alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Haplosoma

Se systematisk inndeling

Haplosoma er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En middelsstor (ca. 15 millimeter), bred, høyt hvelvet, blankt svart hornbille. Hannen har en skarp knøl i pannen, men ellers ikke noe påfallende horn og kan overflatisk minne om en litt langstrakt tordivel. Pronotum er bredt rundet, ganske blankt, ganske fint og spredt punktert, dekkvingene er jevnbrede med fin punktering som delvis er radvis. Beina er ganske kraftige, tilpasset graving, leggene på forbeina med tre tenner.

Levevis 
Biller i gruppen Pentodontini lever stort sett i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.

Utbredelse 
Arten forekommer i Sentral-Asia, i områdene øst for Det kaspiske hav og ved elven Syr-Darja.

Systematisk inndeling 
Navnet Haplosoma har også blitt brukt om en slekt av tusenbein (Haplosoma Verhoeff, 1894), men dette navnet er yngre og dermed ikke gyldig.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
 Slekten Haplosoma Semenov-Tien-Shansky, 1889
 Haplosoma ordinatum Semenov-Tien-Shansky, 1889

Kilder 

 Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Dyr formelt beskrevet i 1889
Sentral-Asias insekter
Podalgus

Se systematisk inndeling

Podalgus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor, avlang, blank, rødbrun hornbille. Hannen mangler horn.

Levevis 
Biller i gruppen Pentodontini lever stort sett i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.

Utbredelse 
Arten er utbredt fra det nordøstlige Afrika (Etiopia, Somalia, Sudan, Egypt) østover til India.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
 Slekten Podalgus Burmeister, 1847
 Podalgus cuniculus Burmeister, 1847 - underarter:
 Podalgus cuniculus arabicus (Fairmaire, 1895) - Nord-Afrika, Israel, Arabia
 Podalgus cuniculus cuniculus Burmeister, 1847 - uklart hvor denne stammer fra
 Podalgus cuniculus indicus Endrödi, 1966 - India
 Podalgus cuniculus infantulus Semenov-Tien-Shansky, 1890- Sentral-Asia
 Podalgus cuniculus reichei Paulian, 1954 - Sahara
 Podalgus nazarovi Gusakov & Legezin, 2016 - Iran

Kilder 

 Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 Bilder av Podalgus cuniculus arabicus
 

Hornbiller
Dyr formelt beskrevet i 1847
Sigmund Aas

Sigmund Aas (født 10. desember 1983) er en norsk sakprosaforfatter og menneskerettighets­aktivist.

Aas er utdannet statsviter med bachelorgrad i statsvitenskap og flerkulturell forståelse fra Høyskolen i Buskerud, og mastergrad i menneskerettigheter fra Universitetet i Oslo i 2008. Han har hatt flere verv innen humanitære organisasjoner, blant annet styreleder i Amnesty Internationals norske avdelings Juridisk Studentnettverk, leder for IHR-Gruppen i Oslo Røde Kors og styremedlem i  Norsk senter for menneskerettigheter. 

Aas har tidligere arbeidet for FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR)  og Utlendingsnemnda (UNE). Han debuterte i 2014 med boken Skammens historie: den norske stats mørke sider 1814-2014. Boken ble tildelt stiftelsen Fritt Ords debutantstipend  og Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforenings stipend 2012.

Aas har også markert seg som en forkjemper for utdannelse og kritisk tenkning.

Bibliografi  
 Med Thomas Vestgården, Skammens historie: Den norske stats mørke sider gjennom 200 år, Cappelen Damm 2014 ISBN 9788202388393
 Seeds of Democracy? The Role and Works of NGOs working to promote Human Rights in Egypt, Lambert Academic Publishing, 2010 ISBN 3843353727

Referanser 

Norske sakprosaforfattere
Norske statsvitere
Norges Grunnlov § 51

Paragraf 51 i Norges Grunnlov er grunnlaget for manntallsførsel og registrering av stemmeberettigede ved Stortingsvalg, såvel som ved kommune- og fylkestingsvalg.

Denne registreringen reguleres andre lover. Tidligere foregikk dette med basis i Valgloven av 1985; idag skjer dette gjennom Valgloven fra 2002.

Paragrafen ble endret ved grunnlovsendringer av 28. juni 1889 og 16. desember 1889. Den nåværende ordlyden er:

§ 51
Stortinget
Emoji

Emoji er et ideogram eller et smilefjes som benyttes i elektroniske meldinger eller på nettsider. Ordet kommer fra det japanske ordet emoji (絵文字), som i sin tur er satt sammen av ordene e (bilde) og moji (tegn); det kan dermed oversettes til norsk som «bildetegn».

Emojier blir ikke bare brukt til å illustrere tekstmeldinger, men også å til uttrykke følelser. Emojier er et standardisert sett med tegn som er tilgjengelig på iOS, Android, Windows og MacOS. Emojier ligger i et eget tastatur, og det er derfor ikke nødvendig å laste ned en emoji-app.

Den første emojien ble laget i 1998 eller 1999 av Shigetaka Kurita. Emojier er en videreutvikling av emotikoner, som består av bare tegn (slik som  ), til å bli små bilder og/eller en liten animasjon av nesten hva som helst. I 2009 leverte Apple det offisielle forslaget av emoji-koder levert til Unicode Consortium. I 2010 ble den akseptert og indeksert i Unicode. Totalt finnes det 2823 emojier i Unicode Standard, etter utgivelsen av Emoji 11.0 i juni 2018.

Emojien 😂 («smilende fjes med gledestårer») ble kåret til «årets ord» av Oxford English Dictionary i 2015.

Det er 1532 emojier på Apples tastatur etter oppdateringen av IOS 11.

Kritikk 
En mening er at emojier beriker kommunikasjon, i henhold til Rolf Theil, professor emeritus i lingvistikk ved Universitetet i Oslo. Litteraturviter og skribent Guri Idsø er av en annen mening: «Det er en form for latskap og ignoranse. Du gidder ikke å skrive ei hel melding til venninna di, så du sender bare et hjerte. Det er språkets kjønnssykdom. Det er veldig artig å lage dem, men veldig kjipt etterpå.»

Til tross for at emojier består av et standardisert sett med tegn varierer hvert emoji-tegn av operativsystemet. Et emoji-tegn kan ha ulikt design på ulike plattformer. Det offisielle emoji-tegnsettet består av mange ansiktsuttrykk. Kun-An Hsiao og Pei-Ling Hsieh konkluderte i sin studie at design påvirker hvordan et emoji-ansiktsuttrykk oppfattes. Alder, kjønn og kulturelle forskjeller har også en påvirkning på anerkjennelsen av følelsene i en emoji. I 2018 ble det gjennomført en studie som konkluderte at folk i ulike regioner kan tolke en emoji ulikt og bruker den samme emojien på ulike måter .

Oversikt over emojier

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Unicode teknisk rapport nr. 51: Unicode emoji
Valentina Zazdravnykh

Valentina Mikhajlovna Zazdravnykh (russisk: Валентина Михайловна Заздравных; født 24. november 1954) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Zazdravnykh vant en olympisk bronsmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Zazdravnykh spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer 
 1980  Moskva -  Bronse i landhockey, damer  Sovjetunionen

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske landhockeyspillere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Sovjetunionen
Medaljevinnere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1980
Landhockeyspillere under Sommer-OL 1980
Fødsler i 1954
Olympiske medaljevinnere i landhockey
Muldalsfossen

Muldalsfossen er en foss i Muldalselva ved Tafjorden i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Fossen starter om lag 350 meter over fjorden, der hengedalen Muldalen munner ut i fjellsiden nord for Tafjordens østre ende. Fossen utgjør dermed den nederste delen av elva. Tafjordvegen passerer i bro over utosen nede ved fjorden. Muldalsfossen blir markedsført som et turistmål i den offisielle reiseguiden visitnorway.no. I 1995 omkom en fotturist da han falt om lag 180 meter ned i fossen. I 2017 omkom en tysk turist etter å ha falt om lag 200 meter i fossen.

Det er noe uklart nøyaktig hvor høy fossen er. Det at fossen går i en dyp kløft gjør måling vanskelig. Welle-Strand (1988) skriver at fossen er 500 meter «lang» med et fall på 320 meter, av dette 60 meter loddrett. Vatne (2013) skriver at fossen har et fall på omkring 180 meter.. Vollan (1967) oppgir at Tafjord Kraft i 1957 kjøpte «resten av fallrettighetene» med en fallhøyde på 170 meter fra Ålesund kommune. Rettighetene til den «nederste delen» av fossen var ervervet sammen med rettighetene til Tafjordvassdraget. Carl Hanns Pollog (1935) oppgir samlet fall til 150 meter. De to Muldal-gårdene, der fossen begynner, ligger på vel 350 meter over fjorden.

Muldalselva har fra 1969 vært kraftig regulert ved at vann blir tappet direkte fra elva ned i tunnel til Zakariasdammen og kraftverket Tafjord 4. Inntakspunktet til tunnelen ligger om lag 1,7 km oppstrøms fra fossen, og reduserer i praksis elvas nedbørfelt med om lag 51,5 km². I 2013 anbefalte Norges vassdrags- og energidirektorat å innføre minstevannføring i Muldalselva, av hensyn til vannføringen i Muldalsfossen.

Fossen har siden 1800-tallet vært en turistattraksjon. Da Ålesund kommune i sin tid overtok fallrettighetene, ble navnet «Keiser Wilhelms foss» brukt. Ålesund-Sunnmøre Turistforening, som ble stiftet i 1889, fikk året etter støtte fra DNT og Ålesund-Sunnmøre Turistforening til bygging av en gangvei fra platået der Muldalsgårdene ligger til et sikret utsiktspunkt over fossen. DNT ga også tilskudd til utbedring av veien fra fjorden opp til gårdene. Kristofer Randers, forfatteren av den klassiske turboken Søndmøre, reisehaandbog fra 1890, kalte fossen «Søndmøres prægtigste vandfald», og sammenlignet den med Rjukanfossen og Vøringsfossen. Randers anslo høyden til «minst 500 fot».

Referanser

Eksterne lenker 
 Oppslaget Muldal-Muldalsfossen i den offisielle reiseguiden Norge må oppleves / Visit Norway. Denne er publisert av Innovasjon Norge. Besøkt 10. juli 2017.

Fosser i Møre og Romsdal
Fjords geografi
Kraftverkene i Tafjord
Norddal
Jean Laudet

Jean Maurice Laudet (født 5. august 1930 i Nevers), fransk padler som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Laudet ble olympisk mester i padling under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Sammen med Georges Turlier vant han C-2 10 000 meter,

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors –  Gull i padling, C-2 10 000 meter, menn  Frankrike

Eksterne lenker 
 

Franske padlere
Olympiske mestere for Frankrike
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 1952
Padlere under Sommer-OL 1952
Olympiske medaljevinnere i padling
Qi shu

Qi shu eller Qi-boken () eller Sørlige Qi-boken (, Wade-Giles: Nan-ch'i shu) er et krønikeverk som dekker det sørlige Qis historie i Kina. Sørlige Qi strakk seg fra perioden fra år 479 til år 502.

Verket inngår som ett av de 24 historieverker. Det ble forfattet av Xiao Zixian under det påfølgende Liang-dynastiet. Det er det eneste av de 24 verk som er forfattet av en eneste forfatter. Og forfatteren nedstammet dessuten direkte fra Qi-dynastiets grunnlegger.Han var barnebarn av kaiser Gao. 

Boken het opprinnelig Qi-boken,men etter at Nordlige Qi-boken ble skrevet, ble det vanlig å skjelne mellom verkene ved å kalle førstnevnte for Sørlige Qi-boken.

Tekstens format ligner de forutgående standard historikekrønikene, med inndelinger for annaler, traktater og biografier. Verket bestod av 60 bind. Et forord som hørte til, er gått tapt for ettertiden.

Referanser

Litteratur

 
 
 
 

De 24 historieverk
Kinas historie
Xiao Zixian

Xiao Zixian (, født 489, død 537), stilnavn: Jingyang (景陽), formelt vicomte Jiao av Ningdu (寧都驕子), var en historiker og forfatter, best kjent for  Qi-boken.

Verker
 Qi-boken (齐书)
 Senere Han-boken (后汉书) - bidrag 
 Jinshicao (晋史草)
 Putong Bei Fa Ji (普通北伐记)
 Gui Jian Zhuan (贵俭传)

Familie
Xiao Zixians bestefar var  Xiao Daocheng (keiser Gao av det sørlige Qi), og hans var keiser Gaos annen sønn, Xiao Ni - prins av Yuzhang.

Referanser

Fødsler i 489
Dødsfall i 537
Kinesiske historikere
Kinesiske forfattere
Mathisen

Mathisen er et vanlig etternavn i Norge. Per januar 2020 var det  personer i Norge med dette etternavnet.

Noen kjente personer:

 Alexander Mathisen (født 1986) – norsk fotballspiller
 Alf Mathisen (født 1930) – norsk fotballspiller 
 Hans Mathisen (født 1967) – norsk jazzgitarist
 Jesper Mathisen (født 1987) – norsk fotballspiller
 Oscar Mathisen (1888-1954) – norsk skøyteløper
 Tom Mathisen (født 1952) – norsk komiker, musiker og skuespiller
 Sigurd Mathisen (1884-1919) – norsk skøyteløper
 Svein Mathisen (1952-2011) – norsk fotballspiller

Referanser
Barutus

Se systematisk inndeling

Barutus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En ganske stor (opptil 34 millimeter), avlang, rødbrun hornbille. Kroppen er bredest nær bakenden, den bakre del av dekkvingene tydelig utvidet. Dekkvingene er ganske kraftig punkterte. Hodet har et trekantet område foran øynene avgrenset av en fin list. På pronotum er det en markert, U-formet fordypning i midten.

Levevis 
Biller i gruppen Pentodontini lever stort sett i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.
Denne arten finnes i litt høyereliggende områder.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Panama og er også kjent fra Costa Rica.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae  MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
 Slekten Barutus Ratcliffe, 1981
 Barutus hartmanni Ratcliffe, 1981

Kilder 
 Ratcliffe, B.C. (1981) Barutus hartmanni, a new genus and species from Panama with a key to the genera of New World Pentodontini (Coleoptera: Scarabaeidae: Dynastinae). The Coleopterists Bulletin 35: 463-471. Sammendrag: 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Barutus 
 Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Panamas insekter
Costa Ricas insekter
Biller formelt beskrevet i 1981
Collagenus

Se systematisk inndeling

Collagenus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En middelsstor (lengde ca. 20 millimeter), rødbrun hornbille, uten horn i pannen. Kroppen er nokså bredt oval. Området foran øynene ("snuten") er halvsirkelformet, avgrenset av en markert list, grovt og svært tett punktert. Pannen har en lav knøl, pronotum er fint og middels tett punktert. Dekkvingene har fem markerte, fordypede lengdestriper, mellom dem rader av ganske grove punkter.

Levevis 
Biller i gruppen Pentodontini lever stort sett i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra det østlige Venezuela. Arten ble beskrevet ut fra ett enkelt hann-eksemplar og er trolig ganske sjelden.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
 Slekten Collagenus Ratcliffe & Hardy, 2005
 Collagenus dasysternus Ratcliffe & Hardy, 2005

Kilder 
 Ratcliffe, B.C. og M. Hardy (2005) Collagenus dasysternus, an new genus and species of Dynastinae from eastern Venezuela, With a key to the New World genera of Pentodontini (Coleoptera: Scarabaeidae: Dynastinae). Papers in Entomology, University of Nebraska, Lincoln: 22 
 Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 2005
Venezuelas insekter
Anisorrhina (Melinesthes)

Anisorrhina (Melinesthes) er en underslekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små til middelsstore (10-20 millimeter), gulbrune eller rødbrune gullbasser. Oversiden er naken og nokså blank, kroppsformen avlang og litt avflatet. Hannene har to nokså korte, rette, fremoverrettede, i spissen avrundede horn. Pronotum er gjerne litt rødlig, med to mer eller mindre tydelige, trekantede, mørke flekker i midten. Dekkvingene har en mørkere stripe langs midten (sømmen) og en svart flekk på "skuldrene".

Levevis 
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørlige og sentrale Afrika, mot nord til Rwanda og Tanzania.

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Anisorrhina Westwood, 1842
 Underslekten Melinesthes Kraatz, 1880
 Anisorrhina (Melinesthes) algoensis (Westwood, 1843)
 Anisorrhina (Melinesthes) conradsi Schauer, 1935
 Anisorrhina (Melinesthes) elongata (Bates, 1881)
 Anisorrhina (Melinesthes) jocquei Allard, 1989 - trolig et synonym for A. elongata
 Anisorrhina (Melinesthes) lequeuxi Allard, 1989 - trolig et synonym for A. elongata
 Anisorrhina (Melinesthes) manowensis Schürhoff, 1933
 Anisorrhina (Melinesthes) murphyi Allard, 1989 - trolig et synonym for A. elongata
 Anisorrhina (Melinesthes) roggemani Krikken, 1987
 Anisorrhina (Melinesthes) scheini Basilewsky, 1956
 Anisorrhina (Melinesthes) simillima Kraatz, 1880 - vanligvis regnet som et synonym for A. umbonata
 Anisorrhina (Melinesthes) touroulti Antoine, 2009
 Anisorrhina (Melinesthes) umbonata (Gory & Percheron, 1833)

Kilder 
 Erik Holm (1993) On the genera of African Cetoniinae: Anisorrhina Westwood 1842, Melinesthes Kraatz 1880 and Inhambane Peringuey 1907. Tropical Zoology 6: 165-177 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 Bilder av noen arter
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1880
Hegemus

Hegemus er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore til store (30-50 millimeter), svært kraftige gullbasser. Kroppsformen er påfallende bred. På farge er de svarte, uten metallglans, med noen lyse striper på pronotum og oftest også med lyse tegninger på dekkvingene. Hannen har et kort horn midt i pannen og en pigg på hver side av dette. Pronotum er mye bredere enn langt, nærmest firkantet, men med avrundede forhjørner, dekkvingene mye bredere enn pronotum.

Levevis 
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det østlige Afrika.

Systematisk oversikt 
Denne slekten er trolig nært beslektet med slektene Goliathus og Fornasinius.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Hegemus Thomson, 1881
 Hegemus peregrinus (Harold, 1878)
 Hegemus pluto (Raffray, 1880) - Etiopia
 Hegemus vittatus (Bates, 1888)- Tanzania

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 Bilder av Hegemus pluto
 Bilder av Hegemus pluto
 

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1881
Tmesorrhina

Tmesorrhina er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, avlange, metallisk fargede gullbasser. Disse artene har ofte svært briljante farger. Dekkvingene har fine punktrader.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Tmesorrhina Westwood, 1842
 Tmesorrhina alpestris Kolbe, 1892
 Tmesorrhina barombina Kolbe, 1892
 Tmesorrhina chireyi Legrand & Antoine, 2003
 Tmesorrhina ganglbaueri Moser, 1913
 Tmesorrhina garnieri Allard, 1993
 Tmesorrhina iris (Fabricius, 1781)
 Tmesorrhina laeta Moser, 1913
 Tmesorrhina laevis Kraatz, 1897
 Tmesorrhina lequeuxi Antoine, 1995
 Tmesorrhina pectoralis Moser, 1905
 Tmesorrhina pilosipes Allard, 1988
 Tmesorrhina runsorica Arrow, 1909
 Tmesorrhina simillima Kraatz, 1880
 Tmesorrhina tridens Duvivier, 1891
 Tmesorrhina viridicincta Moser, 1913
 Tmesorrhina viridicyanea Moser, 1902

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1842
Stephanocrates

Stephanocrates er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, kraftige, litt matt grønne eller kobberfargede gullbasser. Hannen har gjerne et skovlformet fremspring i pannen, bak dette et kløvet horn, og forleggene (protibiae) har kraftige pigger.
Beina er forholdsvis lange og kraftige, pronotum er minst så bredt som dekkvingene.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.

Systematisk oversikt 
Slekten blir noen ganger plassert som en undergruppe i slekten Compsocephalus.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Stephanocrates Kolbe, 1892
 Stephanocrates bennigseni Kunth, 1909
 Stephanocrates dohertyi Jordan, 1901
 Stephanocrates kiellandi Allard, 1985 - oppkalt etter den norske entomologen Jan Kielland
 Stephanocrates preussi Kolbe, 1892

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 
 Bilder av noen arter (nederst på siden)

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1892
Afrikas insekter
Rhamphorrhina

Rhamphorrhina er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (ca. 25-30 millimeter), fargerike gullbasser. Pronotum er skinnende grønt med hvite kanter, dekkvingene er hvite med svarte lengdestriper. Hannen har to par horn på hodet, det fremre paret mer eller mindre fremoverrettet, det bakre paret er oppoverrettet og krummer innover. Pannen er påfallende forlenget.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.

Systematisk oversikt 
Slekten blir noen ganger ført som en undergruppe til slekten Taurrhina.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Rhamphorrhina Klug, 1855
 Rhamphorrhina bertolonii (Lucas, 1879)
 Rhamphorrhina splendens (Berteloni, 1855)

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Rhamphorrhina bertolonii, hann

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1855