alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
International University of Monaco

The International University of Monaco (IUM), tidligere University of Southern Europe, er en privat utdanningsinstitusjon i Fyrstedømmet Monaco og spesialiserer seg på utdanning innen bedriftsøkonomi og administrasjon. Universitetet ble opprettet i 1986. All undervisning foregår på engelsk. 

IUM har også avdelinger i Carimate, Italia, Shanghai, Kina og Taipei, Taiwan.

Studier
IUM tilbyr følgende studieprogrammer:

  MBA in Luxury Management 
  MBA in International Management 
  MBA in Applied Finance 
  Executive MBA
  Master's in Finance
  Master of Science in Luxury Goods & Services
  Bachelor in Business Administration 

Videre tilbyr universitetet kurs i engelsk språk og doktorgradsstudier.

Master of Science in Luxury Goods & Services

Dette studieprogrammet har fått en del medieomtale i Norge. Programmet varer i ti måneder og gir seksti studiepoeng.

Studiet retter seg mot studenter som er yrkesaktive eller nylig ferdigutdannet og som vil ha spesifikke kunnskaper om luksusindustrien, både operasjonelt, finansielt, markedsføring, produkter samt strategi. I 2009 koster utdannelsen 14 500 euro.

Eksterne lenker 
 Master of Science in Luxury Goods and Services International University of Monaco
 Beinhardt luksusliv – Aftenposten
 MBA de Luxe - helt i skuddet - dn.no 

Monaco
Universiteter
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1986
Anita Håkenstad Evertsen

Anita Håkenstad Evertsen (født 19. februar 1968 i Oslo) er en norsk maratonløper og terrengløper.

Anita vant Stockholm Marathon i 1997 på tiden 2.33,26.

Hun ble verdensmester i langdistansefjelløp i Jungfrau Marathon i Sveits 8. september 2007.

Evertsen hadde løyperekorden i motbakkeløpet Stoltzekleiven opp mellom 2006 og 2009, med tiden 09:56 satt i 2006, samt i Skåla Opp med tiden 1:20:06 satt i 2008.

Medaljer i norske mesterskap

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Til topps for Håkenstad, Avisa Valdres

Norske langdistanseløpere
Norske maratonløpere
Norske terrengløpere
Norske motbakkeløpere
Norgesmestere i skiskyting
Norgesmestere i friidrett
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1996
Deltakere for Norge under VM i friidrett 1997
Friidrettsutøvere for IL i BUL
Friidrettsutøvere for SK Vidar
Friidrettsutøvere for Minerva Friidrett
Kitch’n

Kitch'n er en norsk butikkjede som driver detaljsalg av kjøkkenredskap og -utstyr, serviser, stentøy og bestikk. Kjeden har i dag 140 butikker i Norge.. Kjeden er eid av Kitch'n Norge AS som har forretningskontor på Lura i Sandnes kommune.

Hovedeier er Ewa Holding AS, hvor Wiggo Erichsen Holding AS er hovedeier. Familien Velde er deleier i Ewa Holding AS med 40 %.

Den første butikken ble etablert i 1995 på kjøpesenteret Kvadrat i Sandnes, den hadde da navnet Bjørns kjøkkendesign. Bak etableringen stod søsknene Vigdis og Bjørn Reidar Mæland. Det ble etter noen år et startet tilsvarende butikker i Haugesund og Stavanger. I 2002 endret kjeden navn til Kitch'n.

I 2017 ble Tilbords-kjeden kjøpt av eierne av Kitch'n, for så å bli slått konkurs i februar 2018. Kitch'n-eierne kjøpte deretter opp konkursboet og reorganiserte driften av kjeden gjennom å legge ned ulønnsome butikker og flytte kontorer og grossistlager.

Referanser

Eksterne lenker 
 kitchn.no- Info om kjedens butikker

Norske detaljistselskaper
Selskaper etablert i 1995
M1 (Irland)

M1 er en motorvei som går langs østkysten i Irland.

M1 er en del av veien mellom Dublin i Irland og Belfast i Nord-Irland. Den starter (2004) sør for ringveien M50 ved Dublin og går til Dundalk ved grensen mot Nord-Irland. Den ble bygd i seksjoner, som erstatning for N1

Sør for Drogheda er det en bomstasjon for å finansiere veien. Arbeid med å forlenge M1 fram til grensen til Nord-Irland begynte i 2004. Den skal der knyttes til A1 og så videre til den nordirske M1. Det er ikke planer om å oppgradere A1.

Se også
M1 (Nord-Irland)
M1 (Storbritannia)

M001
Interdikt (kristendommen)

Interdikt (av latin: interdictum, «forbud») eller kirkeforbud er en religiøs avstraffelse (kirkestraff) med historiske røtter innenfor den katolske kirke. Paven kan lyse interdikt over et land eller et område. Interdiktet innebærer forbud mot alle kirkelige handlinger, som gudstjenester og begravelser (med unntak for dåp samt absolusjon av og kommunion for døende). Et interdikt kan også rettes mot enkeltpersoner eller grupper fra å delta i bestemte ritualer, eller at kirkens ritualer og tjenester er utestengt fra og hadde gyldighet i visse områder for en begrenset eller lengre tid.

I middelalderen hvor kirken hadde total kontroll over folks religiøsitet, var interdiktet en forferdelig straff. I Danmark medførte kong Erik Menveds fengsling av erkebiskop Jens Grand at pave Bonifatius VIII lyste interdikt over Danmark i 1299.Alene trusselen var som regel nok til at få konger, adelige og andre makthavere til å føye seg, men virkningen foretok seg etterhånden som geistligheten i de enkelte land ble mer lojale overfor statsmakten enn overfor paven. Eksempelvis overtalte Edvard I av England pave Klemens V til å bemyndige ekskommunikasjon av Robert Bruce som hadde latt seg krone som konge i Skottland. Den skotsk biskop Robert Wishart ga Bruce syndsforlatelse og deretter sverget det skotske presteskapet over hele landet om å forenes rundt Bruce som skottenes konge.

Avstraffelsen har sine røtter i ekskommunikasjon eller «bannlysning», som vi kjenner eksempler på siden 800-tallet. Ordet interdikt ble tatt i bruk av pave Innocens III, som gjorde utstrakt bruk av det. I dag benyttes formen meget restriktivt i romersk-katolske kirke og i andre kirker er interdiktet svært sjeldent eller har helt forsvunnet. Et eksempel fra moderne tid er i 1955, da hvite sognebarn nektet å la en afroamerikansk prest gå inn i et kapell som ligger omtrent 32 km fra New Orleans, satte erkebiskop Joseph Rummel kapellet under interdikt.

Referanser

Eksterne lenker 
 «A Medieval Glossary of Terms», Renaissance Magazine.

Katolisisme
Fender (båt)

En fender brukes til å legge mellom sjøfartøy og brygge for å dempe virkningen av bølgeslag og annet som får fartøyet til å slå mot brygge eller kai.

Fender kan monteres fast på kaikanten – vanligvis i form av en rekke gamle traktordekk.

Der der ikke er fendere montert, må fartøyet selv plassere ut fendere. Disse er vanligvis i plast og ser ut som pølser eller runde ballonger. De fås i forskjellige størrelser avhengig av belastning og fartøystørrelse.

Fra gammelt var fenderne av grovt flettet tau (en form for makrame).

I andre sammenhenger brukes støtpute og buffer om virkemidler med tilsvarende funksjon.

skipsterminologi
Wang Junxia

Wang Junxia (kinesisk 王军霞, født 9. januar 1973) er en kinesisk friidrettsutøver som på midten av 1990-tallet dominerte de lengste løpsdistansene.

Junxias gjennombrudd kom i Junior-VM i 1992 i Seoul, hvor hun tok gull på 10 000 meter med tiden 32.29,90 foran etiopiske Gete Wami. Samme år kom hun på andreplass etter Paula Radcliffe i Junior-VM i terrengløp.

Det var likevel 1993 som skulle bli Junxias utrolige år. Først tok hun gull i det asiatiske mesterskapet på 10 000 meter med tiden 34.19,32. Den 21. august fikk hun samme medalje på 10 000 meter i VM, da med tiden 30.49,30 som var ny mesterskapsrekord.

I det kinesiske mesterskapet samme år satte Junxia den utrolige verdensrekorden. Den 8. september vant hun 10 000 meter med tiden 29.31,78. En tid som var ubegripelige 42 sekunder raskere enn Ingrid Kristiansens daværende verdensrekord. Tre dager senere, 11. september stilte hun opp på 1500 meter og ble nr. 2 bak Yunxia Qu på tiden 3.51,92. Begge disse løp da under den daværende verdensrekorden til Tatjana Kazankina.

Dagen etter, 12. september løp Junxia 3000 meter. Verdensrekorden på denne distansen tilhørte også Tatjana Kazankina og lød på 8.22,62. I den første semifinalen løp Zhang Linli inn til ny verdensrekord på 8.22,06, men hennes rekord stod seg bare i en time til Junxia i sin semifinale løp på 8.12,19. Dagen efter i finalen senket hun den ytterligere da hun vant på tiden 8.06,11.

I 1995 valgte Junxia å bryte samarbeidet med den kontroversielle kinesiske treneren Ma Junren, hjernen bak den kinesiske langdistanse-revolusjonen. Hennes siste mesterskap ble Sommer-OL 1996 hvor hun tok gull på 5 000 meter og sølv på 10 000 meter.

Dopingspekulasjoner 

Junxias trener Ma Junren hevdet at blod fra skilpadder var suksessformelen for de kinesiske langdistanseløperne. Det var betydelige spekulasjoner om at de kinesiske utøverne brukte ulovlige prestasjonsfremmende midler, samt at de saboterte dopingprøver. Foran Sommer-OL 2000 i Sydney avla seks utøvere trent av Ma Junren positive dopingprøver, og de ble sammen med Ma kastet ut av det kinesiske laget.

I 2016 ble det offentliggjort et brev fra 1995 hvor Junxia vedgikk at hun mot sin vilje ble dopet av sin trener.

Personlige rekorder 
 1500 meter 3.51,92
 3 000 m 8.06,11 (verdensrekord)
 5 000 m 14.51,87
 10 000 m 29.31,78 (verdensrekord)
 Maraton 2.24.07

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kinesiske langdistanseløpere
Verdensmestere i friidrett
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Kina under Sommer-OL 1996
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1996
Dopingsaker i friidrett
Personer fra Jilin i Jilin
Fødsler i 1973
Verdensrekordsettere i friidrett
Audun Meling

Audun Meling (født 1951) er en norsk skuespiller utdannet ved Statens Teaterskole i 1980. 

Han har spilt i flere norske spillefilmer, og har deltatt i flere TV-serier, blant annet 6 episoder av Hotel Cæsar (1998). Han har siden 1994 spilt karakteren Langemann i både filmene og i teateroppsetningene om Kaptein Sabeltann, som finner sted i Kristiansand Dyrepark hver sommer helt til 2011. I barneforestillingen Putti Plutti Pott har han spilt Glupe Gløgg siden 1998.

Han har også gitt ut CD-en Cafè di u liceu (2004)

Filmografi 
 Liv og død (1980)
 Julia Julia (1981)
 Åpen framtid (1983)
 Adjø solidaritet (1985)
 Tashunga (1996)
 Desperate bekjentskaper (1998)

Teater 
 Kaptein Sabeltann og hemmeligheten i Kjuttaviga (1994-1995)
 Kaptein Sabeltann og jakten på den magiske diamant (1996-1997)
 Drømmen om Kaptein Sabeltanns rike (1996)
 Kaptein Sabeltann og den forheksede øya (2000-2001)
 Kaptein Sabeltann og jakten på den magiske diamant (2002-2003) 
 Kaptein Sabeltann og grusomme Gabriels skatt (2005-2006)
 Kaptein Sabeltann og den forheksede øya (2007-2009)
 Kaptein Sabeltann og havets hemmelighet (2011)

Diskografi
Album
Cafè di u liceu (2004)
Deltar på
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og hemmeligheten i Kjuttaviga (1994)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og jakten på den magiske diamant (1996)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltanns verden (1998)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og den forheksede øya (1999)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og den forheksede øya (2000)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og jakten på den magiske diamant (2002)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann (2003)
 Kaptein Sabeltann: Hiv o'hoi! : Kaptein Sabeltanns favoritter (2006)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og den forheksede øya (2009)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann skattekiste – Jubileumsboks (2009)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og Grusomme Gabriels skatt (2010)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og havets hemmelighet (2010)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann – Kongen på havet (2011)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltanns Gull (2012)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann: 25 år på tokt (2014)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann enda mer gull (2014)

Eksterne lenker 
 Hjemmeside
 
 Audun Meling hos Filmfront

Norske skuespillere
Skuespillere i Kaptein Sabeltann
Musikere_i_Kaptein_Sabeltann
Skuespillere i Hotel Cæsar
Fødsler i 1951
FIFA World Player of the Year

Fra 2010 til 2015 ble verdens beste mannlige fotballspiller tildelt Gullballen.
FIFA World Player of the Year er en årlig kåring av «verdens beste fotballspiller». Utmerkelsen ble etablert i 1991 av FIFA, det internasjonale fotballforbundet. Det er verdens ledende landslagstrenere og landslagskapteiner som nominerer tre menn og tre kvinner til tittelen. Kvinnene kom med fra 2001. FIFA teller opp nomineringene og deler ut prisen på sin årlige galla.

Om vinnerne 
Ronaldo, Ronaldinho, Zinedine Zidane, Mia Hamm, Birgit Prinz, Marta, Carli Lloyd, Cristiano Ronaldo og Lionel Messi har vunnet mer enn en gang. Marta har fem titler, mens Ronaldo, Zidane, Prinz og Cristiano Ronaldo har tre titler hver. Ronaldo er den yngste vinneren, med 20 år i 1996, mens Fabio Cannavaro vant 33 år gammel i 2006. Nadine Angerer vant i 2013, da hun var 35 år gammel, og er den eldste vinnende kvinne. Den yngste kvinnelige vinner er Marta som var 20 år i 2006 (syv måneder eldre enn Ronaldo).

Vinnere kvinner

Vinnere menn

Eksterne lenker 
 fifa.com: FIFA World player of the year galla

Fotballpriser
Fotballister
Utmerkelser etablert i 1991
Glendale (Arizona)

Glendale er en by i Maricopa County i Arizona, USA. Byen ligger 14 km fra sentrum av Phoenix. Ifølge 2006 estimater fra U.S. Census Bureau har byen en befolkning på 246 531.

NHL-laget Phoenix Coyotes og NLL-laget Arizona Sting startet å ha sine hjemmekamper i Glendale da Jobing.com Arena (tidligere Glendale Arena) åpnet i desember 2003. I Glendale ligger også det nye University of Phoenix Stadium, hjemmebanen til NFL-laget Arizona Cardinals og Tostitos Fiesta Bowl, som åpnet i august 2006. I 2008 ble Super Bowl XLII spilt der, da Giants spilte mot Patriots. Begge arenaene er del av Westgate City Center utviklingsplan som er ment til å gi grobunn til det tynt befolkede Yucca distriktet. Major League Baseball-lagene Chicago White Sox og Los Angeles Dodgers vil begge flytte til Glendale og dele fasiliteter for vårtreningen fra og med 2009.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Maricopa County
Byer i Arizona
Miami Gardens

Miami Gardens er en by i Miami-Dade County i Florida. Byens navn kommer fra en av hovedveiene som går igjennom området, Miami Gardens Drive. Siden Key Biscayne fikk bystatus i 1991 har det vært en bevegelse for å få bystatus for flere områder i Miami-Dade County ofte på grunn av at det virker som slike områder har mindre innflytelse i Miami-Dade County fylkesadministasjon. Innbyggere i Miami-Dade county som bodde på grensen til Broward County i Andover, Bunche Park, Carol City, Lake Lucerne, Norland, Opa-Locka North og Scott Lake valgte å inngå i byen Miami Gardens i 2003, dog gikk ikke noen av områdene 100% inn i byen. Byen fikk sin bystatus 13. mai 2003. I 2008 var den rangert som en av USAs farligste byer.

Ifølge folketellingen i 2000 estimerte U.S. Census Bureau at den nyformede byen hadde en befolkning på 100 809; 2004 estimater var 105 414 personer og det nyeste estimatet av 2005 tilsier en befolkning på 106 566.

Byen er hjemby til Miami Dolphins og Florida Marlins som begge spiller i New Miami Stadium i et område som tilhører Lake Lucerne folketellingsområde. Dolphin Stadium er også lokaliteten til Orange Bowl-kampen i college football og fra 2008 vil det være hjemmebanen til University of Miami-laget Hurricanes football. Calder Race Course ligger også i byen.

Eksterne lenker 
 

Byer i Miami-Dade County
Miami
Byer i Florida
Havbruk

Havbruk er akvakultur i sjøvann, det vil si fiskeoppdrett, skalldyroppdrett og dyrking av planter og alger i havet, i fjorder eller i kunstige basseng med sjøvann. Akvakultur er et videre begrep, ettersom det også omfatter denne typen virksomhet i ferskvann.

Fiskeoppdrett 

Laks eller atlanterhavslaks (Salmo salar) oppdrettes i merder, og det er få land i verden der de naturgitte forhold ligger til rette for lakseoppdrett i sjø. Blant annet er den gunstigste vanntemperaturen mellom 8 °C og 14 °C. Norge er verdens største produsent av oppdrettslaks med 1253 tusen tonn som er cirka halvparten av verdens produksjon (tall fra 2018). Chile er nest størst med 677 tusen tonn, videre følger Storbritannia (153), Canada (145), Færøyene (72), Australia (61), USA (19), Irland (14) og Island (14). Kina startet med oppdrett av atlanterhavslaks i 2019.

Andre fiskeslag som det drives oppdrett på er bl.a. sjøørret, torsk, kveite, piggvar og steinbit.
Leppefisken berggylt oppdrettes for å brukes i bekjempelsen av lakselus.

Skalldyroppdrett 

Skalldyroppdrett er oppdrett av krepsdyr og skjell og pigghuder. Eksempler på arter er blåskjell, hummer, kamskjell, kongekrabbe, kreps, kråkeboller og østers.

Algeoppdrett 

Dyrking av tang og tare bl.a. for bruk til mat har lang tradisjon i Asia. Der dyrkes også mikroalger.

Se også 
Fiskeri- og havbruksnæringen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Akvakultur
Artikler i sjøfart-prosjektet
Aino Hivand

Aino Hivand (født 3. mai 1947 i Bugøyfjord i Sør-Varanger kommune) er samisk billedkunster og barnebokforfatter med en ekspresjonistisk og abstrakt stil.

Aino Hivand gikk Husflid og estetiske fag, ved Dalane videregående skole i skoleåret 1986/87 og studerte ved Stavanger Kunstskole, Croquis/akt, våren 1986. Hivand er i dag bosatt i Samuelsberg i Kåfjord kommune i Troms.

Separatutstillinger 
 1989 Galleri du Nord, Stavanger
 1991 Galleri Bryggerhuset, Egersund
 1996 SDG, Samisk Kunstsenter, Karasjok
 1999 Bugøyfjord Grendehus
 1999 Saviomuseet, Kirkenes
 2001 Kunstnerhuset, Gvarv
 2006 Galleri NK, Vardø
 2008 Finnmark fylkeskommunes gjesteatelier, Vadsø
 2010 Parkalompolo, Sverige
 2014 Várjjat Sámi Musea (Varanger Samiske Museum)
 2015 Samtidsmuseet for nordlige folk

Offisielle konkurranser 
 1989 Arctic Produkt – produktkonkurranse – vunnet 1. premie.
 1990 Prosjekt Neiden A/L – produktkonkurranse – vunnet 1. og 2. premie.
 1991 Sør-Varanger Sameforening – Logokonkurranse – 1. premie.
 1992 Sør-Varanger Kongegave 1992 – vunnet 3. premie.
 1996 Sálas – Logokonkurranse – 1. premie.

Stipender 
 2000 John Savio stipend.
 2001 SKFV, Reisestipend.
 2004 Sámiraddi / Samerådets arbeidsstipend.
 2009 SKFV, Materialstipend.
 2012 SKFV, Materialstipend.

Priser 
 2000 Jelovica-pris, fra Word festival art on paper, Sloveni.

Bibliografi 
 1997  Sáhpán-Bánni báhtara, barnebok med tekst av Ragnhild Gaup Eira og illustrasjoner av Aino Hivand, Davvi Girji 
 2004  Čoarvevieksá Lieđđeriemut, (barnebok på nordsamisk, tekst og illustrasjoner) Gollegiella forlag 
 2009  Muittátgo ; Husker du, (billedordbok, nordsamisk og norsk. Parallellutgave på lule- og sørsamisk) Gollegiella forlag
 2014  Atrata, (barnebok, nordsamisk og norsk, tekst og illustrasjoner. Parallellutgaver på lule- og sørsamisk) Davvi Girji
 2016  Garjjáid gižžu ; Ravnenes kamp, (barnebok, nordsamisk og norsk, tekst og illustrasjoner) Gollegiella forlag

Referanser

Eksterne lenker 
 

Samiske kunstnere
Norske malere
Norske tegnere
Norske forfattere
Norske barnebokforfattere
Norske grafikere
Personer fra Sør-Varanger kommune
Fødsler i 1947
Drikkeglass

Drikkeglass er beholdere som er laget av glass eller plast og beregnet for å drikke av. Drikkeglass som lages i flere faste størrelser med samme design kalles et glasservise.

Et drikkeglass passer i en hånd, har ikke hank som en kopp (som også kan inneholde varme drikker), men kan være utstyrt med stett. Drikkeglass inngår som en del av dekketøyet på et spisebord.
 
Drikkeglass finnes i ulike former og størrelser, utformet og navngitt etter den bruk de er beregnet for, blant annet:

 Vannglass eller Farrisglass
 Melkeglass
 Ølglass
 Rødvinsglass
 Hvitvinsglass
 Cognacglass
 Whiskyglass
 Champagneglass
 Longdrinkglass eller highballglass
 Cocktailglass
 Snaps- eller shotglass

Glass for alkoholholdige drikker (utvalg)

Se også 
 Kopp
 Krus
 Beger
 Seidel
 Drikkehorn

Referanser

Eksterne lenker 
 

Drikkestell
Kjøkkenutstyr
Glass
Dekketøy

en:List of glassware#Drinkware
Tore Brantenberg

Tore Brantenberg (født 20. juni 1934 i Porsgrunn, død 5. januar 2009 i Trondheim) var en norsk arkitekt, professor og tidligere redaktør for arkitekturtidsskriftet Byggekunst.

Utdanning og virke 
Han var utdannet som arkitekt i 1959 ved NTH i Trondheim. Etter avsluttede studier praktiserte han noen år i inn- og utland og han var et år i Milano som assistent hos den kjente, italienske arkitekten og designeren Angelo Mangiarotti. I 1964 opprettet han egen praksis sammen med sin hustru (professor) Birgit Cold (Brantenberg) og Edvard Hiorthøy (Brantenberg, Brantenberg og Hiorthøy).  Firmaet tegnet en rekke nyskapende boligområder som brakte nye og friske idéer inn i den kollektive boligbyggingen, bl,a Risvollan i Trondheim og Tjensvoll i Stavanger.

Han ble ansatt  ved avdeling for byggekunst, NTH i 1964 og ble professor ved Fakultet for arkitektur NTNU ved avdeling  for byggekunst/boligplanlegging i 1984.
Tore Brantenberg deltok i en rekke utredningsarbeider, komiteer og juryer. Han var aktiv i arkitektenes foreninger, formann i Trondheims Arkitektforening, visepresident i Norske arkitekters landsforbund, og medlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademi.

Han brente for byrommet, bymiljøet, sosial boligbygging og var en av foregangsfigurene i Bymiljø 70 i Trondheim.

Tore Brantenberg hadde en stor faglitterær produksjon.

Verk 
 2008: Italias urbane fenomen: Byrom og mennesker. ISBN 9788279352617
 2002: Hus i hage: Privatliv og fellesskap i små og store boligområder. ISBN 9788275320184
 1997: Byboligen: På vei mot en ny boform. Den Norske Stats Husbank. ISBN 9788275320085

Eksterne lenker 
 Dagbladet: «Trenger vi sosial boligbygging? » av Tore Brantenberg
 Avdempet barrikadestormer
 Arkitektnytt: Det italienske byrom
Tore Brantenbergs private arkivfinnes ved NTNU Universitetsbiblioteket 

Norske arkitekturprofessorer
Professorer ved NTNU
Personer fra Porsgrunn kommune
Medlemmer av Norges Tekniske Vitenskapsakademi
Fødsler i 1934
Dødsfall i 2009
Fargemagasinet

Fargemagasinet er et tidsskrift for farge- og interiørbransjen. Det utgis av Informasjonskontoret for farge og interiør. Redaktør er Bjørg Owren. Fargemagasinet ble etablert i 1979. Magasinet kommer ut seks ganger i året. Opplaget er ca. .

Fargemagasinet er det eneste rene fagtidsskrift for dem som arbeider i bransjen. Bladet er inndelt i tema; farger, teknisk, økonomi/handel, offentlige rom, «Produktaktuelt», «Nytt om navn» og «Hendt og hørt» fra bransjen. Fargemagasinet sendes i stor utstrekning til bransjeutøvernes privatadresser, samt til profesjonelle brukergrupper som malermestere, arkitekter og interiørarkitekter. Bladet er på 100 sider.

Eksterne lenker
 Fargemagasinet.no
 Informasjonskontoret for farge og interiør]

Norske fagblader
Publikasjoner etablert i 1979
Heckler & Koch UMP

Heckler & Koch UMP (Universale Maschinenpistole/Universal MaskinPistol) er en maskinpistol fra tyske Heckler & Koch.

Den har mekanisme med masseretardert sluttstykke og skyter fra lukket sluttstykke. Den er designet for å bruke kraftigere ammunisjon enn vanlige maskinpistoler slik som MP5, for å få bedre effekt. For å redusere rekylproblemet som følger med kraftig ammunisjon så ble den justert til å skyte 650 skudd pr minutt, i motsetning til de fleste maskinpistoler som ligger på 800-1200 skudd pr minutt. Det ble likevel laget en 9 x 19 mm Luger versjon, UMP9, som er 450 gram lettere enn MP5-en. Store deler av våpenet er laget i polymer for å få lavest mulig vekt.

UMP kommer med foldestokk og velger mellom halv- og helautomatisk ild, 2-skudds byger og sikring. Den har picatinnyskinne på topp for sikteutstyr og under løpet for montering av håndgrep.

Varianter 
 UMP45 – .45 ACP
 UMP40 – .40 Smith & Wesson
 UMP9 – 9 x 19 mm Luger

Eksterne lenker 
 
 UMP bruksanvisning
 Modern Firearms – UMP 
 HKPRO side om UMP
 Nazarian's Gun Recognition Guide - H&K UMP demonstrasjon (video) 

Maskinpistoler
Skytevåpen i kaliber .45
Skytevåpen i kaliber 9 mm
UMP
Sandbakk

Sandbakk, eller Sandbakken, er en fraflyttet bygd på vestsiden av Vinkfjorden i Steigen kommune i Nordland som ble kjøpt av Edvard Isaksen av Zahl fra Kjerringøy og senere gått i arv og fordelt til barn og barnebarn og oldebarn av Edvard.

Sandbakk het tidligere Lappvassvika eller Storsandbakken, og før fraflyttingen var der butikk og postkontor (med postadresse 8073 Sandbakk). Butikken som i senere tid var i bruk, lå i Heldal, like nordvest for Sandbakk. Sør for bygda ligger Lappvatnet, som har gitt navn til Lappvassvika. Det ligger flere små dagturhytter i området. Videre ligger Kvitvatnet som får vann fra Helldalisen lengre opp på fjellet. Her er populære turområder.

Referanser 

Bosetninger i Steigen
Tidligere bosetninger i Nordland