alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
WYSIWYG

WYSIWYG (What You See Is What You Get) er et prinsipp i tekstbehandlingsprogramvare og i sideombrekkingsprogrammer (også i HTML-editorer): Det du ser på skjermen når du skriver inn teksten, ser likedan ut som på utskriften. I tekstbehandlingsprogram uten WYSIWYG ser man teksten i en enklere form på skjermen, mens den endelige formateringen først kommer til syne på utskriften.

Alle eldre tekstbehandlere var begrenset av ytelsen til datamaskinen/grafikken, derfor ble ikke WYSIWYG tilgjengelig for forbrukeren før i 1980-årene. Frasen kommer fra Xerox PARC sent i 1970-årene, men utviklet seg til å bli allemannseie fra tekstbehandlingsprogrammet Microsoft Word og sideombrekkingsprogrammet Aldus PageMaker kom med WYSIWYG-funksjonalitet i 1985.

En innvending mot prinsippet er at det blander sammen semantikken og presentasjonen av teksten. Den som skriver teksten må forholde seg til typografiske detaljer som vedkommende kanskje ikke er kvalifisert til å vurdere, eller som kanskje er irrelevante da teksten likevel må gjennom layout før den publiseres. Holdbarheten i disse argumentene er imidlertid avhengig av hva slags arbeid det er som utføres, innholdet i dokumentet, og størrelsen på dokumentet.

Se også
OpenOffice.org
AppleWorks
WYSIWYM

Akronymer
Dataterminologi
Typografi
Grafiske brukergrensesnitt
Engelske ord og uttrykk
Meter

Meter er den grunnleggende SI-enheten for måling av lengde, med symbol m.

Én meter er definert som avstanden lys tilbakelegger i vakuum i løpet av  sekund. Definisjonen ble vedtatt i 1983 av den 17. generalkonferansen for mål og vekt.

1 meter er lik:
1000 millimeter
100 centimeter
10 desimeter
0,001 kilometer

Og motsatt:
 1 millimeter = 0,001 meter
 1 centimeter = 0,01 meter
 1 desimeter = 0,1 meter
 1 kilometer = 1000 meter

Etymologi
Meter kommer av fransk métre, som igjen kommer av gresk métron, «mål». Gjennom den indoeuropeiske roten *mē-, «måle», er ordet beslektet med bl.a. norsk «mål».

Historikk 
 Det første eksemplaret av meteren ble støpt i bronse i Frankrike i 1795.

Med denne som mal, ble det lagd 16 eksemplarer i marmor som ble plassert på forskjellige steder i Paris for å gjøre allmennheten kjent med det nye metriske målesystemet. Det franske nasjonalkonventet plasserte dem på de travleste stedene i byen fra februar 1796 til desember 1797. 

Av disse seksten er det nå kun to igjen, og det er bare en av disse to som fremdeles er på sin opprinnelige plass, på adressen 36 Rue de Vaugirard..

Frankrike var det første landet som tok i bruk metersystemet (i praksis fra 1812).

I 1799 ble en prototyp på en meter laget i platina, og i 1889 ble den første internasjonale prototypen på en meter laget i en legering av platina og iridium.

Definisjonen på hva en meter er, har endret seg gjennom årene:

Meterkonvensjonen 
Meterkonvensjonen av 20. mai 1875 er en internasjonal teknisk-vitenskapelig traktat mellom en rekke land. Den gir grunnleggende forutsetninger for at målinger skal kunne være ensartet over hele verden. Meterkonvensjonen ble dermed grunnlaget for SI og bygger på franske forskningsstudier av meteren som ny måleenhet på slutten av 1700-tallet.

Norge har som ett av mange land undertegnet meterkonvensjonen. Den ble ratifisert ved kongelig resolusjon av 5. mai 1875, og Stortinget vedtok enstemmig den 26. mai samme år at Norge skulle slutte seg til meterkonvensjonen.

Referanser 

Grunnleggende SI-enheter
Lengdeenheter
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Georg Henrik von Wright

Georg Henrik von Wright (født 14. juni 1916, død 16. juni 2003) var en finlandssvensk filosof. Han etterfulgte den østerrikske filosofen Ludwig Wittgenstein som professor ved universitetet i Cambridge.

von Wright regnes som en av 1900-tallets mest fremtrende filosofer, og blant hans bidrag til humanistisk teori og hermeneutikken er inndelingen i de fire ulike forklaringstypene: Årsaksforklaring, intensjons- eller formålsforklaring, funksjonell forklaring og fortelling som forklaring.

G. H. von Wright har publisert en rekke verker på svensk, finsk, engelsk og tysk. Han har også redigert og publisert Wittgensteins senere arbeider. Gjennom sine siste tyve år, skrev han flere bøker om dagens samfunn og hvorvidt vårt fremskritt faktisk kan ansees som fremskritt.

Ved siden av Wittgenstein, var han også påvirket av den tyske filosofen Oswald Spengler, som også hadde vært en inspirasjonskilde for Wittgenstein.

Verker 

 The Logical Problem of Induction, doktoravhandling, 1941
 Den logiska empirismen, 1945
 Über Wahrscheinlichkeit, 1945
 An Essay in Modal Logic, 1951
 A Treatise on Induction and Probability, 1951
 Tanke och förkunnelse, 1955
 Logical Studies, 1957
 Logik, filosofi och språk 1957
 The Varieties of Goodness, 1963
 Norm and Action, 1963
 The Logic of Preference, 1963
 Essay om naturen, människan och den vetenskaplig-tekniska revolutionen, 1963
 An Essay in Deontic Logic, 1968
 Time, Change and Contradiction, 1969
 Tieteen filosofian kaksi perinnettä, 1970
 Explanation and Understanding, 1971
 Causality and Determinism, 1974
 Handlung, Norm und Intention, 1977
 Humanismen som livshållning, 1978
 Freedom and Determination, 1980
 Wittgenstein, 1982
 Philosophical Papers I-III, 1983-1984
 Filosofisia tutkielmia, 1985
 Vetenskapet och förnuftet, 1986
 Minervan Pöllö, 1991
 Myten om framsteget, 1993
 The Tree of Knowledge 1993
 Att förstå sin samtid, 1994
 Six Essays in Philosophical Logic 1996
 Viimeisistä ajoista. Ajatusleikki, 1997
 Mitt liv som jag minns det, 2001

Priser og utmerkelser (utvalg) 
 1968 – Svenska Akademiens Finlandspris

Referanser

Eksterne lenker 

Finske filosofer
Svenske professorer
Medlemmer av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien
Medlemmer av Kungliga Vetenskapsakademien
Æresdoktorer ved Universitetet i Bergen
Æresdoktorer ved Universitetet i Tromsø
Logikere
Finlandssvensker
Svenska Akademiens Finlandspris
Personer fra Helsingfors
Adelige personer
Hello, world

Hello, world (Hallo, verden på norsk) er standardeksemplet på et program som brukes i innledningen av bøker og «tutorials» som beskriver et programmeringsspråk. Et Hello, world-program består av det minimum av kode som behøves for at programmet skal skrive ut teksten Hello, world på skjermen.

Selv om bare et absolutt minimum av funksjoner og utregninger blir brukt for å kjøre Hello, world, er bruken av Hello, world en grei måte å finne ut om kompilatorer og banal skriptfunksjonalitet fungerer.

Eksempler

Ada 
  with Ada.Text_IO; use Ada.Text_IO;
  procedure Hello is
     Message: String := "Hello, world!";
  begin
     Put_Line(Message);
  end Hello;

Basic

MS Basic
  10 PRINT "Hello, world!"
  20 END

TI-BASIC

For TI-80-TI-83 kalkulatorer (Texas Instruments)

  :Disp "Hello, world!"

For TI-89/TI-92 kalkulatorer

  :HelloWorld()
  :Prgm
  :Disp "Hello, world!"
  :EndPrgm

StarOffice/OpenOffice.org Basic

  sub main
      print "Hello, world!"
  end sub

Strukturert BASIC 

  print "Hello, world!"
  end

Visual Basic 1.0-6.0

  MsgBox "Hello, world!"

GML 

  draw_text(x,y,"hello world")

GO 
package main

import "fmt"

func main() {
	fmt.Println("Hello, World")
}

ASP (Active Server Pages)

  <% Response.Write("Hello, world!") %>

C

 #include <stdio.h>
  
 int main(void)
 {
     printf("Hello, world!\n");
     return 0;
 }

C++

 #include <iostream>
  
 int main()
 {
     std::cout << "Hello, world!\n";
     return 0;
 }

C#

 using System;
  
 class HelloWorldApp
 {
     public static void Main()
     {
         Console.WriteLine("Hello, world!");
     }
 }

COBOL
  identification division.
  program-id. COBHELLO.
  procedure division.
      display "Hello, world!"
      stop run.

Fortran
  PROGRAM HELLO
  WRITE(*,*)"Hello, World!"
  END

Java
  public class Hello
  {
      public static void main(String[] args)
      {
          System.out.println("Hello, World!");
      }
  }

JavaScript
  console.log("Hello, World!");

JSP
  <%
  out.println("Hello, world!");
  %>

(=<`#9]~6ZY32Vx/4Rs+0No-&Jk)"Fh}|Bcy?`=*z]Kw%oG4UUS0/@-ejc(:'8dc

mIRC-script
Linje én og tre av dette scriptet er egentlig unødvendig for å få mIRC til å utføre kommandoen. En kan selv bare skrive inn linje 2 i programmet.
  alias helloWorldAlias {
      /echo -a Hello, world!
  }

MS-DOS batch fil (.bat)
Symbolet @ er valgfritt, og forhindrer at selve kommandoen blir vist før den blir kjørt.
  @echo Hello, world!

Pascal
  program Hello;
  begin
      writeln('Hello, world!');
  end.

Perl
  print "Hello, world!\n";

PHP
  Hello world!

Powershell
  "Hello, world!"

Python 2.x 
  print "Hello, world!"

Python 3.x 
  print("Hello, world!")

Ruby
  puts "Hello, world!"

Seed7 
  $ include "seed7_05.s7i";
 
  const proc: main is func
    begin
      writeln("Hello, world!");
    end func;

Smalltalk
  Transcript show: 'Hello, world!'.

UNIX-skall
  printf 'Hello, world!\n'

ActionScript 1, 2 og 3 
  trace(Hello, world);
 
 
Programmering
Zürich

Zürich er den største byen i Sveits. Byen ligger på breddene av elven Limmat ved Zürichsjøen i den tysktalende delen av Sveits. Zürich er hovedstad i kantonen Zürich, og er det viktigste kommersielle senteret i Sveits. Zürich lufthavn er landets største og et viktig knutepunkt for europeisk flytrafikk.

Byen er universitetsby med ETH og Universität Zürich blant de viktigste institusjonene. Zürich er et av verdens viktige og betydningsfulle finanssentra, men har også en del tekstil-, maskin- og grafisk industri.

Zürich var opprinnelig en keltisk bebyggelse, og hadde i romertiden et kastell. I høymiddelalderen hadde byen en borg som var sete for flere tyske konger og keisere. I 1218 ble byen en fri riksstad, og ble i 1351 medlem av Det sveitsiske edsforbund. Under reformasjonen var Zürich et sentrum for protestantene, med Ulrich Zwingli som en av de viktigste drivkreftene.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Zürich (kanton)
Byer i Sveits
Dokumentasjonsvitenskap

Dokumentasjonsvitenskap er studiet av produksjon, bruk og organisering av dokumenter.  Dokumentasjon har tradisjonelt blitt knyttet til skriftlige medier som papir, bøker, bilder eller lydopptak. Hvis man derimot går tilbake i tiden eller fremover i vår egen digitale tidsalder, så møter man mange forskjellige former for dokumentasjon som f.eks. taler, uniformer, folkedrakter, statuer, konserter, nettsider og nå også YouTube, Facebook, osv. Alt sammen for å dokumentere myndigheter, kulturer, kunst, kunnskap, personlige interesser, oppfattelser osv. 
Dette mangfoldet av dokumentasjonsformer har alltid vært en utfordring for institusjoner som arkiver, biblioteker og museer m.fl. Det gjelder spesielt for Norge med lov om pliktavlevering som ble vedtatt i 1989, der det ble bestemt at alle publiserte dokumenter uansett medieform skal avleveres (ofte i 7 eksemplarer) til nasjonalbibliotek. 
Samtidig er det et voksende behov innen for de fleste samfunnsområder for dokumentasjon. 

For å få personale med kompetanse på alle former for dokumentasjon, etablerte Universitetet i Tromsø i 1996 faget dokumentasjonsvitenskap som et studium med basis i både humanistiske, samfunnsvitenskapelige og teknisk-naturvitenskapelige disipliner. 

Dokumentasjonsvitenskap kan studeres til og med doktorgradsnivå og kan kombineres i ulike moduler innenfor dokumentstudier, dokumentproduksjon og bibliotekfag. Studiet er også godkjent utdanning for å bli bibliotekar.

Eksterne lenker
 Dokumentasjonsvitenskap  ved Universitetet i Tromsø

Dokumenter
Bibliotekvesen
Anvendt informatikk
Universitetet i Tromsø
NeXTSTEP

NeXTSTEP er et operativsystem som ble utviklet av NeXT Computer, Inc. for å kjøres på selskapets NeXT datamaskiner, uformelt kalt «sorte bokser» (black boxes). NeXTSTEP 1.0 ble utgitt 18. september 1989, og den siste versjonen, NeXTSTEP 3.3 ble utgitt tidlig i 1995. Etter utgivelsen av NeXTSTEP 3.2 bestemte NeXT å slutte seg sammen med Sun Microsystems for å utvikle OpenStep, en tverrplattformstandard for både Suns Solaris, Microsofts Windows og NeXTs egen versjon av Mach-kjernen.

I 1997 kjøpte Apple NeXT Computer og fikk med seg operativsystemet OpenStep på kjøpet. OpenStep ble da brukt som base i Mac OS X, og OpenSteps arv kan fortsatt sees i Cocoa-programmeringsspråket, hvor Objective-C bibliotek klasser begynner med NS. En gratis software-implementasjon av OpenStep standarden, GNUstep, finnes også.

Den første nettleseren, WorldWideWeb, ble utviklet på NeXTSTEP-plattformen, og mange av tastatursnarveiene i dagens nettlesere kommer opprinnelig fra de innebygde funksjonene i NeXTSTEP.

Unix-varianter
NeXT
Programvare fra 1989
Produktavviklinger i 1997
1989 i USA
1997 i USA
Maurice Ravel

Joseph Maurice Ravel (født 7. mars  i Ciboure i Frankrike, død 28. desember  i Paris) var en fransk komponist, pianist og dirigent. Han er særlig kjent for sitt orkesterverk Boléro. Han er også kjent for Gaspard de la nuit (Nattens fantom), ofte omtalt som verdens vanskeligste stykke for solo piano, og for sitt arrangement av Musorgskijs Bilder fra en utstilling.

Liv og virke

Bakgrunn
Ravel ble født i Ciboure i Frankrike (nær Biarritz, en del av den franske baskiske regionen, mot grensen til Spania). Hans mor var baskisk, mens hans far var en sveitsisk oppfinner og forretningsmann. Hans foreldre oppmuntret hans musikalske utfoldelser og sendte ham til Paris-konservatoriet. I studieårene i Paris menget Ravel seg med en gruppe unge komponister som refererte til seg selv som «Apachene» på grunn av sin ville oppførsel. Gruppen var godt kjent for sin omgang med alkohol.

Musiker
Ved Paris-konservatoriet studerte Ravel under Gabriel Fauré. Han ble også sterkt påvirket av Debussys impresjonistiske stil. I tillegg ble han inspirert av musikk fra hele verden, blant annet amerikansk jazz, asiatisk musikk og tradisjonelle folkeviser fra hele Europa. Ravel var ikke religiøs, og trolig ateist. Han mislikte andre komponisters «overreligiøsitet», som Wagners, og foretrakk heller klassisk mytologi som inspirasjonskilde.

Ravel ble aldri gift, men han hadde flere lengre forhold. Han var også kjent for å frekventere bordellene i Paris.

Under første verdenskrig hadde ikke Ravel anledning til å verve seg grunnet sin alder og svake helse, og ble i stedet ambulansesjåfør.

I  var Ravel innblandet i en bilulykke som reduserte ham sterkt. Hans produktivitet dalte dramatisk. I  gjennomgikk han en operasjon som han håpet skulle bedre hans helsetilstand, men operasjonen var mislykket og han døde like etter.

Da den amerikanske komponisten George Gershwin møtte Ravel, sa Gershwin at han skulle likt å studere med den franske komponisten hvis det var mulig. Ravel skal ha svart: «Hvorfor skulle du være en annenrangs Ravel når du kan være en førsteklasses Gershwin?»

Igor Stravinskij refererte en gang til Ravel som «den sveitsiske urmaker», med klar hentydning til intrikatheten og presisjonen i Ravels verker.

Verker i utvalg 
 Pavane pour une infante defunte (Pavane for en død prinsesse)
 Daphnis et Chloé (Daphne og Chloé)
 Ma Mère L'Oye (Gåsemor)
 Gaspard de la nuit (Nattens fantom)
 Rapsodie Espagnole (Spansk rapsodi)
 Valses nobles et sentimentales (Noble og sentimentale valser)
 Shéhérazade (ouverture de feerie)
 Jeux d'eau 

Ravels mest berømte musikkstykke, Bolero, ble skrevet i . Gaspard de la nuit og Valses nobles et sentimentales har vært inspirasjonen for Adam Donaldson Powells fjerde diktsamling Three Legged Walz fra .

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 
 
 
 Epitonic.com: Maurice Ravel med lydklipp fra Gaspard De La Nuit''

Franske komponister
20. århundres komponister
Baskere
Impresjonisme
Personer fra departementet Pyrénées-Atlantiques
Kortrijk

Kortrijk (Courtrai på fransk) er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Kortrijk er den største byen i den sørvestlige delen av Flandern.

Turisme

Arkitektur  
Mye av byens middelalderarkitektur er intakt og er svært godt vedlikeholdt. Interessante steder er St. Maartenskerk, Onze-Lieve-Vrouwekerk, klokketårnet og den utmerkede arkitekturen langs den gamle havnen Broelkaai.

Restauranter 
Som de fleste belgiske byer har Kortrijk et rikt nasjonalt og internasjonalt serveringstilbud. In sentrum har mange restauranter.

Museer 
Viktige museer i Kortrijk er
 Museum voor Schone Kunsten; 
 Kortrijk 1302; 
 og Linmuseet;

Samferdsel 
De to store Europaveiene E17 og E403 krysser ved Kortrijk. Byen har også en stør jernbanestasjonen.
Lokalt domineres kollektivtrafikken av busser. Mange av byens gamle torg er bygget om og har nå flere etasjer med parkeringshus under seg.

Kjente personer 
Kjente personer som ble født, bodde eller døde i Kortrijk:

 Jacobus Vaet (1529 – 1567)
 Roelant Savery (1576-Utrecht, 1639)
 Karel van Mander (1579–1623)
 Jan Palfijn (1650–1730)
 Hendrik Beyaert (1823 – 1894)
 Paul Goethals (1832–1901)
 Emmanuel Vierin (1869–1954)
 Richard Acke (1873–1934)
George Wa (1871–1954)
 Maurice De Bevere (1923–2001), serieskaper ("Morris"), Lucky Luke
 Guido van Gheluwe (1926–),
 Chris Lomme (1938)
 Ann Demeulemeester (1959)
 Piet Goddaer (1970), singer-songwriter ("Ozark Henry")
 Laurence Courtois (1976)
 Leif Hoste (1977)
 Xavier Malisse (1980)
 Lien Van de Kelder (1982)
 Edmée Daenen (1985)
 Alfred de Taeye (1905)

Gallery

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Vest-Flandern
Byer i Flandern
Die Welt

Die Welt er en tysk avis med internasjonalt nedslagsfelt. Den ble etablert i 1946 med The Times som forbilde, utgis av Axel Springer-konsernet, har gjennomsnittlig 530 000 daglige lesere og kommer ut i 130 land. Avisens kjerneområder er politikk, næringslivsstoff og finans. Avisens hovedkontor var Hamburg til 1993, da avisen flyttet til Berlin. Politisk regnes avisen som borgerlig-konservativ og markedsliberal.

Die Welt er et av Springer-konsernets flaggskip, og en av Tysklands viktigste seriøse aviser. Dens hovedkonkurrenter er Frankfurter Allgemeine Zeitung (FAZ) og Süddeutsche Zeitung, som begge regnes som liberale aviser. Selv om Springerkonsernet er en av Europas ledende mediebedrifter, har avisen Die Welt gått med underskudd i mange år. Springerkonsernet har likevel valgt å finansiere driften av avisen gjennom de andre mer lønnsomme foretakene sine (ikke minst tabloiden Bild, Europas største avis), fordi selskapet har regnet det som viktig å ha en stor seriøs avis med politisk innflytelse. 

Die Welt var en av avisene som aksepterte den såkalte nye tyske rettskrivningen som ble innført for noen år siden. Dette ansees nå som en stragegisk feil, ettersom denne rettskrivningen ikke har slått an, og konkurrenten FAZ har tjent på å beholde tradisjonell rettskrivning.

Die Welt er en av de grunnleggende medlemmene av EDA-alliansen, som også består av Le Figaro, The Daily Telegraph og den spanske avisen ABC, og som samarbeider om redaksjonelt stoff.

Avisen Die Welt, sammen med tabloidutgaven DIE WELT kompakt, har et opplag på ca. 182 000.

Sjefredaktører 
 Hans Zehrer
 Herbert Kremp
 Matthias Döpfner
 Wolfram Weimer
 Jan-Eric Peters

Kjente journalister
 Günther Zehm
 Holger Zschäpitz
 Armin Mohler
 Ulrich Weinzierl
 Konrad Adam
 Michael Stürmer
 Thomas Kielinger
 Wolfgang Büscher
 Carl Gustaf Ströhm
 Ivan Denes

Referanser

Eksterne lenker 
 Die Welts nettutgave

Tyske aviser
Aviser etablert i 1946
Medier i Berlin
Hamburg
Frankfurter Allgemeine Zeitung

Frankfurter Allgemeine Zeitung (ofte forkortet til bare Frankfurter Allgemeine eller FAZ) er en liberal-konservativ tysk riksavis, som ved inngangen til 2018 utkom daglig i ca.  eksemplarer, hvorav internettutgaven utgjorde rundt  abonnementer. Den eies overveiende av den uavhengige FAZIT-Stiftung. Søndagsutgaven kalles Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung. 

Avisens redaksjonelle linje ligger politisk i sentrum, mot det liberal-konservative. Den redaksjonelle linje bestemmes ikke av sjefredaktøren, men av et kollegium bestående personer med det særtyske vervet «Herausgeber».

Frankfurter Allgemeine Zeitung utgis i «nordisk format» (534 x 377,5 millimeter), som er noe bredere og lavere enn fullformat (broadsheet).

Historie 
Avisen står i tradisjonen til Frankfurter Zeitung, grunnlagt i 1856 og nedlagt i 1943. Frankfurter Allgemeine Zeitung ble grunnlagt i 1949 av Erich Welter. FAZ overtok enkelte medarbeidere som tidligere hadde arbeidet i Frankfurter Zeitung, men hadde ingen juridisk forankring i denne avisen.

FAZ innførte den såkalte nye rettskrivningen 1. august 1999, men valgte et år senere å gå tilbake til den tradisjonelle rettskrivningen.

Utgivere
Utgivere (Herausgeber) er pr. 2018 Werner D'Inka Jürgen Kaube, Berthold Kohler og Holger Steltzner. Blant tidligere utgivere er Frank Schirrmacher (1994-2014).

Kjente medarbeidere 
 Marcel Reich-Ranicki
 Christian Kracht
 Patrick Bahners
 Andreas Platthaus
 Volker Reiche
 Greser&Lenz
 Karl Feldmeyer
 Georg Paul Hefty

Referanser

Litteratur 
Die Frankfurter Allgemeine: die Trutzburg der glücklichen Krieger wider den Zeitgeist. In: Spiegel Reporter 12/1999.
Alles über die Zeitung: Frankfurter Allgemeine, Zeitung für Deutschland. Frankfurt, 24. Aufl. 1998. 
Hermannus Pfeiffer [Hrsg.], Die FAZ: Nachforschungen über ein Zentralorgan. 1988.

Eksterne lenker 
 

Frankfurt Allgemeine Zeitung
Aviser etablert i 1949
1949 i Tyskland
Frankfurt am Main
Piano

For filmen, se Piano (film)

Piano er et klaverinstrument med vertikalt plasserte strenger strukket i et stivt rammeverk. Strengene slås an av filtdekkede hammere som aktiveres når tangentene på klaviaturet trykkes ned. 

Flygelet er nært beslektet med pianoet, men i flyglene er strengene plassert horisontalt. Dette gjør at instrumentene kan bygges betydelig større og mer volumsterke, så i konsertsammenheng er det derfor nesten utelukkende flygler som benyttes. 

På engelsk har begge variantene «piano» i navnet: instrumenter med vertikalt plasserte strenger kalles upright piano og flygler for grand piano.

Historikk
Den store forskjellen mellom barokkens cembalo og pianoet ligger i sistnevntes evne til å få fram forskjellige styrkegrader. Et av barokkens kjennetegn var den såkalte terrassedynamikken – en trappetrinn-vis forandring i tonestyrken. Dette var karakteristisk for både cembalo og orgel som var den tids viktigste klaviaturinstrumenter i Europa. Allerede før 1700 ble imidlertid terrassedynamikken ansett som en begrensning idet man ønsket muligheten for en mer gradvis og nyansert forandring av tonestyrken i likhet med for eksempel den menneskelige stemme. 

I 1698 konstruerte italieneren Bartolomeo Cristofori i Firenze et cembalo-formet instrument der strengene ikke ble knipset, men satt i svingninger fra undersiden ved hjelp av hammere festet over tastene. Cristofori kalte sitt nye instrument gravicèmbalo con piano e forte (bokstavelig cembalo med svak og sterk). Dette ble snart forkortet til pianoforte eller fortepiano som også ble den første betegnelsen i Norge.

Se også
Virtuelt piano med tangentfrekvenser
Pianist

Litteratur
 Kjeldsberg, Peter Andreas (1985): Piano i Norge. «Et uundværligt Instrument».  C. Huitfeldt Forlag A.S., Oslo. ISBN 82-7003-060-0

Eksterne lenker
 Design og håndverk – Pianostemmer 
 Fotoarkiv med pianoer
 The Metropolitan Museum sin nettside viet til Cristoforis piano
 

Piano
Klaverinstrumenter
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha