alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Venstresocialisterne

Venstresocialisterne (VS) var et dansk politisk parti som ble dannet i 1967. Det ble dannet av en rekke medlemmer av SF, bl.a. noen folketingsmedlemmer, som var utilfredse med SF's politikk under det såkalte 'Røde Kabinet' fra 1966 til 1967. Da hadde SF og Socialdemokratiet flertall i Folketinget, og VS mente at Socialistisk Folkeparti på denne tiden dreiet for langt mot "høyre" politisk.

En markant politiker den gang var Preben Wilhjelm, som måtte gå av etter 8 år i Folketinget. VS hadde en ide om at en politiker ikke skulle sitte for lenge fordi da frøs hun/han fast. Hanne Reintoft var en annen markant VS'er fra den gang, som ikke aksepterte Per Hækkerups "stokkemetode".

I 1989 dannet VS sammen med Danmarks Kommunistiske Parti og Socialistisk Arbejderparti partiet Enhedslisten, som i 1994 kom inn i Folketinget

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Enhedslistens hjemmeside

Politiske partier i Danmark
Politiske partier etablert i 1967
1967 i Danmark
Socialistisk Arbejderparti

Socialistisk Arbejderparti (SAP) er den danske avdelinga av den fjerde internasjonale.

SAP ble stiftet i 1980 som videreføring av Revolutionære Socialisters Forbund (RSF).

SAP var i 1989 med på å danne Enhedslisten.

SAP utgir månedsmagasinet Socialistisk Information (SI).

Eksterne lenker 
 SAP's hjemmeside
 Artikel om SAP på leksikon.org
 

Politiske partier i Danmark
Politiske partier etablert i 1980
1980 i Danmark
Socialistisk UngdomsFront

Socialistisk UngdomsFront, SUF, er en dansk politisk ungdomsorganisasjon. SUF  samarbeider med Enhedslisten.

SUF anser seg for å være revolusjonære sosialister, og organisasjonen ønsker et oppgjør med det eksisterende kapitalistiske samfunnssystemet. Målet er et demokratisk samfunn, hvor makten er hos folket og ikke hos eierne av produksjonsmidlene.

SUF har vel 1 500 medlemmer og 30 lokalgrupper, ifølge organisasjonens hjemmeside (se lenke under). SUFs søsterorganisasjon i Norge er Rød Ungdom.

Eksterne lenker 
 

Politiske ungdomspartier i Danmark
Politiske partier etablert i 2001
2001 i Danmark
James Mill

James Mill (født 1773 i Logie-Pert i Angus i Skottland, død 1836) var en britisk historiker, økonom og filosof.

Mill studerte teologi ved University of Edinburgh. Han reiste i 1802 til London i England, hvor han arbeidet i blader og tidsskrifter, inntil han gav ut sitt store verk History of British India (seks bind, 1818-1819, nytt opplag i ti bind 1872). Han var da ansatt hos Det britiske ostindiske kompani. Der fikk han en høyere stilling, og hadde stor innflytelse på utviklingen av det britiske imperiet.

Som nasjonaløkonom tilhørte han samme retning som David Ricardo, og selv om Ricardos hovedarbeid utkom allerede i 1817, og Mills Elements of political economy først i 1821, så ble Mill av Jeremy Bentham betegnet som Ricardos åndelige far. Enda større betydning fikk hans verk Analysis of the phenomena of the human mind, 1829, et av den engelske assosiasjonspsykologiens klassiske verk.

Sine etiske synspunkter utviklet Mill i A fragment on Mackintosh, 1835, der han i det vesentlige inntok samme standpunkt som sin venn Bentham.

James Mill var far til filosofen og nasjonaløkonomen John Stuart Mill.

Se også 
 Liberalisme
 Frihandel
 Kapitalisme

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skotske forfattere
Skotske filosofer
Britiske økonomer
Engelskspråklige forfattere
Personer fra Angus
Moshe Sharett

Moshe Sharett (hebraisk: , født Moshe Shertok, hebraisk  den 15. oktober 1894 i Kherson i Ukraina, død 7. juli 1965) var Israels andre statsminister i knappe to år (1953–1955) mellom David Ben-Gurions to regjeringsperioder.

Tidlig liv 
Sharett ble født i Kherson, Ukraina, den gang en del av Det russiske imperiet. Familien hans emigrerte til Palestina i 1908 og var senere med å grunnlegge Tel Aviv. Han gikk i den første avgangsklassen ved Herzliya Hebrew High School. Senere studerte han i det osmanske Istanbul og ved London School of Economics. Under første verdenskrig tjenestegjorde Sharett i den osmanske armeen som junioroffiser.

Sharrets søster Rivka, Dov Hoz' kone, døde i en bilulykke i desember 1940 på vei til et styremøte i Aviron. I denne ulykken ble også Sharrets andre søster, Tzvia Sharett, datter Tirza Hoz og Hoz' forretningspartner Yitzhak Ben Yaacov, drept.

Politisk karriere 
På grunn av sin erfaring ble Sharett utpekt til å bli Israels første utenriksminister. Hans største bedrift var våpenhvileavtalen i 1949, som førte til avslutningen av krigshandlingene mellom Israel og de arabiske landene i 1948. Sharett ble innsatt som statsminister etter at Ben-Gurion hadde avgått. Sharett ble utenriksminister i 1956. Senere ble han leder for Jewish Agency frem til 1960.

Referanser

Eksterne lenker 
  Profil ved Israels utenriksdepartements hjemmeside

Israelske statsministre
Israelske utenriksministre
Personer fra Kherson
Alumni fra London School of Economics
Fødsler i 1894
Dødsfall i 1965
Migranter til Israel
Odd Børre Sørensen

Odd Børre Sørensen (født 9. august 1939 i Harstad) er en norsk tidligere popsanger. Han er best kjent som Odd Børre, spesielt for sin deltakelse i Eurovision Song Contest i 1968 med sangen «Stress», skrevet av Tor Hultin og Ola B. Johannessen. Han var sanger i Kjell Karlsens orkester (1962–70) og ga ut singelplater som «Hvorfor skal man elske den man kanskje aldri får» (1965) og «Min lille lapplandsflicka» (1968). Langspillplaten Om du visste (1968) samlet disse og var produsert av Arne Bendiksen. Karrieren endte i 1970, da Sørensen ble agent i forsikringsselskapet Vesta.

Melodi Grand Prix 
Kolonnen MGP viser plassering i Melodi Grand Prix, mens ESC viser eventuell plassering i Eurovision Song Contest.

* som Odd Børre og The Cannons
** Vinnersangen, skrevet av Kari Neegaard, ble beskyldt for å være lik Cliff Richards hit «Summer Holiday», og hun trakk den tilbake før NRK fikk sjekket opp beskyldningene. I stedet fikk andreplassen «Stress» representere Norge i Eurovision Song Contest.
*** Sammen med Jan Erik Berntsen

Les også 
• «Stress» – Norges bidrag til Eurovision Song Contest 1968

Diskografi 

 Om du visste (1968)

Eksterne lenker 
 Biografi og bilder fra Norsk Musikkinformasjon
 Diskografi

Norske sangere
Deltakere i Melodi Grand Prix
Vinnere av Melodi Grand Prix
Deltakere i Eurovision Song Contest
Personer fra Harstad kommune
Rut

For navnet Rut, se Ruth

Rut (hebraisk:  – Rûṯ; gresk:  – Rhoúth) er hovedpersonen i Ruts bok i Bibelen. Hun var fra Moab, men hadde gått over til israelittenes religion. Kvinnenavnet Rut eller Ruth er hebraisk og kommer antakelig fra et ord for «lagkamerat» eller «venn».

Hun og Orpa var to moabittiske kvinner som var gift med de israelittiske brødrene Mahlon og Kiljon, som var sønner av Elimelek og Noomi. Imidlertid døde begge mennene deres ganske tidlig. Deretter ville Noomi vende hjem til Juda og bad svigerdøtrene om å dra tilbake til sine familier. Orpa drog til slutt av sted, men Rut nektet og sa: «Ikke tving meg til å forlate deg og vende tilbake, for:

Dit du går, vil jeg gå,
og hvor du bor, vil jeg bo.
Ditt folk er mitt folk,
og din Gud er min Gud. 
          
Der du dør, vil jeg dø,
og der vil jeg begraves.
Måtte Herren la det gå meg ille
både nå og siden
hvis noe annet enn døden
skal skille meg fra deg!

Rut og Noomi levde et fattig liv i Israel. De overlevde ved at Rut plukket kornaks som lå igjen etter onna, og mens hun gjorde dette, ble hun en dag lagt merke til av Boas, som eide åkeren og var i slekt med Noomi. Rut ble oppfordret av sin svigermor til å vise Boas at hun var interessert i ham, og etter en tid ble de to gift. De fikk sønnen Obed, og Rut ble dermed stammor til blant andre kong David.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bibelske personer
Diktator (romersk)

Diktator (latin: «en som dikterer» (gir ordre); formen er en frekventativ av dicere, «å si» med et nomen agentis (et ord som er avledet av et annet som betegner en handling), det vil si «en som sier/befaler gjentatte ganger». I den romerske republikk var en ekstraordinær magistratstilling. Andre magistrater ble underordnet vedkommende og retten til plebeiernes tribuner til å nedlegge veto mot hans beslutninger var meget begrenset.

Diktatoren ble offisielt betegnet som Magister Populi, «herren over folket», Praetor Maximus, «den suverene pretor», og Magister Peditum, «herren over infanteriet». Diktatoren ble utnevnt i krisetider i stilling som gav ham absolutt makt i republikken, makt lik keiseren fikk i Romerriket. Forskjellen lå i at diktatoren kun hadde regjeringstid (imperium) i seks måneder. Diktatoren var unntaket av kollegialitetet (hver magistrat hadde en eller flere likestilte kollegaer med lik makt), som var en av grunnstenene i den romerske republikken. Det kunne aldri være mer enn én diktator utnevnt, og diktatoren kunne ikke bli stilt til rettslig ansvar for sine handlinger.

Imidlertid, for å forhindre diktaturet fra å true selve staten ble det også pålagt klare begrensninger på diktatorens makt: en diktator kunne bare handle innenfor hans påtenkte sfære av autoritet, og han var forpliktet til å oppgi sin posisjon straks hans utnevnte oppgave hadde blitt oppnådd, eller at maktposisjonen uansett ble avsluttet innen seks måneder. Diktatorer ble jevnlig utnevnt fra republikkens eldste perioder og fram til andre punerkrig. Posisjonen gikk da inn i bero uten innehaver for mer enn et århundre fram til det ble gjenopptatt i en betydelig endret form, først ved  Sulla og deretter av Julius Cæsar. Posisjonen som diktator ble formelt avskaffet ved Cæsars død og ikke gjenopptatt under det romerske keiserriket.

Referanser

Litteratur 
Primære kilder
 Titus Livius: Ab Urbe Condita
 Dionysios fra Halikarnassos: Romaike Archaiologia.
 Plutark: Lives of the Noble Greeks and Romans.

Sekundære kilder
 Mommsen, Theodor (1876): Römisches Staatsrecht, Leipzig: S. Hirzel.
 Peck, Harry Thurston, red. (1898): Harper's Dictionary of Classical Literature and Antiquities, 2. utg., New York: Harper & Brothers Publishers.
 Robert, T.; Broughton, S. (1952): The Magistrates of the Roman Republic, American Philological Association.
 Hammond, N.G.L.; Scullard, H.H., red. (1970): Oxford Classical Dictionary, 2. utg., Oxford: Clarendon Press.
 Lintott, Andrew (1999): The Constitution of the Roman Republic, Oxford University Press, s. 109 ff.

Romerske embetstitler
No Torso

No Torso er et Ska-band fra Bærum, Akershus som ble startet på begynnelsen av 2000-tallet. 

Det livlige skabandet ga ut sin første EP høsten 2004 og sommeren 2005 spilte de inn sin første fullengde, kalt Several Brains. No Torso annonserte offentlig via sin myspace profil 19. mai 2009 at bandet etter seks år nå har gitt seg.

Diskografi

Album 
 Fatal Fraud EP  (2004)
 Several Brains (2005)
 Ready Already EP (2008)

Bidrag 
 Plea for Peace Vol. 2 – «Fight the blue horizon»
 Himmelblå – «Fight the blue horizon»
 The Best Fucking Ska in the World, Vol. 2 – «Fatal Fraud»
 The Best Fucking Ska in the World, Vol. 3
 Punk in disguise , Vol. 2 – «Fatal Fraud, I`m glad I`m alive»
 Mowhawks and whiskey shots
 Bergen Rock City, Vol. 2"

Bandmedlemmer 
 Martin Brostigen – gitar (2001 – )
 Eivind Dypvik – trommer (2001 – )
 Bendik Brænne – tenorsax (2001 – )
 Hans Foyn Friis – trombone (2004 – )
 Eivind Solheim – trompet (2005 – )
 Johannes Sæbøe – bass (2009 – )

Tidligere medlemmer 
 Lars "Cock Invader" Oskarsen – vokal (2003 – 2008)
 Chris Nerland – bass (2001 – 2008)
 Kristian Hamang – gitar (2002 – 2009)
 Anders Kjaer – tenorsax (2001 – 2005)

Norske musikkgrupper
Maria Anna Mozart

Maria Anna Mozart («Nannerl» blant venner, senere baronesse Berchtold von Sonnenburg) (født 30. juli 1751 i Salzburg, død 29. oktober 1829 samme sted) var Wolfgang Amadeus Mozarts eldre søster, og datter av komponisten Leopold Mozart og Anna Maria Pertl.

«Nannerl» var en høyt begavet pianist og reiste som ung på konsertturnéer i mange land i Europa sammen med Wolfgang. Allerede som elleveåring spilte hun de vanskeligste sonater og konserter for klaver — meget bedre enn sin bror — og fikk anerkjennelse og gaver fra høytstående personer. Det er ikke bevart komposisjoner etter henne, men det finnes brev hvor Wolfgang lovpriser hennes arbeider, og oppfordrer henne til videre innsats. Likevel trådte hun aldri ut av brorens skygge, og levde i senere år en tilværelse som ektehustru og mor, i tillegg til å gi pianotimer.

Etter at hennes far nektet henne  å gifte seg med kammerherre Franz Armand d'Ippold, inngikk hun 1784 et fornuftsekteskap med den 15 år eldre Johann Baptist Reichsfreiherr Berchtold von Sonnenburg (1736–1801) og levde i St. Gilgen i det samme huset hvor hennes mor var blitt født. Hennes mann hadde fem barn fra to tidligere ekteskap, og selv fikk hun tre barn med ham. Hun reiste tilbake til Salzburg etter ektemannens død i 1801, og var der en høyt respektert pianolærer.

Hun ble blind i en alder av 74 år. Etter sin død i 1829 ble hun etter eget ønske gravlagt på den kommunale gravplassen St. Peter i Salzburg.

Hennes dagbøker, brev og erindringer var og er verdifulle kilder for Mozart-forskerne. I 1829 besøkte det engelske ekteparet Mary (Maria Sibylla) og Vincent Novello (A Mozart Pilgrimage) i Salzburg. 

Til sin 31. fødselsdag fikk Maria Anna følgende dikt av Wolfgang:

Glücks=Wunsch
Beim Punsch!

Ich bin heut ausgegangen, Du wußtest nicht warum. -

Ich kann nur so viel sagen, daß es geschah darum, 

Um dich mit etwas kleinem ein wenig zu erfreu'n,

Wobei ich weder Kösten, noch Fleiß noch Müh wollt' scheu'n,-

Ich weiß zwar nicht gewieß, ob Du den Punsch magst trinken,

O! Sage doch nicht – Nein, – sonst möcht' das Bindband stinken;

Ich dachte so bei mir, Du liebst die Engeländer,

Denn liebtest du Paris, so gäbe ich Dir Bänder,

Wohlriechende Gewässer, ein künstliches Bouquet,

Du aber, liebste Schwester, Du bist keine Coquette, 

Drum nimm aus meiner Hand den guten, kräft'gen Punsch, 

Und laß ihn Dir recht schmecken, das ist mein einz'ger Wunsch.

Salzburg, den 31. Juli 1783

W.A. Mozart m/p.
gekrönter Scheiben=poet

Referanser

Litteratur 
 
 
 Eva Rieger: Nannerl Mozart. Leben einer Künstlerin im 18. Jahrhundert. Frankfurt/M. 1990. Omarbeidet utgave 2005. Svensk oversetting 1992.

Eksterne lenker 
 
 
 Eva Rieger: 
 «Mozart, Maria Anna», sophie-drinker-institut.de

Kvinnelige komponister
Østerrikske komponister
Personer fra Salzburg
Mozart
Åtvidabergs FF

Åtvidabergs FF er en svensk fotballklubb i Åtvidaberg. Klubben ble dannet i 1907, og ble svenske mestre i 1972 og 1973, og cupvinnere i 1970 og 1971. Klubben nådde kvartfinalen i Serievinnercupen i 1975, der de ble slått ut av FC Barcelona, og nådd også kvartfinalen i Cupvinnercupen etter at de bl.a. hadde slått ut de regjerende mesterne Chelsea FC. De tapte kvartfinalen mot Dynamo Berlin.

Klubbens mest berømte kamp ble spilt mot Bayern München (i første runde av Europacupen 1973) der man etter å ha tapt bortekampen 1-3, vant hjemmekampen med samme sifre. Åtvidaberg ble imidlertid slått ut på straffespark etter ekstraomganger.
 
I dag spiller klubben i Sveriges nest høyeste divisjon, Superettan. I sesongen 2005 kom klubben til cupfinalen for sjette gang, der det ble tap 0-2 for Djurgårdens IF. I sesongen 2006 spiller Åtvidaberg i UEFA-cupen etter å ha slått ut norske Brann.

Blant spillere som har spilt for Åtvidaberg, er bl.a. Ralf Edström, Roland Sandberg og Imad Shhadeh.

Referanser

Eksterne lenker
 

Fotballag i Sverige
Fotballag etablert i 1907
Åtvidaberg kommune
1907 i Sverige
Martin Arup

Martin Thomas Arup (født 26. september 1978 i Höör kommune) er en svensk tidligere ishockeyspiller.

Arup spilte i norske Comet Halden fra 2004 til 2009. Han var blant annet også innom de svenske klubbene Rögle BK og Växjö Lakers, danske Rødovre Mighty Bulls og franske Morzine-Avoriaz-Les Gets.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske ishockeyspillere
Ishockeyspillere for IK Comet Halden
Ishockeyspillere for Rögle BK
Personer fra Höörs kommun
Mads Ousdal

Mads Ousdal (født 8. desember 1970 i Oslo) er en norsk skuespiller som siden 2000 har vært ansatt ved Nationaltheatret. I perioden 2004–2006 var han del av den kunstneriske ledelsen ved Torshovteatret. Han er sønn av skuespiller Sverre Anker Ousdal og ballettdanseren Bodil Ousdal

Som barneskuesiller var han med i TV-serien Vill, Villere, Villaveien i 1985, som et barn i «Badefamilien».

Ousdal har spilt rollen som Finn Jerven i alle Radioteaterets hørespill om Knut Gribb. I 2002 spilte han Simon Templar i hørespillet Helgenen leker med ilden.

I 2010 var han regissør for sommerkabareten Pia + Espen = Sommer med Espen Hana og Pia Tjelta i Stavanger. Dagbladets anmelder Lillan Eikset kalte den «sommerjobb med sjarm» med terningkast fire.

På idrettsgallaen 2011 ble han avslørt som personen som skal leve som Petter Northug i to måneder. Ousdal er godt knyttet til langrennsidretten, og er selv en god skiløper, også hans datter Elsa er en sterk løper for Lyn ski. 

I 2009 vant Ousdal Heddaprisen for beste mannlige hovedrolle, for rollen som Ivan i Brødrene Karamasov på Nationaltheatret. 

Somrene 2014 og 2015 spilte han Peer Gynt ved Gålåvatnet, med samboeren Heidi Ruud Ellingsen i rollen som Solveig. De to spilte senere sammen i den norske versjonen av musikalen Mary Poppins på Folketeateret i Oslo.

I mars 2016 ble han nominert for beste hovedrolle under Los Angeles Short Film Festival for sin rolle som «Jonas» i kortfilmen Sandslottet (engelsk tittel: Sandcastle).

TV-serier 
1985: Vill, Villere, Villaveien
 2003: Svarte penger, hvite løgner 
2007–2008: Kodenavn Hunter
2014–2015: Kampen for tilværelsen 
2020: Heksejakt 
Wisting
Hodejegerne

Filmer 
 2000: Detektor
2000: Bryllupet
2001: Det største i verden
2008: I et speil, i en gåte
 2010: Kommandør Treholt & Ninjatroppen
2011: Arme Riddere
2012: Varg Veum – Kalde hjerter
2012: Kvarteret Skatan reser till Laholm
2014: Sandslottet (kortfilm) (2014)

Referanser

Eksterne lenker 
 Mads Ousdal i Scenewebarkivet 
 
 Mads Ousdal hos Filmweb

Personer fra Oslo
Norske skuespillere
Skuespillere ved Nationaltheatret
Vinnere av Heddaprisen
Amanda for beste debutant
Amandaprisen 2000
Amandaprisen 2012
Amandaprisen 2009
Nysgjerrigper

Nysgjerrigper er Norges forskningsråds tiltak for å fremme barns interesse og forståelse for forskning og vitenskap.

Tiltak og aktiviteter
Tiltakene markedsføres som et tilbud til alle elever og lærere i 1. -7. klasse og omfatter blant annet en klubb og et nettsted som skal stimulere barnas egen utforskertrang. Gjennom Nysgjerrigperfondet gir Norges forskningsråd penger til å gjennomføre forskningsprosjekt som skoleklassene vil arbeide med. Nysgjerrigper arrangerer også årlig konkurransen Årets Nysgjerrigper, og har utviklet en forskningsmetoden kalt Nysgjerrigpermetoden for å veilede elever og lærere i hvordan de kan finne svar på egne spørsmål. Nysgjerrigpermetoden består av seks trinn og er en forenklet utgave av hypotetisk-deduktiv metode. Vitenskapsmagasinet Nysgjerrigper utgis 4 ganger årlig.

Nysgjerrigper har holdt på siden 1990.

Annet
Selve ordet «nysgjerrigper» kommer opprinnelig fra dansk der det i formen «Nysgerrig-Peer», særlig i dialekter, har vært brukt spøkefullt eller nedsettende om en nysgjerrig person, ofte barn.

Eksterne lenker 
 Nysgjerrigpers hjemmeside

Norsk forskning
Sateng

Sateng (fra arabisk Zaytuni vía fransk satin) er et tekstil som typisk har glatt, glinsende rette og matt vrange. Sateng er ikke en type stoff, men en betegnelse på hvordan stoffer er vevd/konstruert. Sateng kan veves av bomull, polyester, nylon, ull eller lignende.

Ofte benyttes standarder til produksjon av undertøy, sengetøy, brudeplagg eller selskapsklær. Sateng består ofte av en blanding av flere stoffer, men det vanligste er at det består av mest bomull eller silke, altså bomullssateng og silkesateng. 

Satengvevde stoffer er ansett som av høyere kvalitet enn «ordinære» stoffer.

Teknisk 

Satengbinding karakteriseres ved at det ene trådsystemet, oftest varpen, dominerer på vevens rettside, bindingsteknisk eller ved større trådtetthet. Satengbinding gir vevnaden en jevn, ofte glansfull overflate. En satengvare er alltid ulikesidet.

Begrepet 
Selve begrepet «sateng» har opphav i arabisk zaytuni, som er et adjektiv dannet til bynavnet Zaitun, en by i Kina som på kinesisk heter Quanzhou.

Referanser

Eksterne lenker
 Svarstad, Frode: Bindingslære og vevanalyse, Vollen: Amfora, 1998, s. 23–27
 Vestby, Vibeke: Vev. Mønster og mangfold, Asker: Tell forlag, 1990, s. 85–87
 Vestby, Vibeke og Grete Golberg:  Veving, Vollen: Tell forlag, 1995, s. 67–70

Tekstiler

en:Sateen
es:Satén
ru:Сатин
tr:Saten
Isjias

Isjias eller isjialgi betegner nevralgi i isjiasnerven; denne nerven er kroppens lengste nerve og går fra korsryggen, ned gjennom bekkenet, ned langs baksiden av låret, og deler seg i to greiner ved kneet. Den ender i tærne.

Smertene er oftest utstrålende, pga. irritasjon av en eller flere nerverøtter og deres forlengelser som fører til benet, som kan være ledsaget av sensoriske forstyrrelser, lammelser eller refleksforandringer. Isjias opptrer ofte i kombinasjon med lumbago. Selv om isjias er en forholdvis vanlig smertetilstand med opphav i korsryggen, blir ofte betegnelsens egentlige betydning misforstått. Isjias er ikke en diagnose, snarere et sett av tegn og symptomer, hvor fellesnevneren er at det foreligger en irritasjon av nerveroten, betegnelsen angir altså ikke hva som irriterer.

Prolaps er en årsak til isjias som innebærer at det er kommet en sprekk i mellomvirvelskiven slik at et geleliknende stoff i midten av mellomvirvelskiven presses bakover og trykker på nerverøtter i ryggmargskanalen.

Symptomer
De typiske symptomene er som nevnt ryggsmerter med samtidig utstråling til en av føttene. Prolapsen kommer vanligvis plutselig, men mange med symptomet føler smerter og stivhet i ryggen lenge før den akutte forverringen. Sammen med prolapsen skilles det ut noen stoffer som irriterer og fører til betennelse og hevelse rundt prolapsen. I denne første fasen er smertene ofte meget intense, men etter noen dager vil smertene avta.

Utredning
Lasègues prøve foretas ved å løfte opp ett ben av gangen mens pasienten ligger på ryggen. Positiv prøve angis ved hvor mange graders vinkel, inntil 60 grader-, benet er løftet fra benken idet det oppstår smerte nedover i benet. Dersom undersøkelsen gir mistanke om prolaps kan videre bildeundersøkelser være nyttig, fortrinnsvis MR, som viser prolaps. Røntgen og CT kan gi indikasjoner på andre patologiske tilstander i ryggen, slik som slitasje og frakturer. Prolapser vil derimot ikke synes på disse bildemodalitetene.

Referanser

Eksterne lenker 
 Norsk Helseinformatikk

Sykdommer i muskel-skjelettsystemet og bindevev
Medisinske symptomer
Scottish Aviation Twin Pioneer

Scottish Aviation Twin Pioneer var et britisk STOL (Short Take Of and Landing) militært transport- og sivilt passasjerfly fra 1950-årene, konstruert med tanke bruk på korte landingsbaner. Det var utstyrt med to  Alvis Leonides motorer og var et høyvinget  fly, lett gjenkjennelig på sine tre store haleror. Flyet var et av de siste etterkrigsfly av denne størrelse som var høyvinget og med halehjul. Det ble bygget i alt 91 fly i tre versjoner, Serie 1, 2 og 3. Største avtaker var Royal Air Force med 39 fly. Siste fly ble bygget i 1964.

To eksemplarer av flyet har vært registrert i Norge som LN-BFO og LN-BFK, begge eiet av Fjellfly, Skien, som fra sin base på Geitryggen brukte det på en daglig rute til Fornebu
Ruten gikk et par år på slutten av  1950-tallet. Da Fjellfly Skien gikk til innkjøp av 2 stk. Twin Pioneer på begynnelsen av 1960-tallet,  ble  de satt inn i rute mellom Skien og Fornebu. Senere ble ruten utvidet til Hamar og rutenettet så slik ut; Skien-Torp-Fornebu-Hamar og retur 2 ganger daglig. I tillegg ble det fløyet en del charter og transport. Bl.a. med tulipaner fra Malmö til Fornebu en gang i uken.

Referanser

Eksterne lenker
Fotos fra Airliners net

Passasjerfly
Militære fly
Tomotors propelldrevne luftfartøy
Luftfartøy produsert i Storbritannia