alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bute (øy)

Bute (engelsk: Isle of Bute, skotsk gælisk: Eilean Bhòid) er en øy i fjorden Firth of Clyde på vestkysten av Skottland. Øya har et areal på 122,17 km², og er med det den 13. største øya i Skottland etter areal. Den er inndelt i høylands- og lavlandsområder ved highlandforkastningen. Tidligere en bestanddel av det større grevskapet Bute, men er nå en del av rådsområdet Argyll and Bute. Det er fergeforbindelse fra det største tettstedet Rothesay til fastlandet.

Butes bofaste befolkning var på 6 498 innbyggere i 2011, en nedgang på litt over 10 prosent fra antallet på 7 228 som ble nedtegnet for 2001, noe som må vurderes opp mot bakgrunn av den skotske øybefolkningen som en helhet har økt med 4 prosent til 103 702 i den samme perioden.

Referanser

Litteratur 
 Haswell-Smith, Hamish (2004): The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate. ISBN 978-1-84195-454-7.
 Hewison, James King (1893): The Isle of Bute in the Olden Time. Edinburgh. William Blackwood and Sons.

Eksterne lenker 

 Butes historiske steder hos Canmore
 Port Bannatyne Marina and Boatyard

Øyer i Skottland
Argyll and Bute
Andi Almqvist

Andi Almqvist (født 2. juli 1968 i Wien, Østerrike) er en svensk musiker og tegner (Sydsvenskan). Almqvist har turnert med blant andre Kaizers Orchestra, B.B. King og Woven Hand, og har gitt ut soloalbumene Can't Stop Laughing (2005), Red Room Stories (2007), Glimmer (2009) og Warsaw Holiday (2013).

Album 
 2005 — Can't Stop Laughing
 2007 — Red Room Stories
 2009 — Glimmer
 2013 — Warsaw Holiday

Svenske musikere
Herrene av den skotske kongregasjonen

Herrene av den skotske kongregasjonen (engelsk Scottish Lords of the Congregation) var en gruppe av skotske, protestantiske adelige som var imot inngåelse ekteskap mellom den unge, katolske Maria Stuart, skottenes dronning, med Frans, dauphin (arveprins) av Frankrike – den senere kong Frans II av Frankrike. Den skotske dronningen ble gift med den franske arveprinsen i desember 1557. Maria Stuart ble da dronninggemal av Frankrike, og deres eventuelle barn vil bli katolske monarker av unionen Frankrike og Skottland.

De opprinnelige medlemmene var jarlen av Argyll,, hans bror Colin Campbell, jarlen av Glencairn, jarlen av Morton, og John Erskine av Dun, skjønt andre, som William Douglas av Whittinghame fulgte raskt med. I 1559 oppsto det en uro over graden av fransk og katolsk innflytelse i Skottland, og gruppen skaffet militær støtte til den protestantiske opprøreren John Knox for at han skulle stå i mot soldatene og hoffet til Maria av Guise, Maria Stuarts franske mor som fungerte som regent mens Maria Stuart var både mindreårig og var fraværende i Frankrike.

For å bekjempe den franske og den katolske innflytelsen inngikk herrene av den skotske kongregasjonen en politisk forbindelse med Skottlands gamle arvfiende England i konflikt med interessen til den skotske monarken, se Edinburgh-trakten.

Se også
 Den skotske reformasjonen
Covenanters

Skottlands historie
Bladskjærerbier

Bladskjærerbier er en slekt med bier i familien Megachilidae som lever solitært. De tapetserer et bol (rede) med blad de har skåret løs med de kraftige kjevene.

Utbredelse 
Megachile finnes i hele verden, vanligvis på varme solrike steder. Ti arter i Norge, særlig i sør.

Utseende 
Megachile er mellom 8 og 12 mm lange. Hodet er generelt ganske bredt.

Levevis 
Bladskjærerbiene finnes vanligvis på varme solrike steder, de voksne sees ofte på blomster i mai til august. De lever solitært (ikke i samfunn) og lager sylindriske bol i gammelt morkent treverk eller i hulrom i jorden. Bolet fores innvendig med biter av blad fra ulike trær, som roser, pære og andre. Larvene lever i bolet av såkalte biebrød, en blanding av nektar og pollen, som hunnen etterlater seg sammen med egget. Etter puppestadiet bryter (skjærer) den voksne bien seg ut fra bolet.

Norske arter 
 Slekt Megachile
 Underslekt  Megachile s.str.
 Megachile alpicola Alfken, 1924
 Megachile centuncularis (Linné, 1758)
 Megachile lapponica Thomson, 1872 
 Megachile ligniseca (Kirby, 1802)
 Megachile pyrenaea Pérez, 1890 
 Megachile versicolor F. Smith, 1844
 Underslekt Xanthosarus 
 Megachile circumcincta (Kirby, 1802) 
 Megachile lagopoda (Linné, 1761)
 Megachile nigriventris Schenck, 1870 
 Megachile willughbiella (Kirby, 1802)

Utenlandske arter 
De mest kjente utenlandske bladskjærerbiene:
Nest etter honningbia er Megachile (Eutricharaea) rotundata den biearten med størst økonomisk betydning. Den brukes kommersielt til bestøving av lusern. Artens opprinnelige utbredelse er tempererte deler av Eurasia, men ikke Nord-Europa, den er nå innført til Nord-Amerika.
Livshistoriene til de mellom- og sydeuropeiske Megachile (Chalicodoma) parietina og Megachile (Chalicodoma) sicula ble dokumentert av den franske entomologen og forfatteren Jean-Henri Fabre.
Verdens største bie er Megachile (Callomegachile) pluto. Den finnes på øygruppa Molukkene i Indonesia og bygger bol i termittuer.
Megachile (Callomegachile) sculpturalis kommer opprinnelig fra Øst-Asia, men har nå spredd seg til USA hvor den ble rapportert første gang i 1994. I 2008 ble den fotografert i Frankrike. Det er en stor art som vekker mye oppsikt.

Litteratur 
 Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) Cappelens naturhåndbøker: Småkryp. Cappelen. Side 156. ISBN 82-02-13551-6

Eksterne lenker 
  

 

Bier
Dyr formelt beskrevet av Pierre André Latreille
Årevinger formelt beskrevet i 1802
Inerti

Inerti betyr treghet på latin. Uttrykket brukes i fysikk for å beskrive et legemes tendens til enten å forbli i ro, eller fortsette i en gitt bane og hastighet så lenge det ikke påvirkes av ytre faktorer. Fenomenet er beskrevet av Isaac Newton. 

Inertia utnyttes for eksempel ved gyroskoper, der bevegelsesmønsteret i rotoren (svinghjulet) holder akselen i en fast posisjon. Måling/registrering er av kreftene som påvirker gyroskopet brukes til å fortelle om gyroskopet er i relativ ro, eller beveger seg og i hvilken retning.

Se også 
 Treghet

Klassisk mekanikk

en:Inertia
Nick Willis

Nicholas Ian «Nick» Willis (født 25. april 1983) er en friidrettsutøver fra New Zealand som konkurrerer i mellomdistanseløping.

Han kom på fjerdeplass i junior-VM i 2002. I de to første store seniormesterskapene Willis deltok i (OL 2004 i Athen og VM 2005 i Helsingfors) ble han slått ut i semifinalen. 

Han vant sin første store tittel i Samveldelekene 2006, da det ble gull på 1500 meter. I VM 2007 gikk han til finalen, men endte på 10.-plass.

Willis tok sølv under OL 2008 i Beijing, det var New Zealands første mannlige OL-medalje siden 1976. Han var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.

Willis ble i 2008 utnevnt til medlem av New Zealands fortjenstorden.

Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 1500 meter og hadde 19. beste tid  i semifinalen, men kvalifiserte seg ikke til finalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fødsler i 1983
Personer fra Lower Hutt
Newzealandske mellomdistanseløpere
Gullmedaljevinnere under samveldelekene for England
New Zealands fortjenstorden
Deltakere for New Zealand under Samveldelekene 2006
Friidrettsutøvere under Samveldelekene 2006
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for New Zealand under VM i friidrett 2015
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Deltakere for New Zealand under VM i friidrett 2017
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Gerda Grepp

Gerda J. Helland Grepp (født 1907, død august 1940) var en norsk journalist.

Familie 
Hun var datter av Kyrre Grepp og Rachel Grepp.

Hun var gift med den italiensk-sveitsiske keramiker Mario Mascarin (1901–66). De fikk sønnen Olav Kyrre (Ping) Grepp (født 19. mai 1926, død 1992) og  datteren Solveig Marie Alexandra «Sacha» Grepp (født 4. desember 1933). Datteren var oppkalt etter revolusjonspolitiker og familievenn Aleksandra Kollontaj, og bodde i årene 1935–1945 på Fjøsanger utenfor Bergen der Helland-familien har bodd fra ca. 1875.

Yrkesliv 
Hun arbeidet som moren Rachel Grepp, som journalist i Arbeiderbladet. 

Hun ble den første norske journalist som rapporterte fra den spanske borgerkrigen, hvor hun jobbet med Arthur Koestler, Nordahl Grieg og Lise Lindbæk. Hun representerte det franske Agence Espagne i Paris 1937–38.

Sykdom og død 
Gerda Grepp døde av tuberkulose, i likhet med sin far Kyrre Grepp (1922) og broren Peter Andreas Grepp (1933).

Ettermæle 
I 2018 ble et auditorium ved Oslomet – storbyuniversitetet gitt navnet Gerda Grepps auditorium.

Bibliografi 
 Axel Wedding, Gutten og sigøynerpiken (1934).  Oversettelse av  Ede und Unku
 Hermynia Zur Mühlen, De tok våre døtre (Tiden, 1934).  Oversettelse av Unsere Töchter, die Nazinen
 Kvinnen i det tredje rike (Arbeidernes oplysningsforbunds kvinnekomite, 1935). Oversettelse (23 sider).

Referanser

Litteratur 

 Jo Stein Moen, Rolf Sæther: Tusen dager, Gyldendal, Oslo (2009) ISBN 9788205393516
 Elisabeth Vislie: Ved fronten - Gerda Grepp og den spanske borgerkrigen, Pax, Oslo (2016) ISBN 9788253038667

Eksterne lenker 

 «Hun var den dristigste av alle», artikkel om Gerda Grepp i Dagsavisen
 Omtale av Gerda Grepps innsats som krigskorrespondent i Spania på nettstedet for boken Tusen dager

Norske oversettere
Journalister i Dagsavisen eller forløpere
Norske kvinnesaksforkjempere
Nordmenn fra den spanske borgerkrig
Personer fra Oslo
Anna Jesień

Anna Marta Jesień-Olichwierczuk (født 10. desember 1978) er en polsk friidrettsutøver (hekkeløper) som har spesialisert seg på 400 meter hekk.

Jesień har deltatt i tre OL, Sydney 2000, Athen 2004 og Beijing 2008. Hun kom ikke til finalen i 2000 og 2004, men i 2008 endte hun på femteplass i finalen med tiden 54,29.

Hun har bedre resultater fra verdensmesterskap, der hennes beste plassering er en tredjeplass fra VM 2007 i Osaka. I VM 2005 ble hun nummer fire.

Jesień tok bronse på 400 meter hekk i EM 2002 i München, og i EM 2002 og 2006 løp hun for det polske stafettlaget som ved begge anledninger tok bronsemedaljene på 4 x 400 meter.

Personlige rekorder 
 400 meter – 51,74
 400 meter hekk – 53,86

Referanser

Eksterne lenker 
 

Polske hekkeløpere
Deltakere for Polen under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Personer fra Sokołów fylke
Deltakere for Polen under EM i friidrett 2006
Deltakere for Polen under EM i friidrett 2002
Brittney Reese

Brittney Reese (født 9. september 1986 i Inglewood i California), er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp. Hun er regjerende verdensmester i lengde både innen- og utendørs.

Karriere 
Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd da hun kom til finalen i VM 2007 i Osaka, der hun ble nummer åtte etter et hopp på 6,60. Hun vant NCAA-mesterskapet utendørs i 2007 og 2008, og ved USAs uttakningskonkurranse til sommer-OL 2008 satte hun ny personlig rekord med 6,95 meter, og ble kvalifisert til OL 2008 i Beijing. Der ble hun nummer fem etter å ha hoppet 6,76 meter i finalen.

Reese vant gull i VM i friidrett 2009 i Berlin og VM i friidrett 2011 i Daegu, og hun vant VM innendørs både ved VM innendørs 2010 og 2012. Hun ble med det den første kvinnen i historien som vant VM innendørs to mesterskap på rad. 

Hun er USA-mester utendørs i årene 2008 til 2011, og innendørs i 2009 og 2010.

Hun tok sølv under Sommer-OL 2016.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil hos USA Track & Field

Personer fra Inglewood
Lengdehoppere fra USA
Olympiske mestere for USA
Olympiske sølvmedaljevinnere for USA
Verdensmestere i friidrett for USA
Verdensmestere i friidrett innendørs for USA
VM-sølvmedaljevinnere i friidrett innendørs for USA
Diamond League-vinnere
USA-mestere i friidrett
Deltakere for USA under VM i friidrett 2007
Deltakere for USA under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Deltakere for USA under VM i friidrett 2009
Deltakere for USA under VM i friidrett innendørs 2010
Deltakere for USA under VM i friidrett 2011
Deltakere for USA under VM i friidrett innendørs 2012
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for USA under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for USA under VM i friidrett 2013
Deltakere for USA under VM i friidrett 2015
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Deltakere for USA under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Deltakere for USA under VM i friidrett 2017
Deltakere for USA under VM i friidrett innendørs 2018
Deltakere for USA under VM i friidrett 2019
Deltakere for USA under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Medaljevinnere under Sommer-OL 2020
Brian Lewis

Brian Lewis (født 5. desember 1974) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte på sprintdistansene, hovedsakelig 100 meter.

Lewis deltok i VM 1999, men han ble utslått i semifinalen på 100 meter. I det samme mesterskapet løp han for USAs stafettlag som tok gull på 4 x 100 meter.

Sammen med Jon Drummond, Bernard Williams og Maurice Greene løp han også 4 x 100 meter stafett under OL 2000 i Sydney, der USA igjen gikk til topps.

Personlig rekord 
 100 meter – 9,99

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sprintere fra USA
Olympiske mestere for USA
Verdensmestere i friidrett
Medaljevinnere under Sommer-OL 2000
Deltakere for USA under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Deltakere for USA under VM i friidrett 1999
Fødsler i 1974
Sverre Årnes

Sverre Årnes (født 14. mai 1949 i Surnadal) er en norsk forfatter og tegneserieskaper.

Årnes er utdannet lærer, og underviste i noen år inntil han i 1979 ble forfatter på heltid. Han er mest kjent for sine serieromaner, hvorav den mest kjente og suksessrike er serien Jordmoren, CappelenDamm, 66 titler (2007–2013). Han brukte da det kvinnelige psevdonymet Sigrid Lunde. Serien var den første av noen lengde som utkom månedlig, og er per mars 2016 Norges lengste avsluttede serie. Serien utkom i Polen under tittelen Saga Akuszerka (Fakt kolekcja). 

I 2013 utkom miniserien Lokketoner (12 titler), som en historisk innledning til Jordmoren. I 2014 utkom en prequel til Jordmoren, Hjertets røst. Til sammen ble dette serietrilogien Storset saga (102 titler).

Våren 2018 vant Årnes en serieromankonkurranse gjennom Bladkompaniet/Wigmostad&Bjørke, og oktober 2019 ble serien Storgårdsfruen introdusert. Den første boka gikk som føljetong i Hjemmet. Serien blir på 24 titler, og avsluttes i 2023. 

Blant forfatterens mer kjente serier er Blodsbånd, som anga starten på det som senere ble NorskeSeriebøker i CappelenDamm (25 titler), (1994–1997), Serien ble reutgitt som dobbeltbind fra 2004 (13 titler), med tilleggsmateriale. Vaterlandsjenta (16 bind, 2003–?) og flere bøker om merkevarehelter som Knut Gribb (5 bøker) og Clay Allison (18 bøker). Han har også skrevet ungdomsbøker, Hjelp jeg har 5 søstre! (CappelenDamm) og barnebøker , Olsenbanden Jr.. Fram til 2020 har han skrevet opp mot 212 titler, re-uitgivelser ikke regnet inn. 

Ved siden av bokutgivelsene er Årnes også aktiv som forfatter av tegneseriemanus. Blant annet forfattet han i  perioden 1991–98 19 Fantomet-serier. Fra 1986 skrev han manus til Olsenbanden-bladene, 5 album, og tegnet av Håkon Aasne (SEMIC/Norsk Forlag). I perioden 2011-2014 skrev han manus til tegneserien om Vangsgutane, første nyskrevne manus på 30 år; tegner er Ivan Andreassen. 

Han har også skrevet filmmanus, hørespill for NRK Radioteatret og produsert dokumentarfilm. Som produsent av kortfilmer har han vunnet internasjonale priser, blant andre Daily Mail Trophy, Best Film i London 1986 (manus, regi), og fikk gullmedalje i Euro-Film festival i Bludenz 2004 (manus/regi/redigering.

Eksterne lenker   
 

Personer fra Surnadal kommune
Norske serieforfattere
Norske tegneserieskapere
Norske krimforfattere
Tagarkulturen

Tagarkulturen (russisk: Тагарская культура) var en arekologisk kultur fra bronsealderen som blomstret mellom 600-tallet f.Kr. og 200-tallet f.Kr. i det sørlige Sibir. Dens horisont tilsvarer dagens Khakasia i den østlige delen av Kemerovo oblast i den sørlige delen av Krasnojarsk kraj.

Sivilisasjonen er oppkalt etter øyen Tagar i elven Jenisej, og var en av de største sentre for bronsesmelting i det gamle Eurasia.

Utforskning og levninger
Tagar-stammene antas å ha vært Europoide, og en del av den geografiske, politiske og kulturelle enhet som senere ble kjent som Skytere.  

De bodde i tømmerhus oppvarmet av leirovner og store, åpne ildsteder. Enkelte bosetninger var også omgitt av festninger. De levde av bufe, som hovedakelig bestod av hester, geiter, sauer og hjortedyr. Innhøstingen ble foretatt med ljå og bronse-sigder.

Deres kulturgjenstander var svært påvirket av Skytisk kunst fra Ukokplatået. Kulturen er også kjent for sine svære kongelige gravhauger, omgitt av steiner, med fire vertikale gravhaug-steler som markerte gravens fire hjørner.

Tagar-kulturen ble etterfulgt av Tasjtykkulturen.

Referanser

Khakasia
Arkeologi i Russland
Asiatiske arkeologiske kulturer
Eurasiske nomader
Silvio Leonard

Silvio Leonard Sarría (født 20. september 1955 i Cienfuegos) er en cubansk tidligere friidrettsutøver (sprinter). Han var nummer to i verden til å løpe 100 meter under 10 sekunder med elektronisk tidtaking, da han i Guadalajara 11. august 1977 løp på 9.98. Den første var olympisk mester fra OL i 1968 Jim Hines. Leonard løp den raskeste 200 meteren i verden i 1977, med tiden 20.08. Hans fremste meritt er sølvmedaljen på 100 meter fra OL 1980 i Moskva.

Panamerikanske leker 
Leonard var tre ganger panamerikansk mester, 1975 på 100 meter og i 1979 på 100- og 200 meter.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Leading Marks by Year

Cubanske sprintere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Cuba
Deltakere for Cuba under Sommer-OL 1976
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1976
Medaljevinnere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Cuba under Sommer-OL 1980
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Cuba under Panamerikanske leker 1975
Deltakere for Cuba under Panamerikanske leker 1979
Gullmedaljevinnere i friidrett under de panamerikanske leker
Nikolaj Kirov

Nikolaj Ivanavitsj Kirov, belarusisk Мікалай Іванавіч Кіраў - Mikalaj Ivanavitsj Kiraw (født 22. november 1957 i Homel) er en belarusisk tidligere friidrettsutøver som representerte Sovjetunionen. Han konkurrerte hovedsakelig på 800 meter. 
Karrierens høydepunkt var utvilsomt OL 1980 i Moskva hvor han tok bronsemedalje bak den britiske duoen Steve Ovett (vinner) og Sebastian Coe. På 1500 meter under EM 1982 i Athen ble Kirov kun slått av Steve Cram.

Personlig rekord 
 800 meter – 1:45.94

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Homel
Personer fra Homel oblast
Belarusiske mellomdistanseløpere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Sovjetunionen
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1980
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1980
Medaljevinnere under Sommer-OL 1980
Arbeiderkvinnen

Arbeiderkvinnen (etablert 1. desember 1909, nedlagt 1957) var et tidsskrift utgitt av Arbeiderpartiets kvindeforbund. 
Bladet ble det første utgitt under navnet Kvinden. I redaksjonen satt
Nina Haugen, Inger Kristiansen, Helga Nitteberg og Gunhild Ziener.
Journalist var Fernanda Nissen som manet til deltakelse i politikken.
En strid i 1918 gjorde at Nissen og Ziener forlot redaksjonen.

I 1919 ble navnet endret til Arbeiderkvinden og med Rachel Grepp og Sigrid Syvertsen som redaktører 
ble det en mer marxistisk linje og stoff fra Clara Zetkin. Etter Grepp kom Thina Thorleifsen inn som redaktør,  Aase Lionæs var det 1936-1954, etterfulgt av Elsa Rastad Bråten og Randi Bratteli.

Bladet ble nedlagt i 1957, men visse elementer fortsatte i tidsskriftet Kvinnen etablert i 1957.

Referanser

Nedlagte norske tidsskrifter
Feminisme
Norsk arbeiderhistorie
Publikasjoner etablert i 1909
Publikasjoner nedlagt i 1957
1909 i Norge
1957 i Norge
Fernanda Nissen
Okunevkulturen

Okunevkulturen (russisk: Окуневская культура), også kalt Karakolskayakulturen, var en kultur som oppstod i det indre av Sentral-Asia i bronsealderen omkring 2500 f.Kr.

Kulturen hår fått sitt navn etter området Okunev Ulus i Minusinskgropen i Khakasia i det sørlige Sibir, der den første gang ble oppdaget i 1928. Da avdekket arkeologen S. A. Teplouhovym en gravhaug tilhørende denne kulturen.

Okunevkulturen erstattet den tidligere Afanasjevokulturen.

Litteratur
Nikolaj V. von Leont'ev, Vladimir F. Kapel'ko: Steinstelen der Okunev-Kultur, Verlag Philipp von Zabern, Mainz, 2002, ISBN 3805329261

Asiatiske arkeologiske kulturer
Bronsealderen
Hochstraße Elbmarsch

Hochstraße Elbmarsch er Tysklands lengste veibro, med en lengde på 4258 meter.

Broen er en del av autobahnen Bundesautobahn 7 gjennom Hamburg. Byggverket har seks kjørebaner, og går over industri- og havneområdet Elbmarsch. Selve broen er 3840 m lang, og har ramper på 418 m. Det planlegges en utvidelse med ett ekstra felt per kjøreretning. Broen ble bygget mellom 1971 og 1974.

Litteratur 
 Fritz Leonhardt:  Brücken / Bridges. Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart 1994, ISBN 3-421-02590-8
 H. G. Waßmuth, H. Gass: Die Hochstraße Elbmarsch. Der Bauingenieur 48 (1973) S. 201-211

Eksterne lenker 
 
 Elbmarsch-Hochbrücke hos Structurae

Bjelkebroer
Broer i Tyskland
Transportbyggverk i Hamburg
Broer åpnet i 1974
1974 i Vest-Tyskland
Eshetu Tura

Eshetu Tura (amharisk: አሸቱ ቱራ, født 19. januar 1950) er en etiopisk tidligere friidrettsutøver som vant bronsemedalje på  3000 meter hinder under OL 1980 i Moskva.
Han har også vunnet to sølvmedaljer  i Afrikamesterskapet i friidrett,  i 1979 på 3000 meter hinder og 1982 på 5000 meter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer etter føde- eller oppvekststed i Etiopia
Etiopiske langdistanseløpere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Etiopia
Afrikamestere i friidrett for Etiopia
Afrikamesterskap-sølvmedaljevinnere i friidrett for Etiopia
Deltakere for Etiopia under Afrikamesterskapet i friidrett 1979
Medaljevinnere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Etiopia under Sommer-OL 1980
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1980
Liantunnelen

Liantunnelen er en 1 774 meter lang veitunnel på fylkesvei 7756 på Grytøya i Troms. Tunnelen går mellom Dale og Alvestad på Harstads del av øya. Byggingen av tunnelen startet i oktober 2008, gjennomslaget kom 17. september 2009, og tunnelen ble åpnet 5. november 2010.

Tunnelen har ett kjørefelt (to i tunnelåpningene) og møteplasser. I tillegg til tunnelen blir det bygd 600 meter vei i dagen, tørrmurer samt en 200 meter lang rasvoll på Alvestad.

Liantunnelen ble bygd til erstatning for en svært rasfarlig veistrekning mellom Alvestad og Dale. Alvestad og Grøtavær fikk veiforbindelse til Bjørnrå lengre øst på Grytøya gjennom Toppentunnelen i 1996. Etter veiåpningen ble ferga Alvestad – Stornes nedlagt, og trafikken går via den kortere fergestrekningen Bjørnrå – Stornes. Men ras og stor rasfare mellom Alvestad og Dale førte til hyppige stengninger av veien, i snitt 23 døgn pr. år i perioden 1996-2005. Når veien var stengt, gikk ferga mellom Stornes og Bjørnrå ekstraturer til Alvestad.

Se også 
Toppentunnelen
Veitunneler i Norge

Referanser

Kilder
Harstad Tidende: Snart åpnes fjellet, Siste kull på skolen (flere artikler i papirutgaven 11. september 2009)

Eksterne lenker
Våre veger: Tunnel skal sikre Grytøya mot ras (5. juni 2008)
Harstad Tidende: – Oppstart på Grytøya om fire-fem uker (25. september 2008)

Tunneler åpnet i 2010
Veitunneler i Troms og Finnmark
Veier i Harstad
2010 i Norge
Jörg Freimuth

Jörg Freimuth (født 10. september 1961 i Rathenow) er en østtysk tidligere høydehopper. Under OL 1980 i Moskva tok han bronsemedalje med et hopp på 2.31 m, karrierens beste.

Annet 
Jörg er tvillingbror til den tidligere mangekjemperen Uwe Freimuth. Etter at han avsluttet sin aktive karriere i 1982, begynte han å jobbe som elektriker.

Eksterne lenker 
 

Tyske høydehoppere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Øst-Tyskland
Medaljevinnere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Øst-Tyskland under Sommer-OL 1980
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1980
Tyske tvillinger
Fødsler i 1961
Elektrikere‎
personer fra Landkreis Havelland