alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Det demokratiske borgerparti

Det demokratiske borgerparti (tsjekkisk: Občanská demokratická strana, ODS. ) er et konservativt politisk parti i Tsjekkia. Det er det største høyreorienterte partiet i landet med 53 av 200 mandater i Deputertkammeret, 25 av 81 mandater i Senatet og 9 av 22 tsjekkiske representanter i Europaparlamentet.

ODS betegnes gjerne som liberalkonservativt, og er utpreget kritisk til europeisk integrasjon. ODS har hatt Det konservative parti i Storbritannia som forbilde, og begge partiene er med i Alliansen av europeiske konservative og reformister (AECR). ODS ble dannet av Václav Klaus i 1991, og tok utgangspunkt i den fløyen i Borgerforum som var tilhengere av økonomisk liberalisme. ODS vant valget i 1992, og har sittet i regjering mesteparten av tiden etter delingen av Tsjekkoslovakia. Petr Nečas har vært partileder og var statsminister 2010–2013.

Historie 
ODS er den viktigste arvtageren etter Borgerforum, og ble stiftet i april 1991, etter at Borgerforum (Občanské fórum) hadde delt seg i tre hovedfraksjoner. Bakgrunnen for splittelsen var uenighet om Borgerforums politiske profil. Dissidentfløyen rundt daværende president Václav Havel ønsket fortsatt å ha rom for ulike politiske strømninger, mens de såkalte «disponentene», med Václav Klaus i spissen, ville rendyrke en liberalkonservativ profil og bygge opp et normalt politisk parti. Klaus vant frem, og man fikk deretter en splittelse av Borgerforum. Den andre partidannelsen, sosialliberale Borgerbevegelsen (Občanské Hnutí), ble aldri noen varig kraft i tsjekkisk politikk.

Ledere 

 Petr Fiala 2014-d.d.
 Martin Kuba 2013
 Petr Nečas 2010–2013
 Mirek Topolánek 2002–2010
 Václav Klaus 1991–2002

Valghistorikk

Noter

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Tsjekkia
Politiske partier etablert i 1991
Ørjan Nordhus Karlsson

Ørjan Nordhus Karlsson (født 17. april 1970 i Bodø) er en norsk forfatter og avdelingsleder i Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap.Karlsson er utdannet cand.polit. i sosiologi ved Universitetet i Oslo og har tatt Hærens befalsskole. Han har tjenestegjort syv år i Hæren, blant annet i UNPROFOR i Makedonia.

I 2022 ble han nominert til krimprisen «Sølvkniven», en krimpris som deles ut årlig i forbindelse med krimfestivalen «Blodig alvor i landsbyen» i Randaberg, for sin spenningsroman Rød stjerne.

Bibliografi 
 Gruve 13 – spenningsroman, ForfatternesForlag (2004)
 Goliat – spenningsroman, Juritzen (2008)
 Sharba – spenningsroman, Juritzen (2009)
 Fredsmekleren – spenningsroman, Juritzen (2011)
 Gerhardsens testamente – kriminalroman, Juritzen (2012)
 Hauges direktiv – kriminalroman, Juritzen (2013)
 Huset mellom natt og dag – science fiction-roman, Vendetta (2014)
 Kongens råd – kriminalroman, Gyldendal (2015)
 Tidsrosen – spenningsroman for ungdom, Lansetrilogien 1, Gyldendal (2015)
 Speilets bakside – science fiction-roman, Huset mellom natt og dag 2, Vendetta (2016)
 Sjelenes brønn – spenningsroman for ungdom, Lansetrilogien 2, Gyldendal (2016)
 Nattspeilet – roman for ungdom, Bifrost 1, Gyldendal (2017)
 Ylva og myldermørket – roman for ungdom, Bifrost 2, Gyldendal (2018)
 Soldathjerte – roman, Gyldendal (2018)
 Hvit armada – spenningsroman, Gyldendal (2019)
 Den lengste dagen – science fiction-roman, Huset mellom natt og dag 3, Gyldendal (2019)
 Blå storm – spenningsroman, Gyldendal (2020)
 Dragedalen – roman for ungdom, Bifrost 3, Gyldendal (2020)
 Rød stjerne – spenningsroman, Gyldendal (2021)
 Det siste stykket hjem – kriminalroman, Gyldendal (2022)

Referanser

Kilder 
 Presentasjon av Ørjan Nordhus Karlsson i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 
 

Norske romanforfattere
Norske krimforfattere
Norske forfattere av fantastisk litteratur
Norske science fiction-forfattere
Personer tilknyttet Norsk Folkehjelp
Personer fra Bodø kommune
Fødsler i 1970
Ole Kristian Ruud

Ole Kristian Ruud (født 2. oktober 1958 i Lillestrøm) er en norsk musiker (klarinett) bosatt på Skedsmokorset, kjent som leder av det meste av nasjonens symfoniorkestre.

Han studerte klarinett med Richard Kjelstrup ved Norges musikkhøgskole, tok tilleggsfag i direksjon under Arvid Fladmoe som anbefalte ham videre studier i direksjon ved 
Sibeliusakademiet (1983–85). Han debuterte i hovedstaden ved Nationaltheatret i en oppsetning av Peer Gynt (1985), og har ledet Oslo Filharmoniske Orkester flere ganger (1986–), var kunstnerisk leder for Nordnorsk Kammerorkester og dirigentstipendiat ved Østlandets Musikkonservatorium. Han ledet Trondheim Symfoniorkester (1987–95), Norrköping symfoniorkester (1996–99), og var kunstnerisk leder for Stavanger Symfoniorkester (2000–02).

Ruud ble professor i dirigering ved Norges musikkhøgskole (1999). Videre er han leder for Ungdomssymfonikerne og musikalsk ansvarlig for Spelet om Heilag Olav. Også Forsvarets Stabsmusikkorps og Kringkastingsorkestret har vært ledet av Ruud.

Han har gitt ut en rekke plater, blant annet en serie Grieg med Bergen Filharmoniske Orkester.

Premier 
 Griegprisen 1992 med statuett og 25 000 kroner
 Musikkritikerprisen 1992/93
 Gammlengprisen 1994
 Lindemanprisen 1994
 Griegprisen 2007 delt med Bergen Filharmoniske Orkester

Referanser

Eksterne lenker  

Norske dirigenter
Norske klarinettister
Norske musikkprofessorer
Personer fra Skedsmo kommune
Moray Firth

Moray Firth (skotsk gælisk: An Cuan Moireach eller Linne Mhoireibh) er et stort, trekantet innløp eller «fjord» (firth) på østkysten av Skottland mot Nordsjøen. Moray Firth er Skottlands største «fjord». Munningen er mellom Duncansby Head (nær John o' Groats) i nordøst og Fraserburgh i sørøst, i bunnen ligger Inverness. Den kaledonske kanal forbinder Moray Firth med Firth of Lorn på den skotske vestkysten.

Tre regioner i Skottland har kyst ved Moray Firth, Highland, Moray og Aberdeenshire. De største sidearmene til Moray Firth er Dornach Firth, Cromarty Firth og Beauly Firth, alle på vestsiden av fjorden. Elvene Spey og Ness renner ut i Moray Firth. Fjorden har mer enn 800 km med kystlinje, mye av denne er klipper. En egen delfinart, tumlere, rundt 130 stykker av dem, har opphold i fjorden. De kalles også for Moray Firth-delfiner.

Moray Firth er i praksis to fjordarmer, den indre Moray Firth 57°33′N 04°09′W, som tradisjonelt er kjent som Firth of Inverness, og den ytre Moray Firth som er mer åpen Nordsjøhav. Navnet «Firth of Inverness» er sjelden benyttet på moderne kart, men strekker seg fra Beauly Firth i vest til Chanonry Point i øst. Moray Firth er synbar fra betydelig avstand, inkludert en langdistanseutsyn fra så lang øst som Longman Hill. Fra Buckie på en klar dag er det mulig å se Wick helt i nord av Skottland som er mer 80 km unna. Fra Lossiemouth er det mulig å se fjellene ved Caithness og fjellene er lett å identifisere, den ene er Morven og den andre er Scaraben.

Moray Forth er et geologisk sedimentasjonsbasseng som utgjør en del av Nordsjøen. Bassenget ble dannet ved rifting i slutten av juratiden og begynnelsen av krittiden. Nordsjøriften er en trippel rift, med armer som danner Vikinggraben, Sentralgraben og Moray Firthbassenget. Den NØ-SVlige svakhetssonen ble utviklet i perm-trias-tiden og kan følges videre mot sørøst langt Great Glenforkastningen.

Referanser

Litteratur 
 Hogan, C. Michael (2008): Longman Hill, Modern Antiquarian
 WDCS (2008): The Moray Firth Wildlife Centre

Eksterne lenker 

 Britiske myndigheters nettsted for Moray Firth som et beskyttet område
 Skotske myndigheters om håndtering sel i Moray Firth 
 Bevaring av hval og delfin Moray Firth
 The Moray Firth Partnership

Fjorder i Skottland
Highland
Moray
Aberdeenshire
Ramsarområder i Skottland
Lars Oftedal (1877–1932)

Lars Oftedal (født 3. januar 1877 i Stavanger, død 19. april  1932) var en norsk avisredaktør og statsråd for partiet Venstre.

Lars Oftedal var statsråd i Sosialdepartementet i Otto Albert Blehrs andre regjering som tiltrådte 22. juni 1921. Fra 20. oktober 1922 ble han flyttet til Handelsdepartementet der han satt ut regjeringsperioden til 5. mars 1923. Han ble igjen leder av Sosialdepartementet i Johan Ludwig Mowinckels første regjering fra 25. juli 1924 til 4. mars 1926, og ledet Handelsdepartementet i Mowinckels andre regjering fra 15. februar 1928 til 11. mai 1931.

Fra 1916 til 1918 var Oftedal vararepresentant til Stortinget for Holmen krets i Stavanger. Han møtte noen uker i 1917. Han ble innvalgt som fast representant i 1922 og 1925 for kjøpstedene i Vest-Agder og Rogaland. Han var igjen vararepresentant 1928–30. Som fast representant var han medlem av sosialkomiteen.

Oftedal tok juridisk embetseksamen i 1899 og var redaktør for Stavanger Aftenblad fra 1900 til 1921. Han gjorde avisen til et ledende organ for Venstre på Vestlandet. Han satt i Stavanger bystyre fra 1908 til 1921, i formannskapet fra 1914.

Han var sønn av sogneprest og redaktør Lars Oftedal og hustru Olava Mathilde Ohlsen. Det er reist en statue til minne om ham i Stavanger sentrum.  Han var gift med Alice Stephansen (1877–1938) og hadde barna Sven Oftedal, Christian S. Oftedal og Per Oftedal.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  

Norske sosialministre
Norske handelsministre
Norske statsråder 1905–1940
Venstre-statsråder
Stortingsrepresentanter 1922–1924
Stortingsrepresentanter 1925–1927
Stortingsrepresentanter fra Venstre
Stortingsrepresentanter for kjøpstedene i Vest-Agder og Rogaland fylker
Lokalpolitikere i Stavanger
Venstre-politikere i Rogaland
Norske redaktører
Norske jurister
Personer fra Stavanger kommune
Mallaig

Mallaig (skotsk gælisk: Malaig, avledet fra norrønt, Melvik, «sandbankebukta») er en by og havn i Lochaber på vestkysten av regionen Highland i Skottland. Den er lokalisert like nord for Arisaig og sør for Loch Nevis. Byen er knyttet til Fort William ved veien A830 – «Road to the Isles» (Veien til øyene). Byen er et viktig trafikk-knutepunkt ved at den er endestasjon for grenen av jernbanelinja West Highland Line som går vestover fra Fort William. Mallaig er også en viktig fiskerihavn. Størrelsen er dog beskjeden med kun 660 innbyggere i henhold til beregnet folketall for 2020.

Byutvikling 

Landsbyen Mallaig ble grunnlagt på 1840-tallet da Lord Lovat (1802–1875), eier aveiendommen  North Morar Estate, utparselerte gården Mallaigvaig i 17 deler og oppmuntret leietakerne hans til å flytte til den vestlige delen av halvøya og tilvenne seg til fiske som et levevis. Befolkningen og den lokale økonomien ekspanderte raskt på 1900-tallet med ankomsten av jernbanen.

Ferger drevet av Caledonian MacBrayne og Western Isles Cruises seiler fra havnen til Armadale på øya Skye, Inverie i Knoydart, Lochboisdale på South Uist og til Small Isles-øyene Rùm, Eigg, Muck og Canna. Mallaig er den viktigste kommersielle fiskehavnen på vestkysten av Skottland, og var på 1960-tallet den travleste sildehavnen i Europa. Mallaig var stolte på den tiden av sine berømte tradisjonelt røkte kippers (røkt sild), fiskehandleren Andy Race leverte fortsatt røkt kippers i eiktønner fra fabrikkbutikken på havnen. Mallaig og området rundt er et populært feiremål.

Flertallet av samfunnet snakker engelsk, med et mindretall av innbyggerne som snakker både engelsk og gælisk. I tillegg undervises det fortsatt i tradisjonell gælisk på Mallaig Primary School til elever som velger å lære språket.

Innspillingssted for film 
Mallaig-jernbanen ble brukt under innspillingen av Harry Potter-filmserien, og Galtvort-ekspressen kunne ofte bli sett om sommeren i perioder med innspilling. Mange andre lokale områder ble brukt til lokasjonsfilming.

Mallaig var også et av opptaksstedene for Lars von Triers film Breaking the waves fra 1996, og filmen Local Hero fra 1983 ble innspilt noen få mil lengre sør.

Billedgalleri 
(klikk på et bilde for større utgave)

Referanser

Eksterne lenker 

Foto avf Mallaig
West Word, avis
Mallaig High School
Breaking the Waves filming locations
Local Hero filming locations

Byer i Highland
Jan Brockmann

Jan Paul Brockmann (født 12. april 1935 i Berlin) er en tidligere professor i estetikk og museumsdirektør.

Brockmann er utdannet fra Universitetet i Kiel og Universitetet i Frankfurt, der studiene var viet tysk litteratur- og språkvitenskap, filosofi med hovedvekt på estetikk, samt kunsthistorie. Han har doktorgrad i tysk litteratur. Brockmann ble i 1961 lektor ved Norges lærerhøgskole i Trondheim. I 1970 ble han dosent i estetikk ved Norges tekniske høgskole i Trondheim, der han fra 1980 var professor ved Institutt for form og farge. I 1988 ble han den første direktør for Museet for samtidskunst i Oslo, en stilling han hadde til 1996. Han var Henrik-Steffens-Professor for nordisk kulturvitenskap ved Humboldt-Universität 2000 til 2004. Fra 2005 til 2011 var han rådgiver for Festspillene i Bergen.

1993 fikk Brockmann tildelt Bundesverdienstkreuz 1. Klasse.

Kongen utnevnte 2. mars 2005 Brockmann til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for kulturlivet».

Referanser 

Professorer ved NTNU
Norske museumsfolk
St. Olavs Orden
Fødsler i 1935
Museumsdirektører
Elina – som om jeg ikke fantes

Elina – som om jeg ikke fantes (originaltittel: Näkymätön Elina.)  er en finsk/svensk dramafilm fra år 2002, regissert av Klaus Härö.

Plot 
Handlingen utspiller seg på 50-tallet og følger den ni år gamle jenta Elina, som bor i en bygd i Tornedalen. Hun er en del av den finsktalende minioriteten i sverige, og må dermed gå på den lokale svenske skolen. Hun bor sammen med sin mor og to søsken under fattigslige kår, og har lenge slitt med tuberkulose. Faren døde av sykdommen ett par år tidligere, så husets eneste forsørger er hennes mor. Dette har gjort at hun måttet hoppe over ett år med skolegang, og skal begynne i en ny klasse med lillesøsteren sin.

Hun havner snarlig i konflikt med sin nye lærer, fru Tora Holm. Elina gjør opprør mot sin strikte lærer, som er besatt på å konvertere barna til pliktoppfyllende små borgere. Noe som innebærer å prate perfekt svensk, ikke ytre ett ord finsk, og viktigst av alt respektere sine eldre. Ett friskt pust i dette lukkede samfunnet er ankomsten av den mannlige nye læreren ved skolen.

Kampen mellom Tora og Elina eskalerer videre, fram en til den dagen Elina ender opp med å dra sin vei fra skolen, og ut i den lokale myra. Elina har ikke klart å komme seg over sin fars død, og går ofte ut på denne myra for å prate med sin avdøde far.

Om filmen 
Filmen følger klassisk Hollywood-narrativ, med fokus på årsak/virkning og temporal kontinuitet. Klaus Häro lar ofte bildene tale for seg, og lar kamera dvele på den svenske naturen. Dette er en lite typisk finsk film, den er rettet mot ett internasjonalt publikum.

Filmen vant den svenske filmprisen Guldbagge for beste kvinnelige birolle (Bibi Andersson) i 2004.

Rolleliste 
 Natalie Minnevik – Elina
 Bibi Andersson – Tora Holm
 Marjaana Maijala – Marta
 Henrik Rafaelsen – Einar Björk
 Tind Soneby – Irma
 Björn Granath – Lege
 Jarl Lindblad – Veikko Niemi
 Sara Arnia – Sara
 Peter Rogers – Anton
 Carolina Berggren -Anna
 Amanda Andersson – Kerttu
 Zorro Svärdendahl – Isak

Eksterne lenker 
 
 

Finske dramafilmer
Svenske dramafilmer
Filmer fra 2002
Svenskspråklige filmer
Familiefilmer
Walter Weldon

Walter Weldon (født 1832, død 1885) var en engelsk kjemiker og journalist. 

Som en kjemiker utviklet Weldon Weldon-prosessen for å produsere klorgass ved å koke saltsyre sammen med brunstein. Problemet var at brunstein var dyrt, men Weldon utviklet en måte å kunne gjenvinne brunsteinen igjen slik at den kunne brukes på ny.

Referanser 

Engelske kjemikere
Britiske journalister
Mangan(II)klorid

Mangan(II)klorid har den kjemiske formelen MnCl2·XH2O hvor X = 0, X = 2 eller X = 4 (ved X = 0, vil stoffets kjemiske formel bare være MnCl2).

Mangan(II)klorid bruktes før i tiden i Weldon-prosessen og har en rosa farge i fast form og er tungt løselig i vann .

Salter
Manganhalider
Twickenham

Twickenham er et forstadsområde i bydelen Richmond upon Thames i London. Det ligger på den nordlige siden av elva Themsen, mellom Teddington og Isleworth, og vest av Richmond. Området er nok mest kjent som hjemsted for Twickenham Stadium. 

York House, et historisk hus i Twickenham, er rådhuset i Richmond upon Thames.

Det norsk almenaksjeselskapet Norsk Hydro har sitt britiske kontor i Twickenham, nær jernbanestasjonen.

Den mest kjente personen som kom fra Twickenham er Alexander Pope, en britisk forfatter og oversetter. Var hans hus rivet og en skole nå ligger på den området, men en grotte (Pope's Grotto) overlever.  Manuel II, Portugals siste konge, bodde og døde i eksil i Fulwell Park, vest av Twickenham. Han har et monument i den lokale katolske kirke. Den britiske forfatteren Walter de la Mare bodde og døde i Montpelier Row i Twickenham.

Referanser

Eksterne lenker 
  Twickenham museum

Steder i Richmond upon Thames
Byer ved Themsen
Jamie Kennedy

James Harvey Kennedy (født 25. mai 1970 i Upper Darby i Pennsylvania) er en amerikansk komiker, skuespiller og rapper. Han er den yngste av i alt seks barn, og ble uteksaminert fra High School i 1988.

Etter å ha studert til å bli skuespiller, begynte Kennedy å jobbe som stemme-imitator i Hollywood. Hans første store rolle kom i 1990-årene da han begynte å spille i skrekk-filmer. Han er best kjent for TV-reality-showet The Jamie Kennedy Experiment. Det ble kansellert i april 2004 på grunn av fallende seertall.

Filmografi 
Filmer som han er mest kjent for er:
 As Good as It Gets (1997)
 Scream 2 (1997) som Randy Meeks
 Enemy of the State (1998)
 Skrik 3 (2000) som Randy Meeks
 En time fra Wall Street (2000) som Adam
 Jay and Silent Bob Strike Back (2001) som en produksjonsassistent
 Harold & Kumar Go to White Castle (2004) som Creepy Guy
 Scream 4 (2004) som Randy Meeks
 Son of the Mask (2005) som Tim Avery/The Mask

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Personer fra Delaware County i Pennsylvania
Weltenburg

Weltenburg er en del av kommunen Kelheim i den tyske delstaten Bayern. Stedet ligger ved elven Donau. Weltenburg preges av Weltenburg kloster som tilhører benediktinerordenen. Klosteret ligger ovenfor Donaus gjennombrudd kalt Weltenburger Enge (Weltenburgjuvet). Klosteret er et abbedi som tilhører den bayerske benediktinerkongregasjonen.

Historie 

Allerede i år 45 etter Kristus fantes det ved Weltenburg på Donaus høyre bredd, en romersk grensevei og militær transportvei. Veien førte oppstrøms til kastell Hüfingen ved Donaueschingen. Veistrekningen kalles av historikere for Donau Sør og var gjennom lang tid en av de to viktigste øst-vestforbindelsene nord for alpene. På borghøyden krysset veien trafikken fra Via Claudia som kom fra det øvre Italia. 

De irsk-skotske munkene Eustachius og Agilus fra Luxeuil grunnla det første klosteret på stedet i 617 tilegnet den hellige Kolumban. Dette klosteret regnes som det eldste i Bayern.

Klosterbygningene 
Abbed Maurus I. Bächl (1713–1743) oppførte Frauenbergkirche, de øvrige kirkene i klosteret og også selve klosterbygningene. De barokke bygningene som omgir klosterhaven inneholder også klosterkirken viet til den hellige Georg, oppført av Asambrødrene fra 1716 til 1739. Klosteret ble oppløst i 1803 under sekularisasjonen i Bayern, men gjenopprettet i 1842.

Orgelet er konstruert av orgelmaker Konrad Brandenstein (1695–1757).

Klosterbryggeriet 
Klosterbryggeriet Weltenburg antas å være et av de eldste klosterbryggerier i verden (siden 1050). I klosterhagen er det anlagt en stor uteservering. Weltenburger Kloster Barock Dunkel ble i 2004 kåret til det beste mørke ølet i verden.

Sykkelveien langs Donau, Donauradweg, går forbi klosteret.

Eksterne lenker 
 

Bayerns geografi
Donau
Katolske klostre
Klostre i Bayern
Byggverk i Bayern
Belladonna (skuespiller)

Michelle Anne Sinclair (født 21. mai 1981 i Biloxi, Mississippi) er en amerikansk skuespillerinne, og tidligere pornoskuespiller og regissør med artistnavnet Belladonna.

Utvalgt filmografi 
 2000 Little White Chicks and Big Black Monster Dicks 9: Monsters Invade Europe! The Finale!!!
 2008 Pirates II: Stagnetti's Revenge

Eksterne lenker 
 
 
 

Pornofilmskuespillere fra USA
Fødsler i 1981
Personer fra Biloxi
Anna-universitetet

Anna-universitetet  er et delstateid, teknologisk universit som ligger sør i millionbyen Chennai (tidligere Madras) i Tamil Nadu i India. Det ble opprettet i 1978 og gir ingeniørutdanning av anerkjent kvalitet. Det tok opp i seg fire eldre læresteder, deriblant College of Engineering i Guindy fra 1794, under navnet Survey School.
De opprinnelige collegene fra 1978 er:
College of Engineering, Guindy (1974)
Alagappa College of Technology (1944)
Madras Institute of Technology (1949)
School of Architecture and Planning (1957)

I januar 2001 ble syv nye colleger lagt inn under universitetet::
Government College of Technology, Coimbatore 
Alagappa Chettiar College of Engineering and Technology, Karaikudi 
Government College of Engineering, Salem
Government College of Engineering Tirunelveli
Thanthai Periyar Government Institute of Technology Vellore 
Government College of Engineering, Bargurbhinmal 
Agni School of Business Excellence, Dindigul

I 2005 ble et nytt college etabler i Kodaikanal:
 Kodaikanal informasjonsteknologiske institutt

Luftfartsingeniør og tidligere president i India, Avul Pakir Jainulabdeen Abdul Kalam, er blant alumnusene som har studert ved Anna.

Studiene gis opp til mastergradsnivå innen en rekkeingeniørfag, derunder IT-fag, arkitektur og planlegging.

Eksterne lenker
  Anna University
 Anna University - liste over alle colleger og fakulteter

Universiteter i India
Tamil Nadu
Chennai
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1978
8
Allround-VM på skøyter 1966, kvinner

Allround-VM på skøyter 1966, kvinner ble arrangert på Øya stadion i Trondheim, Norge den 12. og 13. februar 1966 med 35 deltakere fra 15 nasjoner.

Valentina Stenina fra Sovjetunionen ble verdensmester.

Distanse medaljører

Sammenlagt

Kilder

Eksterne lenker 
 
 
  Resultater på www.ISU.html.infostradasports.com sine sider
  Medaljefordeling nasjonsvis og resultater på The-Sports.org

VM 1966
VM på skøyter i Norge
Sportsarrangementer i Trøndelag
Sport i Trondheim
Øya (Trondheim)
Hurtigløp på skøyter i 1966
Internasjonale mesterskap i 1966
Sport i Norge i 1966
Artikler i skøytesportprosjektet
Indira Gandhi National Open University

Indira Gandhi National Open University  er et statlig universitetssystem i India med campus i New Delhiusta i delstaten Delhi, India. Det ble opprettet i 1985 av Indias nasjonalforsamling, gjennom Indira Gandhi National Open University Act.

Undervisningen skjer som fjernundervisning og såkalt åpen undervisning, og studentene bor i ulike deler av India. Universitetet har sekretariatet for Global Mega Universities Network (GMUNET), støttet av UNESCO. 

Sudiene tilbys til studerende i India samt i 35 andre land, i et nettverk av 58 regionale sentra, syv lokale sentra, 1 400 studiesentra og 41 sentra i utlandet.

De ulike skolene under IGNOU er:
1. School of Humanities 
2. School of Social Sciences 
3. School of Sciences 
4. School of Education 
5. School of Continuing Education 
6. School of Engineering & Technology 
7. School of Management Studies 
8. School of Health Sciences 
9. School of Computer & Information Sciences 
10. School of Agriculture 
11. School of Law 
12. School of Journalism and New Media Studies 
13. School of Gender and Development Studies 
14. School of Tourism Hospitality Service Sectoral Management 
15. School of Interdisciplinary and Trans-disciplinary Studies 
16. School of Social Work 
17. School of Vocational Education and Training 
18. School of Extension and Development Studies 
19. School of Foreign Languages 
20. School of Translation Studies and Training 
21. School of Performing and Visual Arts 

Ved universitetet var det 1,8 millioner registrerte studenter (439 500 høyere grads studenter) og 1 462 vitenskapelig ansatte i 2005. Studiene gis opp til bachelornivå.

Eksterne lenker
  Indira Gandhi National Open University

Universiteter i India
Delhi
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1985
1985 i India