alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Enantia

se systematisk inndeling

Enantia er en slekt av dagaktive sommerfugler i gruppen hvitvinger.  De lever i Mellom-, Sør- og Nord-Amerika.

Utseende 
Middelsstore, blekt fargede sommerfugler, forvingen gjerne med mørk spiss. Forvingen er smal, bakvingen derimot svært bred, i likhet med mange av Dismorphia-artene.

Levevis 
Artene lever mest i regnskog og tåkeskog. Larvenes næringsplanter ser ut til å være ukjente. Hannene, men sjelden hunnene, er sterkt tiltrukket til urinflekker på bakken, som de drikker fra for å få tak i salter.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Uruguay i sør.

Systematisk inndeling 

Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje.

 sommerfugler (Lepidoptera) 
 gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
 familie hvitvinger (Pieridae) 
 delgruppe Dismorphiinae
 slekt Enantia  Hübner, 1819
 Enantia albania  (Bates, 1864) 
 Enantia aloikea  Brévignon, 1993 
 Enantia citrinella  (C. & R. Felder, 1861) 
 Enantia clarissa  (Weymer, 1895) 
 Enantia limnorina  (C. & R. Felder, 1865) 
 Enantia jethys  (Boisduval, 1836) 
 Enantia lina  (Herbst, 1972) 
 Enantia mazai  Llorente, 1984 
 Enantia melite  (Linnaeus, 1763)

Kilder 
 Enantia på Tree of life
 Butterflies of America – Enantia jethys 
 Butterflies of the Andes – Enantia melite

Eksterne lenker 
 
 Enantia – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.

Hvitvinger
Sommerfugler formelt beskrevet i 1819
Dyr formelt beskrevet av Jacob Hübner
Guo Songtao

Guo Songtao (; født 11. april 1818 i Xiangyin i provinsen Hunan i Kina, død 18. juli 1891) var en kinesisk diplomat og statsmann under Qing-dynastiet.

Liv og virke

Tidlig karriere 
Guo studerte ved Yuelu-akademiet i Changsha og ble der venn med Zeng Guofan. I 1847 fikk han beste karakter ved den kinesiske embedsmannseksamen og fikk kort etter en høy grad ved Hanlin-akademiet. 

I 1853 bistod han Zeng Guofan i kampen mot Taipingopprøret i deres hjemprovins Hunan. Under kampen mot opprøret utmerket Guo seg som en sterk talsmann for bruken av den lokale likin-skatten for å finansiere militærkampanjene. Senere hjalp han også Li Hongzhangs Huai-arme i dens kamp mot opprørerne i provinsen Anhui.

Diplomatisk tjeneste 
Guo ble et ledende medlem av  selvstyrkelsesbevegelsen i Kina i 1860- og 70-årene, og utmerket seg som en talsmann for en moderat og fredelig utenrikspolitikk.  Guo ble den første  Qing-diplomat som ble stasjonert i et vestlig land. Han var ambassadør i Storbritannia og Frankrike fra 1877 til 1879 som en følge av britiske krav etter «Margary-affæren».

I juli 1877, mens han var kinesisk diplomatisk sendemann til Storbritannia, ledet Guo wn delegasjon fra legasjonen på besøk til ingeniørverkene i Ipswich, til Ransomes and Rapier, der man produserte damplokomotiver, jernbaneutstyr og annet ingeniørutviklet utstyr. Han reiste med tog fra London til og fikk en dyp respekt for det britiske jernbanesystem, og sa at denne to timers lange reisen ville ha tatt to eller tre dager i hans eget land.

Han ble deretter en varm talsmann for jernbaner og andre moderne ingeniørinnovasjoner i Kina. Med dette pådro han seg manges vrede, også innen embedsverket, som mislikte hans pågåenhet. Tidlig i 1878 var han samtidig blitt utnevnt til minister til Frankrike, under bibeholdelse av Storbritannia, og flyttet til Paris. Men mot slutten av året ble han kalt tilbake til Kina.

Etter hjemkomsten oppfattet han seg som i fare, på grunn av at så mange var motstandere av hans syn på modernisering («pro-utenlandsk»), og vendte tilbake til sin hkjemprovins. Der trakk jan seg mesten helt tilbake fra det offentlige liv, og brukte sin tid til å skrive og til å unervise ved et akademi.

Referanser

Litteratur 
 Arthur W. Hummel, Sr. (red.): Eminent Chinese of the Ch'ing Period (1644–1912). 2 vols. Washington: United States Government Printing Office, 1943.
 Kuo, Sung-t'ao, Hsi-hung Liu og Te-i Chang: The First Chinese Embassy to the West; the Journals of Kuo-Sung-T'ao, Liu Hsi-Hung and Chang Te-Yi. Translated by J. D. Frodsham. Oxford: Clarendon Press, 1974.
 Feng Chen: Die Entdeckung des Westens. Fischer Taschenbuch Verlag, Frankfurt am Main, 2001, ISBN 3596601657

Kinesiske politikere
Kinesiske ambassadører
Ambassadører til Storbritannia
Ambassadører til Frankrike
Mandariner
Personer fra Yueyang
Personer fra Taipingopprøret
Mayday

Mayday er et internasjonalt radiotelefonisk nødsignal. Det kommer fra det franske uttrykket venez m'aider som betyr "kom og hjelp meg", men hvor venez ("kom") er falt vekk. Innenfor luftfart og sjøfart brukes ordet "mayday" i såkalte nødmeldinger som den mest "akutte" formen for nødrop. En slik meddelelse innledes med "Mayday, mayday, mayday!" (alltid tre ganger etter hverandre for å unngå at tilfeldig støy blir forstått som et nødkall), etterfulgt av opplysninger om fartøyets identitet, posisjon, situasjon samt den kallendes hensikter.

Litt mindre "presserende" er såkalte ilmeldinger, hvor uttrykket "Pan-pan" brukes. Forskjellen mellom il- og nødmeldinger defineres således at en situasjon som utløser en nødmelding krever hjelp med det samme for å unngå skader, mens ilmeldinger handler om situasjoner som krever hjelp "innen kort tid".

I forbindelse med nødmeldinger pr. radio er det etablert et antall rutiner som blant annet innbefatter krav om at andre fartøyer i nærheten skal utvise oppmerksomhet og i visse tilfeller gjenta meldingen på vegne av den nødstedte – en såkalt "mayday relay"-melding. Dessuten skal all radiotrafikk på nødkanalene opphøre fra stasjoner som ikke er impliserte i situasjonen.

Eksterne lenker 
 

Nødkommunikasjon
Svein Erik Nordang

Svein Erik Nordang (født 17. november 1968) er en norsk forretningsmann og megler. Han var administrerende direktør i Terra Securities frem til selskapet slo seg konkurs den 28. november 2007, som følge av Terra-skandalen.

Eika Gruppen
Norske konsernsjefer
Norske bankfolk
Fødsler i 1968
Leangen Travbane

Leangen Travbane er en tidligere travbane på Leangen i Trondheim. Det er arrangert mange store løp der, blant annet Bork Rigels Minneløp. Banen var 1000 m lang med et oppløp på 270 m, som var landets lengste. Svingradiusen var 65 m og kurvene hadde en dossering på 17 prosent.

Leangen Travbane var eid av et aksjeselskap med samme navn som etter avtale med Norsk Rikstoto forestod totalisatorvirksomheten i området Ålesund til Nordland fylkesgrense. Eneste aksjonær var Det Norske Travselskap.

Travbanen dekket ca. 90 dekar og ble første gang åpnet 5. september 1931. De tyske okkupantene okkuperte banen under andre verdenskrig, og banen åpnet igjen 6. oktober 1946.

Den 2. oktober 2014 ble det klart at Ivar Koteng sammen med Jenssen Invest og SpareBank 1 SMN hadde anskaffet seg eiendommen for 600 millioner kroner. Den skal bli brukt til eiendomsutvikling.

En konsert med det tyske Neue Deutsche Härte-bandet Rammstein skulle egentlig arrangeres på travbanen 25. juli 2021 etter at begge konsertene i Granåsen den 26. og 27. juli 2020 ble flyttet og slått sammen til én konsert. I mars 2021 ble det kunngjort at turnéen ble utsatt nok en gang, til 2022. Konserten ble flyttet til Bjerke Travbane i Oslo, og ble holdt 24. juli 2022.

Den 7. august 2022 holdt den canadiske sangeren Justin Bieber konsert på travbanen, som en del av endagsfestivalen Trondheim Sommertid og som én av fire konserter i Europa.

Leangen Travbane er erstattet av Midt-Norge travbane, Varig Orkla Arena, på Fannrem i Orkland.

Siste travkjøring på Leangen fant sted tirsdag 15. februar 2022.

Referanser

Eksterne lenker 
 Leangen Travbane
 Direkte bildestrøm fra Leangen Travbane 

Travbaner i Norge
Næringsliv i Trondheim
Idrettsanlegg i Trondheim
Etableringer i 1931
Leangen
Opphør i 2022
Børge

Børge er en dansk og norsk variant av mannsnavnet Birger som kan komme av de norrøne ordene bjǫrg, «berging», eller bjarga, «redde», eller av det gammelhøytyske burg, «berging».

Utbredelse

|}

Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
 Børge Mogensen (1914–1972), dansk møbeldesigner
 Børge Ring (f 1921), dansk tegnefilminstruktør
 Dan Børge Akerø (f 1951), norsk programleder på TV
 Børge Ousland (f 1962), norsk polfarer
 Børge Skråmestø (f 1964), norsk forfatter
 Børge Brende (f 1965), norsk politiker
 Gisle Børge Styve (f 1970), norsk pianist og vokalist
 Børge Lund (f 1973), norsk tegneserieskaper
 Børge Lund (f 1979), norsk håndballspiller

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mannsnavn
Navn med norrøn opprinnelse
Navn med gammelhøytysk opprinnelse

de:Börje
en:Börje
sv:Börje
Carraramarmor

Carraramarmor er en av verdens mest kjente typer av bergarten marmor. Mineralene i carraramarmor er blant de mest kjente stedegne mineraler fra Italia. Noe som karakteriserer dem, er den harmoniske utformingen av krystallene i den, og deres transparens og skarphet.

Ordet og stedsnavnet carrare kommer fra det førromerske, keltiske eller liguriske,  elementet kar («stein»), via latinske carrariæ i betydningen «steinbrudd».. Det er ca. 150 marmorsteinbrudd i Carraraområdet.

Bergindustrihistorie i Carrara
Den kommer fra steinbruddene rundt byen Carrara i Italia, nord i regionen Toscana. Marmorsteinbruddene befinner seg i de apuanske alper, hovedsakelig i fire daler (Valle di Torrano, Valle di Misseglia, Valle di Bettizano, Valle di Colonnata) rundt om Carrara. De fleste av dem ligger på ca. 1000 moh. De eldste av gruvene har opprinnelse tilbake til ca. 200 f.Kr.. 

Marmor herfra var etterspurt i det gamle Romerriket. I den romerske keisertiden var carraramarmor etterspurt for representative offentlige byggverk. Senere har skulptører over hele verden benyttet denne marmoren. Blant dem kan nevnes Michelangelo, Bernini, Pisano, Donatello og Canova. 

Carraramarmor ble også benyttet til Il Duomo i Firenze, Det skjeve tårn i Pisa, Peterskirken i Roma, i de tidligere World Trade Center i New York, i mange kasinoer i Las Vegas og i utallige kirker og katedraler.

Carraramarmor i Norge
Det nye operabygget i Oslo ble i 2007 kledt med plater av hvit carraramarmor. Den reine marmoren begynte allerede samme sommer og høst å gulne og «ruste», antakelig på grunn av kjemikaliene i festemiddelet.

Referanser

Eksterne lenker
 Marmormuseet i Carrara 
 Den Norske Operas nettsted

Bergarter
Toscana
Heksene (film)

Heksene (engelsk The Witches) er en britisk eventyrfilm fra 1990 regissert av Nicolas Roeg og basert på Roald Dahls barnebok Heksene.

Handlingsreferat 
I løpet av en ferie sammen med bestemoren Helga i Norge blir en 8 år gammel amerikansk gutt, Luke Eveshim, advart angående hekser, kvinnelige demoner med et ubegrenset hat mot barn. Helga forteller Luke hvordan han kan avsløre en heks fra en vanlig kvinne: En ekte heks har klør i stedet for negler, som de gjemmer ved å bruke hansker. De er skallede som de gjemmer ved å bruke parykk som ofte gir dem utslett. En heks har også annerledes føtter uten tær, har et lilla skjær i pupillene, og har en kraftig luktesans som de bruker til å snuse frem barn. For en heks stinker barn omtrent som avføring etter hund. Jo mer møkkete barn er, desto mindre sannsynlig er det at en heks kan lukte dem.

Helga forteller at barndomsvenninnen hennes, Erica, ble offer for en heks, og ble forbannet for å tilbringe resten av livet sitt fanget inne i et maleri. Etter at foreldrene til Luke blir drept i en bilulykke, blir Helga verge for Luke, og de flytter til England. På 9-årsdagen til Luke blir Helga syk med diabetes. Hennes lege anbefaler at de tilbringer sommeren ved sjøen. Ved et hotell langs kysten møter Luke en vennlig gutt, Bruno Jenkins. Men Luke blir uvenn med hotell-sjefen, Mr. Stringer, etter at kjæledyret hans skremmer Stringers kjæreste.

På hotellet er det også en konvensjon, og den allmektige lederen for verdens hekser deltar under navnet Eva Ernst. Luke gjemmer seg for å spionere på møtet. Eva Ernst presenterer hennes siste oppfinnelse: En trylledrikk som gjør alle verdens barn om til mus. Bruno, som fikk servert drikken tidligere, blir ført inn i rommet, blir forvandlet til en mus og flykter fra heksene. Luke blir oppdaget a heksene, og tvunget til å drikke trylledrikken, og blir forvandlet til en mus før han kommer seg unna. Luke finner snart Bruno, og gjenforenes med Helga. Luke utarbeider en plan for å beseire alle heksene, ved å snike seg inn i Evas rom for å stjele en flaske med Trylledrikken som de ønsker å bruke for å bli kvitt alle heksene. Luke og Helga forsøker å levere Bruno til foreldrene hans. Men de tror ikke på historien hennes, og de blir skremt av musen.

Skuespillere 
 Anjelica Huston som Storheksa 
 Mai Zetterling som Bestemoren
 Rowan Atkinson som Mr.Stringer

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske eventyrfilmer
Filmer fra 1990
Filmer basert på bøker
Filmer basert på verk av Roald Dahl
Engelskspråklige filmer
Extreme Noise Terror

Extreme Noise Terror (ofte forkortet til ENT) er et crust punk og ekstrem metal-band, opprinnelig fra Ipswich i England. Det ble dannet i januar 1985, og er et av de viktigste tidlige britiske grindcore-bandene, og er fremdeles i virksomhet i dag.

ENT startet først som et hardcore punk-band. Det ble imidlertid fort klart ut fra tidlige konserter at de var langt mere ekstreme enn mange band innen den sjangeren. Sammen med Napalm Death, bidro Extreme Noise Terror til å karakterisere den tidlige, erketypiske grindcore-sounden: Skarpe politiske tekster, kvernende gitarer, ekstremt raskt tempo og ofte veldig korte sanger.

ENT er bemerkelsesverdige for bandets bruk av to vokalister. De har også spilt inn flere sessions for BBC Radio 1-DJ'en John Peel. I 1992 opptrådte Extreme Noise Terror live med dansemusikk-gruppen The KLF på BRIT Awards. De arbeidet også på The KLF's oppgitte album The Black Room.

Extreme Noise Terror er emne for en artikkel i den musikkologiske essaysamlingen Bad Music: The Music You Love To Hate. (ed. Christopher Washburn and Maiken Derno; Routledge, 2004. ISBN 978-0415943666)

Besetning 
De opprinnelige medlemmene var:
Dean Jones – Vokal
Phil Vane – Vokal
Pete Hurley – Gitar
Jerry Clay – Bass
Darren Olley (Pigkiller) – Trommer

Andre medlemmer var:
Mick Harris – Trommer
Mark Gardner – Bass
Stick Dickens – Trommer
Pete Nash – Bass
Mark Bailey – Bass
Tom Croft – Gjestevokal på Phonophobia
Ali Firouzbakht – Gitar
Lee Barrett – Bass
Was – Trommer
Mark Greenway – Vokal
John Borley – Gitar

Bandet frontes nå av Dean Jones  og Phil Vane (som begge har vært med helt fra starten). 

Øvrige medlemmer er:
Ellery Hardon – Vokal
Mic Hourihan – Trommer
Staff Glover – bass 
Ollie Jones – gitar 
Woody – gitar

Diskografi 
Earslaughter Delt LP med Chaos UK (1986) Manic Ears Records
The Peel Sessions 12" (1987) Strange Fruit Records
A Holocaust in Your Head LP (1988) Head Eruption Records
Are You That Desperate EP (1989) Crust Records USA
In It For Life Delt LP med Filthkick (1989) Sink Below Records
The Peel Sessions '87-'90 CD/LP (1990) Strange Fruit Records
The Split Noize Live Ep Delt EP med Patareni (1990) FalSanja Kol'ko'S Records / Debilana Sound
Earslaughter live LP (1990) Headache Records
Live & Loud live CD (1990)
Ear Terror ??? (1991) Headache Records
A Holocaust in Your Head CD (1991) Distortion Records
Phonophobia 12" (1991) Discipline Records
«3 a.m. Eternal» (med The KLF) limited edition 7" (1992) KLF Communications
Retro-bution CD/LP (1992) Earache Records
Damage 381 CD (1997) Earache Records
The Peel Sessions LP (1998) Discipline Records (Reprint)
Being and Nothing CD (2001) Candlelight Records
From One Extreme to Another DVD (2003) Candlelight Records
«Hatred and the Filth» Single (2004) Distortion Records
Split EP with Driller Killer (2006) Osmose Productions

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Offisiell myspace-side

Band etablert i 1985
Grindcore-band
Deathgrind-band
Goran Pandev

Goran Pandev (Горан Пандев, født 27. juli 1983) er en makedonsk tidligere fotballspiller.

Han har tidligere spilt for de italienske klubbene Ancona, Spezia, , SS Lazio, FC Belasica Gera Cunev, Napoli og tyrkiske Galatasaray. Han blir sett på som den beste spilleren i sitt hjemland og er blant de mest populære spillerne Nord-Makedonia har fostret opp.

Favorittposisjonen hans er angrep.

Han spiller for det , spilte mot  i kvalifiseringen til VM i 2010.

Overgangen fra Lazio 
I 2009 ble det tydelig at Pandev ikke kom overens med lagets styreleder, Claudio Lotito. Han ble linket til flere storlag, f. eks Liverpool FC, Juventus, Inter, FK Zenit St. Petersburg og FC Bayern München. Han uttalte senere at han ved et eventuelt klubbskifte bare ville vurdere tilbud fra lag i Serie A. Til tross for at han fikk disse tilbudene allerede i sommeren, ville ikke Lazio og Lotito la han gå før 23. desember 2009. Han fikk da utbetalt 170.000 euro på grunn av den unødvendige krigen han hadde kjempet mot klubben og Lotito. 4. januar 2010 signerte han en femårskontrakt med Inter og ble tildelt nr. 27.

Landslaget 
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil på SSC Napolis offielle hjemmeside

Makedonske fotballspillere
Spillere i Fotball-EM 2021
Fotballspillere for FK Belasica
Fotballspillere for FC Internazionale Milano
Fotballspillere for Spezia Calcio
Fotballspillere for AC Ancona
Fotballspillere for SS Lazio
Fotballspillere for SSC Napoli
Fotballspillere for Galatasaray SK
Fotballspillere for Genoa CFC
Fotballspillere for Parma FC
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Personer fra Strumica
Fødsler i 1983
Vänsterförbundet

Vänsterförbundet (finsk Vasemmistoliitto, Vas.) er et venstresosialistisk finsk parti. Det ble dannet i 1990, etter at tanken om et nytt venstreparti hadde blitt lansert i 1987. Grunnleggerne av partiet var det Demokratiske Forbundet for Finlands Folk, det Demokratiske Forbundet av Finske Kvinner og flertallet i det finske kommunistpartiet SKP. Disse oppløste seg alle i Vänsterförbundet. 

Partiets leder har siden 2016 vært Li Andersson.

Oppslutningen om partiet har ligget stabilt rundt 10 prosent ved parlamentsvalg helt siden starten.

Vänsterförbundet er med i det nordiske venstrepartisamarbeidet Nordic Green Left Alliance.

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Finland
Sosialistiske partier
Politiske partier etablert i 1990
1990 i Finland
Gröna förbundet

Gröna förbundet (finsk: Vihreä liitto, Vihr.) er et politisk parti i Finland. Det er medlem av Det europeiske grønne partiet. 

Gröna förbundet ble dannet den 28. februar 1987. Til å begynne med fungerte Gröna förbundet som en forening, men allerede året etter, i 1988, ble det registrert som et parti. Partiet har sine røtter i den grønne bevegelsen fra 1980-tallet.  I det finske riksdagsvalget i 2007 fikk partiet 8,5 % av stemmene og 15 parlamentarikere.

Partiet er mest populært i de store byene og deres nabokommuner. Partiet fikk for eksempel 20,1 % av stemmene i Helsingfors ved riksdagsvalget i 2007, men bare 3,2 % i Lapplands län.

Partiet hadde framgang inntil riksdagsvalget 1995. Til tross for motgangen deltok partiet i Paavo Lipponens første regjering og Pekka Haavisto ble en av de første grønne statsråder i Europa. I riksdagsvalget i 1999 økte partiet med to plasser, og fortsatte i Paavo Lipponens andre regjering med to statsråder, Osmo Soininvaara og Satu Hassi. Etter at Riksdagen godkjente utbygging av et femte kjernekraftverk, trakk Gröna förbundet seg fra regjeringen. I riksdagsvalget i 2003 fortsatte veksten, og partiet fikk 14 riksdagsmedlemmer, men fortsatte i opposisjon. I riksdagsvalget i 2007 fikk partiet 15 riksdagsmedlemmer og inngikk i Matti Vanhanens andre regjering, som ble fulgt av regjeringen Kiviniemi. I riksdagsvalget i 2011 fikk partiet en tilbakegang, men fortsatte i regjeringen Katainen og i regjeringen Stub i 2014. Fra 2015 til 2019 var partiet i opposisjon. I 2019 var partiet med i Antti Rinnes regjering, og fra desember 2019 er partiet med i Sanna Marins regjering.

Oppslutning ved valg

Eksterne lenker
 

Politiske partier i Finland
Politiske partier etablert i 1987
1987 i Finland
Grønne politiske partier
Gradski Stadion (Skopje)

Natsionalna arena «Filip II Makedonski» (makedonsk: Национална арена "Филип II Македонски") er en idrettsarena i Skopje i Nord-Makedonia. Den brukes primært til fotball. Den er hjemmebanen til de to makedonske lagene FK Vardar og FK Rabotnički. Det makedonske landslaget i fotball spiller også sine hjemmebaner her.

Stadionet er lokalisert i byparken i Skopje. Det har en kapasitet på 30 000 tilskuere, hovedsakelig fordelt over hovedtribunene på sørsiden og nordsiden av banen. Gressmatta er kanadisk gress. Arkitekten som tegnet stadionet het Kliment Trpe Stefanov, og sørtribunen sto ferdig i 1947, mens nordtribunen sto ferdig i 2009.
I øyeblikket blir stadionets østtribune og vesttribune bygget ut slik at de skal passe til størrelsen på nord- og sørtribunen. Stadionet skal stå ferdig i 2011, og ha en kapasitet på 36 400.

Stadionet byttet i februar 2009 til sitt nåværende navn etter å tidligere ha hetet «Gradski Stadion».

Eksterne lenker
 Mina – Macedonia's new Football Stadium in Skopje

Fotballstadioner i Nord-Makedonia
Sport i Skopje
Tom A. Schanke

Tom Albert Færden Schanke (født 31. juli 1940 i Hønefoss, død 19. august 2017 i Oslo) var en norsk siviløkonom godt kjent som fotballeder og idrettsarrangør og -historiker, og også som forfatter av Norsk idrettsleksikon i flere utgaver.

Ved stortingsvalget i 1981 stilte han til valg i Oslo som toppkandidat for sitt eget politiske parti, Tom A. Schankes Parti. Partiet fikk 826 stemmer, noe som utgjorde 0,3 % av stemmene i byen. Partiet kom dermed ikke inn på Stortinget, og det stilte ikke til valg senere.

I 1987 vedtok Fotballtinget hans forslag om at alle uavgjorte seriekamper i Norge skulle avgjøres med straffesparkkonkurranse. Ordningen ble bare praktisert det ene året. Schanke var daglig leder av Norsk Fotballs Venner (NFV) 1985–2005. Foreningens største arrangementer var ti Liverpool-festivaler på Ullevaal Stadion 1991–2000, og 21 cupfinalefester på Oslo Plaza 1985–2005. I perioden 2000–2010 arrangerte Schanke fem OL-gallaer for regjeringen på Oslo Plaza.

I 2006 var han forfatter av Norsk idrettsleksikon, utgitt på Giga Forlag. I 2007 var han forfatter av en utvidet versjon av verket utgitt på Aller Forlag. I 2012 utvidet han Norsk idrettsleksikon ytterligere til fire bind, og ga det ut på sitt nystartede forlag Tom A. Schankes Idrettsforlag.

I 2013 mottok Schanke den nordiske leder- og journalistprisen, Torsten Tegnérs minnepris og stipend, som den tredje norske siden prisen ble innstiftet i 1989. I 2015 mottok han NIFs hederstegn for fortjenstfullt arbeid for norsk idrett.

Bibliografi 
 : Norsk idrettsleksikon, Giga Forlag, 108 sider. ISBN 82-8156-021-5
 : Norsk idrettsleksikon, Aller Forlag, 505 sider. ISBN 978-8-28-156044-4
 : Norsk idrettsleksikon, Tom A. Schankes Idrettsforlag, 1152 sider. ISBN 978-82-303-2060-0

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske politikere
Norske fotballedere
Personer fra Ringerike kommune
Mouvement démocrate

Mouvement démocrate, MoDem, (på norsk Demokratibevegelsen)  er et fransk politisk parti i Frankrike grunnlagt den  10. mai 2007 av partilederen for Union pour la démocratie française (UDF), François Bayrou før parlamentsvalget 2007, etter hans sterke framgang i presidentvalget.

Ideologi
Partiet er et pro-europeisk sentrumsparti.

Eksterne lenker
 

Politiske partier i Frankrike
Politiske partier etablert i 2007
2007 i Frankrike