alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Amway

Amway er et amerikansk nettverksselskap etablert i 1959.

Selskapet selger blant annet kosmetikk og velværeprodukter gjennom et nettverk av ca. 3 millioner uavhengige salgsrepresentanter. Dette gjør Amway til et av verdens største nettverksselskaper.

Amway presenterer seg selv som en god forretningsmulighet, men statistikkene motsier dette. På slutten av 1990-tallet ble Amway i USA pålagt å informere alle nye selgere om at færre en halvparten av selskapets selgere noen gang ville oppleve å tjene penger, og at den gjennomsnittlige månedsinntekten for minoriteten som gikk med overskudd, var kun 65 dollar. I en amerikansk undersøkelse fra 2010 ble det konkludert med at den gjennomsnittlige selgeren ingenting tjente, men tvert om gikk med over tusen dollar i tap pr. år.

I 2011 beregnet Consumer Awareness Institute deltagernes tapsrate til mer enn 99,9 %. Amways forretningsmodell innebærer å selge overprisete varer og krympe distributørenes fortjeneste ved hjelp av et komplisert hierarki av distributører som Amway kaller the downline.

Steven Butterfield har i boken Amway – the cult of free enterprise vist til at Amway fikk 750.000 nye distributører bare i løpet av 1980. Første trinn i pyramiden var å få status som direktedistributør; dette krever flere måneders hardt arbeid. Imidlertid ble det rekruttert 6.433 nye direktedistributører, tilsvarende 2,57 %. Men for å kunne leve av inntekten, måtte man være «diamantdistributør». I 1980 oppnådde bare 120 denne statusen, dvs. 0,04 %.

I 2007 gikk gigantkonsernet Procter & Gamble til søksmål mot fire Amway-selgere som systematisk hadde anklaget dem for å finansiere satanistisk virksomhet, dette som en del av markedsføringen av Amway. Procter & Gamble vant en knusende seier, og de fire saksøkte ble dømt til å betale 19 millioner dollar i erstatning.

I 1999 etablerte Amway seg i det norske markedet, og selskapet er idag blant medlemsselskapene i den norske interesseforeningen Direktesalgsforbundet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nettverksselskaper
Selskaper fra USA
Selskaper etablert i 1959
Medlemmer i Direktesalgsforbundet
Næringsliv i Michigan
Erik Hurtado

Erik Hurtado (født 15. november 1990 i Fredericksburg) er en amerikansk fotballspiller. Hurtado, som er spiss, spiller for Mjøndalen i Tippeligaen på utlån fra Vancouver Whitecaps FC.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 «Erik Hurtado», profil på Mjøndalen IFs hjemmeside
 «Erik Hurtado», profil på NFFs hjemmeside
 «Erik Hurtado», profil på altomfotball.no
 «Erik Hurtado», profil på soccerway.com 

Fødsler i 1990
Fotballspillere fra USA
Fotballspillere for Portland Timbers U23s
Fotballspillere for Vancouver Whitecaps
Fotballspillere for Whitecaps FC 2
Fotballspillere for Mjøndalen IF
EM i friidrett innendørs 1975

Det 6. EM i friidrett innendørs ble arrangert 8. og 9. mars 1975 in Katowice i Polen, i arenaen Spodek.

Menn

60 m 

Finale 8. mars

400 m 

Finale 9. mars

800 m 

Finale 9. mars

1500 m 

Finale 9. mars

3000 m 

Finale 9. mars

60 m hekk 

Finale 9. mars

Høydehopp 

Finale 8. mars

Stavsprang 

Finale 9. mars

Lengdehopp 

Finale 9. mars

Tresteg 

Finale 8. mars

Kulestøt 

Finale 9. mars

4 x 320 meter stafett 

Finale 8. mars

Kvinner

60 m 

Finale 9. mars

400 m 

Finale 9. mars

800 m 

Finale 9. mars

1500 m 

Finale 9. mars

60 m hekk 

Finale 8. mars

Høydehopp 

Finale 9. mars

Lengdehopp 

Finale 8. mars

Kulestøt 

Finale 8. mars

4 x 320 meter stafett 

Finale 9. mars

Deltakende nasjoner

 (9)
 (19)
 (2)
 (9)
 (20)
 (6)
 (7)
 (1)
 (1)
 (4)
 (3)
 (40)
 (8)
 (43)
 (7)
 (8)
 (3)
 (6)
 (21)
 (4)
 (5)
 (25)
 (18)
 (1)

Eksterne lenker 
 European Athletic Association
 Maik Richter - 6. Hallen-Europameisterschaften 08.-09.03.1975 in Katowice / POL (resultater)
 Todor Krastev - Athletics indoor championships 1975 Katowice POL Rondo 8-9.3 (resultater)

 
Friidrett i 1975
Friidrett i Polen
Internasjonale mesterskap i Polen
Internasjonale mesterskap i 1975
Sport i Europa i 1975
Sport i Polen i 1975
Schlesiske voivodskap
Store Valefjell

Store Valefjell er en ås i Drangedal og Kragerø kommuner i Telemark. Toppen danner grensepunkt mellom kommunene, og er det høyeste punktet i Kragerø.

På nordsiden av fjellet ligger Bjønnknuten naturreservat.

Referanser 

Fjell i Vestfold og Telemark
Kragerøs geografi
Drangedals geografi
Casino (Holmestrand)

Offisersmessen Casino er en verneverdig bygning i Holmestrand i Vestfold. Den var en del av det tyske militærleiranlegget på Grefsrødjordet ovenfor Kleivbrottet i daværende Botne kommune under andre verdenskrig i Norge. Militæranlegget ble etterhvert overtatt av de norske myndighetene under ledelse av Nasjonal Samling (NS), og brukt både til opplærings- og rekreasjonsvirksomhet. Det har blitt omtalt som Frontkjemperleiren i Holmestrand og SS-leiren i Holmestrand. Etter krigen ble brakkeanlegget oftere omtalt som Grefsrudleiren eller Grefsrud leir.

Leiranlegget

Bygningen 
Offisersmessen som her omtales som Casino, er den eneste bygningen som fortsatt står igjen etter det tyskbygde leirområdet på Grefsrud. Ordet Casino er en kortform for Offizierscasino, tysk ord for offisersmesse.  Bygningen er et typisk eksempel på slike tyske offisersmesser fra krigen, og har en etasje, samt kjeller og loft i deler av bygningsflaten.

Det mest utarbeidede rommet er selve spisesalen, messen. Rommet er en stor sal med åpen takstol og takåser, tømmervegger uten panel og tregulv med smale gulvbord lagt i kvadrater. Vinduskarmene på nordre gavl og dørkarmene har malte blomstermotiver. Langveggen mot øst har en åpen peis med peiskappe som går helt til taket, og langs langveggen mot vest er det bygget en forhøyning. Rommet ble både brukt som spisesal for de tyske offiserene, men også til konserter, teater og kino. I taket er det to store lysekroner av smijern, og er sammen med dørvridere og flere andre tak- og veggarmaturer vært i bygningen siden det ble oppført i 1941-1942. Både bygningen i seg selv og interiøret som eksempelvis peisen, lysekronene og armaturen er tidstypiske har det «tysk romantiserende preget» som var vanlig for slike bygninger oppført av tyskerne i Norge under okkupasjonen, og kan kan ha vært prefabrikert i Østerdalen.

Etter krigen 
Etter krigen ble forlegningene brukt som fremmedleir i noen år. Leiren ble da bebodd av utlendinger, hvorav noen også hadde familie der. Deretter ble den leid av Europahjelpen som satte den i stand til å ta imot syke barn fra Mellom-Europa. Botne kommune overtok da de brakkene som ikke var nødvendig til dette . I 1951 ble leiren overført fra Europahjelpen til Sosialdepartementet og ble benyttet til hjem for psykisk utviklingshemmede under navnet Solbø – Statens hjem for åndssvake.  1961 ble Solbø lagt inn under institusjonen på Fossnes, og i 1964 uttalte bestyreren i et intervju med Tønsbergs Blad at institusjonen hadde 137 pasienter, men at flere av disse burde vært på psykiatriske sykehus.

Bortsett fra litt preg av manglende vedlikehold er bygningen fortsatt i god stand, men hageanlegget er dels ødelagt eller dels gjengrodd.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Hadde Hirden som nabo, NRK Vestfold, 22. november 2013, besøkt 19. oktober 2015. Bilder fra anlegget
 Omtale hos Vestfold fylkeskommune

Byggverk i Holmestrand
Norge under andre verdenskrig
Kulturminner i Norge fra andre verdenskrig
Holmestrands historie
High Need Baby

High Need Baby er et begrep skapt av den amerikanske barnelegen William Sears og hans kone Martha Sears for å beskrive normale friske babyer som oppleves ekstra urolige og utfordrende.

Doktor Sears beskriver 12 personlighetstrekk som er vanlige hos en high need baby.
 Intens: Disse babyen legger mer energi i alt de gjør. Når de gråter er det ikke en forespørsel, men et intenst krav. De gråter høyt, spiser glupsk, ler høyt, og protesterer vilt når deres behov ikke møtes til deres tilfredsstillelse.
 Hyperaktiv: Ikke ment som en diagnose. Men som en beskrivelse av en baby som ikke klarer å ligge, eller sitte stille. Til og med som nyfødt kan noen babyer virke ekstra energifylte.
Utmattende: En high need baby tømmer sine slitne foreldre for energi, og vil fortsatt ha mere.
Spiser ofte: Babyen spiser oftere og ikke etter en «timeplan».
Krevende: Barnet krever å få sine behov dekt svært raskt. Mange foreldre sier at de ikke klarer å være raske nok i responsen.
Våkner lett: Våkner lett, ofte mange oppvåkninger om natten.
Utilfredsstilt: Til tross for forsøk på å tilfredsstille alle babyens behov, er barnet fremdeles utilfreds.
Uforutsigbar: Det som fungerte i går, fungerer ofte ikke i dag. Babyen har ofte voldsomme humørsvingninger.
Svært sensitiv: Babyen er veldig nysgjerrig og var på det som foregår rundt. De reagerer lett på fysiske og emosjonelle ubehageligheter. For eksempel om klærne er laget av et stoff barnet ikke liker.
Kan ikke ligge alene: Babyen krever mye kroppskontakt. Liker ofte bevegelse. Den som holder barnet må ofte bevege seg. Babyen vil som regel samsove, og protesterer vilt på å sove i egen seng.
Klarer ikke å roe seg selv: Barnet klarer ikke å slappe av alene og klarere ikke å sovne på egen hånd.
Separasjonsangst: Aksepterer sjeldent mer enn noen få personer. Separasjonsangst er helt vanlig hos babyer, men en high need baby vil være ekstra vanskelig å la noen være barnevakt for.

Referanser

Eksterne lenker 
 Dansk bok om High Need Baby
 Doktor Sears bok om High Need Baby
 Nettsiden Ask Dr Sears
Helse
Barn
Compilers: Principles, Techniques, and Tools

Compilers: Principles, Techniques, and Tools («Kompilatorer: Prinsipper, teknikker og verktøy») er en bok av Alfred Aho, Ravi Sethi og Jeffrey Ullman, som ble utgitt 1. januar 1986. Selv om det har gått 44 år siden første utgave ble trykt, regnes den fortsatt (per 2022) som en klassisk lærebok i konstruksjon av kompilatorer for programmeringsspråk.

Den er kjent som «drageboka» for en hel generasjon av informatikere, ettersom dens fremside viser en ridder og en drage i kamp, en metafor på å overvinne kompleksitet. Dette navnet brukes også om første utgave, som bærer tittelen Principles of Compiler Design.

Første utgave kalles ofte «den grønne dragebok», mens andre utgave er den «den røde dragebok». I 2006 kom en tredje utgave med Monica Sin-Ling Lam som medforfatter. Den bærer tittelen «den purpurfargede dragebok».

Referanser

Informatikkens historie
Addison-Wesley
Bøker fra USA
Bøker fra 1986
Bøker om kompilatorer
Lærebøker
1986 i USA
Svømming under Middelhavslekene 1951

Svømming under Middelhavslekene 1951. Svømming var en av tretten sporter under de første Middelhavslekene som ble arrangert i Alexandria i Egypt i perioden 5. oktober til 20. oktober 1951. Det var sju øvelser i svømming, fem individuelle og to stafetter, kun for menn. Frankrike ble beste nasjon, de vant alle sju gullmedaljene.

Medaljer

Eksterne lenker
 Complete 1951 Mediterranean Games Standings
 Mediterranean Games Athletic results at Gbrathletics.com

Middelhavslekene 1951
Svømming under Middelhavslekene
Svømming i Egypt
Svømming i 1951
Psykedelisk kunst

Psykedelisk kunst er en retning innenfor billedkunst og design som oppstod og hadde sitt høydepunkt på 1960-tallet. Bakgrunnen var dels 1950-tallets nye interesse for den dekorative, planteinspirerte art nouveau-stilen fra begynnelsen av århundret, dels hallusinasjoner og synsfenomener som kan oppstå i rus ved bruk av psykideliske («sinnsutvidende») midler som LSD og psilocybin. 

Den psykedeliske kunsten er kjennetegnet av svingende, svaiende former og sterkt oppdrevne farger. De første tendensene kom i britisk design, men stilgrepet slo brått igjennom i hippiemiljøet i San Francisco 1964–65. Fra USA spredte retningen seg raskt over hele den vestlige verden. Psykedelisk kunst gjorde seg særlig gjeldende i grafisk design og populærkultur som plakater, plateomslag, reklame og typografi, ofte knyttet til psykedelisk musikk og undergrunnskultur.

Kjennetegn 
 Flytende oljer som lager marmorerte mønstre eller blir projisert som lysbilder
 Fantastiske, metafysiske og surrealistiske motiver
 Kaleidoskopiske og fraktale mønstre, eller dråpeforma paisleymønstre
 Klare og sterke og/eller sterkt kontrasterende farger
 Overdrevent fokus på detaljer, gjerne presentert i en overfylt «horror vacui»-stil.
 Morfing (trinnvis forvandling av detaljer og motiver) og noen ganger kollasjer
 Fosfener, spiraler, konsentriske sirkler, diffraksjonsmønstre og andre entopiske synsfenomener i øyet
 Gjentakelse av motiver
 Oppfinnsom utforming av typografi og håndskrift, for ekempel med fordreide, bølgende former og lek med positive og negative mellomrom

Se også 
 Psykedelisk musikk
 Op art, abstrakt kunst bygd på optiske fenomener
 Popkunst
 Flower power
 Art brut (kunst), outsider art
 Surrealisme
 Psykedelia

Referanser

Eksterne lenker 
 

Billedkunst
Stilarter
UNIX versjon 7

UNIX versjon 7, også kalt Seventh Edition Unix eller bare V7, var den syvende versjonen av operativsystemet Unix som ble utviklet av Bell Laboratories. UNIX versjon 7 ble lansert i 1979. I likhet med sin forgjenger UNIX versjon 6, var den utviklet for minidatamaskinen PDP-11 fra Digital Equipment Corporation.

V7 var den første virkelig portable utgaven av UNIX, og ble portert til en rekke 16-bits plattformer, både minimaskiner og mikroprossesor-baserte systemer. California-selskapet UniSoft utviklet en utgave for Motorola 68010, som ble basis for den første arbeidsstasjonen fra Sun Microsystems. Første generasjon av Microsofts Xenix (versjon 1.0 til 2.1) var V7-basert, Venix 2.x likeså – begge for Intel 8086. Xenix ble raskt utvidet til også å dekke Motorola 68000 og Zilog Z8000. Selskapet Onyx utviklet en versjon for Zilog Z8000. Historisk viktigst var Bell Labs egen portering av V7 til Digitals 32-biters VAX-arkitektur, som fikk navnet UNIX/32V og ble startpunkt for BSD 3 og senere 32-biters UNIX-distribusjoner fra Berkeley (BSD 4.x).

UNIX versjon 7 tilhører gruppen som ofte kalles forsknings-Unix fordi de kom fra forskningsmiljøet på Bell Laboratories. V7 ble den siste i denne gruppen før AT&T, moderselskapet til Bell Labs, startet kommersialiseringen av Unix tidlig i 1980-årene, med UNIX System III som første kommersielle utgave.

For mange som var aktive i utviklingsmiljøene rundt UNIX i 1970- og 1980-årene, representerte V7 «det siste ekte UNIX».

Referanser

Eksterne lenker 
 Unix Seventh Edition manual (Bell Labs)
 Kildekode
 PDP Unix Preservation Society

Bell Laboratories
Unix-varianter
Historiske operativsystemer
Programvare fra 1979
1979 i USA
Henrik Breimyr

Henrik Breimyr (født 20. juli 1993) er en norsk fotballspiller som spiller for Egersunds Idrettsklubb. 

Han har tidligere spilt for Viking i Tippeligaen, samt landslagsfotball for aldersbestemte lag for Norge, sist i 2013 for Norges U21-herrelandslag.

Han er bror av fotballspilleren Andreas Breimyr.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 «Henrik Breimyr», profil på altomfotball.no

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Aldershot Town FC
Fotballspillere for Eastleigh FC
Fotballspillere for Viking FK
Fotballspillere for Bryne FK
Fotballspillere for Idrettsklubben Start
Fotballspillere for Sandnes Ulf
Andros (Bahamas)

Andros er en øygruppe som utgjør Bahamas. Det er landets største øygruppe, med et samlet areal på  kvadratkilometer. 

Bahamas
Løksebotn

Løksebotn er en grend i Salangen kommune i Troms, beliggende ved Løkseelva innerst i Løksefjorden.

Fylkesvei 848 og fylkesvei 84 møtes ved Løksebotn. 

Løksebotn var tidligere en egen skolekrets i kommunen, med Løksebotn skolehus ferdigbygget i 1929.

Referanser

Eksterne lenker
 

Bosetninger i Salangen
Bygder og grender i Troms og Finnmark
Samfundets støtter (1935)

Samfundets støtter (tysk: ) er en svart-hvitt tysk dramafilm fra 1935, i regi av Detlef Sierck. Georg C. Klaren og  Karl Peter Gillmann skrev dreieboken, som er basert på Henrik Ibsens skuespill, Samfundets støtter, fra 1877. Hovedrollen som den formuende og skruppelløse konsul Karsten Bernick spilles av Heinrich George.

Filmen ble spilt inn i september og oktober 1935 i Potsdam, Hamburg og Bornholm (Danmark).

Handling 
Den velstående konsul Bernick er den stolte eieren av et skipsverft. Alle hans handlinger og tanker retter seg mot det at sønnen, Olaf, på et egnet tidspunkt skal overta dette.

Bernicks svoger, Johan Tønnessen, har blitt en velhavende rancheier etter tyve år i utlendighet. Da han atter viser seg på hjemstedet, går det igjen gamle rykter om at Dina (som bor i konsulens hus) er hans uekte barn. Bernick har hele tiden pleiet ryktene om at Tønnessen er jentas far. 

Filmens handling blir fort turbulent når Tønnessen spontant beslutter å reise med Dina til USA med båt. Trass i en tiltagende storm beordrer Bernick kapteinen å avseile raskt. Det som må hende, hender: I grov sjø kantrer skipet og grunnstøter. Det ingen da kjente til, var at Olaf var blindpassasjer på dette ikke akkurat sjødyktige skipet.

Bernick, som skjønner at sønnen var ulovlig med på skipet, drukner etter å ha blitt trukket med i brenningene, mens han fortvilet skrek etter sønnen. I alle fall greide Johan å redde Olaf.

I rollene 
 Heinrich George - Verftseier og konsul Karsten Bernick   
 Maria Krahn - Hans frue Betty Bernick   
 Horst Teetzmann - Deres sønn Olaf Bernick   
 Albrecht Schoenhals -  Johan Tönnessen   
 Suse Graf - Dina Dorf   
 Oskar Sima - Prokurist Krapp   
 Karl Dannemann - Verksmester Aune   
 Annemarie Beck - Kokka til Bernick   
 Hans-Joachim Büttner - Redaktør Hammer   
 Walther Suessenguth - Sirkusdirektør Urbini   
 Franz Weber - Kjøpmann Vigeland   
 Toni Tetzlaff - Fru Vigeland   
 Paul Beckers - Sirkusklovn Hansen   
 Sascha Oskar Schoening - Kjøpmann Sandstadt   
 Maria Hofen - Fru Sandstadt  
 Gerti Ober - Deres datter Thora Sandstadt

Eksterne lenker 
 
 Stützen der Gesellschaft i Filmportal.de
 Stützen der Gesellschaft i Moviepilot.de

Tyske dramafilmer
Filmer fra 1935
Filmer basert på skuespill av Henrik Ibsen
Kamzy Gunaratnam

Kamzy Gunaratnam (født Khamshajiny Gunaratnam; 27. mars 1988 i Jaffna på Sri Lanka) er en norsk politiker (Ap) og stortingsrepresentant for Oslo siden 2021.

Hun var varaordfører i Oslo fra 21. oktober 2015 til hun ble valgt inn på Stortinget.. Gunaratnam ble innvalgt representant i Oslo bystyre første gang i 2007. Hun har tidligere sittet i kultur- og utdanningskomiteen og er nå inne i sin andre periode som medlem av helse- og sosialkomiteen.

Hun var nominert til 2. plass på Arbeiderpartiet liste i Oslo for Stortingsvalget 2021, og ble valgt inn som representant 5 fra Oslo.

Bakgrunn og virke 
Gunaratnam kom til Norge sammen med sin mor og en bror i 1991. Hennes far hadde da flyktet til Norge og bodde i Hammerfest. Familien ble samlet og flyttet til Groruddalen i Oslo. Hun vokste opp på Veitvet og Rødtvet. Hun gikk på Rødtvet skole og Apalløkka ungdomsskole. Hennes opprinnelige navn er Khamshajiny, men på skolen fikk hun tilnavnet «Kamzy», som hun etter hvert også begynte å kalle seg selv. I 2018 endret hun offisielt fornavn til Kamzy.

Etter ungdomsskolen valgte Gunaratnam Oslo Handelsgymnas for videregående opplæring. Det var der hun etter hver ble politisk interessert. Hun engasjerte seg først i Tamil Youth Organisation, men ble etter et møte med Raymond Johansen introdusert til Arbeiderpartiets ideologi og historie. Som elev på videregående ble hun i 2006 kvotert inn på Oslo Ap sin nominasjonsliste, og votert inn i Oslo bystyre som 19-åring. Gunaratnam har vært nestleder og leder for Ungdom mot rasisme.

Hun satt som leder i AUF i Oslo fra 2009 til 2011. I 2013 var hun rådgiver for Arbeiderpartiets valgkamp. Gunaratnam ble selv innvalgt som vararepresentant til Stortinget for 2013–2017.  I 2014 ble hun forespurt å være nestleder i Oslo Ap, men takket nei og mente det var for tidlig. Hun ble likevel overtalt til å stå som nominert og ble valgt. Som nestleder ble det naturlig at hun fikk en sentral posisjon i det nye byrådet, og hun fikk vervet som varaordfører i Oslo, den yngste noen gang.

Hun har studert sosialgeografi ved Universitetet i Oslo og fag ved lærerutdanningen ved Høyskolen i Oslo

Gunaratnam var blant de overlevende etter massedrapene på Utøya i 2011. I 2021 var hun en av fire overlevende fra Utøya som fortalte sin historie i dokumentarfilmen Generasjon Utøya ti år etter massedrapene.

I november 2018 ble hun valgt til leder av Oslos 17. mai-komité for 2019.

I 2021 stod Gunaratnam bak antirasistiske forslag fremlagt av Oslo Arbeiderparti. Deriblant et kontroversielt forslag om å kurse kommuneansatte i såkalt «strukturell rasisme».

Stortingskomitéer 
 2021–2025: Medlem av Justiskomiteen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Ap-politikere i Oslo
Nordmenn av srilankisk opphav
Nordmenn født på Sri Lanka
Overlevende etter massedrapene på Utøya i 2011
Tillitsvalgte i AUF
Stortingsrepresentanter for Oslo
Stortingsrepresentanter 2021–2025
Når du minst venter det (bok)

Når du minst venter det er en ungdomsbok av forfatter Mahmona Khan utgitt 19. oktober 2015 på Aschehoug. Det er den tredje boka i serien om jentegjengen fra Groruddalen.

I forkant av boklanseringen hadde noen hengt hvite roser med påskriften «når du minst venter det, #hvitrose» på en rekke skoler i landet, blant annet skoler i Lørenskog, Oslo, Bergen, Sandnes og Stavanger. Samtidig ble det opprettet en bruker på bildedelingstjenesten Instagram ved navn hvitroseagenda, der det ble postet bilder og videosnutter av rosene utenfor de forskjellige skolene. På kontoen ble datoen 19. oktober nevnt. Skolene i Lørenskog så på det hele som en reell trussel og valgte å politianmelde det. Etter at TV 2 hadde publisert saken på sine nettsider meldte den ansvarlige seg. Forklaringen var at det var en uoffisiell promo i guerrilla markedsføringsånd for nettopp «Når du minst venter det». De ansvarlige var store fans av Khan og hadde utvekslet e-post med forfatteren før. Saken ble også omtalt i blant annet VG Nett, Nettavisen og i Danmark i nettavisen Newsbreak.

Under lanseringen ble det avduket en filmatisk boktrailer av ungdomsromanen, som Khan har produsert og regissert selv. Dagen etter lansering ble hun invitert på Dagsrevyen i NRK1, der boken ble omtalt og traileren ble vist.

Handling
Boken handler om en jentegjeng fra Groruddalen i Oslo, der en av jentene, Charlotte, får en stalker etter seg som gir anonyme, mystiske gaver og rosebuketter.

Referanser

Eksterne lenker
 Når du minst venter det Aschehoug
 Mystisk rosebeskjed skapte frykt på norske skoler TV 2
 Mystiske hvite roser var uautorisert PR-stunt VG Nett
 Rosebeskjed skapte frykt på skoler Nettavisen
 Mystiske hvide roser skaber frygt på skoler Newsbreak
 Når du minst venter det - Offisiell boktrailer YouTube
 Dagsrevyen 20.10.2015 - 14. Spenningsroman for ungdom NRK

Bøker fra 2015
Skobrodder

Skobrodder er et hjelpemiddel som festes under skoen, for å unngå å skli på glatte underlag som is og snø.
Noen brodder tres på, mens andre brodder festes med stropp. Dagens brodder er laget av gummi og stål. 

Det finnes brodder til forskjellige bruksområder blant annet til hverdagsbruk, til turgåing, barnebrodder, for høye heler og for joggesko. Det er også kommet brodder på markedet som man slipper å ta av, der piggene kommer ut kun når det er glatt.

I løpet av de siste årene er det også kommet moderne piggsko som er laget spesielt for glatte veier. De egner seg best til turgåing, men er enkle å ta av og på. Disse må tas av inne, både fordi de kan ødelegge gulv og fordi de blir glatte innendørs.

Historie 

Det er funnet brodder datert tilbake til vikingtiden, fra tidsrommet 800 e.Kr til 1100 e.Kr. To brodder ble funnet i Öde by, Medelpad i Sverige. Disse ble funnet i 1939, og finnes nå i Statens historiska museum i Sverige.

I april 1873 ble «ice creeper» laget. Det var en ny type brodd med en ny hælplate, med en bæreramme som holder hælen på plass med skruer. Denne brodden var laget av jern. Brodden måtte festes til skoen, og dette måtte gjøres av en skomaker. Dermed var brodden permanent festet til skoen. Vanlige folk på denne tiden hadde bare råd til et par sko, så denne brodden var forbeholdt de rike.

Se også 
 Stegjern

Referanser 

Fottøy
Sikkerhetsutstyr