alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Wittenberg

Lutherstadt Wittenberg, er en by i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt, beliggende ved Elben. Wittenberg har en rekke bygninger fra 1400- og 1500-tallet. Byen ble ett av de viktigste sentra for tysk politikk, kunst og kultur i det 16. århundret. 

Reformasjonen startet her i 1517 da Luther slo opp sine 95 teser på døren til slottskirken. Martin Luther, Philipp Melanchthon og Lucas Cranach den eldre arbeidet her. Luther, Melanchton og Fredrik den vise er gravlagt i byen. Husene til Luther og Melanchton, bykirken og slottskirken er fra 1996 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv som minnesmerker over Luther. 

Wittenberg var hovedstad i den saksiske Kurkreisen og residens for hertugene, senere kurfyrstene av Sachsen-Wittenberg. Senere ble byen også sentrum for kjemisk industri og et viktig jernbaneknutepunkt på strekningene Berlin-Leipzig og Magdeburg-Dresden.

Historie 
 
Den eldste skriftlige dokumentasjon hvor Wittenberg nevnes er fra omkring 1180; byen skal ha blitt anlagt av flamske kolonister ved siden av en borg.

Viktige årstall og datoer 
 1293 Hertug Albrecht II av Sachsen-Wittenberg tildeler Wittenberg byrettigheter.
 1486–1525 Fredrik den Vise residerer i Wittenberg, og byens betydning øker
 1502 Universitetet Leucorea grunnlegges
 1508 Martin Luther kommer til Wittenberg, og blir her teologiprofessor
 31. oktober 1517 Martin Luther slår opp sine 95 teser mot avlatshandelen på kirkedøren til slottskirken, noe som markerer begynnelsen på reformasjonen i Tyskland.
 1518 Melanchthon blir professor (Praeceptor Germaniae)
 1537 Renessansemaleren Lucas Cranach den eldre blir Wittenbergs borgermester.
 1815 Wittenberg blir prøyssisk
 1938 Wittenberg får offisielt tildelt tilnavnet Lutherstadt.

Kultur og severdigheter

Verdensarvsteder 
 Lutherhaus
 Melanchtonhaus
 Schlosskirche
 Stadtkirche Lutherstadt Wittenberg
Slottskirken ble bygget mellom 1490 og 1509, og den indre utsmykningen er utført av Lucas Cranach den eldre og Albrecht Dürer. Etter at Martin Luther etter overleveringene, hadde slått opp sine teser her, varte det inntil 1524 før det ble holdt evangeliske gudstjenester. Under syvårskrigen ble slottskirken ødelagt og deretter gjenoppbygget. Andre severdigheter er Cranachuset og Hundertwasserskolen.

Vennskapsbyer 
 Göttingen (Niedersachsen) siden 1988
 Bretten (Baden-Württemberg) siden 1990
 Springfield (Ohio) USA siden 1995
 Békéscsaba (Ungarn) siden 1999
 Haderslev (Danmark) siden 2004

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Stiftelsen Lutherstiftelsen i Sachsen-Anhalt

Regierungsbezirk Merseburg
Byer i Sachsen-Anhalt
Verdensarven i Tyskland
Byer ved Elben
Sigurd Pettersen

Sigurd Ørjan Pettersen (født 28. februar 1980 i Kongsberg) er en norsk skihopper. Han representerer Rollag & Veggli. Hans største prestasjoner er sammenlagtseieren i hoppuka 2003/2004 der han vant tre av de fire rennene, og seieren i laghopping under VM i skiflyging i 2004.

Ved kommunestyrevalget 2007 var Pettersen kandidat for Arbeiderpartiet i Rollag kommune.

Karriere 

Pettersen debuterte relativt sent i verdenscupen. Under ledelse av den nye hopptreneren, Mika Kojonkoski fra Finland, fikk Sigurd Pettersen sitt endelige gjennombrudd i og med verdenscupseieren på Granåsen skisenter i Trondheim vinteren 2002.

Et av karrierens høydepunkt, hoppukeseieren i 2003/04, var etterlengtet for Hopp-Norge – med unntak av Espen Bredesens seier i 1993/94 måtte man over 30 år tilbake for å finne forrige norske vinner. Pettersen var elev ved NTG Lillehammer i 1997-1999.

Verdenscupseire

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skihoppere
Verdensmestere i skiflyging
Deltakere under Ski-VM 2003
Deltakere under Ski-VM 2005
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2006
Skihoppere under Vinter-OL 2006
Deltakere under Ski-VM 2007
Personer fra Kongsberg kommune
Personer fra Rollag kommune
Kongepokalvinnere i skiidrett
Norgesmestere i skihopp
Fødsler i 1980
Matti Nykänen

Matti Nykänen (født 17. juli 1963, død 4. februar 2019) var en finsk skihopper som i 1980-årene var en dominerende skikkelse i internasjonal hoppsport. Han la opp i 1991.

Karriere som skihopper 
Nykänen var 18 år gammel da han i VM i Holmenkollen i 1982 kunne feire sin første store triumf. Han tok også en tittel i de tre påfølgende verdensmesterskapene, i 1985, 1987 og 1989. 

Etter den første hoppukeseieren i 1983 vant Nykänen sesongen etter gull i storbakken i OL i Sarajevo. I 1985 ble han verdensmester i skiflygning i Planica og hadde dermed gått til topps i alle de viktigste konkurransene. I 1987 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.

Nykänens kanskje aller beste sesong var i 1988 da han etter hoppukeseieren dominerte fullstendig og tok alle tre gullmedaljene i OL i Calgary. Nykänen tok sin siste internasjonale medalje under VM i skiflygning i Vikersund i 1990 med sølv. Da han la opp i 1991 etter ti år som aktiv utøver, hadde han vunnet 46 verdenscuprenn.

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

Etter hoppkarrieren 
Han fikk stadig større alkoholproblemer utover i karrieren sin, og etter at den tok slutt har livet hans vært preget av rusmisbruk. Høsten 2005 ble Nykänen satt i fengsel for å ha slått og mishandlet kona. Da hadde det kun gått fire dager siden han slapp ut fra fengsel, hvor han sonet en dom for å ha knivstukket en mann.

I den biografiske filmen Matti som ble utgitt i 2006, dokumenteres Nykänens tragiske liv etter hoppkarrièren. I filmen tegnes et bilde av en naiv ung Nykänen, som påvirkes av uheldig omgangskrets i mange av hans katastrofale veivalg. Jasper Pääkkönen spiller Matti Nykänen i filmen.

Nykänen døde i Villmanstrand 4. februar 2019, 55 år gammel. Noen måneder før han døde ble han diagnostisert med diabetes. Han skal også ha slitt med bukspyttkjertelbetennelse og han døde av akutt lungebetennelse, ifølge Nykänens familie.

Se også 
 Liste over mestvinnende vinterolympiere
 Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Personer fra Jyväskylä
Finske skihoppere
Olympiske mestere for Finland
Olympiske sølvmedaljevinnere for Finland
Olympiske medaljevinnere i skihopping
Verdensmestere i skihopping
Verdensmestere i skiflyging
Vinnere av Holmenkollmedaljen
Deltakere under Ski-VM 1982
Medaljevinnere under Vinter-OL 1984
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1984
Skihoppere under Vinter-OL 1984
Deltakere under Ski-VM 1984
Deltakere under Ski-VM 1985
Deltakere under Ski-VM 1987
Medaljevinnere under Vinter-OL 1988
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1988
Skihoppere under Vinter-OL 1988
Deltakere under Ski-VM 1989
Deltakere under Ski-VM 1991
Finner dømt for forbrytelser
Montréal

Montréal (engelsk skriveform: Montreal, uttales // på fransk og // på engelsk) er den største byen i provinsen Québec i Canada. Den er også Canadas nest mest folkerike by, etter Toronto, og verdens nest største franskspråklige by etter Paris. Montréal ligger sørvest i Québec, omtrent 200 km sørvest for provinsens hovedstad Québec by og 150 km øst for Ottawa, Canadas hovedstad. Byen ligger på den fluviale øya Île de Montréal («Montréal-øya») ved samløpet av elvene Ottawa og St. Lawrence. 

Totalt 3 635 571 innbyggere (2006) bor i «Stor-Montréal», som blant annet omfatter byene Laval og Longueuil. 52,4 % av innbyggerne har fransk som morsmål, 32,4 % har ulike innvandrerspråk som morsmål, mens 12,5 % har engelsk som morsmål. Omtrent 70% av befolkningen  bruker fransk daglig.

Montréal arrangerte Verdensutstillingen i 1967 (Expo '67), og var vertsby for Sommer-OL 1976. 

Det finnes to franskspråklige universitet i Montréal. Université de Montréal er byens største franskspråklige universitet. Universitetet ligger i området Côte des Neiges, og dekker de fleste fagretninger. Université du Québec à Montréal er et offentlig universitet og del av universitetsnettverket Université du Québec. To engelskspråklige universitet holder til i byen, Concordia University og det meget anerkjente McGill University.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  
 Ville de Montréal
 Université de Montréal
 McGill University

 
Vertsbyer for sommer-OL
Byer ved Saint Lawrence
Bosetninger etablert i 1642
1642 i Nord-Amerika
Verdun

Verdun (fransk uttale: , også kalt Verdun-sur-Meuse, tysk Wirten) er en kommune i departementet Meuse i regionen Grand Est øst i Frankrike. Verdun er underprefektur i departementet, og ligger ved elva Maas på grensen mellom Frankrike og Tyskland.

Stedet er mest kjent for slaget ved Verdun under første verdenskrig.

Historie 

Verdun var siden det 4. århundre bispesete. I 843 ble gjennom traktaten i Verdun grunnlaget for delingen av Frankerriket besluttet, som ble begynnelsen på dagens Tyskland og Frankrike. Frem til høymiddelalderen var Verdun en tysk fjernhandelsby, og bebodd av rike handelsmenn. I det tidlige 11. århundre opplevet byen stor økonomisk oppgang, men i det 13. århundre mistet den betydning. Klosteret og stiftet, en gang motor for urbanisering, var nå bare redusert til krefter som sikret byens overlevelse.

Verdun tilhørte Østfrankerriket og senere det tysk-romerske rike frem til 1553, da den ved traktaten i Chamborg falt til Frankrike. I det 17. århundre ble byen sterkt befestet. Den ble berømt under første verdenskrig som åstedet for det blodigste slaget på vestfronten (ved siden av slaget ved Somme), mellom Frankrike og Tyskland.

Slaget ved Verdun varte fra februar 1916 til desember 1916 og førte ikke til noe for noen av de stridende partene. Det kostet  franske og  tyske soldater livet, mens nesten  ble skadet. Byens minnesmerke over slaget åpnet for besøkende i 1967.

Næringsliv 

Idag lever byen særlig av sin tjenestesektor: turisme, forvaltning, bispedømme. Viktige severdigheter er ved siden av krigskirkegården, omgivelsene og skueplassen for slaget også det nylig renoverte bysentret med yachthavn ved Maas og katedralen med verdensfredssentret i bispepaleet.

Befolkningsutvikling 
Antall innbyggere i kommunen Verdun

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kommunedata INSEE

Kommuner i Meuse
Croix de Feu

Croix de Feu var en fransk nasjonalistgruppe i mellomkrigstiden, senere kjent som Parti Social Français.

Politiske organisasjoner
Fransk politikk
Etableringer i 1927
Opphør i 1940
1927 i Frankrike
Gimle

Gimle kommer fra norrønt og har trolig betydningen le for ild, med referanse til myten om Ragnarok der den gamle verden går under i et flammehav og synker i havet. Gimle skal ha vært en fantastisk gullforgylt sal der menneskene skulle bo trygt etter Ragnarok. I Norge er Gimle et vanlig brukt navn på bygninger og noen stedsnavn:

Bygninger 
Gimle (mytologi), salen i Åsgard fra norrøn mytologi
Gimle gård, gård i Kristiansand
Gimle kino, kino i Oslo
Gimle skole, skole i Bergen
Gimle skule, skole i Fyresdal

Kulturhuset Gimle (Bergen), kulturhus i Bergen
Kulturhuset Gimle, kulturhus i Bodø

Villa Grande, fikk navnet Gimle av Vidkun Quisling da han tok bygget som sin private residens under andre verdenskrig

Geografi 
Gimle (Oslo), strøk i Oslo
Gimle (Tromsø), område i Tromsø
Gimlevang, Gimlemoen og  Gimlekollen er områder i Kristiansand

Annet 
Gimle Basket, basketbalklubb fra Bergen
Den europeiske menneskerettsdomstol

Den europeiske menneskerettsdomstol (forkortet EMD) er en internasjonal domstol som er etablert i medhold av Den europeiske menneskerettskonvensjon (EMK). Domstolen behandler anklager fra enkeltmennesker, grupper av mennesker eller stater om brudd på EMK begått av Europarådets medlemsland. I tillegg til å dømme i enkeltsaker kan domstolen avgi uttalelser om hvordan konvensjonen skal forstås i et konkret tilfelle. Domstolen ble opprettet i 1959 og ligger i Strasbourg i Frankrike. Domstolen består av én dommer fra hvert av Europarådets medlemsland, men dommerne er uavhengige og representerer ikke sin egen hjemstat. Domstolens president er Guido Raimondi fra Napoli. Registrar er svenske Erik Fribergh.

Domstolen har som uttalt mål at konvensjonen skal tolkes dynamisk og endres i tråd med samfunnsendringene. Dette har medført at konvensjonen i mange tilfeller har fått et videre anvendelsesområde enn konvensjonens ordlyd isolert sett skulle tilsi.

Den europeiske menneskerettsdomstol er høyeste instans for innbyggerne i de land domstolen dekker og i en rekke tilfeller har den dømt i strid med de resultater nasjonale domstoler har kommet til, som Norges høyesterett.

Norge og Den europeiske menneskerettighetsdomstolen 

Norge sluttet seg til Den europeiske menneskerettighetsdomstolen 30. juni 1964.

Den europeiske menneskerettsdomstol har siden den ble opprettet i 1959 hatt én norsk president. Det var tidligere høyesterettsjustitiarius Rolv Ryssdal, som var president for domstolen fra 1985 til 1998.

Norges dommere til EMD 
 2019— Arnfinn Bårdsen
 2011—2018 Erik Møse
 2004—2011 Sverre Erik Jebens
 1998—2004 Hanne Sophie Greve
 1973—1998 Rolv Ryssdal, rettens president 1985–1998
 1959—1972 Terje Wold

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Den europeiske menneskerettighetsdomstolen (EMD), via FN-sambandet
 Bibliotek ved EMD
 Dommer ved EMD
 Faktaark om EMDs praksis, på engelsk, fransk og tysk og fem andre språk, men ikke norsk

Europeiske menneskerettsdomstol
Europeiske menneskerettsdomstol
Europeiske menneskerettsdomstol
Europeiske menneskerettsdomstol
Rettsvitenskap i 1959
Mottakere av frihetsprisen (Four Freedoms Award)
Strømsgodset

Strømsgodset er en tidligere kommune i Buskerud som i 1843 ble slått sammen med Skoger. I 1964 ble Skoger og Drammen kommuner slått sammen. Strømsgodset kommune eksisterte bare fra 1838 til 1843. Før 1838 var Strømsgodset en del av Bragernes.

I dag utgjør Strømsgodset den østlige delen av bydelen Gulskogen i Drammen og er et prestegjeld i Drammen prosti. Stedet er mest kjent for Strømsgodset Idrettsforening.

På Sundland ligger det gamle jernbaneverkstedet, hvor Inkubator Sundland AS (senter for næringsutvikling) holder til i dag. Strømsgodset har virksomheter innen trevare, grafisk, handel og service, miljø og mekanisk industri.  

Strømsgodset kirke er en rektangulær kirke bygget i 1843 i tømmer. Arkitekten var Christian H. Grosch som er en av Norges fremste arkitekter gjennom tidene. Strømsgodset kirkes nye orgel i tidlig 1800-tallet romantisk stil ble innviet 28. august 2005.

Dikteren Per Sivle ligger gravlagt på Strømsgodset kirkegård, hvor det også er et minnesmerke over falne under 2. verdenskrig.

Drammens historie
Tidligere kommuner i Buskerud
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1843
Traktaten i Verdun

Traktaten i Verdun av 10. august 843 delte de tre overlevende sønnene av den tysk-romerske keiseren og frankiske kongen Ludvig den fromme hans karolingiske rike i tre kongedømmer. 

Vestfranken ble regjert av Karl II. (Karl den skallete)
Østfranken ble regjert av Ludvig II. (Ludvig den tyske)
Midtriket ble regjert av Lothar I.

Alle brødrene var allerede etablert i hvert sitt kongedømme, Lothar i Italia, Ludwig i Bayern og Karl i Aquitaine. Lothar fikk den sentrale delen, Lavlandene (det nåværende Benelux), Lorraine, Alsace, Burgund, Provence og Italia, og som romersk keiser også overherredømme over brødrenes kongeriker. Ludvig fikk den østlige delen, som utviklet seg til dagens Tyskland, og Karl fikk den vestlige delen, som kom til å utvikle seg til dagens Frankrike.

Selv om traktaten ofte anses som begynnelsen på slutten av Karl den stores rike, reflekterte den i virkeligheten bare fortsettelsen av den frankiske idéen om delelig arv fremfor primogenitur.

Tysklands historie
Frankrikes historie
Hendelser i 843
Wartburg

For bilmerket, se Wartburg (bilmerke)
Wartburg er en borg ved byen Eisenach i den tyske delstaten Thüringen. Borgen ble i 1999 oppført på UNESCOs verdensarvliste.

Historie 
Ifølge legenden ble borgen bygget omkring 1067. Den eldste skriftlige kilde til borgens navn er et dokument fra 1080, der Bruno biskop av Merseburg, nevner «En borg kalt Wartburg».

Under Hermann I (1190–1216) var borgen et hovedsamlingspunkt for tysk diktning. Dikteren Walter von der Vogelweide beskriver hofflivet og mytene om sangerkonkurransen (sangerkrigen) på slottet, og som igjen inspirerte Richard Wagner til operaen Tannhäuser.

Den hellige Elisabeth av Thüringen tilbragte en del av sitt liv her (fra 1211 til 1228).

Martin Luther søkte tilflukt her fra tidlig mai 1521 til mars 1522. I slutten av mai var han blitt lyst fredløs av riksdagen i Worms (se Wormser-ediktet). Under oppholdet oversatte han på 11 uker Det nye testamente fra gresk til tysk.

Johann Wolfgang von Goethe besøkte borgen første gang 1777 og etterlot seg flere tegninger fra det fem uker lange oppholdet.

I 1817 ble 300-årsjubileet for reformasjonen feiret på borgen og det var dessuten fire år etter folkeslaget ved Leipzig. 18. oktober 1817 samlet 500 studenter seg til Wartburgfesten som ble den første borgerlig-demokratiske forsamling i Tyskland. Under mottoet Ære - frihet - Fedreland ( tysk: Ehre - Freiheit - Vaterland) startet de kampen for en nasjonalstat.

Borgen gjennomgikk i perioden 1838 til 1890 en omfattende renovering. Borgen var eiet av erkehertug Carl Alexander og arbeidet ble ledet av arkitekturprofessor Hugo von Ritgen. Wartburgstiftelsen ble etablert i 1922. Borgen ble i perioden 1952 til 1954 gjenstand for omfattende renovering og deler av slottet ble brakt tilbake til romansk stil.

DDR avviklet i 1967 - «året for nasjonale jubileer» - borgens nihundreårsjubileum, 450-årsjubileet for reformasjonen og 150-årsjubileet for Wartburgfesten, den første borgerlig-demokratiske forsamling i Tyskland.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske borger
Verdensarven i Tyskland
Byggverk i Thüringen
EUs politi- og strafferettslige samarbeid

Det politi- og strafferettslige samarbeid var den tredje av Den europeiske unions (EU) tre søyler, også kalt pillarstrukturen. De to øvrige søylene var De europeiske fellesskap og Den felles utenriks- og sikkerhetspolitikk. Samarbeidet ble ved Amsterdam-traktaten i 1999 tilpasset Schengen-samarbeidet.

Historie 
Samarbeidet begynte som TREVI, opprettet som et samarbeid utenfor EU i 1975. 

Ved Maastricht-avtalen fra 1992, ble justis- og rettssektoren – Det Retts- og indrepolitiske samarbeidet (RIA), (engelsk:  Justice and Home Affairs (JHA)) – fellesskapets tredje søyle. 

Amsterdam-traktaten fra 1999, tilpasset samarbeidet med Schengen-avtalen. Da ble ulovlig innvandring, visapolitikk, asylpolitikk og justissamarbeid inkludert.

Organer 
Det er opprettet to organer – Europol og Eurojust – for å bistå EUs medlemsstater i samarbeidet om bekjempelse av internasjonal organisert kriminalitet. Europol begynte sin virksomhet i 1999 mens Eurojust ble opprettet i 2002. Begge organene har hovedkvarter i Haag i Nederland.

Referanser

Eksterne lenker
Stortingsmelding om Norge og Europa ved inngangen til et nytt århundre

Den europeiske unions søyler
Strafferett
Politi
Maas

Se også Meuse (departement).
Maas (tysk og nederlandsk), eller Meuse (fransk), er en 925 km lang elv i Frankrike, Belgia og Nederland. Den springer ut ved Pouilly-en-Bassigny og flyter gjennom Nord-Frankrike, de belgiske Ardennene (Namur, Liège), Nederland (Maastricht) og munner ut i Nordsjøen ved Rotterdam via Bergsche Maas, Amer, Hollandsch Diep.

Selv om verken nasjonalstaten Tyskland eller noen tysk småstat noensinne har grenset mot denne elven, har Maas i patriotisk tysk diktning markert den tradisjonelle vestgrensen for Tyskland (ved Limburg). Dette kommer til uttrykk i strofen «von der Maas bis an die Memel» i det verset av den tyske nasjonalsangen som idag sjelden synges. Hertugdømmet Limburg var dog en del av Det tyske forbund, og et historisk territorium i det tysk-romerske rike.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Aktuell informasjon om Maas i Nederland – Rijkswaterstaat (nederlandsk)

Elver i Nederland
Elver i Belgia
Elver i Frankrike
Maas' vassdragsområde
Grand Ests geografi
Norske Samers Riksforbund

Norske Samers Riksforbund (fork. NSR, nordsamisk: Norgga Sámiid Riikasearvi, lulesamisk: Vuona sámij rijkasiebre, sørsamisk: Nøørjen Saemiej Rijhkesiebrie) er den største samiske organisasjonen i Norge. 

NSR driver kultur-, samfunns- og opplysningsarbeid gjennom sine lokallag og sameforeninger, og stiller til valg til Sametinget. Tjuefire sameforeninger i hele landet er tilknyttet NSR.

NSR ble stiftet i 1968 og har bidratt til oppbyggingen og utviklingen av samisk samfunnsliv og kultur fra før Sametinget ble opprettet. NSR har som mål å forene det samiske folket på tvers av forskjellige særinteresser. Derfor er NSR en partipolitisk og religiøst uavhengig organisasjon. 

NSR har hatt lederskapet i Sametinget siden etableringen i 1989, og har hatt Sametingets presidenter siden etableringen, men ble avløst av Egil Olli (Arbeiderpartiet) i 2007. De har vært Ole Henrik Magga fra Kautokeino (1989–1997), Sven-Roald Nystø fra Tysfjord (1997–2005) og Aili Keskitalo fra Kautokeino i 2005–2007. Keskitalo ble igjen valgt som Sametingets president den 16. oktober 2013.

Liste over ledere 

 Beatrice Fløystad: 2022 –
 Vidar Andersen (konst.): 2021 – 2022
 Runar Myrnes Balto: 2018 – 2021
 Beaska Niillas: 2014 – 2018
 Gunn-Britt Retter (konst.): 2013 – 2014
 Aili Keskitalo: 2008 – 2013
 Silje Karine Muotka: 2006 – 2008
 Martin Urheim (konst.): 2005 – 2006
 Aili Keskitalo: 2003 – 2005 
 Klemet Erland Hætta: 2001 – 2003
 Janoš Trosten: 1998 – 2001
 Geir Tommy Pedersen (konst.): 1997 – 1998
 Sven-Roald Nystø: 1995 – 1997
 Nils Thomas Utsi: 1991 – 1995
 Ragnhild Lydia Nystad: 1985 – 1991
 Ole Henrik Magga: 1980 – 1985 
 Odd Ivar Solbakk: 1979 – 1980
 Peder Andersen: 1976 – 1979
 Odd Mathis Hætta: 1974 – 1976
 Regnor Solbakk: 1971 – 1974
 Johan Mathis Klemetsen: 1969 – 1971

Referanser

Eksterne lenker 
 Norske Samers Riksforbund
Liste over norske landslagstrenere i fotball

Liste over norske landslagstrenere i fotball inneholder en kronologisk oversikt over landslagstrenere for både Norges herrelandslag i fotball og Norges kvinnelandslag i fotball.

På grunn av dårlig økonomi hadde man ikke noen fast ansatt landslagstrener før 1953, men man engasjerte trenere til blant annet OL 1912, 1920 og 1952, og også i noen sommersesonger. Fra 1935 til 1953 var fotballforbundets generalsekretær Asbjørn Halvorsen, lagleder for det norske landslaget. Frem til 1970-tallet ble laget tatt ut av Uttakingskomitéen (UK). Øivind Johannessen var den første landslagstreneren som selv tok ut laget. Svenskene Axel Ahlqvist og Birger Möller var leid inn som kondisjonstrenere 1916, Möller også i 1920.

 S = Antall Seire, U = Uavgjorte, og T = Tapte kamper

Kvinnelandslaget 

 S = Antall Seire, U = Uavgjorte, og T = Tapte kamper

Referanser

Eksterne lenker 
 Fotball.no – A-landslagstrenere herrer
 Fotball.no – A-landslagstrenere kvinner
 SNL.no – Landslagstrenere i herrefotball

 
Norske landslagstrenere i fotball