1 sølv (15 km), 1 bronse (stafett)
 VM 2000: 1 gull (15 km), 1 bronse (fellesstart)
 VM 2001: 1 sølv (jaktstart)

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Resultatoversikt hos IBU

Franske skiskyttere
Olympiske mestere for Frankrike
Olympiske bronsemedaljevinnere for Frankrike
Verdensmestere i skiskyting
Medaljevinnere under Vinter-OL 1992
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 1992
Skiskyttere under Vinter-OL 1992
Medaljevinnere under Vinter-OL 1994
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 1994
Skiskyttere under Vinter-OL 1994
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 1998
Skiskyttere under Vinter-OL 1998
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 2002
Skiskyttere under Vinter-OL 2002
Personer fra departementet Ain
Deltakere under VM i skiskyting 1991
Deltakere under VM i skiskyting 1992
Deltakere under VM i skiskyting 1993
Deltakere under VM i skiskyting 1994
Deltakere under VM i skiskyting 1995
Deltakere under VM i skiskyting 1996
Deltakere under VM i skiskyting 1997
Deltakere under VM i skiskyting 1998
Deltakere under VM i skiskyting 1999
Deltakere under VM i skiskyting 2000
Deltakere under VM i skiskyting 2001
Deltakere under VM i skiskyting 2003
Deltakere under VM i skiskyting 2004
Kjell Karlsen

Kjell Oddvar Karlsen (født 29. juli 1931 i Sarpsborg, død 5. mai 2020) var en norsk jazzmusiker (piano), orkesterleder og komponist.

Karriere 
Inspirert av Nat King Coles besetninger fra den andre verdenskrig startet han eget orkester i 1947 og tok del i Kampen skoles storband. Interessen utviklet seg etter hvert til at han startet eget storband i 1953 med musikere som Frode Thingnæs, Bjørn Johansen, Mikkel Flagstad, Ole Jacob Hansen, Erik Amundsen og vokalister som Karin Krog, Laila Dalseth, Odd Børre, Kirsti Sparboe, Grynet Molvig og Nick Borgen. I tillegg, grunnet stor etterspørsel, etablerte han Bent Sølves (1967).

Karlsen var tidlig engasjert i NRK og ledet programmet Swingtime. Kjell Karlsens orkester var lite orkester i de norske finalene i Melodi Grand Prix i 1966, 1967 og 1968. Han komponerte Titten Tei (1972), «Ante»-sangen (1974) samt Melodi Grand Prix-låter som «Kom sol, kom regn» (1962) og «Lena» (1969), og skrev filmmusikk til tre norske helaftens spillefilmer.

I 1962 startet han plateselskapet Viking Music med The Beatniks, Rannie Rommen, Lorne Lesley og Jack Dailey blant artistene. Kjell Karlsens storband samt Finn Eriksen spilte også inn plater for dette selskapet.

Etter alvorlig sykdom i 1993 startet han Jazzakademiet i Oslo Konserthus (1997), samt utga sin lenge påtenkte Edvard Grieg-plate. Sammen med noen tidligere kolleger og noen yngre musikere dannet han Kjell Karlsen Big Band. I 2009 ga ut de ut albumet Edvard Grieg in Jazz Mood.

Karlsen fylte 80 år sommeren 2011 og ble feiret med stor jubileumsgalla i Oslo Konserthus. En lang rekke artistvenner og samarbeidspartnere stilte opp sammen med storband og kor til en musikalsk hyllest.

Kjell Karlsen var far til sangeren Webe Karlsen.

Kjell Karlsen som Melodi Grand Prix-komponist

Utgivelser 
 I selskap med K. K. Orkester vol 1, 3 og 3 (1968–71).
 K. K. Big Band Bonanza (Tylden, 2001)
 Edvard Grieg in jazz mood (Universal Music, 2009). Vokalbesetning: Pitsj, Heidi Ruud Ellingsen, Kåre Conradi, Torun Eriksen, Carsten Loly og Bjørn Johan Muri.

Utmerkelser 
 Gammleng-prisen i klassen veteran i 1995
Kongens fortjenstmedalje i gull i 1998

Filmografi (som komponist) 
 : Ante (TV-serie)
 : Marenco
 : Freske fraspark
 : Sønner av Norge kjøper bil

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Biografi fra Jazzbasen.
  Diskografi fra Jazzbasen.

Norske jazzpianister
Norske jazzkomponister
Storband
Personer fra Sarpsborg kommune
Kongens fortjenstmedalje i gull
Omalisidae

Omalisus
 Phaeopterus
 Thilmanus

Omalisidae er en liten familie av biller med en ganske begrenset utbredelse. Disse billene er kjent fra Sør-, Mellom- og Øst-Europa og fra Lilleasia. Larvene, men ikke de voksne billene, har lysorganer og kan lyse i mørket (bioluminescens). Lite er kjent om biologien til disse billene, men larvene til Omalisum fontisbellaquei lever mellom løvstrø der de spiser tusenbein av slekten kuletusenbein (Glomeris spp.).

Utseende 
Små til middelsstore (2 – 11 mm), slanke biller. Hodet har små men sterkt utstående fasettøyne, antennene er 11-leddete, ganske lange og perlekjedeformede. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet, noe smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er smale, parallellsidige, med 9-10 tydelige punktrekker. Beina er slanke.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
 Familien Omalisidae Lacordaire, 1857
 Slekten Euanoma Reitter, 1889 - 16 arter
 Slekten Omalisus Geoffroy, 1762
 Omalisus fontisbellaquaei (Geoffroy, 1785)
 Omalisus minutus Pic, 1938
 Omalisus nicaeensis Lesne, 1921
 Omalisus sanguinipennis Laporte de Castelnau, 1840
 Omalisus taurinensis Buadi, 1871
 Omalisus victoris Mulsant, 1852
 Slekten Paradrilus Kiesenwetter, 1866
 Slekten Phaeopterus Costa, 1857
 Phaeopterus flavangulus (Späth, 1898)
 Phaeopterus graecus (Pic, 1901)
 Phaeopterus nigricornis (Reitter, 1881)
 Phaeopterus unicolor (Costa, 1857)
 Slekten Pseudeuanoma Pic, 1901 - 2 arter
 Slekten Thilmanus Baudi, 1872
 Thilmanus longipennis Pic, 1912
 Thilmanus obscurus Baudi, 1872

Eksterne lenker 
 
Omalisus fontisbellaquaei : 

Biller
Biller formelt beskrevet i 1857