alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Dronning Blancas vei (Oslo)

Dronning Blancas vei er en vei på Bygdøy (bydel Frogner) i Oslo. Den går fra rundkjøringen ved Bygdøylokket og til Bygdøyveien.

Veien ble anlagt som hovedvei ut til Bygdøy i 1959 samtidig med at Sjølystveien ble anlagt. Den har navn etter Blanka av Namur, Magnus VIIs dronning.

I nr. 1, som er eneste veinummer i bruk, ligger den såkalte Sæterhytten.

Kilder

Eksterne lenker
 Oslo kommunes bydelsoversikt

Veier i Oslo
Veier på Bygdøy
Veier i Oslo oppkalt etter kvinner
Agdergata (Oslo)

Agdergata er en gate i Gamlebyen i bydel Gamle Oslo. Den går som gangvei østover fra Vikengata, skjønt det finnes ikke noe gateskilt på stedet.

Gaten fikk navn i 1896 etter Agder-fylkene (Aust- og Vest-Agder).

Skarpretterboligen 
Agdergata 1 er eneste vegadresse i bruk. Dette er et fredet hus som antas å være fra midten av 1700-tallet, og som går under betegnelsen Skarpretterboligen. Her skal skarpretteren på Galgeberg ha holdt til. Huset ble restaurert i 2002–2003. Pr. oktober 2019 eies eiendommen av Oslo kommune som leier den ut til Omsorgsbygg Oslo KF.

Referanser

Kilder 
 Oslo byleksikon

Eksterne lenker 
 Oslo kommunes bydelsoversikt
 Lokalhistoriewiki

Veier i Oslo
Veier i Gamlebyen (Oslo)
Dorthes vei (Oslo)

Dorthes vei (1-7, 2-18) er en vei på Bygdøy (bydel Frogner) i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Strømsborgveien.

Veien fikk navn i 1955 etter Dorthe(a) Jacobsdatter, som i sin tid eide eiendommen Strømsborg.

Kilder 
 Oslo byleksikon: Dorthes vei

Eksterne lenker 
 Oslo kommunes gateoversikt

Veier i Oslo
Veier på Bygdøy
Veier i Oslo oppkalt etter kvinner
Scatimus

se systematisk inndeling

Scatimus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Små (4-6 millimeter), bredt ovale, blankt svarte skarabider.

Levevis 
Artene lever i skog og er aktive om natten. De blir tiltrukket til ekskrementer.

Utbredelse 
Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Peru i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Understammen Scatimina
 Slekten Scatimus Erichson, 1847
 Scatimus cribrosus Génier & Kohlmann, 2003
 Scatimus cucullatus Erichson, 1847
 Scatimus erinnyos Kohlmann & Solis, 1996
 Scatimus fernandezi Martínez, 1988
 Scatimus furcatus Balthasar, 1939
 Scatimus monstrosus Balthasar, 1939
 Scatimus onorei Génier & Kohlmann, 2003
 Scatimus ovatus Harold, 1862
 Scatimus pacificus Génier & Kohlmann, 2003
 Scatimus quadricuspis Génier & Kohlmann, 2003
 Scatimus simulator Martínez, 1988
 Scatimus strandi Balthasar, 1939

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene
 Bilde av Scatimus ovatus

Møkkskarabider
Dyr formelt beskrevet i 1847
Jan Erik Hansen

Jan Erik Hansen er navnet til flere personer:

Jan Erik Hansen (ishockeyspiller) (født 1940), norsk tidligere ishockeyspiller
Jan-Erik Ebbestad Hansen (født 1946), norsk idehistoriker
Jan E. Hansen (født 1959), norsk kulturjournalist
Jerzy Skolimowski (regissør)

Jerzy Skolimowski (født 5. mai 1938 i Łódź i Polen) er en polsk filmregissør, manusforfatter og skuespiller. Han har vært representant for den nye bølgen innenfor polsk film.

Jerzy Skolimowski studerte ved Filmhøyskolen i Łódź.

Han vant  blant annet Gullbjørnen under Filmfestivalen i Berlin i 1967 for filmen Le départ.

I 1978 mottok han Grand Prix Spécial du Jury under Filmfestivalen i Cannes for filmen Skriket og Juryens Spesialpris under Filmfestivalen i Venezia for Essential Killing i 2010.

Jerzy Skolimowski mottok Gulløven-ærespris under Filmfestivalen i Venezia i 2016.

Filmografi (utvalg) 
 1965 - Rysopsis
 1965 - Walkower
 1966 - Bariera
 1967 - Ręce do góry/Hands Up!
 1967 - Le départ 
 1970 - Napoleons husar 
 1970 - Badeanstalten 
 1972 - Min deilige, umoralske tante 
 1978 - Skriket
 1982 - Svart arbeid
 1984 - Suksess etter beste hevn
 1985 - Fyrskipet
 1989 - Torrents of Spring
 2008 - Cztery noce z Anna
 2010 - Essential Killing
 2015 - 11 minut (11 minutes)

Referanser

Litteratur 
  Grodź , Iwona , Jerzy Skolimowski , seria: Ludzie Polskiego Kina, Wydawnictwo Więź, Warszawa 2010, ISBN 978-83-60356-81-4.

Eksterne lenker 
 
 
  Jerzy Skolimowski - www.culture.pl
   Jerzy Skolimowski - www.filmweb.pl

Polske regissører
Personer fra Łódź
Alumni fra Filmhøyskolen i Łódź
RMS «Titanic»s vrak

RMS «Titanic»s vrak ligger omtrent  sørøst for kysten til Newfoundland i en dybde på cirka . Vraket havnet der etter at RMS «Titanic» kolliderte med et isfjell og sank under sin jomfrutur fra Southampton til New York i april 1912. Siden den gang har det kommet utallige forslag om å få vraket opp til overflaten igjen, men det har blitt nedstemt av folk som mente at det var en forstyrrelse av et «hvilested».

1. september 1985 ble vraket lokalisert og fotografert på 3797 meters dyp av et fransk-amerikansk team under ledelse av Robert D. Ballard. Oppdagelsen skapte store overskrifter verden rundt, og førte til en større interesse for skipet. Et knapt år senere returnerte Ballard til vraket med en ny ekspedisjon. Han landet med ubåten DSV «Alvin» på «Titanic»s dekk, og utforsket og fotograferte hele vraket og vrakrestene i området omkring i detalj. I etterkant av dette har tallrike ekspedisjoner vært gjennomført for å fotografere og ta opptak av skipet, og, kontroversielt, for å hente ut dyrebare gjenstander.

Selv om mange gjenstander har blitt hentet opp i fra skipet og er blitt bevart, faller vraket gradvis mer og mer sammen, ettersom støpejernet i skipet blir spist av metallspisende mikrober kalt Halomonas titanicae. Det forvandles til oksid i en hastighet på 0, 5 – 1 tonn per dag (forutsatt en titusendels tomme per dag på alle overflater). Etter hvert vil «Titanic» kollapse i en haug med jern- og stålfragmenter. Omsider vil det ikke være igjen noe mer enn en rustflekk på havbunnen, med de resterende delene av skipets skrog sammen med hennes holdbare beslag, som for eksempel propellene, gangspillene og telemotorene.

Referanser

Litteratur 
 
 
 
 
 
 

RMS «Titanic»
Skip fra 1911
Sjøulykker i 1912
Artikler i sjøfart-prosjektet
Barbara Sass

Barbara Sass-Zdort (født 14. oktober 1936 i Łódź, død 2. april 2015 i Warszawa ) var en polsk filmregissør, teaterregissør og manusforfatter.

Hun studerte ved Filmhøyskolen i Łódź, hvor hun óg underviste i årene 1991–1994.

Sass mottok flere nasjonale og internasjonale priser. Hun skrev manus til de fleste av sine filmer.

Den polske skuespillerinnen Dorota Stalińska har spilt hovedroller i mange av hennes filmer.

Filmografi (utvalg) 
 1980 - Bez miłości
 1981 - Debiutantka
 1982 - Krzyk
 1990 - Historia niemoralna
 1993 - Pajęczarki
 1995 - Pokuszenie
 1999 - Jak narkotyk

Referanser

Eksterne lenker 
   Barbara Sass - www.culture.pl
 

Polske regissører
Personer fra Łódź
Alumni fra Filmhøyskolen i Łódź
Henrik Schyffert

Per Henrik Schyffert, opprinnelig Nilsson, født 23. februar 1968 i Ronneby, er en svensk programleder, komiker, artist og manusforfatter. Han er tidligere medlem av Killinggänget, Hassangänget og rockgruppen Whale.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Svenske komikere
Svenske programledere
Martin Tungevaag

Martin Tungevaag, også kjent under artistnavnet Tungevaag, er en norsk artist, musikkprodusent og DJ. Han kommer opprinnelig fra Stadlandet helt nord i Sogn og Fjordane, men bor nå i Ålesund.

Han har oppnådd stor suksess i Europa og Asia med låtene «All For Love», «Million Lights», «Samsara» og «Play». Siste nevnt er sammen med Alan Walker og K-391. 

I 2015 ble han nominert til Spellemannprisen 2014 i klassen årets hit med låten «Samsara 2015». Senere ble han nominert til årets EDM artist på Grammis 2019 i Sverige med låten «All For Love». Sammen med CLMD ble han nominert til både P3 Gull 2020 og Spellemannprisen 2020 i klassen beste låt for «DANCE».

Diskografi

Singler

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske plateprodusenter
Norske DJer
Mot ukjent land. Norvegia-ekspedisjonen 1929/30

Mot Ukjent Land. Norvegia ekspedisjonen 1929/30 er en norsk dokumentar om den tredje Norvegia-ekspedisjonen til Antarktis, utrustet av konsul Lars Christensen i Sandefjord. Filmen ble produsert av produsert av A/S Norvegia Film Co. 

Ekspedisjonens leder, Hjalmar Riiser-Larsen, ga ut en bok på Gyldendal i 1930 med samme tittel som filmen. Boken gir en beskrivelse av ekspedisjonens reiserute og oppdagelser, og er illustrert med bilder som også finnes i filmen.

Litteratur
 Filmen i Norge: norske kinofilmer gjennom 100 år. Utgitt av Gyldendal i samarbeid med Det norske filminstituttet, 1995. Komplett liste over alle kinofilmer 1907-1995 med plot og utdrag av samtidige filmanmeldelser.

Norske dokumentarfilmer fra 1930-årene
Filmer fra 1930
Norske dokumentarfilmer
Antarktis' historie
Artikler i Antarktis-prosjektet
Cecilie Liane

Cecilie Bratteland Liane (født 13. juli 1991) kommer fra Froland, Aust-Agder) og vokste opp i Froland Idrettslag hvor hun begynte med fotball som 8-åring. Hun spilte på guttelaget frem til hun ble 16 år. I 2005 var hun med å tape uoffisielt NM for Os, etter straffespark. Året etter var hun med å vinne Norway cup, og ble i finalen kåret til finalens beste spiller.

I 2007 hentet Amazon Grimstad Liane til Toppserien, hvor hun debuterte mot Team Strømmen i 0-2 tap. Dette året spilte hun 14 kamper som debutant og scoret 1 mål. I 2008 sesongen spilte hun 20 kamper og scoret 2 mål. Dette året ble hun etablert som toppseriespiller. Hun spilte i Amazon Grimstad frem til Kolbotn ønsket henne før 2010 sesongen, med Dan Eggen som trener. Her etablerte hun seg med en gang som høyreback, og har spilt fast der frem til i dag (november2014). Hun står totalt med 56 kamper for Amazon Grimstad og 113 for Kolbotn, totalt 169 toppkamper for de to klubbene.

På Landslaget debuterte hun i Finland for J16 landslaget og har siden fulgt alle landslags klassene opp til U23 landslaget. Hun har totalt 52 U-landskamper, og scoret 5 mål fra sin back posisjon.

Cecilie Liane er for tiden bosatt i Oslo, ved Carl Berners plass, og studerer ved Norges Idretts Høyskole. Hun har fra før studert ved Gymnaset i Grimstad i to år og ett halvt år, før hun dro til Wang, det siste halvåret, da hun dro til Kolbotn som spiller.

Referanser

Eksterne lenker

 Om Cecilie Bratteland Liane, fra nettstedet altomfotball.no

Norske damelandslagsspillere i fotball
Norske fotballspillere
Fotballspillere for Amazon Grimstad FK
Fødsler i 1991
Personer fra Froland kommune
Trichillum

se systematisk inndeling

Trichillum er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Små (3-4 millimeter), ovale, blankt metalliske skarabider. Kroppen har rader av korte, kraftige, lyse, oppstående børster.

Levevis 
Artene lever i tropisk skog. Disse små billene har noe ulike strategier for å komme til møkka de lever på. Noen stjeler møkk som er gravd ned av andre biller (kleptoparasitter), andre kan finnes i pelsen på dovendyr og nyttiggjør seg trolig gjødselen disse med jevne mellomrom legger fra seg.
Disse billene kan også finnes på åtsler.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika, mest i den sørlige delen, men én art er funnet så langt nord som Colombia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Understammen Scatimina
 Slekten Trichillum Harold, 1868
 Trichillum adjunctum Martinez, 1967
 Trichillum arrowi Saylor, 1935
 Trichillum cordobense Vaz-de-Mello & Génier, 2005
 Trichillum depilatum Balthasar, 1942
 Trichillum externepunctatum Preudhomme de Borre, 1880
 Trichillum halffteri Martinez, 1967
 Trichillum heydeni Harold, 1868
 Trichillum morellii Verdu & Galante, 1997
 Trichillum pauliani Balthasar, 1931
 Trichillum pseudoarrowi Vaz-de-Mello & Génier, 2005
 Trichillum tishechkini Vaz-de-Mello & Génier, 2005

Kilder 
 Verdú, J.R. & Galante, E. (1997) A new Trichillum Harold (Coleoptera: Scarabeidae) from Uruguay. The Coleopterists' Bulletin 51(1): 93-98.

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene
 Bilder av to eksemplarer

Møkkskarabider
Dyr formelt beskrevet i 1868
Coptorhina

se systematisk inndeling

Coptorhina er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i soppbiter som de graver ned.

Utseende 
Middelsstore (8-20 millimeter) svært kraftige, blankt brunsvarte til svarte skarabider. Kroppen er høyt hvelvet, disse artene ligner overflatisk på de store artene i slekten Heliocopris men er neppe nært beslektet med dem. Hos hannen er det store, skovlformede hodet trukket ut til to store tenner foran (men ingen horn i pannen). Pronotum er høyt hvelvet med en stor uthulning bak hodet. Dekkvingene er hvelvede med fine lengdefurer. Det er betydelig størrelsesvariasjon innen arten.

Levevis 
Larvene til denne slekten utvikler seg ikke på gjødsel som vanlig for gjødselgravere (Scarabaeinae), men derimot på sopp. De voksne samler sammen biter av sopp som de ruller sammen til en ball om blir gravd ned og dekket med leire. På denne legges eggene, og larvene utvikler seg. Det er interessant at billene har beholdt gruppens vanlige adferdsmønster med å grave ned en ball av mat for larvene, men har skiftet til en annen matkilde (sopp i stedet for gjødsel).

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sentrale og sørlige Afrika, mot nord til Etiopia.

Systematisk inndeling 
Slektens systematiske plassering synes noe usikker.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Slekten Coptorhina Hope, 1835
 Coptorhina angolensis Arrow, 1906
 Coptorhina auspicata Péringuey, 1901
 Coptorhina davidi Janssens, 1939
 Coptorhina excavata Frolov, Akhemtova & Scholtz, 2008
 Coptorhina klugi (Hope, 1833)
 Coptorhina nanus Péringuey, 1888
 Coptorhina nitefacta Gillet, 1932
 Coptorhina nitidipennis Boheman, 1857
 Coptorhina parva Sharp, 1875

Kilder 
 Frolov, A.V. Akhmetova, L.A. og Scholtz, C.A. (2008) Revision of the obligate mushroom-feeding African dung beetle genus Coptorhina Hope (Coleoptera: Scarabaeidae: Scarabaeinae). Journal of Natural History 42: 1477-1508.

Eksterne lenker 
 
 Bilde og utbredelseskart for Coptorhina klugi
 Liste over artene

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 1835
Sarophorus

se systematisk inndeling

Sarophorus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i soppbiter som de graver ned.

Utseende 
Små til middelsstore (5-10 millimeter), avlange, brunsvarte skarabider. Oversiden er tett og grovt punktert, pronotum gjerne med spredte skjell og litt uregelmessige, blanke knøler, dekkvingene ofte med opphøyde lengderibber eller avlange knøler.

Levevis 
Lite synes kjent om biologien til denne slekten, som kan forekomme både i buskdominert lende og mer åpne områder, oftest noe høytliggende. Muligens lever artene på forholdsvis gammel, inntørket gjødsel og/eller gamle, inntørkede kadavere.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika, et par av artene går så langt nord som Tanzania og den Den demokratiske republikken Kongo.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Slekten Sarophorus Erichson, 1847
 Sarophorus angolensis Frolov, 2004
 Sarophorus bidentatus Frolov & Scholtz, 2003
 Sarophorus carinatus Frolov & Scholtz, 2003
 Sarophorus cicatricosus Péringuey, 1901
 Sarophorus costatus Fåhraeus, 1857
 Sarophorus latus Frolov & Scholtz, 2003
 Sarophorus nitidus Frolov & Scholtz, 2003
 Sarophorus punctatus Frolov & Scholtz, 2003
 Sarophorus striatus Frolov & Scholtz, 2003
 Sarophorus tuberculatus (Laporte de Castelnau, 1840)

Kilder 
 Nettside om slekten

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Møkkskarabider
Dyr formelt beskrevet i 1847
Munklia Hoppsenter

Munklia hoppsenter er et hoppsenter som ligger på Båsmoen, i Mo i Rana. Munklia er et av to hoppsenter i Mo i Rana. Det andre hoppsenteret heter Fageråsbakken og ligger i Langneset. Munklia hoppsenter består av til sammen 5 bakker, med K-punkt 10, 15, 25, 35, 45 og 60. Bossmo & Ytteren IL er eneeier av senteret.

Bakkerekorden er 62,5 m satt av Morten Ågheim fra Mo i Rana under hovedlandsrennet i 1996.

Historie

Dugnadsarbeidet startet i 1974 med opparbeiding av bakken, og reising av lyktestolper. En dommertribune ble også bygd. Denne bakken ble kalt "Seksa" og skulle ha en hopplengde på noe over 30 meter. De neste årene ble "Lillebakken" bygd, deretter startet man på de nåværende storbakkene og "Seksa" falt bort. Arbeidet med hoppbakkene startet i juni ved at Øijord & Aanes stilte maskiner til disposisjon for maskinførerlinjen ved Selfors videregående skole i Mo i Rana. Dette kom i gang som et samarbeid mellom arbeidsmarkedsetaten og idrettslaget Bossmo & Ytteren. Bakken ble kostnadsberegnet til 15 millioner kroner. De totale byggekostnadene endte på 5,2 millioner kroner. Innen vinteren 1989 ble Munklia Hoppsenter ferdigstilt med 5 hoppbakker, med høyeste K-punkt på 60 meter.

I Munklia finnes det plast i K10 og K15 bakkene som gjør det mulig å bruke disse om sommeren.

Bakkene ble bygd som et rekrutteringsanlegg for unge hoppere, og ble en viktig rekrutteringsarena for hoppsporten i Rana. Det finnes planer om å bygge en bakke med K55 punkt og de resterende bakker skal få plast. Grunnet svak økonomi og lav aktivitet har dette ført til komplikasjoner ved disse byggeplanene.

Arrangementer

Bakken har blant annet blitt benyttet til kretsmesterskap i 1974 og 1975, og i 1996 ble det arrangert Hovedlandsrenn.

Utenlandske deltakere

Det har også vært arrangert nordnorsk kombinert karusell, hvor verdenselitehoppere som Takanori Kono, Sylvain Guillaume, Fred Børre Lundberg og Fabrice Guy var noen av deltakerne.

Referanser

Hoppbakker i Norge
Idrettsanlegg i Nordland
Sport i Rana
Byggverk i Rana
Sandstråblom

Sandstråblom (Helichrysum arenarium) er en plante i kurvplantefamilien.

Den er en lav, flerårig urt med sølvgrå stengler og blader. Stenglene er opptil 30 cm lange og vokser opprett fra en forgrenet hovedrot. De gule blomsterkurvene sitter i tette, 2–5 cm brede kvaster. Blomstene er omgitt av gulaktige eller rødoransje kurvdekkblad. Planten vokser på tørre steder med sand.

Sandstråblom er utbredt i Mellom- og Øst-Europa vestover til Frankrike og finnes også noen steder i Sibir, Sentral- og Sørvest-Asia. Den vokser nordover til Skåne, Halland, Öland og Gotland i Sverige.

Litteratur 
 Den virtuella floran: Hedblomster Besøkt 27. oktober 2014.

Eksterne lenker 
 

Kurvplantefamilien
Carl Schiøtz

Carl Schiøtz (født 2. november 1877 på Hamar, død 20. september 1938 i Oslo) var en norsk lege, kjent for å ha satt sammen Oslofrokosten som ble innført omkring 1930.

Schiøtz ble født i Hamar som sønn av bankmann Jonas Schanche Kielland Schiøtz (1841–1901) og hans kone Hanna Minda Constance Øvergaard. Han var bror til Johannes Henrik Schiøtz. Han ble i 1906 gift med distriktlegens datter Borghild Hannestad (1882–1952).

Etter examen artium 1896 fra Hamar katedralskole ble han cand.med. i 1904 og jobbet litt rundt om kring, før han fra 1907 til 1914 var fast kommunelege i Nes på Ringsaker.  Etter å fra 1913 ha studert strumaen i mjøsbygdene flyttet han atter til Kristiania for å virke ved Rikshospitalet som reservelege, universitetsstipendiat og som skolelege, fra 1918 endog sunnhetsinspektør, det året han mottok en dr.med. for avhandlingen En undersøkelse av 10 000 norske skolebarn, særlig med hensyn til vekstforhold. Fra 1931 var han professor i hygiene og bakteriologi.

Han var i 1916 blitt landets første bedriftslege (ved Freia Chocoladefabrik). Han var også redaktør for Tidsskrift for Den norske lægeforening fra 1929, samt redaktør for Sundhetsbladet fra 1927 til 1934 og for Liv og Sundhet fra 1934. Fra 1935 var han innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Ellers ble han ridder av Dannebrogordenen og den svenske Nordstjärneorden og kommandør av Finlands Vita Ros Orden.

Han fikk han tuberkulose og døde i 1938.

Utgivelser 
Se digitaliserte bøker hos Nasjonalbiblioteket
 Helserøkt Lærebok i hygiene''

Referanser 

Norske leger
Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Alumni fra Universitetet i Oslo
Personer fra Hamar kommune
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Norske redaktører
Dannebrogordenen
Nordstjerneordenen
Finlands hvite roses orden
Pikene på Broen (firma)

Pikene på Broen er et selskap etablert i 1996 av kunstkuratorer og produsenter basert i Kirkenes. Gjennom sine prosjekter ønsker de å skape møteplasser og bygge bro på tvers av landegrenser og kunstsjangere. Deres motto er å bringe verden til Barents og Barents ut i verden. Selskapet startet blant annet en serie av kunstprosjekter kalt «Border Crossing Exercises» som gjennomføres i Barentsregionen og i andre europeiske grenseregioner.

Pikene på Broens viktigste prosjekter er kulturfestivalen «Barents Spektakel», «Barents Art Triennale», «Transborder Cafe» og «BAR International artists-in-residency program».

I 2009 ble Pikene på Broen tildelt Eckbos Legaters kulturpris for 2009. I juryens konklusjon stod det blant annet: «Pikene på Broen har hatt et stort bidrag i å gjøre Kirkenes til en av de viktigste byer i Norge og har gjennom sine kunstprosjekter utfordret vår forståelse av geopolitikk, senter og periferi.»

Barents Spektakel
«Barents Spektakel» er en samtidskunstfestival som ble arrangert første gang i 2003. Den arrangeres ved grensen mellom Norge, Russland og Finland. 

Festivalen er hovedsakelig en samtidskunstfestival, men den er også en musikkfestival med hovedfokus på norske og russiske musikere såvel som lydkunstnere.  
 
I 2015, blir festivalen Barents Spektakel nummer 11 i rekken av festivaler arrangert av Pikene på Broen i Kirkenes.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kultur i Kirkenes
Festivaler i Troms og Finnmark
Mutisme

Mutisme innebærer en psykisk eller fysisk fremkalt manglende evne til å snakke - stumhet. Mutisme kan forårsakes av psykologiske, psykiatriske eller nevrologiske forstyrrelser. Ordet mutisme kommer fra det latinske ordet mutus, som betyr stillhet.

Se også 
 Selektiv mutisme

Kognisjon
Handikap
Muntlig kommunikasjon
Garda (italiensk kommune)

Garda er en kommune ved Gardasjøen, i provinsen Verona, regionen Veneto nordøst i Italia. Byen er av de mer karakteristiske byene på østsiden av Gardasjøen. Byen ligger 32 km fra Verona. Gardas historiske bysentrum er fortsatt intakt, og hovedinntekten til byen er turisme.

Nabokommuner 
 Bardolino
 Costermano
 Manerba del Garda
 San Felice del Benaco
 Torri del Benaco

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Garda: turistinformasjon
 Interaktive panoramautsikt i 360°

Kommuner i provinsen Verona