Plautus

Titus Maccius Plautus (født 254 f.Kr. i Sarsina i romersk Umbria, død 184 f.Kr.) var en romersk skuespillforfatter fra den gammellatinske tid. Hans komedier er blant de tidligste bevarte verker fra latinsk litteratur. Han skrev Palliata comoedia, en komediesjanger konstruert av den som begynte latinsk litteratur, Livius Andronicus. Av Plautus' komedier er 21 bevart. De har trolig gjennomgått noen redigeringer i tidens løp, slik at den nøyaktige formen er ikke bevart.

Liv og virke 
I motsetningen til mange andre antikke forfattere er det mye som er kjent om Titus Maccius Plautus' tidligste liv. Det er antatt at han ble født i Sarsina, en liten by i Umbria i sentrale Italia, en gang rundt 254 f.Kr. I henhold til Morris Marples arbeidet Plautus som teatersnekker eller sceneskifter i sine tidligste år. Det er kanskje dette arbeidet hans kjærlighet for teateret stammet fra. Hans skuespillertalent ble til sist oppdaget og han la til seg navnet «Maccius» (en klovneaktig, fast figur i populære farser) og «Plautus» (et begrep som hadde meningen enten «plattfot» eller «flatøret», som ørene på en hund). Tradisjonen hevder at han tjente nok penger på å gå inn i skipsbransjen, men at denne forretningen kollapset. Han skal deretter ha arbeidet som kroppsarbeider og i fritiden ha studert gresk drama, særskilt den nye komedien til greske Menandros. Hans studier fikk ham til å skrive egne stykker som ble utgitt i tiden en gang mellom 205 og 184 f.Kr. Plautus fikk slik popularitet at hans navn alene ble et kjennetegn på teatersuksess.

Plautus' komedier er hovedsakelig tilpasset fra greske modeller for et romersk publikum, og er ofte direkte basert på verkene til greske forfattere. Han omarbeidet greske tekster for å gi dem en aroma og smak som appellerte til det lokale romerske publikumet. Han visste å bruke alle knep for holde på publikums oppmerksomhet. Han kunne benytte en vittig monolog som ga informasjon om stykket, eller ingen monolog i det hele tatt. 

Etter hans død var han så populær at andre teaterstykker som han ikke hadde skrevet ble oppgitt å være av ham.  Allerede i antikken, en gang på 100-tallet f.Kr. var det behov for å skille ut de uekte fra de ekte stykkene til Plautus. Man havnet på en samling på 21 teaterstykker. Disse stykkene er de tidligste bevarte intakte verkene i latinsk litteratur. Mange av Plautus' etterligninger av greske originaler har igjen blitt etterlignet. Det stykket som særlig ble etterlignet var Amphítruo eller Amphitryon. Tittelen henspiller på navnet til en ektemann, og i dennes skikkelse påtok Jupiter seg oppgaven å lokke til seg Alcuménas' store kjærlighet. Mange andre av hans farseopplegg ble utnyttet av senere forfattere, blant dem William Shakespeare, Molière og Holberg. Plautus har således fått en betydning for ettertiden som få andre.

Plautus' epitafium (gravskrift) var:

postquam est mortem aptus Plautus, Comoedia luget,
scaena est deserta, dein Risus, Ludus Iocusque
et Numeri innumeri simul omnes conlacrimarunt.

Ettersom Plautus er død, komedien sørger,
Forlatt er scenen; deretter Latteren, Spøken og Forstanden,
Og Melodiers talløse antall alle sammen gråter.
Plautus verker i alfabetisk rekkefølge:
 Amfitryon
 Asinaria
 Aulularia
 Bacchides
 Captivi (Fangene)
 Casina
 Cistellaria
 Curculio
 Epidicus
 Menaechmi
 Mercator
 Miles Gloriosus
 Mostellaria
 Persa
 Poenulus
 Pseudolus (Løgnhalsen)
 Rudens
 Stichus
 Trinummus
 Truculentus
 Vidularia
Det er vanskelig å beregne datoene til urfremførelser av disse stykker siden de ble populære og fikk mindre endringer i senere tid.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Biografisk materiale om Plautus
  Verker av Plautus

Plautus
Plautus