alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
SAP Center

SAP Center at San Jose, vanlig bare omtalt som SAP Center, (tidligere San Jose Arena, Compaq Center at San Jose og HP Pavilion) er en ishockeyarena i San Jose i California. Den er hjemmebanen til NHL-laget San Jose Sharks og San Jose Barracuda i AHL. Anlegget ble ferdigstilt i 1993, med en kostnad på $162,5 millioner.

I juni 2013 kjøpte det tyske dataselskapet SAP (medgrunnlegger var Hasso Plattner som både er partner i Sharks og styreformann i SAP) navnerettighetene til anlegget for fem år, til en årlig verdi av $3,35 millioner. Arenaen ble omdøpt til «SAP Center at San Jose» etter godkjennelse i bystyret i San Jose City.

Referanser

Eksterne lenker
 

San Jose (California)
Idrettsanlegg i USA
Sport i California
NHL-arenaer
Byggverk fullført i 1993
RMS «Aquitania»

RMS «Aquitania» var et linjeskip som tilhørte Cunard Line og var i drift fra 1914 til 1950. Skipet ble konstruert  av Leonard Peskett og bygget av John Brown & Company i Clydebank i Skottland. Skipet overlevde to verdenskriger, hvor det ble brukt til militære formål, og tjente som passasjerskip i fredstid. Det var det tredje av en «grand trio» raske linjeskip sammen med RMS «Mauretania» og RMS «Lusitania», og var kjent som et særdeles vakkert skip i tiden, med kallenavnet «Ship Beautiful».

Brukstiden på 36 år var en rekord for et ekspresslinjeskip som først ble slått i 2004 da RMS «Queen Elizabeth 2» (som til sammen gikk i 40 år) fikk en lengre brukstid.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Aquitania Home at "Atlantic Liners.com"
  
 A First-Hånd Account of a Second World War Voyage on the Aquitania (PDF Download)
 Maritimequest Aquitania Photo Gallery
 Aquitania on Lost Liners.com
 Aquitania Passenger List 1921  Cunard Line, List of Passengers, Southampton to New York via Cherbourg for the R.M.S. Aquitania, sailing on Saturday 25 June 1921, 32 Pages.
 Some photos of the Aquitania exhibit at the Nova Scotia Maritime Museer of the Atlantic in Halifax, Nova Scotia, Canada
 Atlantic Liners: A Trio of Trios, by J. Kent Layton
 AMERICA HURRAH sponsored deck plans of RMS Aquitania
 THE CUNARDER RMS AQUITANIA HISTORICAL SOCIETY 
 Images of RMS Aquitania at the English Heritage Archive
 Aquitania on the cover of Life magazine, July 27 1942

Britiske dampskip
Cunard-skip
Skip fra andre verdenskrig
Skip fra første verdenskrig
Etableringer i 1913
Shandongkjøkkenet

Shandongkjøkkenet (kinesisk: 魯菜, pinyin: lǔcài) er et av Kinas åtte store kjøkken. Maten fra provinsen med samme navn er selve rettesnoren, men kjøkkenet er etterhvert blitt spredt ikke bare til flere deler av Kina, men også utenlands, med en viss variasjon som følge. En fellesnevner er at mye av maten har en lett aroma, med frisk og rik smak.

Beskrivelse
Shangdongkjøkkenet benytter et bredt utvalg av råvarer og mange forskjellige tilberedelsemetoder. Råvarene er for det meste kjøtt fra husdyr og fugl, sjømat og grønnsaker. Tilberedelsesmåtene omfatter bao 爆 (wokking, rask steking), liu 溜 (rask steking med kornmel), pa 扒 (stuing), kao, 烤 (grilling), zha 炸 (steking), bruk av sukker på frukt for krystallisering og krystallisering med honning.

Retninger
Det er alminnelig å dele shandongkjøkkenet i to retninger, Jinan og Jiaodong. Et skille ligger i den foretrukne kraften, som er lett, henholdsvis melkeaktig. Begge er smakssatt med vårløk og menes å gå godt til sjømat.

 Jiaodongstil （胶东菜）, med retter typisk for det østlige Shandong: Fushan, Qingdao, Yantai og tilgrensende områder. Meget er sjømat med lett smak.  En berømt jiaodongstilrett er Congshao haishen (葱烧海参), som er fritert sjøpølse med grønn løk.
 Jinanstil （济南菜）, med retter typisk for Jinan, Dezhou, Tai'an og tilgrensende områder. Her er det vanlig med supper. Retten tangcu dahuangyu (糖醋大黄鱼) er et typisk eksempel, det er wokket fisk med sukker og eddik. Stilen kjennetegnes ved sødme, aroma, ferskhet og mørhet.

En annen inndeling av shandongkjøkkenet opererer med noen flere retninger. I tillegg til de to ovenfor nevnte, nevnes:

 Kongfustil （孔府菜）, etter familien Kong, som nedstammer fra Konfucius (孔子). Slekten Kong var en gang den største i kinesisk historie. Slektens indre gruppe, det vil si de som var i mest direkte nedadstigende slektlinje fra Konfucius, fikk stadig vekk utmerkelser og gaver fra keiseren, og slekten utviklet dermed egne og høye kvalitetsstandarder for alle de matretter som kom fra deres kjøkken. Stilen er kjennelig ved at maten presenteres oppskåret på særlig kunstferdig og vakkert vis. 
 Luxinanstil （鲁西南）. Med Luxinan menes området rett sørvest for Shandong. Her spises det gjerne helsekost, matretter med ingredienser fra det som ansees som helsebringende eller medisinalt virksomme råvarer.

Billedgalleri

Referanser

Kinesiske regionale kjøkken
Shandong
Kollingan

Kollingan er et fjell i det nordligste hjørnet av Drangedal kommune, på grensa til Kviteseid kommune i Telemark. Høyeste topp har en høyde på 909 meter over havet.

Fotnoter

Referanser 

Fjell i Vestfold og Telemark
Drangedals geografi
Fjell under 1000 meter
Buddha hopper over muren

Buddha hopper over muren (, også kjent som Buddhas fristelse) er en variant av haifinnesuppe i Fujiankjøkkenet.

Beskrivelse
Retten ble skapt av Zheng Chunfa, en berømt kokk og innehaver av restauranten Ju Chun Yuan i Fuzhou i provinsen Fujian. Zheng var kokk for en ledende lokal mandarin i sin tidlige karriere. Etter at retten ble til under Qing-dynastiet (1644–1912), er den blitt fremhevet som en av det kinesiske kjøkkens fremste delikatesser, på grunn av sin rike smak, bruk av en rekke ingredienser av sjeldent god kvalitet og spesielle tilberedelse. Rettens navn insinuerer at den er så velsmakende at den får buddhistmunker til å «glemme» at de egentlig er vegetarianere. Den er rik på protein og kalsium.

Suppen eller stuingen har mange ingredienser og det trengs to dager for å tilberede den. En typisk oppskrift krever vaktelegg, bambusskudd, kamskjell, sjøpølser, abalone, haifinne, svømmeblære, kylling, Jinhuaskinke, svinesene, ginseng, sopp og taro. Noen oppskrifter krever inntil 30 hovedingredienser og tolv kondimenter. Bruken av haifinne og abalone er blitt kontroversielt av miljømessige og etiske hensyn.

Tilblivelse
Det går mange historier om hvordan retten er blitt til. I tillegg til den gjengse, gjengitt ovenfor, er det en om en mandarin som vandret omkring til fots under Qing-dynastiet. Han oppbevarte all sin mat i en leirkrukke egentlig beregnet på vin. Når enn han skulle ha seg et måltid, varmet han opp krukken over en åpen ild. 

Da han og hans venner kom til Fuzhou begynte han å koke retten. Duftene nådde over murene til buddhistklosteret like ved, der munkene satt og mediterte. Selv om buddhistmunker ikke får spise kjøtt, var lukten så uimotståelig at en av dem hoppet over muren. En dikter i følget sa senere at til og med Buddha ville ha hoppet over muren for å få noe av denne lekre retten.

Referanser

Eksterne lenker
 

Kinesisk mat
Supper
Fujian
Polarbil

A/S Polarbil var det rutebilselskap med hovedkontor i Vadsø. Selskapet var aktivt i tidsrommet 1920-1975.

Historie

Selskapet ble etablert i 1920. Konstituerende generalforsamling ble avholdt 20.12.1920. Da ble det bestemt å overta rutebiltrafikken Smelror-Tana fra kjøpmann Ole Nilssen som hadde drevet rutetrafikk fra 1918 med sine fem biler. Det nydannede selskapet kjøpte inn tre biler med fra 4 til 12 passasjerer, samt tilbehør og garasje for 40000 kroner.

Polarbil profilerte seg i alle år som “Verdens nordligste og længste Ruteautomobiltrafik”. Gjennom årene videreutviklet selskapet en rekke bilruter i Øst-Finnmark.

Polarbil var i 1941 med og etablerte Nord-Norge-Bussen. De deltok med kjøring så lenge selskapet eksisterte. På strekningen Lakselv-Kirkenes delte Polarbil denne trafikken med Finnmark Fylkesrederi og Ruteselskap (FFR). På denne strekningen hadde Nord-Norge-Bussen bare sommerrute (ca. juni-september).

Rutenettet

I 1923 finner vi følgende ruter hos Polarbil:
 Langnes (Tana) - Vadsø - Bussesund (båtsamband m/ Vardø)

På slutten hadde selskapet følgende ruter:
 Vadsø-Tana-Langnes
 Vadsø-Smelror-Vardø-Hamningberg
 Vadsø-Kirkenes
 Vadsø-Polmak
 Vadsø-Båtsfjord-Berlevåg
 Varangerbotn-Polmak-Sirma-Karasjok

Sluttfasen
Etter krigen ønsket Finnmark fylke å samle kollektivtrafikken i sitt egen ruteselskap, Finnmark Fylkesrederi og Ruteselskap (FFR). A/S Polarbil fikk ikke fornyet sine konsesjoner da de skulle fornyes midt på 1970-tallet. Selskapets virksomhet ble overtatt av FFR fra 1. januar 1976. Overtakelsen omfattet også 36 ansatte og bilmateriellet på 37 enheter.

Referanser

Litteratur
 Friberg, L. A. (1991). De grå skipene og de gule bussene: FFR 75 år 1916-1991. Hammerfest: Finnmark fylkesrederi og ruteselskap.
 Svanberg, Erling (1990). Langs vei og lei i Nordland: samferdsel i Nordland gjennom 3000 år. Bodø: Nordland fylkeskommune.

Eksterne lenker
 Historiske bilder om Polarbil på Digitalt Museum

Tidligere norske busselskaper
Kollektivtransport i Troms og Finnmark
Finnmarks samferdselshistorie
Paweł Dawidowicz

Paweł Marek Dawidowicz (født 20. mai 1995) er en polsk fotballspiller som spiller for den italienske klubben Hellas Verona FC.

Landslaget 
17. november 2015 fikk han sin første landskamp for  mot .

Han ble tatt ut i s bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Polske fotballspillere
Spillere i Fotball-EM 2021
Fotballspillere for Lechia Gdańsk
Fotballspillere for Vfl Bochum 1848
Fotballspillere for US Palermo
Fotballspillere for Hellas Verona FC
Fødsler i 1995
Nyctonympha

Se Systematisk inndeling

Nyctonympha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Nokså små, slanke, brune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er lange og parallellsidige, og ender i en spiss.

Utbredelse 
Bortsett fra én art som går nord til Panama er alle utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Forsteriini Tippmann, 1960
 Slekten Nyctonympha J. Thomson, 1868
 Nyctonympha affinis Martins & Galileo, 2008
 Nyctonympha andersoni Martins & Galileo, 1992
 Nyctonympha annulata Aurivillius, 1900
 Nyctonympha annulipes (Belon, 1897)
 Nyctonympha antonkozlovi Nascimento & Botero, 2017
 Nyctonympha birai Nascimento & Botero, 2017
 Nyctonympha boyacana Galileo & Martins, 2008
 Nyctonympha carcharias (Lameere, 1893)
 Nyctonympha carioca Galileo & Martins, 2001
 Nyctonympha costipennis (Lameere, 1893)
 Nyctonympha cribrata Thomson, 1868
 Nyctonympha flavipes Aurivillius, 1920
 Nyctonympha genieri Martins & Galileo, 1992
 Nyctonympha howdenarum Martins & Galileo, 1992
 Nyctonympha mariahelenae Nascimento & Botero, 2017
 Nyctonympha punctata Martins & Galileo, 1989
 Nyctonympha sinjaevi Nascimento & Botero, 2017
 Nyctonympha taeniata Martins & Galileo, 1992

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1868
Psectrocera

Se Systematisk inndeling

Psectrocera er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
Middelsstore til nokså store, mer eller mindre mørkbrune trebukker med lange antenner. Slektene ser noe ulike ut. Slekten Psectrocera har to dusker av stive, mørke hår på hver antenne.

Utbredelse 
Arten er vidt utbredt og kjent fra Borneo, Sumatra, Java og Ny-Guinea.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Gnomini J. Thomson, 1864
 Slekten Psectrocera Pascoe, 1862
 Psectrocera plumigera (Westwood, 1848)

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Psectrocera plumigera

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1848
Nattfugler i St. Pauli

Nattfugler i St. Pauli  (original tysk tittel: Große Freiheit Nr. 7) er en tysk filmmusikal fra 1944 regissert av Helmut Käutner med Hans Albers og Ilse Werner i hovedrollene.

Filmen var den første Agfafarge-filmen laget av Terra Film, og ble spilt inn i Böhmen-Mähren i fra mai til november i 1943, men ble ikke godkjent av sensuren og fikk først kinovisning i Tyskland etter den allierte frigjøringen.

Flere av filmens sanger ble populære slagere både i hjemlandet og i Norge, og er fortsatt kjente den dag i dag.

Handlig
Sjømannen Hans har forlatt havet for å synge på en kneipe i St. Pauli i Hamburg. Når han møter unge Gisa blir han forelsket og vil forlove seg med henne for å få et vanlig hjem på land. Men Gisa foretrekker hans rival Georg, så Hans vender med knust hjerte tilbake til et liv på havet.

Medvirkende
 Hans Albers: Hannes Kröger
 Ilse Werner: Gisa Häuptlein
 Hans Söhnker: Georg Willem
 Hilde Hildebrand: Anita
 Gustav Knuth: Fiete, Seemann
 Günther Lüders: Jens, Seemann
 Helmut Käutner: Karl, Seemann aus Köln
 Ethel Reschke: ein "Mädchen für Geld"

Sanger i filmen 
«Auf der Reeperbahn Nachts Um Halb Eins»
Sunget av Hans Albers

«Beim ersten Mal, da tut's noch weh» 
Sunget av Hilde Hildebrand

«La Paloma» 
Sunget av Hans Albers

«Nein, ich kann Dich nicht vergessen» 
Sunget av Hans Albers

«Schön ist die Liebe im Hafen»
Sunget av Hans Albers

«Was kann es denn schöneres geben»
Sunget av Hans Albers

«Wenn ein Seemann mal nach Hamburg kommt»
Sunget av Hans Albers

DVD 
Filmen er utgitt i Tyskland på en utekstet DVD.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1944
Tyske filmer
Filmmusikaler
Tyske filmmusikaler
Tyskspråklige filmer
Freddy Kalas

Fredrik Auke (født 12. februar 1990), bedre kjent under artistnavnene Freddy Genius og Freddy Kalas, er en EDM-sanger fra Drammen i Viken. Han er storebroren til musikeren Simen Auke som utgjør den ene halvdelen av Broiler.

De mest populære låtene til Freddy Kalas er «Pinne for landet», «Jovial» og «Feel Da Rush». Den sistnevnte låten var Freddy Kalas' deltakerlåt i Melodi Grand Prix 2016. Han skulle egentlig delta med låten «Happy Rush», men den ble diskvalifisert fordi den var for lik Kalas' tidligere låt «Cannabus». Han ble nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen årets låt for «Jovial», men fikk ingen pris. I 2018 var han artist for årets BlimE!-sang.

Diskografi

Singler
 	«Pinne for landet» (2014) 
 	«Fest hos Kalas» (2015)
	«Reidar» (2015)
	«God sommer» (2015)
	«Hey hoe» (2015)
	«Pinne for Sverige» (2015)
	«Feel Da Rush» (2016)
       «Jovial» (2016)
 «Sunshine Hits My Face» (2016)
       «Gjøre ingenting» (2017)
       «Vibber» (2017)

Gjesteopptredener

Som Freddy Genius
	«Cannabus»  (med SimenA, 2012)
«Profitten 2010» (med SimenA, 2010)
	«Stureplan 2012» (med SimenA, 2011)
	«Chida la Vida 2012» (med SimenA, 2011)
	«Perfect Strangers» (med Mikkel Christiansen, 2011)
	«Lowondough 2012» (med SimenA, 2011)
	«Manhattan 2014» (med Henrik Sæter, 2013)
	«Bongo Drum» (med Robin og Bugge, 2013)
	«Riot 2014» (med Dudeman, 2013)
	«Deep Impact 2015» (med Cloud Nine, 2014)
	«The Gameplan 2015» (med SimenA, 2014)

Som Fredrik Auke
	«Oljebarna 2015»  (med Heux, 2014)
	«Aphrodites 2015»  (med Carl Fredrik G. Løken, 2015)
	«Aristokratene 2016»  (med Heux, 2015)

Andre sanger

Som Freddy Genius
	«Dat Feeling» (20??)

Som Fredrik Auke
	«Mitt navn» (McLean – My Name norsk Cover, 2013)
	«Anywhere for You» (John Martin Cover, med Haavard, 2014)

Spesielle gjesteopptredener (som Freddy Genius)
	The E.N.D. 2011  (med SimenA, 2010)
	Hæng Loose  (med SimenA, 2010)
	TrygdeTaxi 2011  (med SimenA, 2010)
	Mindfuck 2011  (med SimenA, 2011)
	Raglefant 2011  (med SimenA, 2011)
	Fram 2011  (med SimenA, 2011)
	Arena 2012  (med Mikkel Christiansen, 2012)

Samarbeid
	«Afterski»  (med Broiler, 2012)
	«Vannski»  (med Broiler, 2013)
	«Bonski»  (med Broiler, 2013)

Videoer
	Pinne for landet  (2014)

Spesielle gjesteopptredener (som Freddy Genius)
	«Bongo Drum» (med Robin og Bugge, 2013)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Freddy Kalas – offisiell side

Norske musikere
Deltakere i Melodi Grand Prix
Norske artister innen elektronisk musikk
PPG Paints Arena

PPG Paints Arena (tidligere Consol Energy Center) er en innendørs flerbrukshall i Pittsburgh i Pennsylvania. Den er hjemmebanen til NHL laget Pittsburgh Penguins. Anlegget ble ferdigstilt i 2010, med en kostnad på $321 millioner. Den erstattet Penguins' tidligere hjemmebane, Civic Arena (tidligere kjent som Mellon Arena), fra 1961 som lå på nabotomten. Denne ble revet vinteren 2011/2012 og tomten, som eies av Penguins, er foreløpig parkeringsplass.

Umiddelbart etter at hallen ble åpnet i 2010, ble den hyldet for å være blant verdens beste arenaer, og vant «Best New Major Concert Venue» i Pollstar Concert Industry Awards og «Best NHL Arena» i en spørreundersøkelse i Sports Business Journal. Arenaen har navn fra kull og naturgass-selskapet Consol Energy som har sitt hovedkontor rett utenfor Pittsburgh, og er en av USAs største produsenter av steinkull, i en 21-årig avtale med Penguins i desember 2008.

Kapasitet 
Arenaens tilskuerkapasitet for ishockey er satt til  for ishockey, til ære for draktnummeret til Sidney Crosby, 87, og  for basketball. Ved konserter har arenaen en kapasitet på mellom  når scenen plasseres ved en av endene, og  når scene plasseres midt i arenaen. Arenaen har også  klubbseter og 66 losjer, til ære for draktnummeret til Mario Lemieux, 66. Interiøret er etter modell av hjemmearenaen til Arizona Coyotes Gila River Arena i Phoenix.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Offisielt nettsted
 Markering av stedet og tidligere bebyggelse der hallen ble bygget
 Salkart
 Presentasjon av arenaens avanserte teknologi

Idrettsanlegg i USA
Sport i Pennsylvania
NHL-arenaer
Byggverk fullført i 2010
Byggverk i Pennsylvania
Mats Tangestuen

Mats Tangestuen (født 25. september 1975) er en norsk historiker og faglig leder ved Jødisk Museum i Oslo. I 2018 deltok han i debatten rundt Marte Michelets bok Hva visste hjemmefronten?, der han var svært kritisk til Michelets fremstilling. Høsten 2020 gav han ut, sammen med Elise Barring Berggren og Bjarte Bruland, boken Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?, der forfatterne kom med hard kritikk av Michelets bok, og fremholdt at feilen i den var "så mange og så alvorlige" at de måtte imøtegås i bokform. 

Han har forsket på de norske jødenes flukt til Sverige under den annen verdenskrig.

Bibliografi 
 Også jødene kom for øvrig over grensen høsten 1942. Jødiske flyktninger fra Norge i Sverige 1940-1945. Hovedoppgave i historie, Universitetet i Bergen, Bergen 2004.
  Medforfatter sammen med Bjarte Bruland (2011): «The Norwegian Holocaust : changing views and representations» i: Scandinavian Journal of History, 36(5), s. 587-604.
 Medforfatter sammen med Bjarte Bruland og Elise Barring Berggren: Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?, Dreyer (2020) ISBN 9788282655583

Referanser

Eksterne lenker  
 Publikasjoner av Mats Tangestuen i BIBSYS

Norske krigshistorikere
Hemilophus

Se Systematisk inndeling

Hemilophus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, avlange, mørkt brunlige trebukker. Kroppen er nokså jevnbred. Antennene er omtrent så lange som kroppen og påfallende kledt med lange hår, særlig på de fire innerste leddene som er tykkere og har en tett brem av mørke hår på innersiden.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Paraguay, Argentina og det sørøstlige Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
 Slekten Hemilophus Audinet-Serville, 1835
 Hemilophus dimidiaticornis Audinet-Serville, 1835
 Hemilophus infuscatus Bates, 1881
 Hemilophus leucogrammus Bates, 1881
 Hemilophus unicolor Bates, 1881

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1835
Liste over streiker i Norge

Liste over streiker i Norge er en kronologisk liste over streiker i Norge.

1800-tallet

1900-tallet

1910-årene 
Streiken i Buvika, 1913–1914

1930-årene 
Menstadslaget, 1931

1920-årene 
Jernstreiken, 1923–1924

1940-årene 
Melkestreiken 1941

1970-årene 
Sporveisstreiken i 1970, Saudastreiken, NORGAS-streiken

Linjegodsstreiken, Jøtulstreiken 1976

Statfjord A-streiken 1978

1990-årene 
Busstreiken i Trondheim (1993)

2000-tallet

2000-årene 
Streiken blant kommuneansatte 2008

Avinorstreiken 2008

2010-årene 
Vekterstreiken 2010

Renholdsstreiken 2010

Den norske spillerstreiken 2011

Vekterstreiken 2012, tvungen lønnsnemd

Streiken blant kommune- og statsansatte 2012

Streik blant kabinansatte i Norwegian i 2014

Vaskeristreiken i 2014

Hotellstreiken i 2016

Sykehusstreiken i 2016

Lokomotivførerstreiken i 2016

Journaliststreik i NRK 2018

2020-årene 
Vekterstreiken 2020

16.09.2020 ble 803 vektere fra Parat og NAF (Norsk Arbeidsmandsforbund) tatt ut i streik etter brudd i forhandlingene med NHO. Streiken ble trappet opp med 5 uttak over tid og endte opp med 2390 vektere ute i streik 02.11.2020. På kvelden 02.11.2020 kom parat og NHO til enighet ved ny tariff, der NAF fortsetter streiken. 04.11.2020 fortsetter forhandlingene mellom NAF og NHO

Busstreiken september 2020

Flyteknikerstreiken 2022

Pilotstreiken i SAS 2022

Lærerstreiken i 2022

Referanser 

Arbeidskonflikter i Norge
Tonje Vang

Tonje Vang (født 1973) er en norsk lagdommer. Hun ble cand.jur. i 2000. Hun har siden 2011 vært lagdommer i Borgarting lagmannsrett. Tidligere har hun blant annet vært utreder i Norges Høyesterett og dommerfullmektig i Eidsvoll tingrett.

Bibliografi 
 Skoghøy, Jens Edvin A. og Tonje Vang, I hvilken utstrekning kan vitneforklaringer som er avgitt under etterforskningen, leses opp under hovedforhandlingen i straffesaker?, Lov og Rett nr. 5-6 (2005), s. 283-307.

Referanser 

Norske dommere
Espen Bergh

Espen Bergh (født 1961) er en norsk høyesterettsdommer. Han ble utnevnt og tiltrådte som dommer i Høyesterett i 2016. 

Han ble cand. jur. i 1987. Som nyutdannet jurist arbeidet han som førstekonsulent i Forsvarsdepartementet. Deretter ble han førstekonsulent og senere lovrådgiver i Justisdepartementets lovavdeling. I 1992 ble han dommerfullmektig ved Ytre Follo sorenskriverembete, og ble senere konstituert herredsrettsdommer samme sted. I 1994 gikk han tilbake til stillingen som lovrådgiver i Justisdepartementet. Han var advokat i advokatfirmaet Wiersholm fra 1999 til 2005. Han var lagdommer ved Borgarting lagmannsrett fra 2005, og lagmann ved samme domstol fra 2010.

Referanser 

Norske høyesterettsdommere
Norske advokater