alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Catherine Théot

Catherine Théot  (født 5. mars 1716 i Barenton i Normandie, død 1. september 1794 i Petite-Force i Paris) var et fransk medium, mystiker og visjonær. Hun forutsa den franske revolusjon og sa seg å være Guds Moder. Hun ble som dette sentralgestalt for en mystisk retning, theotistene.

Liv og virke

Bakgrunn 
Catherine Theot ble født i Normandie, men vokste opp i  Hôtel de Miramion i Paris. Det var en religiøs oppdragelsesanstalt som var blitt stiftet av Madame de Miramion på 1600-tallet. Der ble hun også etterhvert tjenestepike.

Hun skal allerede som ung ha hatt hallusinasjoner, og da hun år 1779 erklærte at hun var Den nye Eva, den fremtidige Guds Moder, ble hun fengslet i Bastillen, og senere på La Salpêtrière.

Seerske 
Hun ble løslatt i 1782 og ble da et profesjonelt medium med kunder hos adelen og sentralgestalt for en sekt. Hennes mystiske visjoner fokuserte seg med tiden, og hun talte meget om det kommende himmelrike. Hun fikk en skare rundt seg på om lag 35 i tallet, og dem overbeviste hun om at hun vat den gjenfødte Guds Mor. Til denne gruppe hørte Christophe Antoine Gerle, fantasten Ouvdemont og en rekke kvinner fra høyadelen som lette et religiøst forfeste.

I juni 1794, altså under den franske revolusjon, fremleste hun for sine tilhengere et brev som hun skulle ha mottatt fra Marias hånd. Her ble Maximilien de Robespierre fremholdt som Messias og Det høyeste vesens sønn. Robespierre hadde en månet tidligere gått inn for å elevere Det høyeste vesens kult til Frankrikes statsreligion.

At «theotistene» betraktet Robespierre som en forløser, ble senere anvendt mot ham av Robespierres kritikere, som lot arrestere Catherine Théot og hennes sekt. Marc-Guillaume Alexis Vadier var den som hausset opp saken til en konspirasjon, og hevdet at Catherine var styrt av den britiske statsminister William Pitt, og at hele det mystiske spillet var et skalkesjul for klerikal og reaksjonær intrige. Anklagen at Catherine Theot var en utenlandsk agent og at theotistene var reaksjonære konspiratører, var i virkeligheten en metode for å kritisere Robespierres tro på «Det høyeste vesen».

Theotistene ble frifunnet fra anklagene, men Catherine Theot selv døde i fengselet innen dommen var avklart.

Referanser

Litteratur 
 Michel Eude: Points de vue sur l’affaire Catherine Théot. In: Annales historiques de la Révolution française 198, 1969, S. 606–629.
 G. Lenotre: Robespierre et la « Mère de Dieu » : le mysticisme révolutionnaire. Perrin, Paris 1926
 Antonius Lux (utg.): Große Frauen der Weltgeschichte. Tausend Biographien in Wort und Bild. Sebastian Lux Verlag, München 1963

Personer fra departementet Manche
Personer fra Paris
Personer fra den franske revolusjon
Fødsler i 1716
Dødsfall i 1794
Renault 14

Renault 14 er en kompakt bil produsert av den franske produsenten Renault mellom 1976 og 1983. Det ble første gang vist i januar 1976, men produksjon startet ikke før i juni samme år. Det var den første bilen som ble produsert i store antall ved selskapets nye fabrikk i Douai.

Med forhjulsdrift, ble Renault 14 utviklet for å konkurrere i småbilklassen. Småbilklassen som hadde blitt populær på grunn av lanseringen av Volkswagen Golf i 1974. 

I utgangspunktet var Renault 14 tilgjengelig i versjon L og TL med en 1,2 L motor og senere 1.4 L versjoner med 59 hk eller 69 hk. Begge motorene ble utviklet i samarbeid med Peugeot. Renault 14 ble det eneste Renault-kjøretøy som brukte denne motoren. 

Interiøret var generelt godt gjennomtenkt med baksete som enten kunne legges ned eller fjernes helt. Noe som gjorde bilen romslig, tatt størrelsen i betraktning. I tillegg ble reservehjulet plassert under panseret og over den tverrgående 4-sylindret motor som var plassert bakover i 72°. 

Designet av Renault 14 ble rost av motorpressen som frisk og forut for sin tid, og mange har trukket en parallell mellom den og senere Peugeot 205.

Eksterne lenker 
 

14
Renault 14
Moraguesia

Se systematisk inndeling

Moraguesia er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore, svarte hornbiller. Kroppsformen er forholdsvis bred til Phileurini å være, hodet og pronotum uten påfallende horn eller knøler. Pronotum er spredt og kraftig punktert. Dekkvingene har litt uregelmessige punktrader og er bredest langt bak midten.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Phileurini Burmeister, 1847
 Slekten Moraguesia Dechambre, 2008
 Moraguesia champenoisi Dechambre, 2008

Kilder 
 Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 Bilde av arten
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 2008
Fransk Guyanas insekter
Oryctophileurus

Se systematisk inndeling

Oryctophileurus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore (18-20 millimeter), avlange, blankt mørkbrune til svarte hornbiller. Begge kjønn har ett horn i pannen, dette har opphøyde sidelister, slik skiller de seg fra de fleste andre hornbiller der bare hannene har horn. Foran på pronotum er det en uthuling med grov punktering og to korte tenner eller knøler. Dekkvingene har dype lengdefurer.

Levevis 
Artene lever i fuktig skog mellom 800-2000 meter over havet.

Utbredelse  
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika, langs øst-skråningen av Andesfjellene fra Colombia i nord til Bolivia i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Phileurini Burmeister, 1847
 Slekten Oryctophileurus Kolbe, 1910
 Oryctophileurus armicollis Prell, 1911
 Oryctophileurus guerrai Perger & Grossi, 2013
 Oryctophileurus nasicornis (Burmeister, 1847)
 Oryctophileurus varicosus Prell, 1934

Kilder 
 Perger, Robert og Grossi, Paschoal Coelho (2013): Revision of the rhinoceros beetle genus Oryctophileurus Kolbe with description of a new species, the male of O. varicosus Prell, and notes on biogeography (Scarabaeoidea, Dynastinae, Phileurini). ZooKeys 346: 1-16. 
 Dynastidae du Monde - sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1910
Colombias insekter
Ecuadors insekter
Perus insekter
Bolivias insekter
Metaphileurus

Se systematisk inndeling

Metaphileurus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende

Utbredelse  
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Phileurini Burmeister, 1847
 Slekten Metaphileurus Kolbe, 1910
 Metaphileurus explanatus (Burmeister, 1847)
 Metaphileurus lacunosus (Burmeister, 1847)
 Metaphileurus nitidicollis Kolbe, 1910

Kilder 

 Dynastidae du Monde - sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1910
Sør-Amerikas insekter
Microphileurus

Se systematisk inndeling

Microphileurus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende

Utbredelse  
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Phileurini Burmeister, 1847
 Slekten Microphileurus Kolbe, 1910
 Microphileurus caviceps Kolbe, 1910
 Microphileurus subulo Prell, 1912

Kilder 

 Dynastidae du Monde - sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1910
Sør-Amerikas insekter
Mictophileurus

Se systematisk inndeling

Mictophileurus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende

Utbredelse  
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Phileurini Burmeister, 1847
 Slekten Mictophileurus Ohaus, 1911
 Mictophileurus punctulatus Ohaus, 1911

Kilder 

 Dynastidae du Monde - sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1911
Sør-Amerikas insekter
Syrictoides

Se systematisk inndeling

Syrictoides er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Levevis 
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar noen få måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det sørlige Afrika.

Systematisk inndeling 
Arten er trolig synonym med Callistemonus intrusus og bør kanskje heller plasseres i Pentodontini.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Phileurini Burmeister, 1847
 Slekten Syrictoides Endrödi, 1977
 Syrictoides tarsalis Endrödi, 1977

Kilder 
 Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1977
Afrikas insekter
Horten stasjon

Horten stasjon er en nedlagt jernbanestasjon i Horten kommune i Vestfold fylke. 
Stasjonen ble åpnet i 1881 sammen med Hortenlinjen. 28. mai 1967 ble persontrafikken nedlagt. 2007 ble det besluttet å fjerne Hortenlinjen, som gikk mellom Skoppum og Horten havn.

I forbindelse med utbyggingen av jernbanestrekningen Nykirke - Barkåker har regjeringen fastlagt at det skal bygges en stasjon i Hortenområdet. Ett av alternativene er i nærheten av den tidligere Borre stasjon, området ved den gamle Horten stasjon kommer ikke i betraktning.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

Jernbanestasjoner i Vestfold og Telemark
Nedlagte jernbanestasjoner i Norge
Samferdsel i Horten
Jernbanestasjoner åpnet i 1881
1881 i Norge
Byggverk i Horten
Farsjø stoppested

Farsjø stoppested er et nedlagt stoppested på Kragerøbanen. Det ligger ved Fossen ved Farsjø i Kragerø kommune. Stoppestedet ble åpnet i 2. desember 1927 da Sørlandsbanen ble tatt i bruk frem til Kragerø, det var betjent til 1960.

Sørlandsbanen ble ført videre fra Neslandsvatn i retning Gjerstad på 1930-tallet, og strekningen til Kragerø ble en sidebane. Etter at Kragerøbanen Neslandsvatn – Kragerø ble nedlagt i 1989, blir passasjertrafikken til Kragerø betjent av buss, strekningen er rundt 27 km.

Litteratur

Eksterne lenker 

Jernbanestasjoner i Vestfold og Telemark
Jernbanestasjoner på Kragerøbanen
Nedlagte jernbanestasjoner i Norge
Samferdsel i Kragerø
Jernbanestasjoner åpnet i 1927
Jernbanestasjoner nedlagt i 1989
1927 i Norge
Byggverk i Kragerø
Bjorsåte holdeplass

Bakkerud holdeplass er en nedlagt holdeplass på Numedalsbanen ved Bjorsåte i Rollag kommune i Buskerud. Holdeplassen ble åpnet 1972. Passasjertrafikken ble vedtatt nedlagt på Numedalsbanen ved årsskiftet 1988/1989, og Bjorsåte ble dermed nedlagt som holdeplass.

Eksterne lenker 

Nedlagte jernbanestasjoner i Norge
Jernbanestasjoner på Numedalsbanen
Samferdsel i Rollag
1972 i Norge
Jernbanestasjoner åpnet i 1972
Jernbanestasjoner nedlagt i 1989
Byggverk i Rollag
Kabardino-Balkaria og Karatsjajevo-Tsjerkessia i Tyrkvisjonens sangkonkurranse

Kabardino-Balkaria og Karatsjajevo-Tsjerkessia i Tyrkvisjonens sangkonkurranse er en oversikt over Kabardino-Balkaria  og Karatsjajevo-Tsjerkessias deltakelser og resultater i Tyrkvisjonens sangkonkurranse. Republikkene er to av flere regioner i Den russiske føderasjon som deltar i konkurransen, og de har siden 2013 deltatt med felles representant.

Stiftelsen Elbrusoid og organisasjonen Bars El er ansvarlige for å finne republikkenes representant til konkurransen.

Bakgrunn og historikk 

Karatsjajene og balkarene, som snakker det tyrkiske språket karatsjajbalkarsk, blir representert fra de to republikkene Karatsjaj-Tsjerkessia og Kabardino-Balkaria i Tyrkvisjonens sangkonkurranse. Elbrusoid og El Bars har siden 2013 organisert en finale hvor deltakere fra begge republikkene konkurrerer om å få delta i den internasjonale konkurransen.

I likhet med andre russiske regioner valgte republikkene å trekke seg fra konkurransen som følge av et dårlig politisk forhold som oppsto mellom Russland og Tyrkia i 2015. I 2016 og 2017 ble konkurransen avlyst, og i 2018 ble det bekreftet at republikkene igjen skulle delta i Tyrkvisjonens sangkonkurranse med den valgte representanten fra 2015.

2013–2020 
Eldar Zjanikajev debuterte som representant for republikkene i 2013, etter at han vant den felles-regionale finalen i Tsjerkessk. Zjanikajev fremførte «Adamdı bizni atıbız» i delfinalen, en melodi til en tekst skrevet i 1908 av poeten og filosofen Kazim Meçiyev. Zjanikajev deltok igjen i 2015 med melodien «Barama». I likhet med i 2013 kvalifiserte han seg ikke videre til finalen.

I 2015 skulle Aris Appajev delta i Tyrkvisjonens sangkonkurranse med poplåten «Unutma meni», men som følge av at republikkene trakk seg og fire avlyste konkurranser de påfølgende årene fikk han ikke mulighet til å delta. Appajev deltok ikke da konkurransen igjen ble arrangert i 2020.

Deltakere, bidrag og resultater 
Tabellforklaring

Kringkastere og jurymedlemmer

Regionale finaler

Turkvizyon Naltsjik 2015

Turkvizyon 2014

Turkvizyon 2013

Referanser

Eksterne lenker
 Arkhyz 24 
 1KBR
 Elbrusoid 
 Republikkene på turkvizyon.tv

Land og regioner i Tyrkvisjonens sangkonkurranse
Ole Martin Rønning

Ole Martin Rønning (født 9. august 1966) er en norsk historiker, forsker og arkivar, som er leder for Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek i Oslo. Han er redaktør for Arbeiderhistorie.

Rønning gjorde i 2010 ferdig verket Stalins elever : Kominterns kaderskoler og Norges Kommunistiske Parti 1926–1949, doktoravhandling i historie ved Institutt for arkeologi, konservering og historie ved Universitetet i Oslo.

Rønning har vært engasjert i fagforeningssammenheng, blant annet som klubbformann for HK-medlemmene på Arbeiderbevegelsens arkiv. Per 2020 er han daglig leder for Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek.

Bibliografi 
 Stalins elever : Kominterns kaderskoler og Norges Kommunistiske Parti 1926–1949, Universitetet i Oslo (2010)

Referanser

Eksterne lenker  

Norske historikere
Daniel Eriksen

Daniel Ringbakken Eriksen (født 17. juli 1977) er en norsk bluesgitarist og vokalist. 

Han vant Spellemannprisen 2014 i klassen blues for albumet Moonshine Hymns og ble under Notodden Blues Festival 2015 vinner av NBFs Bluespris som han mottok av prisoverrekker Little Steven.

Som soloartist har han samarbeidet mye med slagverker Stig Sjøstrøm og de to ga ut albumet Tin Roofs & Bottle Trees i 2018. Sammen med gitarist og vokalist Vidar Busk utgjør han duoen Back Porch Society og sammen med Busk og Sjøstrøm trioen Back Porch Republic. Under navnet Back Porch Republic ga de tre ut albumet Hustle & Flow i 2019. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2019 i klassen blues. I 2020 ga han ut albumet Barefoot Among Scarecrows og vant for det sin andre Spellemannpris i klassen blues.

Eriksen kommer opprinnelig fra Langesund men vokste opp i Tromsø før han flyttet tilbake til Langesund i 1996.

Diskografi 
 2006: Ya Ya
 2010: Muddy Days
 2013: Grey Goose: A Tribute To Leadbelly (EP)
 2014: Moonshine Hymns
 2017: Narrative Boogie
 2018: Tin Roofs & Bottle Trees - med Stig Sjøstrøm
 2019: Hustle & Flow - med Vidar Busk og Stig Sjøstrøm under navnet Back Porch Republic
 2020: Barefoot Among Scarecrows

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske bluesmusikere
Vinnere av Spellemannprisen
Kjell Knudsen

Kjell Knudsen (født 23. mars 1931 i Jevnaker, død 26. november 2022 i Asker) var en norsk tidligere embetsmann og politiker (Ap). 

Han arbeidet ved Norges Statsbaner fra 1948 til 1973, før han samme år ble utnevnt til statssekretær ved Sosialdepartementet under Trygve Brattelis andre regjering (1973–1976) og siden under Odvar Nordlis regjering (1976–1977). Fra 1977 til 1979 arbeidet han i sekretariatet ved Nordisk ministerråd, før han i perioden 1980 til 1990 var Trygdedirektør. Etter dette returnerte han til Sosial- og helsedepartementet som utredningsleder.

Knudsen var fjerde vararepresentant for Akershus på Stortinget i perioden 1965 til 1969 og var fylkesordfører i Akershus fra 1969 til 1975. Han var også gruppeleder for Arbeiderpartiet og varaordfører i Asker.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Dødsfall i 2022
Norske embets- og tjenestemenn
Vararepresentanter til Stortinget
Statssekretærer fra Ap
Fylkesordførere i Akershus
Ap-politikere i Akershus
Personer tilknyttet Norges Statsbaner
Personer fra Jevnaker kommune
Fylkesordførere fra Ap
Ingrid Helene Håvik

Ingrid Helene Håvik (født 20. mai 1987) er en norsk låtskriver og vokalist fra Ålesund. Hun er kjent som frontfigur i Highasakite og har gitt ut et soloalbum under artistnavnet Ingrid.

Hun var tidligere medlem av bandet Your Headlights Are On som ga ut albumet Your Headlights Are On i 2011. Samme år ble Highasakite dannet og året etter ble debutalbumet All That Floats Will Rain gitt ut, med Håvik som en av hovedkomponistene. 2014 ble bandets andre album, Silent Treatment, gitt ut, med all musikk og tekst komponert av Håvik. For musikken til albumet vant hun klassen komponist under Spellemannprisen 2014. Hun var i tillegg nominert i klassen tekstforfatter mens bandet vant klassen popgruppe for albumet.

Hun ga ut soloalbumet Babylove under artistnavnet Ingrid i november 2013.

Hun ble utnevnt som NTNU-jazzambassadør for 2017–2018, en tittel som årlig tildeles en jazzartist eller -gruppe som på en fremragende måte fungerer som ambassadør for NTNU og jazzmiljøet i Trondheim.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske musikere
Norske låtskrivere
Vinnere av Spellemannprisen
Den autonome republikken Nord-Epirus

Den autonome republikken Nord-Epirus (gresk: , Aftónomos Dimokratía tis Voreíou Ipeírou) var en kortvarig, autonom statsdannelse i etterkant av Balkankrigene. Staten ble utropt den 28. februar 1914 av grekere i det sørlige Albania, en del av den historiske, greske regionen Epirus.

Grekere utgjør en vesentlig andel av befolkningen i området. Nord-Epirus ble okkupert av Hellas under den første Balkankrig i 1912/1913. I fredsoppgjøret fikk den nyetablerte staten Albania fastsatt sine grenser i Firenze-protokollen, som fastslo at Nord-Epirus tilfalt Albania. Idet den greske hæren trakk seg tilbake til den nye grensen, sørget grekerne i Nord-Epirus i februar 1914 for å erklære sin uavhengighet. En provisorisk regjering ble innsatt i Argyrokastron (albansk: Gjirokastër) under ledelse av Georgios Christakis-Zografos, som tidligere hadde vært gresk utenriksminister, med implisitt støtte fra Hellas.

I mai 1914 ble autonomien bekreftet av stormaktene i Korfu-protokollen. Avtalen forsikret grekerne om at Nord-Epirus ville ha sin egen administrasjon, anerkjente rettighetene til befolkningen, og beredte grunnen for selvstyre under albansk overhøyhet. I august kollapset den albanske staten, og bestemmelsene i Korfu-protokollen ble aldri implementert. Hellas okkuperte på nytt området i oktober 1914, etter at den første verdenskrig hadde brutt ut. Med dette opphørte Nord-Epirus som statsdannelse å eksistere. Nord-Epirus skulle tilfalle Hellas etter krigen, men Italia trakk sin støtte, og Hellas' nederlag i krigen i Lilleasia gjorde at området endelig tilfalt Albania i november 1921.

Referanser 

Historiske stater og riker i Europa
Albanias historie
Stater og territorier etablert i 1914
Stater og territorier opphørt i 1914
Epichrysus

se Systematisk inndeling

Epichrysus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En valang skarabide med forholdsvis kraftige bein. Kroppen er fint hårete, gulaktig metallisk grønn, beina noe mørkere. Antennene er 10-leddete og mørkebrune. Hodet er nærmest kvadratisk med noe tilspisset snute.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det vestlige Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
 Gruppen Anoplognathina MacLeay, 1819 - Australia
 Slekten Epichrysus White, 1841
 Epichrysus lamprimoides White, 1841

Kilder 
 Sjekkliste over Anoplognathini

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1841
Wambo

se Systematisk inndeling

Wambo er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En middelsstor (ca. 18 millimeter), avlang skarabide med forholdsvis kraftige bein, blank, brun med grønnaktig glans. Snuten er bredt skovlformet. Pronotum er parallellsidig i bakre del, rundet avsmalnende i den fremre, fint og spredt punktert. Dekkvingene har middels kraftig punktering som danner uregelmessige punktrader.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen. Typeksemplarene ble fanget i fallfeller i et område med dyp sand og noe spredt buskvegetasjon.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Australia (det sørlige Queensland).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
 Gruppen Anoplognathina MacLeay, 1819 - Australia
 Slekten Wambo Allsopp, 1988
 Wambo puticasus Allsopp, 1988

Kilder 
 Allsopp P.G. (1988) Wambo puticasus gen. Et sp.nov., a new ruteline from south Queensland. Memoirs of the Queensland Museum 25:255-258. 
 Sjekkliste over Anoplognathini

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1988
Hylamorpha

se Systematisk inndeling

Hylamorpha er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En middelsstor, skinnende grønn skarabide med gulbrune bein.
Undersiden er tett kledt med hvit bestøvning og lyse hår.

Levevis 
Artene er knyttet til sørbøk(Nothofagus)-skog. Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Denne arten kan være lokalt tallrik og kan gjøre en del skade på ulike planter.

Utbredelse 
Slekten finnes bare i Argentina og Chile.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
 Gruppen Brachysternina Burmeister, 1844 - Argentina og Chile.
 Slekten Hylamorpha Arrow, 1899
 Hylamorpha elegans (Burmeister, 1844)

Kilder 
 Ratcliffe, B. C. og F. Ocampo. 2002. A review of the genus Hylamorpha Arrow (Coleoptera: Scarabaeidae: Rutelinae: Anoplognathini: Brachysternina). Coleopterists Bulletin 56:367-378. 
 Smith, A. B. T. 2002. Revision of the southern South American endemic genus Aulacopalpus Guérin-Méneville with phylogenetic and biogeographic analyses of the subtribe Brachysternina (Coleoptera: Scarabaeidae: Rutelinae: Anoplognathini). Coleopterists Bulletin 56:379-437. 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Hylamorpha
 Sjekkliste over Anoplognathini

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1899
Argentinas fauna
Chiles fauna

sv:Hylamorpha