alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Rjukanhallen

Rjukanhallen er en idrettshall som ligger i tilknytning til Rjukan barneskole, i bydelen Tveito på Rjukan. Hallen har overliggende tribune på langs. Hallen var kjent som Rjukan ILs lekestue i håndballens storhetstid på Rjukan, og var en fryktet arena da Rjukan var et av de beste lagene i Norge. Det er fortsatt hjemmehall for håndballen.

Idrettshaller i Norge
Idrettsanlegg i Vestfold og Telemark
Sport i Tinn
Byggverk i Tinn
Rjukan
Saaheimhallen

Saaheimhallen er en idrettshall som ligger i tilknytning til Saaheim Kraftstasjon på Rjukan. Hallen ligger i 5. etasje i «Saaheimsoperaen» som kraftstasjonen har blitt kalt på folkemunne, og ble bygget i 1914-15 som en industrihall, før den ble ombygget til idrettshall i 1991. 

Hallen inneholder 11,5 meters innendørs klatrevegg, to squashbaner, og ligger vegg i vegg med Saaheim Sandhall. Hallen driftes av Tinn kommune, og er ubetjent.

Idrettshaller i Norge
Idrettsanlegg i Vestfold og Telemark
Sport i Tinn
Byggverk i Tinn
Rjukan
Sant’Ivo alla Sapienza

Sant'Ivo alla Sapienza er en liten barokkkirke i det sentrale Roma. Den ble tegnet av Francesco Borromini og oppført mellom 1642 og 1660. Kirken er kjent for sin intrikate grunnplan og sitt spiraltårn.

Sant'Ivo alla Sapienza er inkorporert i Palazzo della Sapienza, tidligere sete for Romas universitet, ved Corso del Rinascimento, ett kvarter øst for Piazza Navona.

Bygningshistorie 
I 1303 grunnla pave Bonifatius VIII universitetet, eller Archiginnasio, som det ble kalt på den tiden. Under pavenes babyloniske fangenskap i Avignon 1309-1377 forfalt den akademiske institusjonen og ble stengt i 1370, men kunne åpne igjen ved århundrets slutt. På stedet for dagens Palazzo della Sapienza begynte man på slutten av 1400-tallet å oppføre en universitetsbygning, men det var først under Leo Xs pontifikat (1513–1521), som man dro opp retningslinjene for bygningens arkitektoniske form. Fram til denne tiden hadde universitetet stått uten eget kapell og man hadde feiret messen i den nærliggende kirken Sant'Eustachio. Leo X lot oppføre et lite kapell innviet til den helgengjorte pave Leo I og martyren Fortunatus, men dette ble revet i 1565, da man besluttet å innlede nybyggingen av universitetskomplekset.

Kilder 
 Armellini, Mariano, Le Chiese di Roma dal secolo IV al XIX. 3° ediz. Roma: Edizioni del Pasquino 1982.
 Buchowiecki, Walther, Handbuch der Kirchen Roms. Wien: Verlag Brüder Hollinek 1967-1974.

Eksterne lenker 
 

Ivo Sapienza
Ivo Sapienza
Religiøse byggverk fra 1660
Rione Sant'Eustachio
1600-tallet i Italia
Thinobius

Thionobius er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende 
Små, smale, mørke kortvinger. Kroppen er litt flattrykt, langstrakt, fint punktert og hårete. Hodet er smalere enn pronotum og har litt utstående fasettøyne. Artene i denne slekten er regnet for ganske vanskelige å skille fra hverandre.

Levevis 
Thinobius-artene lever på steder med mye sand og grus, som de graver i, blant annet på elvebredder. Det skal helst være litt fuktig.

Systematisk oversikt / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien tannkortvinger Oxytelinae Fleming, 1821
 Gruppe Thinobiini J.Sahlberg, 1876
 Slekten Thinobius Kiesenwetter, 1844 
 Underslekten Platyderothinophilus Scheerpeltz, 1959
 Thinobius longicornis J.Sahlberg, 1874
 Thinobius munsteri Scheerpeltz, 1959
 Underslekten Thinobius Kiesenwetter, 1844 (i snever forstand)
 Thinobius brevipennis Kiesenwetter, 1850
 Thinobius ciliatus Kiesenwetter, 1844
 Thinobius crinifer Smetana, 1959
 Thinobius flagellatus Lohse, 1984

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

Eksterne lenker 
 

Tannkortvinger
Dyr formelt beskrevet i 1844
Leptotyphlinae

Cephalotyphlini
 Entomoculiini
 Leptotyphlini
 Metrotyphlini
 Neotyphlini

Leptotyphlinae er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). Denne underfamilien er representert med over 400 arter i Mellom- og Sør-Europa, men finnes ikke nord for Østerrike.

Utseende 
Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.

Levevis 
Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. Det har blitt spekulert i at årsaken til at gruppen mangler i Nord-Europa er at de ennå ikke har vandret inn etter siste istid, da disse billene trolig har ganske dårlig spredningsevne.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien Leptotyphlinae – 435 arter i Europa
 Stamme Australiotyphlini
 Stamme Cephalotyphlini
 Slekten Cephalotyphlus Coiffait, 1955
 Stamme Entomoculiini
 Slekten Allotyphlus Coiffait, 1955
 Slekten Cyrtotyphlus Dodero, 1900
 Slekten Entomoculia Croissandeau, 1891
 Slekten Mesotyphlus Coiffait, 1957
 Slekten Neocyrtotyphlus Pace, 1976
 Slekten Paratyphlus Blackwelder, 1952
 Stamme Leptotyphlini
 Slekten Epalxotyphlus Coiffait, 1955
 Slekten Hesperotyphlus Coiffait, 1955
 Slekten Kenotyphlus Coiffait, 1957
 Slekten Leptotyphlus Fauvel, 1874
 Slekten Portotyphlus Coiffait, 1979
 Stamme Metrotyphlini
 Slekten Banatotyphlus Decu, 1982
 Slekten Egeotyphlus Coiffait, 1957
 Slekten Gynotyphlus Coiffait, 1955
 Slekten Metrotyphlus Coiffait, 1959
 Slekten Rhopalotyphlus Scheerpeltz, 1955
 Stamme Neotyphlini
 Slekten Apheliotyphlus Pace, 1976
 Slekten Kladotyphlus Pace, 1999
 Slekten Megatyphlus Coiffait, 1955

Referanser

Kilder 
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr: 
 Grebennikov, V.V. og A.F. Newton, 2008: Minute larvae of Leptotyphlinae (Coleoptera: Staphylinidae): description of three genera with discussion on the monophyly and phylogenetic position of the subfamily as inferred from larval morphology. Zootaxa, 1817: 49-58. 
 Gusarov, V.: Prosjektbeskrivelse. Med bilder

Eksterne lenker 
 
 Bilde av to arter fra Russland: 

Kortvinger
Hodejegerne (film)

Hodejegerne er en norsk action-, krim- og thrillerfilm fra , regissert av Morten Tyldum og med Aksel Hennie i hovedrollen. Filmen er basert på Jo Nesbøs bestselgerroman med samme navn.

Hodejegerne hadde nasjonal premiere 26. august 2011, og 104 977 personer så filmen i åpningshelgen. Dette var den nest beste premierehelgen for en norsk film, etter Max Manus (2008). Samlet hadde filmen et besøkstall på norske kinoer på , det klart høyeste besøkstallet for norske filmer i 2011. I tillegg ble filmen norsk films største internasjonale salgssuksess; per 9. september var visningsrettigheter allerede solgt til rundt 50 land. Den ble også vist på en rekke internasjonale filmfestivaler, inkludert Toronto internasjonale filmfestival.

Filmen ble ikke nominert til «Beste kinofilm» under Amandaprisen 2012, noe juryen fikk sterk kritikk for. Filmen vant imidlertid publikumsprisen. Filmen ble nominert til Folkets pris, the People's Choice Award (publikumsprisen), under European Film Awards i 2012, og ble året etter nominert til BAFTA for beste utenlandske film som første norsk film noensinne.

Handling 
Handlingen foregår rundt Roger Brown. Han er hodejeger, men også kunsttyv. Ut over å være en mann på kun 1,68, er Roger en mann som tilsynelatende har alt; han er Norges mest vellykkede hodejeger, er gift med den altfor vakre galleristen Diana, har en altfor dyr villa, og for å holde hodet over vannet økonomisk, må han stjele litt for mye kunst.

Clas Greve er den perfekte kandidaten til Rogers nye rekrutteringsoppdrag, med sin bakgrunn som tidligere elitesoldat og toppleder i elektronikkbransjen. Han er dessuten i besittelse av et verdifullt maleri. Roger øyner nå sjansen til å bli kvitt sine økonomiske problemer for godt – og setter i gang med å planlegge sitt største og siste kupp.

Men det viser seg at Greve også spiller et spill. Da Roger så bryter seg inn hos Greve, oppdager han noe som snur hele hans tilværelse på hodet, og snart må han flykte for livet.

Anmeldelser

Medvirkende 
 Aksel Hennie i rollen som Roger Brown
 Nikolaj Coster-Waldau i rollen som Clas Greve
 Synnøve Macody Lund i rollen som Diana Brown 
 Julie Ølgaard i rollen som Lotte Madsen
 Eivind Sander i rollen som Ove Kjikerud
 Kyrre Haugen Sydness i rollen som Jeremias Lander
Reidar Sørensen i rollen som Brede Sperre
Baard Owe i rollen som Sindre Aa
Mats Mogeland som Olav Sunded

Priser og nominasjoner

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Filmer fra 2011
Norske filmer fra 2010-årene
Norske actionfilmer
Norske thrillerfilmer
Norske kriminalfilmer
Filmer basert på bøker
Norskspråklige filmer
Filmer regissert av Morten Tyldum
Amandaprisen 2012
Vinnere av Folkets Amanda-prisen
Vinnere av Sølvklumpen
Filmer med vinnere av Kanonprisen‎
Jo Nesbø
Mørke sjeler

Mørke sjeler (eng. Dark Souls) er en norsk skrekkfilm regissert av franske César Ducasse og Mathieu Péteul, med blant annet Morten Rudå, Kyrre Haugen Sydness og Ida Elise Broch. 

Filmen hadde premiere på norsk kino 14. januar 2011. Filmen ble sett av  tilskuere da den gikk på kino.

Priser og nominasjoner 
Mørke sjeler har gvært vist på flere internasjonale sjangerfestivaler, og var blant de nominerte til «beste film» i 2011 under Brussel International Fantastic Films Festival og under 44th Sitges International Fantastic Films Festival. Samtidig mottok Mørke sjeler flere priser, blant annet publikumprisen under Manhattan Film Festival i New York, «Beste film» under Rhode Island International Film Festival, «Beste mannlige hovedrolle» under Melbourne International Film Festival i Australia, og beste regi under både SP Terror og Cine Fantasy i São Paulo, Brasil.
Filmen ble dermed solgt til flere land, blant annet Japan, USA, Frankrike og Tyskland.

Skuespillere 
 Morten Rudå: Morten Ravn
 Johanna Gustavsson: Johanna Ravn
 Kyrre Haugen Sydness: Richard Askestad
 Ida Elise Broch: Maria
 Jan Hårstad: Dr. Hansen
 Karl Sundby: Offshore Dykker
 Henrik Scheele: Politisjef
 Marianne Rødje: Wendy
 Gustav-Adolf Hegh: Gammel mann
 Kristian Holter: Driller

Synopsis 
Johanna blir overfalt og tilsynelatende drept på en joggetur i skogen, men samtidig som hennes far får telefon fra politiet med dødsbudskapet, kommer Johanna gående inn døren til deres hjem. Den en gang så livlige tenåringsjenta er nå forandret til en desorientert, blek og apatisk skygge av seg selv.

Samtidig dukker det opp rapporter om lignende overfall rundt omkring i byen. Myndighetene står maktesløse i jakten på overfallsmannen som har fått økenavnet «hjernesugeren», og Johannas far bestemmer seg for å starte sin egen etterforskning. Han legger ut på en mørk og angstfylt jakt fylt med konspirasjoner, tapte minner og zombie-lignende symptomer, i et håp om å finne sannheten bak den bisarre verden han har avdekket.

Anmeldelser

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Mørke sjeler hos Filmweb

Norske skrekkfilmer
Alberik II av Spoleto

Alberik II (født 912, død 31. august 954) var hersker av Roma fra 932 til 954 etter å ha avsatt sin mor og sin stefar, og plassert paven, sin egen halvbror, i fengsel.

Liv og virke
Alberik var sønn av Alberik I av Spoleto og Marozia. Gjennom sin far var han greve av Tusculum og arvet hertugdømmet Spoleto da faren døde mens han fortsatt var barn. Etter farens død giftet moren Marozia seg på nytt med Hugo, som var konge av Italia. Ved morens bryllup havnet Alberik og hans nye stefar Hugo i en voldsom krangel etter at Hugo hadde slått til Alberik for at han hadde vært klosset. Rasende over dette og kanskje motivert over ryktene om at Hugo hadde til hensikt å få ham blindet forlot han festlighetene.

I desember 932 fikk Alberik II til opptøyer i Roma på grunn av den behandlingen som hans stefar hadde latt ham gjennomgå. Hugo flyktet til Lombardia og Alberik lot fengsle så vel sin mor Marozia som hennes sønn, pave Johannes XI, som var Alberiks halvbror. Selv tok han kontroll over byen og tittelen «fyrste og alle romeres senator». Alberik styrte deretter Roma med både kraft og klokskap fram til sin død i 954, slo tilbake gjentatte angrep fra kong Hugo, og behersket og kontrollerte også pavemakten helt og holdent.

I 936 giftet han seg med sin stesøster Alda, datter av kong Hugo av Italia, og han fikk en sønn med henne, Ottaviano. På sitt dødsleie fikk han nominert sin sønn som den neste pave ved å tilkalle Romas adel og få dem til sverge på å velge hans sønn Ottaviano til pave. Hensikten var blant annet å forene den åndelige og verdslige makten i Roma. Sønnen skulle således også arve Alberiks verdslige makt. Dette skjedde også i år 955 da Ottaviano ble pave under navnet Johannes XII.

Litteratur 
 Bautz, Friedrich Wilhelm (1975): «Alberich II» i: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 1, Hamm, ss. 78.

Italienske politikere

Fødsler i 910-årene
Dødsfall i 954
Nedtur

Nedtur er en norsk spillefilm fra 1980, regissert av Hans Lindgren. Filmen handler om en musiker og hans venners liv. De sliter med både forhold og ekteskap, og tar ofte en fest sammen. Det blir en nedtur.

Handling 
Nils (Nils Sletta) er en selvopptatt ung jazzmusiker som uttrykker seg gjennom musikken. Christian (Helge Jordal) er Nils` venn og jobber som fotograf i et ukeblad. For å tjene ekstra penger tar han også nakenbilder. Christian sliter i ekteskapet sitt med Kari (Frøydis Armand). Nils og Christian tar gjerne en fest sammen og drikker mye. En dag møter Nils rusavhengige Elin (Sigrid Huun) og de to blir kjærester. Men det blir et vanskelig forhold og de krangler mye. Når Nils en dag reiser ut på turne, gjør han det slutt med Elin. Hun bryter sammen og begynner med bruk av ulovlige rusmidler igjen. Christian på sin side blir kastet ut hjemmefra og det går opp for ham hva slags liv han har ført. Det ender med at han får et nervesammenbrudd.

Mottakelse 
Aftenposten ga filmen terningkast 3, mens VG ga terningkast 4.

I rollene 	
 Nils Sletta – Nils, musiker 
 Sigrid Huun – Elin 
 Helge Jordal – Christian 
 Frøydis Armand – Kari
 Per Blom – Ung rusavhengig mann
 Anne Marie Ottersen – Jente i studio
 Kerry-Lou Baylis – Pornomodell
 Arne Berg – Den tykke
 Øivind Blunck – Middelaldrende
 Sverre Gran – Mann fra inkasso
 Per Hagerup – Full mann
 Sverre Horge – Uteligger
 Anne Marit Jacobsen – Jente i studio #2
 Eyolf Soot Kløvig – Journalist
 Lars Andreas Larssen – Redaktør
 Unni Løwe – Kim
 William Nyrén – Åge
 Gunhild Pedersen – Ukjent jente
 Christin Smit – Sekretær
 Egil Storeide – Journalist
 Kari Torbjørnsen – Fotomodell

Eksterne lenker 
 
 Nedtur hos Filmweb

Norske filmer fra 1980-årene
Lies Inc.

Lies Inc. er en norsk science fiction film med blant andre Daniel Karlsson, Ida Marie Bakkerud, Ole-Jørgen Nilsen og Jan Hårstad i rollene. Filmen hadde premiere på norsk kino 30. juli 2004.

Skuespillere 
 Ida Marie Bakkerud: Isan Epel
 Daniel Karlsson: Phil Comb
 Ole-Jørgen Nilsen: Velgjører
 Jan Hårstad: Von Schilmann
 Morten Rudå: Narkoboss
 Henrik Scheele: Einem
 Frank Ole Sætrang: Tom
 Linda Margrethe Lilleøen: Linda Comb
 Marius Snekkevaag: Barris
 Einar Schwenke: Motstandsmann

Eksterne lenker 
 

Norske filmer fra 2000-årene
Filmer fra 2004
Engelskspråklige filmer
Science fiction-filmer
Roberto Lauderdale

Roberto Lauderdale (født 20. mai 1981) er en meksikansk bobkjører. Han deltok i toerbob sammen med Roberto Tamés for Mexico under Vinter-OL 2002.

Meritter

OL plasseringer

Eksterne lenker 
 

Meksikanske bobkjørere
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 2002
Bobkjørere under Vinter-OL 2002
Luis Carrasco

Luis Andrés Carrasco (født 2. oktober 1963 i Mérida) er en tidligere meksikansk aker fra 1994 til 2002. Carrasco deltok i skeleton for Mexico under Vinter-OL 2002.

Meritter

OL plasseringer

Eksterne lenker 
 

Meksikanske skeletonkjørere
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 2002
Skeletonkjørere under Vinter-OL 2002
Personer fra Yucatán
Fødsler i 1963
Meksikanske langrennsløpere
Deltakere under Ski-VM 2019
Stephen Chow

Stephen Chow Sing-chi (周星馳), født 22. juni 1962) er en skuespiller, komiker, skribent, regissør og produsent fra Hongkong.

Han startet sin skuespillerkarriere i TV-kanalen TVB, der han i et par år spilte småroller i forskjellige programmer, før han fikk stor suksess som programleder for barneprogrammet 430 Space Shuttle, som han ledet sammen med Tony Leung Chiu-Wai

I 1987 fikk han sin første filmrolle, da han spilte i Final Justice, som han også ble kåret til beste birolle ved Taiwan Golden Horse Award for.

Hans stjernestatus kom i 1990 med filmen All for the Winner, Chow og medskuespiller Ng Man-tat ble de mest ettertaktede skuespillerne i Hongkong. Chow og Man-tat kom senere til å samarbeide i mange filmer, blant annet Shaolin Soccer.

I 1994 regisserte han sin første film, From Beijing with Love sammen med Lee Lik-chi.
På slutten av 1990-tallet, begynte Fastlands-Kina å få øynene opp for Stephen Chow.
Hans filmserie A Chinese Odyssey ble (og forblir) en kultklassiker i Fastlands-Kina selv om den på Hongkong gjorde det  relativt dårlig.

I 2001 regisserte han og hadde hovedrollen i Shaolin Soccer, filmen ble en enorm suksess, den vant masse priser.
Filmen ble også en internasjonal hit og gjorde Chows navn kjent i vesten.

Filmografi 
<div style="font-size: 95%">

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Stephen Chow hos Hong Kong Movie Database

Kinesiske skuespillere
Hongkongkinesere
Kampsportutøvere
Personer fra Hongkong
San Giovanni dei Fiorentini

San Giovanni dei Fiorentini er en kirke i Roma. Den er innviet til Johannes Døperen.

Bygningshistorie 
Byggingen av kirken begynte i 1509 og ble fullført cirka 1735 da fasaden stod ferdig. En rekke kjente arkitekter har bidratt til utformning av kirken, blant andre Antonio da Sangallo den yngre, Michelangelo, Giacomo della Porta, Borromini og Carlo Maderno.

Fasaden er et verk av Alessandro Galilei.

Eksterne lenker 
 
 Kirker i Roma Wiki

Giovanni Fiorentini, San
Giovanni Fiorentini, San
Giovanni Fiorentini, San
Religiøse bygninger fra 1500-tallet
Rione Ponte
Arme syndige menneske

Arme syndige menneske er en norsk spillefilm fra 1980, regissert av Egil Kolstø. Filmen handler om en ung manns alkoholmisbruk og tiden hans på et psykiatrisk sykehus. Han jobber som journalist og drar til København for å oppsøke rusavhengige ungdommer. Dette kommer til å prege livet hans og han får mange riper i lakken.

Handling 
Den tilsynelatende vellykkede, unge journalisten Erik Mogensen reiser til København for å skrive en artikkel om rusavhengige ungdommer. Erik er periodedranker og sliter en del med dette. Han oppsøker ungdommer i det illegale rusmiljøet i København og på samme tid begynner han å misbruke alkohol for alvor. Innimellom i filmen får vi tilbakeblikk fra den tiden Erik ble innlagt på et psykiatrisk sykehus, og vi ser scener fra hans fortrolige samtaler med andre pasienter på denne institusjonen. Vi følger også Erik under gruppebehandlingen på det samme sykehuset. Gjennom filmen forstår vi at Erik bærer på mye av den samme angsten og utryggheten som disse unge rusavhengige i København. Han får på disse dagene blant de rusavhengige flere riper i den tilsynelatende vellykkede fasaden.

Mottakelse 
Filmen mottok terningkast 3 i VG og Programbladet, mens Aftenposten ga den terningkast 4.

I rollene 	
 Svein Scharffenberg – Erik, journalist 
 Anne Marie Ottersen – Karin 
 Mona Hofland – Irene, pasient 
 Peter Lindgren – Svensk seiler 
 Ole Ernst – Gjest på kafé 
 Erik Hivju – Psykiatrisk pasient 
 Frank Robert – Eriks far 
 Marit Halset – Eriks mor 
 Wenche Medbøe – Sykepleier
 Anette Jørgensen – Astri, rusavhengig 
 Unn Vibeke Hol – Pasient 
 Martin Seguera – Erik som barn 
 Jytte Valbak – Sosialarbeider 
 Egil Kolstø – Terapeut 
 Andreas Kolstø – Jens

Eksterne lenker 
 
 Arme syndige menneske hos Filmweb

Norske dramafilmer
Filmer fra 1980
Norskspråklige filmer
Norske filmer fra 1980-årene
John Perkins (forfatter)

John Perkins (født 28. januar 1945 i Hanover New Hampshire) er en økonom og en forfatter, kjent for å ha gitt ut bøkene Confession of an Economic Hitman i 2004 og The Secret History of the American Empire i 2007.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Økonomer fra USA
Forfattere fra USA
Aktivister fra USA
Personer fra Grafton County i New Hampshire
Oxytelus

Oxytelus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende 
Små til middelsstore (gjerne 3-4,5 millimeter) kortvinger. Kroppen er litt flattrykt. Hodet er stort og bredt (omtrent så bredt som pronotum), mer eller mindre kvadratisk på form. Kjevene (mandiblene) stikker tydelig fram foran hodet (prognathe kjever). Fasettøynene er små til middelsstore. Pronotum er bredest ved eller like bak framhjørnene, med tydelige, dype lengdefurer i midten. Dekkvingene er ganske korte, med markerte "skuldre" og parallelle sider. Bakkroppen er avlang, med opphøyde sidekanter. I forhjørnene av hvert ryggledd er det et lite, trekantet, avgrenset felt. Beina er ganske korte, uten pigger på leggene.

Levevis 
I alle fall noen av artene i denne slekten er vanlige ved gjødsel, der de trolig lever av andre insekter som spiser av gjødselen.

Systematisk oversikt / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien tannkortvinger Oxytelinae Fleming, 1821
 Gruppe Oxytelini 
 Slekten Oxytelus Gravenhorst, 1802
 Oxytelus sculptus Gravenhorst, 1806
 Oxytelus fulvipes Erichson, 1839
 Oxytelus laqueatus (Marsham, 1802)

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri over nordamerikanske arter: 

Tannkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1802