alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Innmark

Innmark er all dyrket jord, som åker, eng, kulturbeite, hage og yngre plantefelt. Innmark er også gårdsplass, hustomt og industriareal. I moderne landbruk er det innført nye begrep som «nær utmark», «gjengroingsareal» og «beitelandskap». Disse begrepene er nye betegnelser på innmark som gjør det lettere å kunne beskrive forandringer i kulturlandskapene som følge av drifts og bruksendringene i den akselererende sentraliseringsprosessen som preger store deler av jordbruksaktiviteten.

Innmark brukes som begrep i friluftsloven, og er her motstykket til utmark. I motsetning til i utmark vil allmennhetens rettigheter i forbindelse med innmarksområder være sterkt begrenset.

Se også 
 Mark

Litteratur 
 Reusch, Marianne: Allemannsretten - friluftslivets rettsgrunnlag, 2012

Kilder

Eksterne lenker 
 Miljødirektoratet om allemannsretten

Landbruk i Norge
Norsk rett
Juridisk terminologi
Tingsrett
Utmark

Utmark er i norsk rettslig forstand i prinsippet alt areal som ikke defineres som innmark. Betegnelsen omfatter det meste av innsjøer og vann, strender, myr, skog og fjell i Norge. Begrepet brukes i friluftsloven, som betegnelse på områder der enhver har utstrakte rettigheter, blant annet til ferdsel.

Se også 
 Mark
Allemannsretten

Kilder

Eksterne lenker  
 Miljøstatus i Norge: Marka 

Landbruk i Norge
Norsk rett
Juridisk terminologi
Tingsrett
Fagforening

Fagforening er en sammenslutning av arbeidstakere innenfor samme industrigren eller fag. En fagforening tar vare på interessene til en yrkesgruppe. Fagforeningens fremste oppgaver er å kjempe for bedre lønn og gode arbeidsvilkår. Etter andre verdenskrig har også trygdeordninger, velferdsgoder og ulike politiske solidaritetsspørsmål blitt viktige kampsaker.

I områder med flere bedrifter innenfor samme fag, blir det ofte opprettet fagforeningsklubber på hver enkelt bedrift. De fleste fagforeninger er knyttet til et fagforbund, også kalt fagorganisasjon eller yrkesorganisasjon. Fagforbundene er som regel landsomfattende organisasjoner som er bygd opp av lokale fagforeninger eller avdelinger.

Tradisjonelt ble fagbevegelsen fra midten av 1800-tallet oftest bygd opp rundt fagene, gjerne knyttet til den dominerende produksjonen ved en lokal fabrikk eller primærnæring. Jo større bedriftene var, desto lettere var det å organisere arbeiderne og skape det samholdet og lojaliteten som trengtes i begynnelsen for å forsvare organisasjonsretten. Arbeidstakerne i grafisk industri var tidligst ute, mens andre tidlige grupper var skogsarbeidere, metallarbeidere, fyrstikkarbeidere, og telegrafarbeidere. Det første norske fagforbundet i Norge var Norsk Centralforening for Boktrykkere etablert i 1882. 

Disse fagforbundene ble etterhvert organisert i nasjonale hovedsammenslutninger. LO ble etablert i 1899 som en sammenslutning av fagforbund, og er den eldste hovedsammenslutningen i Norge. Etterhvert ble bedriftene sammensatt av mer ulike yrkesgrupper ettersom produksjonen ble mer avansert, og det ble vanligere med industriforbund hvor alle ansatte innen industrien, uavhengig av fagutdanning, organiserte seg. Tidlige industrier som ble fagorganisert omfatter eksempelvis kjemisk industri og verftsindustri.

I Norge 
Norges eldste fagforening som fortsatt eksisterer er Norges Farmaceutiske Forening, stiftet i 1858. Den nest eldste som fortsatt eksisterer er Den Typografiske Forening, stiftet i 1872.

En stor del av fagforbundene er tilknyttet Norges største lønnstakerorganisasjon, Landsorganisasjonen i Norge (LO). Denne organisasjonen representerer over halvparten av alle som er tilknyttet en yrkesorganisasjon, over 910 000 medlemmer i 2016. I likhet med YS baserer LO seg på å organisere alle utdanningsgrupper på de enkelte arbeidsplassene, i motsetning til Unio og Akademikerne som organiserer bestemte utdanningsgrupper og dermed gjerne har flere fagforbund representert på samme arbeidsplass.

Hovedsammenslutninger av fagforbund 
 Landsorganisasjonen i Norge – LO — 930 000 medlemmer (2019)
 Unio — 368 000 medlemmer (2019)
 Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund – YS –  222 000 medlemmer (2019)
 Akademikerne — 203 000 medlemmer (2019)

Nedlagte 
 Akademikernes Fellesorganisasjon – AF

Se også 
 Fagforbund
 Fagarbeider
 Hovedsammenslutning

Referanser

Eksterne lenker 
 ITUC – International Trade Union Congress
 Kjellberg, Anders (1999) "Fagorganisering i Norge og Sverige i et internasjonalt perspektiv", Arbeiderhistorie 1999. Aarbok for Arbeiderbevegelsens Arkiv och Bibliotek (Tema: LO 100 år). Oslo 1999, sid 57-83

Arbeidsliv
SMS-språk

SMS-språk er en noe omtrentlig omtale av slang som har utbredt seg på tekstmeldinger sendt mellom mobiler. Etterhvert som mobiltelefoner ble vanligere i slutten av 1990-årene, og da særlig blant ungdom og IT-folk, syntes mange at det tok for lang tid å skrive tekstmeldinger. De små tastaturene er langsomme hvis en skal skrive lengre meldinger og hver melding kunne opprinnelig bare inneholde 160 tegn. 

Forkortelser av ord og uttrykk ble tatt i bruk, noen av dem var nye, men mange av dem hadde sitt opphav tidlig I 1980-årene da usenet-grupper og senere BBSer ble brukt som diskusjonsfora med en ekstremt lav overføringshastighet ift. dagens tilganger til internett.

Referanser

Litteratur 

 «Kan du SMS-språket?», fra NRK.no 21. juli 2008
 «SMS-språk kan føre til dårlig grammatikk», fra nettstedet forskning.no 30. juli 2012

Slang
Kallenavn
Mobiltelefoni
Lulesamisk

Lulesamisk (Julevsámegiella) er et samisk språk.

I 1990 ble det anslått at totalt 2 000 lulesamer (1 500 i Sverige og 500 i Norge) snakket språket. I 2009 var tallet «under 1 000» og i 2015 «omkring 650».

Det snakkes langs Luleälven i Sverige, spesielt rundt Jokkmokk og Gällivare i Norrbottens län, og i Nordland i Norge, i Hamarøy og Sørfold.  Lulesamisk skriftspråk ble utarbeidet og beskrevet i Nils Eric Spiiks Lulesamisk grammatik fra 1977, senere vedtatt av lulesamisk språknemnd i 1983 og gjelder både for Norge og Sverige. Rettskrivingsmodellen er etter Knut Bergsland og Israel Ruong fra 1948.

Lulesamisk grammatikk ble nedskrevet allerede tidlig på 1800-tallet av prosten Lars Levi Læstadius. Drag skole i Tysfjord har undervist i språket siden 1985 og Knut Hamsun videregående skole i Hamarøy har siden 2008 hatt et treårig undervisningstilbud i språket som blir gjennomført på Drag.

I 2016 hadde 27 grunnskoleelever i Norge lulesamisk som førstespråk, mens 78 hadde det som andrespråk. I skoleåret 2012/2013 hadde totalt 12 elever videregående opplæring i lulesamisk.

Det er verdt å merke seg at de sørlige dialektene i det nordsamiske språkområdet, og da særlig den markasamiske dialekten, bærer sterkt preg av at den ligger på grensen til det lulesamiske språkområdet.

Lulesamisk har minst 14 kasus, deriblant nominativ, vokativ, attributiv-genitiv, ablativ, akkusativ, lokativ, allativ, prolativ og partitiv.

Susanna Angéus-Kuoljok (1939–2009) var den første som tok doktorgrad i lulesamisk. Hennes avhandling Nominalavledningar på ahka i lulesamiskan kom i 1997.

Bibliografi 
Ordbøker og grammatikk
Harald Grundström: Lulelapsk ordbok (Lulelappisches Wörterbuch). Waverly Press, Baltimore 1954
Nils-Eric Spiik: Lulesamisk grammatik. Sameskolstyrelsen, Luleå 1989
Nils-Eric Spiik: Lulesamisk ordbok: svensk–samisk. Sameskolstyrelsen, Jokkmokk 1994
Skjønnlitteratur
Anta Pirak: Jåhtte sáme viessom 1933, sist utgitt i 2000, oversatt til svensk med titelen En nomad och hans liv.

Referanser 

Wp/smj Wikipedia på lulesamisk på Wikimedia Incubator

Eksterne lenker
 Árran. Julevsáme guovdásj, hjemmesiden til Lulesamisk senter
 Lulesamisk retteprogram
 Lulesamisk retteprogram online
 Maskinoversetting nordsamisk til lulesamisk
 Anders Kintels lulesamisk-norsk-lulesamisk ordbok
 Giehttjit áddjá goaden -lydbok på lulesamisk
687



Begivenheter 
 Sergius I ble valgt til pave etter Konons død.
 Ergica blir vestgoternes konge.
 Pipin av Herstal blir rikshovmester i Neustria og Burgund. Han satte Nordebert som sin representant over disse kongedømmene.

Dødsfall 
 20. mars – Cuthbert av Lindisfarne, angelsaksisk munk og biskop
 21. september – Konon, pave
 Wamba, vestgoternes konge
 Nordebert, rikshovmester i Neustria

687

da:680'erne#687
686



Begivenheter 
 Konon ble valgt til pave etter Johannes Vs død.
 Caedwalla av Wessex erobret Kent. Hans bror Mul ble innsatt som konge. 
 Kongedømmet Sussex ble underlagt Wessex.
 Berthar blir rikshovmester i Neustria.

Fødsler 
 23. august – Karl Martell, frankernes rikshovmester

Dødsfall 
 Johannes V, pave
 Waratton, rikshovmester i Neustria

686

da:680'erne#686
685



Begivenheter 
 Johannes V ble valgt til pave etter Benedikt IIs død
 Caedwalla avsatte Centwine av Wessex og tok makten i kongedømme

Dødsfall 
 Benedikt II, pave
 Ecgfrith, konge av Northumbria (falt i slag)
 Konstantin IV, bysantinsk keiser

685

da:680'erne#685
684



Begivenheter 
 Benedikt II ble innsatt som pave etter å ha blitt valgt året før
 Cuthbert av Lindisfarne ble valgt til biskop av Hexham

Dødsfall 
Gistemar, rikshovmester i Neustria

684

da:680'erne#684
683



Begivenheter 
 Benedikt II ble valgt til pave etter Leo IIs død. Han ble innsatt i embetet året etter.

Fødsler 
Childebert III, frankernes konge

Dødsfall 
 Leo II, pave

683

da:680'erne#683
682



Begivenheter 
 Leo II ble valgt til pave etter Agathos død i 681
 Byen Rasht i Iran nevnt for første gang
 Gistemar blir rikshovmester i Neustria etter at han avsetter sin far Waratton. Waratton tar embetet tilbake kort tid etterpå.

Fødsler 
Klodvig IV, frankernes konge

Dødsfall 

682

da:680'erne#682
681



Begivenheter 
 Wilfrid av York begynte kristningen av kongedømmet Sussex
 Et kloster viet Apostelen Peter, som senere ble Gloucesterkatedralen, ble grunnlagt i Gloucester, England

Dødsfall 

 10. januar – Agatho, pave

681

da:680'erne#681
680



Begivenheter 
 Imam Husayn døde som martyr ved Karbila
 Tredje konsil i Konstantinopel, det sjette økumeniske konsil, ble åpnet
 Erwig avsetter Wamba og blir vestgoternes konge i Spania
 Pipin av Herstal blir rikshovmester i Austrasia
 Waratton blir rikshovmester i Neustria

Dødsfall 
Wulfoald, frankisk rikshovmester

680

da:680'erne#680
Eponym

Eponym er et ord som er konstruert etter et personnavn. Navnet på en person (ekte eller fiktiv) benyttes som betegnelse på et bestemt objekt, sted eller aktivitet. Eksempelvis er ordet boikott dannet av godsforvalteren Charles Cunningham Boycott

Historie 
Et av de første tilfellene av eponymbruk var i det andre årtusenet før Kristus. Assyriene kalte opp hvert år etter en høyere embedsmann (limmu). De eponyme arkon var de høyeste magistratene i Aten som ble byttet ut årlig, og hvert år ble kalt opp etter den som ble valgt. I Roma ga de to årlige konsulene ulike navn til det samme året. Selv navnet Roma ble forklart som at det ble gitt av byens første konge Romulus, men det er antagelig omvendt, at Romulus ble diktet opp for å forklare byens opprinnelse.

Både i antikkens Hellas og hebreere i Midtøsten ga en legendarisk leder eller høvding sitt navn til sin stamme. Eponymet ga tilsynelatende en forklaring på mystiske navn på stammer.

Men steder og byer kunne også få navn etter en kjent person. Gjennom historien har mange byer endret navn og fått nye navn etter nye personer. Byene Fredrikstad og Kristiansand er eksempel på norske byer som har fått sine navn etter danske konger. Gater, bygninger og flyplasser er også blant objekter som er navngitt etter samme mønster, for ikke å snakke om amerikanske småbyer. 

Begrepet quisling stammer fra Vidkun Quisling som samarbeidet med tyskerne under andre verdenskrig, og ordet i dag er synonymt med både «forræder» og «landssviker».

I dag er bruken av eponym mest tydelig i vitenskapen, særlig medisin og astronomi. Naturlover (Newtons tredje lov eller Einsteins relativitetsteori), syndromer (Sjögrens syndrom) og himmellegemer (Halleys komet) har mange eksempler på eponymer.

«Eponym» brukes først og fremst for å referere til navnet på personen, men «eponym» brukes også, i noen tilfeller, for å referere til navnet (ordet) på objektet, stedet eller aktiviteten. For å unngå begrepsforvirring kan man isteden bruke adjektivet eponymt når man refererer til egenskapen ved navnet på gjenstanden, stedet eller aktiviteten.

Eksempler

Referanser

Se også 
 Eponymfunn

Eksterne lenker 
 
 
 Eponym i Store medisinske leksikon
  – Substantiv
  – Adjektiv
Bivirkning

En bivirkning er en uønsket eller skadelig effekt av et legemiddel eller en behandling. De mest vanlige bivirkningene oppstår i sentralnervesystemet (trøtthet, svimmelhet), magetarmsystemet (kvalme, forstoppelse), huden (utslett, kløe), og hjertekarsystemet (svimmelhet).

Når en lege vurderer om en pasient skal få et preparat, må han alltid ta bivirkningene med i betraktning. Hvis bivirkningene er verre enn plagen som skal behandles må man kanskje vurdere andre legemidler eller å ikke ta noen i det hele tatt. Dette gjelder spesielt i tilfeller hvor man må ta andre tunge medikamenter for å bli kvitt bivirkningene. Dersom plagen medikamentet taes for er alvorlig og bivirkningene er mindre alvorlige, kan det være aktuelt å ta medikamentet selv om man vet at det vil oppstå bivirkninger.

Inndeling
Bivirkninger betegnes som:
 vanlig hvis den forekommer hos mer enn 1 % av pasientene
 mindre vanlig hvis den forekommer hos 0,1-1 % av pasientene
 sjelden hvis den forekommer hos færre enn 0,1 % av pasientene
 svært sjelden hvis den er beskrevet kun i enkelte tilfeller (forekommer hos færre enn 0,01 % av pasientene)

Nye legemidler
Det vil ofte ta tid før man har oversikt over bivirkningene for et nytt legemiddel. Derfor beskrives ofte nye preperat ved lav bivirkningsprofil. Ofte forsvinner relativt nye perperater fra markedet fordi det oppdages alvorlige, eventuelt livstruende bivirkninger. Gamle legemidler har ofte en lang liste med kjente sjeldne bivirkninger.

For pasienter med sammensatte plager kan det være ønskelig å utnytte bivirkninger. En pasient med senil forvirring, søvnvansker og kvalme kan få behandlet alt med et mildt nevroleptika med søvnighet som bivirkning, i stedet for å bruke flere preperater.

Interaksjoner
En spesiell gruppe bivirkninger kalles interaksjoner. Dette er bivirkninger som ikke oppstår ved at ett enkelt preperat gis, men når to eller flere preperater gis til samme pasient. Dette kan ha sammenheng med at ett preperat påvirker nedbrytningen av et annet legemiddel så konsentrasjoner blir større eller mindre enn normalt.

Når det oppstår nye, ukjente bivirkninger skal leger melde dette til Bivirkningsnemnda. Slike meldinger kan resultere i at bivirkningen blir beskrevet i legemiddelets Felleskatalogtekst.

Referanser

Eksterne lenker
 Legemiddelverket: Bivirkninger av medisiner
 Legemiddelverket: Bivirkninger
 Relis: Bivirkninger
 Oppslagsverktøy for å søke etter interaksjoner

Medisinsk terminologi
Helse

en:Adverse effect
eu:Albo-ondorio
it:Effetto collaterale (medicina)
pl:Efekt uboczny
zh:不良反应 (医学)
L

Denne artikkelen omhandler bokstaven L. For annet bruk se L (andre betydninger).
L er den 12. bokstaven i det latinske alfabetet. Den tilhører gruppen vi kaller konsonanter.

Alternative representasjoner av L

Annen bruk
 Innen elektrisitet er L en variabel for induktans.
 Innen industrien, særlig klær, betyr L «Large» (stor størrelse).
 På norske uniformer står L derimot for «Liten».
 På bilskilt med internasjonal koding, viser L at bilen er fra Luxembourg. 
 L som romertall betyr 50.
 Innen SI-systemet er l symbolet for liter (volum).
 I videospill er L forkortelse for Luigi, en figur i Nintendo-spill.
 En stor L festet bak på en bil betyr «learner», det vil si at føreren er under opplæring og øvelseskjører.
 I byen Chicago, Illinois finnes det et tog som kalles L.
 Innen kjemien kan l brukes for å vise at stoffet er flytende (liquid), for eksempel H2O (l) er vann i flytende form, ikke gass (g=gas) eller som is (s=solid).
 L er også en bok av Erlend Loe.
 En L etter et vitenskapelig navn på en art, betyr at arten først ble beskrevet av Carl von Linné.
 L er et av mange aliaser til den verdensberømte detektiven L Lawliet i Death Note, en japansk manga/anime serie.

Se også
 Tjukk L (retrofleks flapp), en uttalevariant av L-lyden
 Tynn L (lys L, apikal L, tungespiss-L), en uttalevariant av L-lyden

Referanser 

Bokstaver i det latinske alfabetet
Sint-Truiden

Sint-Truiden  (fransk: Saint-Trond) er en kommune i den belgiske provinsen Limburg. I kommunen ligger et av Belgias tretten beginerhus som i 1998  ble innskrevet på UNESCOs verdensarvliste, het begijnhof van Sint-Agnes.

Sint-Truidens beginerhus 
Beginerhusene i Sint-Truiden

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Limburg (Belgia)
Byer i Belgia
Hedmarken

Hedmarken (også kalt Hedemarken) er et distrikt i Innlandet fylke på østsiden av innsjøen Mjøsa. Distriktet omfatter fire kommuner med til sammen 91 015 innbyggere (1. januar 2015) og dekker et areal på 2 726 km². Regionsenteret er byen Hamar. I tillegg har Brumunddal og Moelv bystatus.

Kommuner 
Hedmarken er inndelt i fire kommuner:

Kommuneinndelingshistorikk
I 1838 ble området inndelt i kommunene Stange, Romedal, Løten, Vang, Nes og Ringsaker. I 1848 ble Hamar skilt ut som bykommune av Vang. I 1891 ble Furnes skilt ut som egen kommune av Vang. (Kilde: Brøgger, Waldemar: Norge. Geografisk leksikon. Cappelen, 1963). I 1964 ble Romedal innlemmet i Stange, og Furnes og Nes innlemmet i Ringsaker. I 1990 ble Vang innlemmet i Hamar.

Administrative inndelinger 
Området utgjorde tidligere Hedemarken fogderi. Kirkelig er Hedmarken inndelt i  Hamar domprosti og Ringsaker prosti. Distriktet utgjør domsmyndighetsområdet til Hedmarken tingrett under Eidsivating lagdømme. De fire kommunene samarbeider i regionrådet for Hamarregionen.

Tettsteder 
Tettsteder på Hedmarken, rangert etter innbyggertall 1. januar 2018 (kommune i parentes):

Hamar – 27 665 (Hamar, Ringsaker og Stange)
Brumunddal – 10 318 (Ringsaker)
Bekkelaget – 6 538 (Stange)
Moelv – 4 315 (Ringsaker)
Stange – 3 069 (Stange)
Løten – 2 804 (Løten)
Ilseng – 966 (Stange og Hamar)
Ingeberg – 798 (Hamar)
Ådalsbruk – 772 (Løten og Stange)
Brenneriroa – 764 (Løten)
Romedal – 623
Gata – 528 (Stange)
Slemsrud – 518 (Hamar)
Tangen – 508 (Stange)
Blæstadgrenda – 412 (Hamar)
Sørbygdafeltet – 410 (Stange)
Kylstad – 407 (Ringsaker)
Tingnes – 378 (Ringsaker)
Mesnali – 387 (Ringsaker
Stavsjø – 228 (Ringsaker)

Byer
Hamar ble første gang grunnlagt som kjøpstad midt på 1000-tallet, men byen ble lagt ned i annen halvdel av 1500-tallet etter å ha blitt brent ned. I 1848 ble Hamar grunnlagt på ny som kjøpstad. Brumunddal og Moelv fikk bystatus gjennom kommunestyrevedtak i 2010.

Politikk

Stortingsvalg 2017 

Valgresultat ved Stortingsvalget 2017 på Hedmarken:

Stortingsvalg 2013 

Valgresultat ved Stortingsvalget 2013 på Hedmarken:

Historie
Hedmarken var en del av det historiske fylket Heinafylki som også inkluderte nåværende Gjøvik kommune. Heinafylki tilhørte den historiske landsdelen Opplandene og Eidsivatingets rettskrets.

På romani kalles området Hea.

Annet 
Hedmarken omtales av og til som Hedemarken. Klagenemnda for stedsnavnssaker vedtok i 2003 å følge nedarvet lokal uttale, og Hedmarken uten e er heretter det offisielle navnet. Distriktet har gitt navn til Hedemarkens amt, senere Hedmark fylke og fylkeskommune, selv om det bare utgjør en liten del av fylket.

Referanser

Eksterne lenker 
 Turforslag til Hedmarken og Hedmarksvidda på DNT og NRKs nettsted ut.no 
 Hamarregionen

Innlandets geografi
Landskap i Norge
Distrikter i Norge
Dilsen-Stokkem

Dilsen-Stokkem  er en kommune i den belgiske provinsen Limburg.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Limburg (Belgia)
Byer i Flandern
Lanaken

Lanaken (limburgsk: Lôneke) er en kommune i den belgiske provinsen Limburg. Lanaken kommune består av de følgende landsbyer: selve Lanaken, Rekem, Neerharen, Gellik, Veldwezelt, Smeermaas og Kesselt. Kommunen ligger inntil grenseelven Maas mot Nederland, og en god del av innbyggerne er nederlendere som arbeider i Maastricht, en nederlandsk storby som ligger på begge sider av elven.

Det arkeologiske funnstedet Veldwezelt-Hezerwater (steinalderen) ligger i kommunen. Den maleriske Oud-Rekem var frem til 1791 sete for riksgrevskapet Rekem (Reckheim). Her er d’Aspremont-Lynden -grevenes renessanseslott (restauret i 1990-årene), som fra 1800-tallet ble benyttet som psykiatrisk klinikk. Ved Neerhaaren ligger det tidligere cistercienserklosteret Hocht, grunnlagt på 1100-tallet. Pietersheim, et 80 hektar stort offentlig tilgjengelig parkanlegg med et hotell som tidligere var slottet til den belgiske grenen av prinsen av Merodes familie; her er også ruinene av en middelalderborg.

Eldre navneformer er Lodenaken (1106-11), Luthenachen (1141), Lodenache (1147), Ludenachen (1153), Lodenach (1178), Ludenaccher (1222).

Musikkpedagogen Edgar Willems ble født i Lanaken i 1890.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker
 

Kommuner i Limburg (Belgia)
Maasmechelen

Maasmechelen er en kommune i den belgiske provinsen Limburg.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Limburg (Belgia)
Gent

Gent (fransk:Gand) er en bykommune i den belgiske provinsen Øst-Flandern.

I middelalderen var Gent den nest største byen i Nord-Europa etter Paris, på grunn av sin store tekstilproduksjon.

Økonomi 
Havnen i Gent, nord i byen, er den tredje største i Belgia. Havnen er tilknyttet havet gjennom Gent-Terneuzenkanalen.

Universitetet i Gent og mange forskningsorienterte selskaper holder til i sentrum og sør i byen. Som den største byen i Øst-Flandern har Gent også mange sykehus, skoler og kjøpesentre.

Turismen er sterkt økende og sysselsetter stadig flere.

Gentsystemet er et system for arbeidsledighetstrygd som er oppkalt etter Gent hvor systemet først ble benyttet.

Turisme

Arkitektur  
Mye av byens middelalderarkitektur er intakt og er svært godt vedlikeholdt. Sentrum er det største bilfrie by-område i Belgia. Interessante steder er St. Bavo-katedralen, klokketårnet, Gravensteenslottet og den utmerkede arkitekturen langs den gamle havnen Graslei. Gent har ivaretatt en fin blanding av nåtid og historie og er ikke noen død museumsby. Byen huser også et vakkert operahus og flere teatre.

Restauranter 
Som de fleste belgiske byer har Gent et rikt nasjonalt og internasjonalt serveringstilbud. Spesielt det hyggelige småhusområdet «Patershol» har mange restauranter. «Sleepstraat» litt lengre nord har mange tyrkiske restauranter. Byen har ellers et rikt uteliv med mange konserter.

Festivaler 
Gent er vertskap for noen store festivaler som den store Gentse Feesten (bokstavelig «Gentfesten»), I Love Techno, Flanders International Film Festival Ghent og Festival van Vlaanderen (Flandernfestivalen).

Museer 
 Viktige museer i Gent er Museum voor Schone Kunsten (Museum of Fine Arts), med bilder av Hieronymus Bosch, Jean Fouquet og mange flamske kunstnere. SMAK (Stedelijk Museum voor Actuele Kunst (Bymuseet for Samtidskunst)), med arbeider fra det 20. århundret av bl.a. Joseph Beuys og Panamarenko; og Designmuseet. Det er også et museum som presenterer Gents industrielle styrke, Museum voor Industriële Archeologie en Textiel (MIAT). Her finner du gjenskapt verksteder og butikker fra 1800-tallet og kan se vevemaskinene som står igjen i denne bygningen. Gravensteenslottet er også et museum som viser slottets utvikling siden det ble bygget i 1180. En del av slottsmuseet er også viet gamle tourturredskaper.

Gentalteret er Gents store attraksjon med malerier utført mellom år 1420 og 1432 av Hubert og Jan van Eyck. Alterskapet kan sees i St Bavo-katedralen.

Samferdsel 

De to Europaveiene E17 og E40 krysser ved Gent. Byen har også den tredje største jernbanestasjonen i Belgia.
Lokalt domineres kollektivtrafikken av busser og trikker. Gent er meget godt tilrettelagt for syklister. Mange av byens gamle torg er bygget om og har nå flere etasjer med parkeringshus under seg.

Kjente personer 
Kjenter personer som ble født, bodde eller døde i Gent:
 Karl V
 Victor Horta
 Jacques Rogge
 Kevin De Bruyne

Galleri

Referanser

Eksterne lenker
Oudenaarde

Oudenaarde er en kommune i den belgiske provinsen Øst-Flandern.

Referanser

Eksterne lenker
 

Kommuner i Øst-Flandern
Byer i Flandern