alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Zophosini

Zophosini er en gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Middelsstore, ovale, svært harde, ofte svarte skyggebiller, kan også være kledt med lysgrå bestøving. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Beina er forholdsvis lange og tynne.

Levevis 
Artene lever i ørken og halvørken. I alle fall noen av artene er dagaktive. De er raske løpere.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tørre områder i det sørliga Afrika, også i Middelhavsområdet og på Kanariøyene.

Systematisk inndeling  

Noen ganger blir alle artene plassert i slekten Zophosis.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pimeliinae 
 Stammen Zophosini Solier, 1834
 Slekten Anisosis Deyrolle, 1867
 Slekten Calosis Deyrolle, 1867
 Slekten Gyrosis Gebien, 1920
 Slekten Microsis Koch, 1958
 Slekten Occidentophosis Penrith, 1977
 Slekten Onychosis Deyrolle, 1867 - én art
 Slekten Zophosis Latreille, 1807 - 5 arter

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1834

en:Zophosini
Phrynocarenini

Phrynocarenini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Middelsstore (ca. 15 millimeter), nokså gjerne brede og høyt hvelvede, svært harde, mattsvarte skyggebiller. Hodet er bredt firkantet med små fasettøyne. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Pronotum er rundet, bredere enn langt, mer markerte forhjørner. Dekkvingene er høyt hvelvede uten punktstriper.

Levevis 
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Chile, Patagonia).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pimeliinae 
 Stammen Phrynocarenini Gebien, 1928
 Slekten Phrynocarenum Gebien, 1928 
 Phrynocarenum bruchianum Gebien, 1928
 Phrynocarenum strangulatum (Fairmaire, 1903)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1928

en:Phrynocarenum
Veysonnaz

Veysonnaz er en sveitsisk by som ligger i Wallis.

Den har 604 innbyggere (2018) og dekker et areal på 1,1 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Sveits
Silvaplana

Silvaplana er en sveitsisk by som ligger i Graubünden.

Den har 1 111 innbyggere (2018) og dekker et areal på 44,77 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Sveits
Arosa

Arosa er en sveitsisk by som ligger i Regionen Plessur.

Den har 3 185 innbyggere (2017) og dekker et areal på 154,79 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Sveits
Dommaraju Gukesh

Dommaraju Gukesh (født 29. mai 2006 i Chennai), kjent som Gukesh D, er en indisk sjakkspiller, som ble stormester i mars 2019 – den nest yngste i historien etter Sergej Karjakin.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Indiske sjakkspillere
Stormestere i sjakk
Personer fra Chennai
Les Rousses

Les Rousses er en fransk kommune som ligger i departementet Jura.

Den har 3 648 innbyggere (2019) og dekker et areal på 38 km².

Befolkningsutvikling 
Antall innbyggere i kommunen Les Rousses

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kommunedata INSEE

Kommuner i Jura
Physogasterini

Physogasterini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Middelsstore, gjerne brede og høyt hvelvede, svært harde, ofte matt gråaktige til svarte skyggebiller. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Dekkvingene er gjerne høyt hvelvede med punktstriper.

Levevis

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tørre områder i den neotropiske økosonen.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pimeliinae 
 Stammen Physogasterini Lacordaire, 1859
 Slekten Entomochilus Gay & Solier, 1844 - 5 arter
 Slekten Philorea Erichson, 1834 - 5 arter
 Slekten Physogaster Lacordaire, 1830 - 13 arter
 Slekten Physogasterinus Kaszab, 1982 - én art
 Slekten Pimelosomus Burmeister, 1875 - én art

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1859
Vacronini

Vacronini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Middelsstore, slanke, gulbrune til svarte skyggebiller. Antennene er trådformede og forholdsvis lange.

Levevis

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tørre områder i det sørvestlige Nord-Amerika og Australia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pimeliinae 
 Stammen Vacronini Gebien, 1910
 Slekten Alaephus Horn, 1870 - 11 arter, Amerika
 Slekten Eupsophulus Cockerell, 1906 - 3 arter, Amerika
 Slekten Exangeltus Blackburn, 1897 - 4 arter, Australia
 Slekten Lixionica Blackburn, 1896 - én art, Australia

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildadatabase over nordamerikanske insekter 
 Atlas of Living Australia - Vacronini 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1910
Hyacinth Petit

Hyacinth Petit (født 24. januar 1680 i Virton i De spanske Nederlandene, død 26. juli 1719 i Osnabrück i Fyrstebispedømmet Osnabrück) var katolsk karmelittprest som ble hjelpebiskop i Osnabrück og apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.

Liv og virke
Hyacinth Petit ble født i Virton som den gang kirkelig hørte in under erkebispedømmet Trier. I 1690 ble han tonsurert i Luxemburg, og trådte kort tid etter inn i karmelittordenen. Den 8. mars 1704 ble han presteviet i Köln. Der mottok han i 1710 den teologiske doktorgrad, og ble deretter lektor for teologi og filosofi i karmelitterklosteret i Frankfurt am Main.

Etter at Petit var blitt kalt til generaldefinitor und kualifikator ved Det hellige officium i Roma, ble han den 11. mai 1717 foreslått av den pavelige misjonskongregasjon «de propaganda fide» til hjelpebiskop i Osnabrück tillike med apostolisk vikar for de nordlige misjoner.

Han innehadde embedet for misjonene fra sin utnevnelse den 11. februar 1718 og til han døde et drøyt år etter.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
 Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
 Biskop Hyacinth Petit (1680-1719) *1718

Referanser 

Belgiske katolske biskoper
Linjen Rebiba
Tyske katolske biskoper
Ikketyske katolske biskoper i Tyskland
Personer fra distriktet Virton
Desentralisert autonom organisasjon

En desentralisert autonom organisasjon (DAO) er en organisasjon representert av regler kodet som et dataprogram som er åpent, kontrollert av organisasjonsmedlemmene og ikke påvirket av en sentral regjering. DAOens finansielle transaksjonsoppføring og programregler opprettholdes på en blokkjede. Det er uklart hvilken juridisk status denne typen forretningsorganisasjon har.

Et velkjent eksempel, beregnet for risikokapitalfinansiering, var The DAO, som samlet inn 150 millioner dollar i folkefinansiering i mai 2016, og ble hacket for 50 millioner dollar i kryptovaluta noen uker senere. Hackingen ble reversert i de påfølgende ukene, og pengene ble gjenopprettet.

Bakgrunn 
Desentraliserte autonome organisasjoner har som fellestrekk at de bruker blokkjedeteknologi som oppretter en sikker digital hovedbok som gjør det mulig å spore digitale interaksjoner over internett, som gjør DAO-en motstandsdyktig mot forfalskning med pålitelig tidsstempling og som sørger for spredning av en distribuert database. På denne måten har man eliminert behovet for å involvere en gjensidig akseptabel pålitelig tredjepart i enhver desentralisert digital interaksjon eller kryptovalutatransaksjon. Kostnadene for en blokkjedeaktivert transaksjon og tilhørende datarapportering kan bli vesentlig oppveid av eliminering av både den pålitelige tredjeparten og av behovet for gjentatt registrering av kontraktsutvekslinger i forskjellige poster. For eksempel kan blokkjededataene i prinsippet og dersom regulatoriske strukturer tillater det, erstatte offentlige dokumenter som skjøter og titler.

Problemer

Sosiale 
Aksjonærdeltakelse i DAO-er kan være problematisk. For eksempel har BitShares sett mangel på stemmedeltakelse, fordi det tar tid og energi å vurdere forslag.

Sikkerhet 
Det kan være vanskelig å endre koden til en DAO når systemet kjører. Også feilrettinger som ville vært trivielle i sentralisert kode kan være vanskelig å gjennomføre. For å endre koden til en DAO må man skrive ny kode og etablere en avtale som gjør det mulig å migrere alle midlene. Selv om koden er synlig for alle, er den vanskelig å reparere, og dermed bli kjente sikkerhetshull stående åpne for misbruk.

Referanser 

Kryptovaluta
Praociini

Praociini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Middelsstore, brede og høyt hvelvede, svært harde, ofte svarte skyggebiller, dekkvingene kan ha tegninger av lyse, hårlignende skjell. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Dekkvingene er gjerne høyt hvelvede med punktstriper.

Levevis 
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tørre områder i det sørvestlige Sør-Amerika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pimeliinae 
 Stammen Praociini Eschscholtz, 1829
 Slekten Antofagapraocis Flores, 2000 - 2 arter
 Slekten Asidelia Fairmaire, 1905 - én art, Argentina
 Slekten Calymmophorus Solier, 1841  - 4 arter, Argentina
 Slekten Eutelocera Solier, 1841 - én art, Argentina
 Slekten Falsopraocis Kulzer, 1958 - 3 arter
 Slekten Gyrasida Koch, 1962 - 6 arter
 Slekten Neopraocis Kulzer, 1958 - én art
 Slekten Patagonopraocis Flores & Chani-Posse, 2005 - én art
 Slekten Parapraocis Flores & Giraldo, 2020 - 3 arter, Peru
 Slekten Pilobaloderes Kulzer, 1958 - én art
 Slekten Platesthes Waterhouse, 1845  - 3 arter, Argentina
 Slekten Platyholmus Dejean, 1834 - 5 arter, Argentina
 Slekten Praocidia Fairmaire, 1904 - 2 arter, Peru
 Slekten Praocis Eschscholtz, 1829 - 23 arter, for det meste Argentina og Chile
 Slekten Thylacoderes Solier, 1843 - 4 arter, Argentina

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1829
Scotobiini

Scotobiini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Middelsstore til ganske store, avlange, svært harde, matt brunaktige til svarte skyggebiller. Oversiden er kraftig skulpturert, ru og matt. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Dekkvingene er gjerne høyt hvelvede med punktstriper.

Levevis 
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tørre områder i det sørlige Sør-Amerika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pimeliinae eller Tenebrioninae
 Stammen Scotobiini Solier, 1838
 Slekten Ammophorus Guérin-Méneville, 1831 - 3 arter
 Slekten Diastoleus Solier, 1838 - 3 arter med sterkt utvidet pronotum
 Slekten Emmallodera Blanchard, 1842 - 3 arter
 Slekten Leptynoderes Solier, 1838 - 4 arter
 Slekten Pumiliofossorum Silvestro & Giraldo-Mendoza, 2015 - 2 arter, Peru 
 Slekten Scotobius Germar, 1823 - 5 arter

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1838
Sdot Yam

Sdot Yam er en kibbutz som ligger i  i Israel.

Den har  innbyggere.

Eksterne lenker 
 

Byer i Israel
Stenosini

Stenosini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Små til middelsstore (gjerne ca. 5 millimeter), avlange, matte, mørke skyggebiller.

Levevis 
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tørre områder over hele Jorda bortsett fra Oseania (og Antarktis).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pimeliinae 
 Stammen Stenosini Schaum, 1834
 Slekten Afghanillus Kaszab, 1960
 Slekten Anchomma LeConte, 1858
 Slekten Andremiopsis Chatanay, 1912
 Slekten Andremius Fairmaire, 1903
 Slekten Anethas Jacobson, 1924
 Slekten Araeoschizus LeConte, 1851
 Slekten Asidesthes Fairmaire, 1900
 Slekten Aspidocephalus Motschulsky, 1839
 Slekten Bamarosis Schawaller & Bigalk, 2021
 Slekten Bartolozzia Ferrer, 1998
 Slekten Caribanosis Nabozhenko, Kirejtshuk, Merkl, Varela, Aalbu & Smith, 2016
 Slekten Dichillus Jacquelin du Val, 1861
 Slekten Discopleurus Lacordaire, 1859
 Slekten Ecnomoderes Gebien, 1928
 Slekten Ethas Pascoe, 1862
 Slekten Euryprosternum Chatanay, 1914
 Slekten Eutagenia Reitter, 1886
 Slekten Fitzsimonsium Koch, 1962  
 Slekten Gebieniella Koch, 1940
 Slekten Grammicus Waterhouse, 1845
 Slekten Harvengia Ferrer, 2004
 Slekten Herbertfranzia Kaszab, 1973  
 Slekten Herbertfranziella Kaszab, 1973
 Slekten Hexagonochilus Solier, 1851
 Slekten Indochillus Koch, 1941
 Slekten Indostola Medvedev, 1991
 Slekten Itampolis Koch, 1962
 Slekten Leptasida Chatanay, 1914
 Slekten Machleida Fåhraeus, 1870
 Slekten Microblemma Semenov, 1889
 Slekten Microtelopsis Koch, 1940 
 Slekten Microtelus Solier, 1838
 Slekten Millotella Koch, 1962
 Slekten † Miostenosis Wickham, 1913
 Slekten Mitotagenia Reitter, 1916
 Slekten Nepalofranziella Fouqué, 2013
 Slekten Oogaster Faldermann, 1837 
 Slekten Oxyge Chatanay, 1914
 Slekten Perdicus Fairmaire, 1899
 Slekten Platamodes Ménétriés, 1849
 Slekten Prosodidius Fairmaire, 1903
 Slekten Pseudasida Fairmaire, 1895
 Slekten Pseudethas Fairmaire, 1896
 Slekten Pseudochillus Fouqué, 2015
 Slekten Renefouqueosis Aalbu, Smith, Kanda & Bouchard, 2017 
 Slekten Reitterella Semenov, 1891
 Slekten Rhypasma Pascoe, 1871
 Slekten Schizaraeus Kulzer, 1955
 Slekten Schusteriella Koch, 1940
 Slekten Scotinesthes Fairmaire, 1895
 Slekten Shanosis Schawaller & Bigalk, 2021
 Slekten Stenosethas Kaszab, 1975 
 Slekten Stenosis Herbst, 1799
 Slekten Tagenostola Reitter, 1916
 Slekten Tamatasida Koch, 1962
 Slekten Tetranillus Wasmann, 1899
 Slekten Timosmithus Ardoin, 1974  
 Slekten Typhlusechus Linell, 1897

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1834
Steamboat Springs (Colorado)

Steamboat Springs er en amerikansk by som ligger i Routt County i Colorado.

Den har 12 088 innbyggere (2010) og dekker et areal på 26,31 km²..

Eksterne lenker 
 

Byer i Colorado
Thinobatini

Thinobatini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Middelsstore, avlangt-ovale, svært harde, svarte skyggebiller. Oversiden er tett og kraftig punktert. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Pornotum er rundet, bredere enn langt. Dekkvingene er smalt pæreformede.

Levevis 
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tørre områder i den neotropiske økosonen (særlig Chile).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pimeliinae 
 Stammen Thinobatini Lacrdaire, 1859
 Slekten Cordibates Kulzer, 1956 - 3 arter
 Slekten Pseudothinobatis Freude, 1960 - ca. 3 arter
 Slekten Thinobatis Eschscholtz, 1831 - 13 arter

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1859
Trilobocarini

Trilobocarini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Små, ovale, tett hårete, mørke skyggebiller.

Levevis 
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.

Utbredelse 
Gruppen er hovedsakelig utbredt i tørre områder i Sør-Amerika, men forekommer også (slekten Salax) i Australia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pimeliinae 
 Stammen Trilobocarini Lacrdaire, 1859
 Slekten Derosalax Gebien, 1926  - én art, Argentina
 Slekten Eremoecus Lacordaire, 1859 - 3 arter, Chile
 Slekten Hyperops Eschscholtz, 1831 - én art
 Slekten Megalophrys Waterhouse, 1845 - 2 arter, Argentina
 Slekten Peltolobus Lacordaire, 1859 - 2 arter, Chile
 Slekten Salax Guérin-Méneville, 1834 - én art i Sør-Amerika og i Australia
 Slekten Trilobocara Solier, 1851 - 2 arter, Chile og Argentina

Referanser

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Trilobocarini 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1859
Palos Verdes Estates (California)

Palos Verdes Estates er en amerikansk by som ligger i Los Angeles County i California.

Den har 13 438 innbyggere (2010) og dekker et areal på 12,36 km²..

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Los Angeles County
Byer i California
Noor Vidts

Noor Vidts (født 30. mai 1996) er en belgisk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der hun kom på 4. plass i sjukamp.

Hun representerte Belgia under VM i friidrett innendørs 2022, der hun vant gull i femkamp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Belgiske mangekjempere
Verdensmestere i friidrett innendørs for Belgia
Deltakere for Belgia under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Belgia under VM i friidrett innendørs 2022
Deltakere for Belgia under VM i friidrett 2019
Deltakere for Belgia under EM i friidrett 2022
Galloway Township (New Jersey)

Galloway Township er en amerikansk township som ligger i Atlantic County i New Jersey.

Den har 37 349 innbyggere (2010) og dekker et areal på 115,21 kvadratmile.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Atlantic County
Byer i New Jersey
María Vicente

María Vicente García (født 28. mars 2001) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp og tresteg.

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der hun kom på 18. plass i sjukamp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske mangekjempere
Spanske tresteghoppere
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Vanessa Grimm

Vanessa Grimm (født 22. april 1997) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp.

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der hun kom på 19. plass i sjukamp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske mangekjempere
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Kryptovalutabørs

En kryptovalutabørs, også kjent som kryptobørs, er en virksomhet som lar kunder handle kryptovalutaer eller digitale valutaer for andre eiendeler, for eksempel konvensjonelle fiat-penger eller andre digitale valutaer. Børser kan godta kredittkortbetalinger, bankoverføringer eller andre former for betaling i bytte mot digitale valutaer eller kryptovalutaer.

Noen meglerhus som også fokuserer på andre eiendeler som aksjer, for eksempel Robinhood og eToro, lar brukere kjøpe, men ikke overføre kryptovalutaer til kryptovaluta-lommebøker. Dedikerte kryptovalutabørser som Binance og Coinbase tillater kryptovalutauttak.

Eksempler 
Tidlig i 2018 rapporterte Bloomberg News de største kryptovalutabørsene basert på volum og estimert inntektsdata samlet inn av CoinMarketCap. Lignende statistikk ble rapportert på Statista i en undersøkelse av Encrybit for å forstå kryptovalutabørsproblemer. Ifølge undersøkelsen er de tre største kryptovalutabørsene Binance, Huobi og OKEX. Andre punkter i undersøkelsen inkluderte problemene som kryptovalutahandlere opplever med kryptovalutabørser og forventningene til tradere. Sikkerhet og høye handelsgebyrer er de største bekymringene. Børsene er alle ganske nye og privateide. Flere rapporterer ikke grunnleggende informasjon som navnene på eierne, økonomiske data eller til og med plasseringen av virksomheten.

Lovgivning 
Innen 2016 oppnådde flere kryptovalutabørser som opererer i EU lisenser under EUs betalingstjenestedirektiv og EUs elektroniske pengedirektiv. Det europeiske råd og Europaparlamentet kunngjorde at de vil utstede forskrifter for å innføre strengere regler rettet mot kryptovalutabørser.

I 2018 fastholdt US Securities and Exchange Commission at «hvis en plattform tilbyr handel med digitale eiendeler som er verdipapirer og fungerer som en "børs", som definert av de føderale verdipapirlovene, må plattformen registrere seg hos SEC som en nasjonal børs eller være unntatt fra registrering». Commodity Futures Trading Commission tillater nå offentlig handel med kryptovalutaderivater.

Blant de asiatiske landene er Japan mer imøtekommende og regelverket krever at det er behov for en spesiell lisens fra Financial Services Authority for å drive en kryptovalutabørs. Kina og Korea er fortsatt fiendtlige, med Kina som forbyr bitcoin-mining og fryser bankkontoer. Mens Australia ennå ikke har kunngjort sine avgjørende forskrifter om kryptovaluta, krever de at innbyggerne rapporterer sine digitale eiendeler for kapitalgevinstskatt.

Referanser 

Kryptovaluta
NM i skihopping 2021

Norgesmesterskapet i skihopping 2021 var en del av Norgesmesterskapet på ski 2021.

Storbakkerennene ble arrangert 18. og 19. januar 2021 av Byåsen Idrettslag, med individuell konkurranse for både kvinner senior, menn senior og menn junior i Granåsen skisenter.

Mesterskapet ble avsluttet med individuelt renn for kvinner senior og menn senior i normalbakke. Rennene ble arrangert den 29. og 30. oktober 2021 av Kollenhopp i Midtstubakken.

Medaljevinnere

Stor bakke

Normalbakke

Referanser 

Skihopping
Hopp 2021
Skihopping i 2021
Sportsarrangementer i Trøndelag
Sportsarrangementer i Oslo
Sport i Trondheim
Rebecca Henderson (kappgjenger)

Rebecca Henderson (født 4. juli 2001) er en australsk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.

I 2021 representerte hun Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der hun ble nummer 38 på 20 kilometer kappgang.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Australske kappgjengere
Deltakere for Australia under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Australia under VM i friidrett 2022
Tereza Ďurdiaková

Tereza Ďurdiaková (født 20. februar 1991) er en tsjekkisk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.

I 2021 representerte hun Tsjekkia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der hun ble nummer 30 på 20 kilometer kappgang.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tsjekkiske kappgjengere
Deltakere for Tsjekkia under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Tsjekkia under VM i friidrett 2022