alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Mollisjok fjellstue

Mollisjok fjellstue (eller Mollesjohka, Mollesjok) i Karasjok kommune i Finnmark er en av statens fjellstuer og forvaltes av Reindriftsforvaltningen. Fjellstua har 54  sengeplasser og ligger like sør for innsjøen Iešjávri, i nærheten av Iesjokka, et av de mest fiskerike vannene i fylket. Det er omtrent like langt til Alta, Karasjok, Kautokeino og Lakselv. Fjellstua er uten veiforbindelse.

Den gamle ferdselsåra mellom Alta og Karasjok er merket forbi fjellstua, og tar om lag fire dagsmarsjer.

Se også 
 Jotka Fjellstue
 Ravnastua

Eksterne lenker 
 Mollisjok Fjellstue

Samferdsel i Karasjok
Turisthytter i Troms og Finnmark
Byggverk i Karasjok
Lebus bispedømme

Lebus eller Lubusz bispedømme var et bispedømme på begge sider av elven Oder, som eksisterte fra 1125 til 1598. Den ble del av maktkampen mellom hertugdømmet Polen og markgrevskapet Brandenburg om det tysk–polske grenseforløpet.

Bispedømmet ble grunnlagt i Lubusz (tysk Lebus) av hertug Bolesław III av Polen. Målet med grunnleggelsen var å komme den tysk-romerske keiseren i forkjøpet med å gjøre krav på dette området. Lebus’ metropolitanbispedømme var derfor det polske erkebispedømmet Gniezno.

1248 falt imidlertid det verdslige herredømmet over bispedømmet Lebus til markgrevskapet Brandenburg og fyrsterkebispedømmet Magdeburg (som kondominium). Dermed havnet biskopen i en lojalitetskonflikt mellom hans geistlige overhode og verdslige hersker. Den langvarig tautrekning om innflytelsen over biskopen av Lebus resulterte bl.a. i at bispesetet ble flyttet østover til Górzyca (tysk Göritz) i 1276, der det ble lagt i grus i 1325; at biskopen etter mange års eksiltilværelse returnerte til Lebus i 1354; og at bispesete ble flyttet nordvestover til Fürstenwalde (polsk Przybór) i 1373 etter at også domkirken i Lebus hadde blitt ødelagt.

1424 lyktes Brandenburgs markgrever med å få løst Lebus fra Gniezno erkebispedømme. Lebus ble dermed suffraganbispedømme under Magdeburg erkebispedømme.

Bispedømmet ble reformert i 1555. Inntil 1598 fungerte den protestantiske administratoren for Magdeburg erkebispedømme også som Lebus’ administrator; så ble bispedømmet sekularisert.

Tidligere katolske bispedømmer i Tyskland
Katolske bispedømmer i Polen
Etableringer i 1125
Opphør i 1598
Tysk-romerske rike
Historiske stater og riker i Europa
Stater og territorier etablert i 1248
Stater og territorier opphørt i 1555
Ravnastua

Ravnastua fjellstue ligger ca. 3 mil fra Karasjok og er helt spesiell med sine naturskjønne omgivelser. Den første bosetninga på Ravnastua var ca. 1850. Fjellstuene har sin historie allerede på 1100-tallet. Stuene ble i sin tid opprettet for å være skysstasjon for embedsverket. Ravnastua var/er en av stoppestedene på turen mellom Karasjok og Alta. I gamle dager tok det en dag fra Karasjok til Ravnastua og videre en dag til neste fjellstue (Mollisjok). For å komme til Ravnastua kjører man etter bilvei ca. 13 km til Assebakti, deretter er det ca. 17 km. Gangvei, kjerrevei, skiløype eller scooterløype. Fjellstua kan ta i mot 30 personer for overnatting. Servering av mat til inntil 24 personer (frokost, lunsj og middag). Møte og konferanserom for 24 personer. Fjellstua har eget kraftverk til lys.

Eksterne lenker 
 

Turisthytter i Troms og Finnmark
Samferdsel i Karasjok
Byggverk i Karasjok
Merete Kristiansen

Merete Kristiansen (født 1968) fra Klæbu er en norsk skihopper. Hun hoppet 100 meter i Skuibakken 17. mars 1985, som den første norske kvinne. 8. januar 1988 satte hun verdensrekord med 112 meter i Balbergbakken.

Se også 
 Kvinner i skihopping

Referanser

Kilder 
 Adresseavisen: – Mindre fordommer før (7. februar 2004)
 Skisprungschanzen-Archiv: Die Geschichte des Frauenskispringens
 VG: 91 meter bak Matti (s. 18, 18. mars 1985, arkivert hos Retriever Norge)
 Karsten Alnæs: Jeg spenner mine ski – Historien om norsk skikultur. Aschehoug, Oslo 2007. ISBN 978-82-03-23457-6, s. 165

Norske skihoppere
Personer fra Klæbu kommune
Fødsler i 1968
Fødselsdato ikke oppgitt
Taean kraftverk

Taean kraftverk er et varmekraftverk helt vest i Sør-Korea, Taean i Sør-Chungcheongprovinsen. Det har en installert produksjonskapasitet på 4000 MW. Brenseltypen er kull. Operatør er Korean Western st Power Co. Dette anlegget er landets nest kraftigste kullkraftverk, og et av de største i verden målt etter installert effekt.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Asia-Pacific Partnerships – «KoWePo Fast Facts».

 

Kullkraftverk i Sør-Korea
Varmekraftverk i Sør-Korea
Sør-Chungcheong
Mans lovgivende råd

Mans lovgivende råd (engelsk The Legislative Council; mansk Yn Choonseil Slattyssagh) er overhuset til Mans lovgivende forsamling, Tynwald. Forkortelsen LegCo blir ofte brukt.

Det består av elleve medlemmer (MLCs): 

 Åtte medlemmer valgt av House of Keys
 Tre ex officio medlemmer:
 Tynwalds president
 Biskopen av Sodor og Man
 Attorney general

Medlemmene av Det lovgivende råd blir valgt av medlemmene av House of Keys for en periode på fem år. Fire stykker går av samtidig og fire nye medlemmer blir så valgt. Et medlem må være minst 21 år gammel og ha fast bosted på Man.

Tidligere var det viseguvernøren som presiderte over Det lovgivende råd og Tynwald Court (en felles sesjon mellom rådet og House of Keys). Per 2022 er det imidlertid Tynwalds president, som er valgt av hele Tynwald for en periode på fem år, som  ex officio er Det lovgivende råds president. Han eller hun presiderer både over Det lovgivende råd og Tynwald Court, unntatt når viseguvernøren én gang i året presiderer på Tynwald-dagen. 

I tillegg har den engelske kirkes biskop av Sodor og Man samt attorney general seter i Det lovgivende råd. Biskopen er et voterende medlem, attorney general er et ikke-voterende medlem og presidenten avlegger kun stemme ved stemmelikhet. 

Til tross for navnet har vanligvis ikke rådet initiativrett til å foreslå nye lover, men går i stedet igjennom lovutkast som er fremmet i House of Keys.

Fotnoter

Referanser

Eksterne lenker 
 Legislative Council Members, liste over nåværende medlemmer

Myndigheter på Man
Politikk på Man
Man
Partido Demócrata Cristiano de Chile

Partido Demócrata Cristiano de Chile (norsk: Chiles kristendemokratiske parti) er et politisk parti i Chile. Det ble grunnlagt i 1957. Partiet tilhører sentrum-venstre-alliansen Concertación de Partidos por la Democracia (Koalisjonen for demokrati).

Partiet var i opposisjon under president Salvador Allende. Det var også motstandere av Augusto Pinochets militærdiktatur, da politiske partier var forbudt. Etter at politiske partier igjen ble tillatt mot slutten av 1980-tallet, gikk Chiles kristendemokratiske parti sammen med Partido por la Democracia, Partido Socialista de Chile, Partido Radical Socialdemócrata i en allianse som var motstandere av Pinochets fortsatte kandidatur til presidentvervet og som ledet an i kampen for frie valg og demokrati.

Etter overgangen til demokrati i 1990 har alliansen Concertación de Partidos por la Democracia dominert Chilensk politikk og vunnet alle presidentvalg. Kristendemokraten Patricio Aylwin var president fra 1990 til 1994 og ble etterfulgt av partikollega Eduardo Frei Ruiz-Tagle i perioden 1994 til 2000. I de to påfølgende presidentperiodene har sentrum-venstre-alliansen besatt presidentposten med Ricardo Lagos fra det sosialdemokratiske Partido por la Democracia (2000 til 2006) og Michelle Bachelet fra sosialistpartiet (2006 til 2010). Ved presidentvalget i 2009-2010 stiller sentrum-venstre-alliansen igjen med Eduardo Frei Ruiz-Tagle som sin kandidat.

Ved valget til nasjonalforsamlingen i 2005 fikk Partido Demócrata Cristiano de Chile 20,8 % av stemmene til deputertkammeret og 29,7 % av stemmene i valget til senatet. Ved valget i desember 2009 vant partiet 14,2 av stemmene i valget til deputertkammeret og 16,6 % av stemmene i valget til senatet.

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Chile
Kristeligdemokratiske partier
Politiske partier etablert i 1957
1950-årene i Chile
Vårt Ukraina

Vårt Ukraina (ukrainsk: Наша Україна) er et ukrainsk politisk parti, som inntil juli 2009 var kjent under navnet Folkeunionen Vårt Ukraina. Partiet ble grunnlagt i mars 2005. Det anses som et sentrum-høyreparti og som et støtteparti for Viktor Jusjtsjenko, Ukrainas president fra oransjerevolusjonen i 2004 og fram til 2010. Vårt Ukraina støttet Jusjtsjenkos kandidatur i presidentvalget i 2010.

I nyvalget til nasjonalforsamlingen Verkhovna Rada i september 2007 stilte partiet til valg i alliansen Vårt Ukraina – Folkets selvforsvarsblokk. Alliansen vant 14,16 % av stemmene og fikk 72 av 450 mandater. Det ble dermed det tredje største partiet, bak de to dominerende partiene Regionenes parti og Julija Tymosjenkos blokk.

Vårt Ukraina har observatørstatus i partialliansen Det europeiske folkepartiet.

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Ukraina
Politiske partier etablert i 2005
2005 i Ukraina

fi:Meidän Ukrainamme
Partido por la Democracia

Partido por la Democracia (norsk: Partiet for demokratiet) er et chilensk politisk parti. Det ble grunnlagt i 1987. Partiet regnes som sosialdemokratisk og tilhører sentrum-venstre-alliansen Concertación de Partidos por la Democracia (Koalisjonen for demokrati).

Etter at politiske partier igjen ble tillatt mot slutten av 1980-tallet, gikk Chiles kristendemokratiske parti sammen med Partido Demócrata Cristiano de Chile, Partido Socialista de Chile og Partido Radical Socialdemócrata i en allianse som var motstandere av Augusto Pinochets fortsatte kandidatur til presidentvervet og som ledet an i kampen for frie valg og demokrati. Koalisjonen har dominert chilensk politikk etter overgangen til demokrati og har vunnet alle presidentvalg siden. Partileder Ricardo Lagos fra Partido por la Democracia ble valgt til Chiles president i 2000 og satt i en periode på seks år til 2006.

Ved valget til nasjonalforsamlingen i 2005 fikk Partido por la Democracia 15,4 % av stemmene til deputertkammeret og 10,7 % av stemmene i valget til senatet. Ved valget i desember 2009 vant partiet 12,7 av stemmene i valget til deputertkammeret og 13,8 % av stemmene i valget til senatet.

Partiet er medlem av Sosialistinternasjonalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Chile
Politiske partier etablert i 1987
1987 i Chile
Bergens Svømme & Livredningsklub

Bergens Svømme & Livredningsklub (BS-LK) er etablert i Bergen 21. januar 1910.

Klubben er i dag en klubb med omtrent 1500 medlemmer i alle aldre og på alle nivå. Klubben var frem til våren 2011 en av de 4 moderklubbene til eliteklubben Bergenssvømmerne (BS), men er nå en selvstendig klubb.

Blant klubbens konkurranse-svømmere gjennom tidene, er det medlemmer som har deltatt i NM, EM, verdenscup-stevner og i ungdoms-OL i løpet av det siste året. I 1972, 1976 og 1992 hadde BS-LK sågar to svømmere som deltok i OL.

Klubben består idag av 6 gjenger: F-, E-, D-, C-, B- og A-gjengen som trener i 25m basseng på Ortun skole, Fyllingsdalen i Bergen, og i en naturlig progresjon rykker svømmerne gradvis opp i systemet. De dyktigste svømmerne befinner seg i A-gjengen. Klubben har en god bredde, fra unge svømmere, til eldre seniorsvømmere.

BS-LK driver også med rygg-, bryst- og crawlsvømmekurs. På svømmekursene får svømmerne trent inn de grunnleggende teknikkene til den respektive svømmearten. I tillegg tilbys kurs i vanngym/vannaerobic, svømmekurs for voksne og triathlon-trening. Klubben har heltidsansatt trener, deltidsansatt ungdomstrener og andre trenere ansatt. De fleste trenerne er tidligere svømmere.

Eksterne lenker
 Klubbens hjemmeside

Svømmeklubber i Norge
Idrettslag i Bergen
Vannpoloklubber i Norge
Idrettslag etablert i 1910
Sport i Norge i 1910
Trinitésykehuset

Trinitésykehuset er et hospital i Port-au-Prince, hovedstaden i Haiti. Det drives av Médecins Sans Frontières (MSF). Her er det akuttmottak, ett av fire som organisasjonen driver i byen (2010).

Eksterne lenker
 Treatment of the wounded by the MSF

Sykehus
Port-au-Prince
Hotel Oloffson

Hotel Oloffson er et overnattingssted sentralt i Port-au-Prince, hovedstaden i Haiti.  Hoveddelen av hotellet er i 1800-talls nygotikk (viktoriansk stil), og den er omgitt av en liten tropisk have. Bygningen var opprinnelig residens for den mektige familien Sam, som blant annet to av landets presidenter kommer fra.

Hotel Oloffson gav inspirasjonen til Graham Greenes fiktive Hotel Trianon, beskrevet i romanen «Gjøglerne» (1966).

Eksterne lenker 
 Hotel Oloffson hjemmeside
 Foros av Hotel Oloffson av Karl Grobl
 "Voodoo Art at the Hotel Oloffson"

Hoteller i Haiti
Port-au-Prince
Runa Vikestad

Runa Vikestad (født 13. august 1984) er en norsk tidligere fotballspiller fra Finnsnes i Troms. 

Vikestad ble født i Finnsnes, men vokste opp på Senja, der hun spilte på guttelaget fra hun var fem til hun ble 16. Deretter dro hun til Fløya Tromsø i 2001. Som Fløyaspiller var Vikestad med på opprykk med laget i 2002-sesongen, en overraskende femteplass i påfølgende sesong og to bronser i 2004- og 2005-sesongen. I 2004 debuterte Vikestad på landslaget, og har vært ut og inn av landslaget med jevne mellomrom. 

Etter avsluttet sesong 2005 flyttet Vikestad til Danmark og Fortuna Hjørring. Der ble hun cupmester i første forsøk, men ellers ble det en samling sølvmedaljer, med to seriesølv og et cupsølv. I 2007 flyttet Runa Vikestad tilbake til Norge og til Kolbotn Fotball Kvinner. Hun gjorde en god innsats, og hennes innsats i sin første sesong tilbake i Norge speilet første sesong i Danmark, med seriesølv og cupgull. I 2008 debuterte hun på landslaget i Kypros mot England. Der spilte hun fast til og med Algarve cup i mars, men holdt stort sett benken varm resten av året, da Marit Fiane Christensen og Ane Stangeland Horpestad dominerte. I serien spilte hun ofte for Kolbotn, men laget greide ikke å oppnå bedre enn en fjerdeplass. I 2009-sesongen fikk hun skryt og ble kalt inn på landslaget til EM, noe Vikestad selv ble overrasket over. Paradoksalt nok hadde hun imidlertid ingen landskamper for Norge i 2009. Runa Vikestad ble imidlertid en av de viktigste spillerne på et svært ungt og fornyet Kolbotn-lag som under Dan Eggen tok en sterk bronse samme år etter å ha knivet om gullet fram til de tre siste serierundene.

I 2010 var Vikestad fortsatt Kolbotn-spiller og fortsatt viktig for Kolbotns bronse. I motsetning til i 2009 var det nå enda mer reduserte Kolbotn-laget aldri i gull- eller sølvstriden. For Vikestad ble det imidlertid et gjensyn med landslaget da hun spilte en treningskamp mot Canada. Det gikk bra nok til at hun fikk fornyet tillit hos landslagstrener Eli Landsem. Vikestad spilte også da den viktige bortekampen mot Nederland som avgjorde gruppespillet. Vikestad scoret sitt per februar 2012 eneste landslagsmål i den kampen og var sterkt delaktig i at Norge spilte uavgjort og dermed kunne avgjøre på egen hånd.

Vikestad fortsatte under Eggen også i 2011, og tok sin og Kolbotns tredje bronse på rad. Vikestad ble også tatt ut til VM i Tyskland, men hun spilte ingen kamper bortsett fra en treningskamp før VM begynte. Etter VM fikk ikke Vikestad tillit av Landsem.

I de siste siste sesongene har Vikestad vært blant de første til å fornye kontrakten med Kolbotn på tross av et stort fall av profiler fra klubben, og hun er den eneste gjenværende landslagsspilleren fra EM i 2009 som fortsatt spiller for Kolbotn. 

Hun spilte i Kolbotn ut 2012, fortsatte så i Røa Dynamite Girls 2013–14 og i 2017.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Runa Vikestad på UEFAs offisielle hjemmeside

Norske fotballspillere
Norske damelandslagsspillere i fotball
Spillere under EM i fotball for kvinner 2009
Spillere i VM i fotball for kvinner 2011
Fotballspillere for Kolbotn IL
Fotballspillere for IF Fløya
Fotballspillere for Røa IL
Fødsler i 1984
Subject-matter expert

En subject-matter expert (SME) er en betegnelse som brukes om en person med spesielle kunnskaper, ferdigheter eller autoritet innen et bestemt fagområde. Et eksempel kan være en person som kan mye om datainnholdet i en datakilde. Ofte er dette en egen rolle i dataintegrasjonsprosjekter.

Personen med denne rollen har ansvaret for å bistå med hjelp til utviklere av informasjonssystemer for å forstå dataene. Det kan også innebære å definere nye forretningsbegreper og forretningslogikk.

Se også 
 Konsulent

Dataintegrasjon
Datakvalitet
Viskokobling

Viskokobling også kalt viskodifferensial, er en type kobling som fordeler kraften mellom drivakslene og som anvendes på biler med firehjulstrekk

Bildeler
Salhus Musikklag

Salhus Musikklag er et amatørkorps som ble stiftet 26. april 1911 som et janitsjarkorps. I 1988 gikk de over til å bli et rent brassband, og korpset har i dag en medlemsmasse på 28 musikere. Korpsets dirigent er Sindre Dalhaug.

Eksterne lenker
  Salhus Musikklag
 Museumssenteret i Salhus
  Norges Musikkorps Forbund

Norske musikkorps
Musikk i Bergen
Etableringer i 1911
Jorunn Bjørgum

Jorunn Bjørgum (født 22. januar 1942, fødenavn Jorunn Hagen) er en norsk historiker. Hun er tidligere professor i historie ved Universitetet i Oslo, og har vært instituttbestyrer ved Historisk institutt (2000–2003) og det sammenslåtte Institutt for arkeologi, konservering og historie (2005–2008). Hennes forskning har konsentrert seg om arbeiderbevegelsens historie. Fra 2012 er Bjørgum pensjonist.

Bjørgum ble cand. philol. ved UiO i 1968 med historie hovedfag og engelsk og fransk mellomfag. Hun arbeidet i Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbund 1969–1971 og var stipendiat, vitenskapelig assistent og amanuensis ved Historisk institutt ved UiO i perioden 1972–1980. Hun var fra 1981 til 1998 førsteamanuensis samme sted og ble professor i historie i 1999. Hun ble dr. philos. i 1996, med avhandlingen Martin Tranmæl og radikaliseringen av norsk arbeiderbevegelse 1906–1918 (gjenutgitt i 1998). Hun har vært gjesteforsker ved University of Pittsburgh (1988–1990), og har gjestet Stockholms universitet og Södertörns högskola (1997–1998). 

Som instituttbestyrer var Bjørgum involvert i konflikten med professor Arnved Nedkvitne, som førte til avskjedssaken mot ham. 

Jorunn Bjørgum er søster av Carl I. Hagen. Faren Ragnar Hagen (1908–69) var disponent. Hun er opprinnelig fra Røa.

Priser og utmerkelser 
Bjørgum mottok Eilert Sundt-prisen for 2006.

Publikasjoner 

 Venstre og kriseforliket. Landbrukspolitikk og parlamentarisk spill 1934-1935. (1970, 2. utg. 1978)
 Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbund gjennom 50 år (1973)
 Martin Tranmæl og radikaliseringen av norsk arbeiderbevegelse 1906-1918 1998 ISBN 82-00-12863-6 
 Da Høire parerte ordre. Høyre og voldgiftsloven av 1927 Historisk tidsskrift 1987 66: 1-27 
 Syndikalismen i Norge. Historisk tidsskrift 1998 77: 31-50

Referanser 

Norske historieprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Personer fra Oslo
Fødsler i 1942
Humanistisk verdenskongress

Humanistisk verdenskongress er en internasjonal kongress som arrangeres av International Humanist and Ethical Union (IHEU) hvert tredje år på forskjellige steder i verden.  Hver kongress arrangeres med en medlemsorganisasjon som vertskap, sammen med IHEUs Executive Committee. Den neste verdenskongressen, Den 18. humanistiske verdenskongress – Humanism and Peace, skal arrangeres av Human-Etisk Forbund (HEF), i Oslo 12. – 14. august 2011. Kongressens hovedtema er Humanisme og Fred.

Formålet med kongressen er å samle humanister fra hele verden til å diskutere felles problemstillinger, utveksle erfaringer og å bli bedre kjent. HEF har vært vertskap for to verdenskongresser tidligere, i henholdsvis 1963 og i 1986. De siste kongressene har vært arrangert i Buffalo, USA (1988), Brussel, Belgia (1990), Amsterdam, Nederland (1992), Mexico by, Mexico (1996), Mumbai, India (1999), Noordweijkerhout, Nederland (2002), Paris, Frankrike (2005) og Washington D.C. (2008). IHEU inviterer sine medlemsorganisasjoner til å søke om å bli vertskap for kongressene. HEFs hovedstyre vedtok å søke for 2011, og på IHEUs generalforsamling sommeren 2007 ble det vedtatt å legge kongressen i 2011 til Norge, i konkurranse med flere andre søkere.

Tidligere kongresser 
 2008 – Washington, USA
 2005 – Paris, Frankrike
 2002 – Noordweijkerhout, Nederland
 1999 – Mumbai, India

Eksterne lenker 
 Verdenskongress 2011
 International Humanist and Ethical Union

Human-Etisk Forbund
Joseph Serge Miot

Joseph Serge Miot (født 23. november 1946 i Jérémie i Haiti, død 12. januar 2010 i Port-au-Prince) var katolsk erkebiskop av Port-au-Prince.

Liv og virke 
Joseph Serge Miot studerte filosofi og  teologi ved Grand Séminaire Notre-Dame de Turgeau i Port-au-Prince. Han ble presteviet 4. juli 1975 i katedralen i Jérémie og var til å begynne med sjelesørger i Jérémie. Fra 1975 til 1982 studerte han filosofi ved det pavelige universitet Urbaniana i Roma, der han tok doktorgraden. Fra 1978 til 1994 var han professor i filosofi ved Grand Séminaire Notre-Dame de Turgeau. Fra 1994 til 1995 var han gjesteprofessor ved Institut Catholique de Paris. Fra 1996 til 1998 var han rektor for  Université Notre-Dame de Janvier.

Pave Johannes Paul II utnevnte ham i 1997 til koadjutorbiskop og administrator Sede Plena for erkebispedømmet Port-au-Prince, og han ble bispeviet 12. oktober 1997. Joseph Serge Miot rykket den 1. mars 2008 opp til ordinær erkebiskop av  Port-au-Prince. Han var president for den haitianske katolske bispekonferanses kommisjon for evangelisering, og for dens kommisjon for rettferdighet og fred. Han var også medlem av den pavelige kommisjon for Latin-Amerika.

I sin embedstid fordømte han regjeringen Gérard Latortues fengsling av presten Gérard Jean-Juste. Senere suspenterte han fader Jean-Juste etter at presten hadde trosset biskopens forbud mot at han stilte opp som politisk kandidat. 

Erkebiskop Serge Miot omkom under jordskjelvet i  Haiti den 12. januar 2010; han ble om morgenen funnet død i erkebispegårdens ruiner.

Referanser

Eksterne lenker 
 Om Joseph Serge Miot på catholic-hierarchy.org

Haitiske katolske biskoper
Personer fra Grand'Anse
Fødsler i 1946
Dødsfall i 2010
Université d’État d’Haïti

Université d'État d'Haïti (Statsuniversitetet i Haiti) er et universitet i Haiti, med hovedsete i Port-au-Prince. 

Universitetets historie kan føres tilbake til 1820, da det medisinske og det juridiske fakultet der ble opprettet. I 1942 ble de da eksisterende fakulteter samlet under navnet 'Université d'Haïti. Etter studentbevegelsene i 1960, tok François Duvaliers regjering kontroll over det meste av styret av virksomheten og gav universitetet det nye navnet Université d'État d'Haïti.

Fakulteter og avdelinger
École Normale Supérieure
Faculté d'Agronomie et de Médecine Vétérinaire
Faculté des Sciences Humaines
Faculté des Sciences
Faculté de Droit et des Sciences Economique
Faculté d'Ethnologie
Faculté de Linguistique Appliquée
Faculté de Médecine et de Pharmacie
Faculté d'Odontologie
Institut d'Études et de Recherches Africaines
Institut National d'Administration, de Gestion et de Hautes Études Internationales
Centre de Techniques de Planification et d'Économie Appliquée
École de Droit et d'Économie de Port-de-Paix
École de Droit de Hinche
École de Droit de Jacmel
École de Droit et des Sciences Économiques des Cayes
École de Droit et des Sciences Économiques de Fort-Liberté
École de Droit et des Sciences Économiques des Gonaïves
Faculté de Droit, des Sciences Économiques et de Gestion du Cap-Haïtien

Eksterne lenker
 site officiel
 historique de l'université

Haiti Etat
Port-au-Prince
Etableringer i 1820
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1820-årene
Datamodellering

Datamodellering er beskrivelse av datastrukturer uten å bruke begreper som forutsetter datatekniske løsninger.
Datamodellering blir brukt til å sette opp datastrukturer som blir benyttet av virksomheter og private for
å holde orden på informasjon, tabeller, system o.l.

Attributter 
En attributt er en konstant som beskriver en egenskap hos et objekt (entitet – forklares senere i teksten).

Entiteter 
Et objekt eller informasjonsbit som kan anvendes til å identifisere en post som er distinkt fra andre poster. En logisk samling av attributter. Entitet er satt sammen av en gruppe attributter, attributter innen det samme emnet (emnet = entitet).

Se også 
 Entitet–relasjonsmodell
 Virksomhetsdata-modellering

Datamodellering