alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
René-Lévesque vannkraftverk

René-Lévesque vannkraftverk (fransk: Centrale René-Lévesque, engelsk: René-Lévesque Generating Station), tidligere kalt Manicougan 3 eller bare Manic-3, er fra juni 2010 det offisielle navnet på et vannkraftverk med to demninger i elven Manicouagan i provinsen Quebec i det østlige Canada. Denne elva renner gjennom Labradorhalvøya sørover og munner ut i St. Lawrence-elva nær Atlanterhavet. Vannkraftverket får kraft fra egen demning (René-Lévesque) som består av to separate steinfyllingsanlegg og danner Manicouagan 3-sjøen. Reservoaret har ikke endret navn.

Østlige dam er 71 meter høy og 378 m lang. Vestlige dam er 107 meter høy og 395 meter lang. Oppdemmet 200 km langt reservoar er på 236 km². Manicougan 3 er målt etter kapasitet det nest største av en rekke kraftverk i Manicouagan-elva. Installert effekt er 1 244 MW fordelt på 6 turbiner. Anlegget stod ferdig i 1976.

Vannkraftverkene i Manicouagan-komplekset omfatter:
 McCormick vannkraftverk – effekt 350 MW, drives av Compagnie hydroélectrique Manicouagan. 
 Manic-1 - effekt 184 MW, drives av Hydro-Québec. 
 Manic-2 Jean-Lesage vannkraftverk - effekt 1 024 MW, drives av  Hydro-Québec. 
 Manic-3 René-Lévesque vannkraftverk - effekt 1 244 MW, drives av Hydro-Québec. 
 Manic-4 - prosjektet ble ikke realisert.
 Manic-5 (Daniel Johnson) - effekt 1 528 MW, drives av  Hydro-Québec. 
 Manic-5-PA - effekt 1 064 MW, drives av Hydro-Québec.

Referanser

Eksterne lenker
 Hydro-Québec - webside med kart og informasjon om Manicouagan-kraftverkene.
 Liste med bilder og data for alle vannkraftverkene til Hydro Quebec.

Vannkraftverk i Canada
St. Lawrence
Kraftverk i Québec
Kåre Stenwig

Kåre Johannes Stenwig (født 23. juli 1916 i Trondheim, død 23. august 2005 i Bærum ) var en norsk flyger og militæroffiser. Han var Generalinspektør for Luftforsvaret fra 1969 til 1975.

Stenwig gikk befalsskole i 1936 og Hærens speiderskole i 1939. I januar 1941 reiste Stenwig og to kamerater fra Ballangen med fiskeskøyten MK «Rypa» til England for å melde seg til tjeneste for norske militære myndigheter. Stenwig gjennomførte navigatør- og bombesikterutdanning i Royal Air Force og deltok i flytokt over Norge og totalt 62 bombetokt over kontinentet.

I 1944 gjennomførte han flygerutdanning, og etter krigens slutt jobbet han som flyger i SAS til 1950. Han returnerte da til Luftforsvaret og innehadde en rekke sjefsstillinger i Bodø, fra 1963 sjef for Bodø flystasjon. Den 13. juni 1969 ble han utnevnt til generalmajor og Generalinspektør for Luftforsvaret, en stilling han overtok etter Wilhelm Mohr 1. juli samme år.

Utmerkelser 
I statsråd 29. september 1944 ble Stenwig tildelt Krigskorset med sverd for innsats som navigatør i RAF Bomber Command. Kaptein Stenwig hadde under tjeneste i Pathfinder-fly og som master bomber «deltatt i angrep mot sterkt befestede mål som Stuttgart, Frankfurt, Nurnberg, Kiel, Essen, Köln og Friedrichafen».

I 1970 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Han var også innehaver av St. Olavsmedaljen med ekegren, Krigsmedaljen, Deltagermedaljen med rosett, Haakon VIIs 70-årsmedalje, Distinguished Flying Cross med barre, 1939–1945 Star, Atlantic Star med spenne, storkors av Den islandske falkeorden og kommandør av den svenske Nordstjerneordenen.

Bibliografi

Referanser

Litteratur 

 Maaø, Ole Jørn/Sanderød, Steinar (red) (2017). "Luftforsvarets historie - sett ovenfra". Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2183-7

Generalinspektør for Luftforsvaret
Personer fra englandsfarten 1940–1945
Norske flyvere fra andre verdenskrig
Krigskorset
St. Olavs Orden
St. Olavsmedaljen med ekegren
Krigsmedaljen
Deltagermedaljen
Haakon VIIs 70-årsmedalje
Distinguished Flying Cross
Nordstjerneordenen
Den islandske falkeorden
Personer tilknyttet SAS Group
Personer fra Trondheim kommune
Personer ved Little Norway
Nordmenn fra andre verdenskrig
Kringsjå (Oslo)

Kringsjå er et boligstrøk i Bydel Nordre Aker nord i Oslo. Det består primært av blokker og rekkehus.

Avgresning
Strøket ligger like sør for Sognsvann (de sydligste delene av strøket strekker seg også noe lenger østover), og hele strøket har kontinuerlig Nordmarka i nord og vest. I sør er grensen Carl Kjelsens vei og grøntområdet sør for Nordberg skole, i øst f.o.m gaten Kringsjågrenda.

I sør ligger dermed Sogn (vestlig del) og Nordberg (østlig del), mens Korsvoll ligger i øst.

Bebyggelse og infrastruktur
Kringsjå har sitt navn etter Kringsjå gård, som lå på tomta der blokka med adresse Folke Bernadottes vei 27B, 27C og 27D befinner seg i dag. Som navnet antyder var det herfra god utsikt mot byen og Oslofjorden. Gårdsbygningene ble revet på 1970-tallet.

Kringsjå stasjon og Sognsvann stasjon på Sognsvannsbanen åpnet i 1934. Området hadde lenge lite bebyggelse utover noen bondegårder og en del hytter, men på 1960-tallet skjøt utbyggingen fart. Første del av Kringsjå studentby åpnet i 1967-70, og studentbyen (inkludert Fjellbirkeland som åpnet i 1991) består nå av ca. 2000 boliger.  

Norges idrettshøgskole ligger på Kringsjå, og Riksarkivet holder også til her. Ungdomsskolen Nordberg skole (1997), barneskolen Kringsjå skole (1995) og Kringsjåhallen danner en kompleks i sørvest. Ellers finner man to dagligvarebutikker, en barnehage og et legesenter her.

Galleri

Eksterne lenker 

 Historisk turtips på Kringsjå

Strøk i Oslo
Bydel Nordre Aker
Tony Gilroy

Anthony Joseph «Tony» Gilroy (født 11. september 1956) er en amerikansk manusforfatter og regissør. Han har skrevet manuset til filmene om Jason Bourne med Matt Damon i hovedrollen. Han ble nominert til en Oscar for beste regi og beste manus for Michael Clayton med George Clooney.

Filmografi 
 The Cutting Edge (1992) (manusforfatter)
 Dolores Claiborne (1995) (manusforfatter)
 Bak stengte dører (1996) (manusforfatter)
 The Devil's Advocate (1997) (manusforfatter)
 Armageddon (1998) (manusforfatter)
 Proof of Life (2000) (manusforfatter/sjefsprodusent)
 Hvem var Jason Bourne (2002) (manusforfatter)
 Gåten Jason Bourne (2004) (manusforfatter)
 Jason Bournes ultimatum (2007) (manusforfatter)
 Michael Clayton (2007) (manusforfatter/regissør)
 Duplicity (2009) (manusforfatter/regissør)
 State of Play (2009) (manusforfatter)
 The Bourne Legacy (2011) (manusforfatter)
 Nightcrawler (2014) (produsent)
 Rogue One: A Star Wars Story (2016) (manusforfatter)
 The Great Wall (2016) (manusforfatter)

Eksterne lenker 
 
 Profil i The New Yorker

Regissører fra USA
Manusforfattere fra USA
Personer fra New York City
Fødsler i 1956
Kawerau kraftverk

Kawerau kraftverk er et geotermisk kraftverk beliggende rett utenfor byen Kawerau i regionen Bay of Plenty i New Zealand. Anlegget ligger innenfor den vulkanske sonen rundt Taupo, New Zealands største innsjø.

Kraftverket kom i produksjon i juli 2008 og eies av Mighty River Power. Med sin kapasitet på 100 megawatt (MW) er kraftverket det største én-generators anlegget i New Zealand. Det er dessuten det første geotermiske kraftverket bygget i New Zealand siden Ohaaki kraftverk i 1989.

Igangsettingen av Kawerau kraftverk økte landets geotermiske energiprodusksjon med 25 % og medførte en betydelig økning i produksjonskapasiteten i østre deler av Bay of Plenty. Anlegget dekker om lag en tredjedel av strømbehovet i regionen, og gir forutsigbare energikostnader til den lokale industrien, inkludert Norske Skog Tasman.

Se også 
Geotermisk energi på New Zealand

Referanser

Eksterne lenker 
 Mighty River Power

Geotermiske kraftverk
Kraftverk på New Zealand
Kraftverk etablert i 2008
2008 på New Zealand
Robert Smith-Hald

Robert Steven Smith-Hald (født 2. desember 1967) er en amerikansk sanger, gitarist og låtskriver, som nå bor på Fjell kommune i Hordaland og er kjent for å ha vært semifinalist i Norske Talenter (sesong 2). I 2009 kom hans første album ut, Innocence Said.

Norske Talenter 
Smith-Hald gikk på audition i Bergen i desember 2008, der han fremførte låten «On and On» og gikk videre til utvelgelse. På utvelgelsen ble han sendt videre til semifinalene. På TV ble auditionen hans klippet ned nesten som i en montage.

På den fjerde semifinalen, 24. april 2009, fremførte han låten «Little River», og fikk igjen gode kritikker. Det endte likevel med at han ikke gikk videre.

Diskografi

Album 
 Innocence Said (2009)

Singler 
 On and On (2009) — kun på iTunes

Se også 
 Norske Talenter

Eksterne lenker 
 Robert Smith-Hald.com Offisiell hjemmeside
 Robert Smith-Halds MySpace profil

Norske låtskrivere
Norske sangere
Fødselsdato ikke oppgitt
Fødsler i 1967
Lars Joachim Grimstad

Lars Joachim Grimstad (født 8. oktober 1972) er en norsk barnebokforfatter og tidligere fotballspiller. 

Han spilte for Stabæk Fotball fra 1988 til 1998, og var med klubben på ferden opp igjennom seriesystemet.

I 2013 ble han nominert til Arks barnebokpris og til Brageprisen for Barna som forsvant, en bok som også ble utgitt i  utgitt i Tyskland, Frankrike, Ungarn, Danmark og England. Han har også skrevet etterfølgerne Solkongen og Egoland.

Bibliografi 
 Statsminister Fahr & Sønn : Barna som forsvant, barnebok, Aschehoug (2012)
 Statsminister Fahr & Sønn : Solkongen, barnebok, Aschehoug (2014)
 Statsminister Fahr & Sønn : Egoland, barnebok, Aschehoug (2016)

Referanser

Kilder 
 Presentasjon av Lars Joachim Grimstad i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 
 

Norske barnebokforfattere
Norske fotballspillere
Fotballspillere for Stabæk Fotball
Omskolering av islamistiske ekstremister i Saudi-Arabia

Omskolering av islamistiske ekstremister i Saudi-arabia består av tiltak som inkluderer tilbud om opphold ved institusjon. Rehabiliteringssenteret har vært i drift siden 2007, og er drevet i regi av Saudi-Arabias regjering. Senteret holder til i 6 bygningskomplekser i al-Thumama, en forstad i Riyadh. Hver av bygningskompleksene har plass til 20 menn som studerer, spiser og bor sammen, inntil programmet er avsluttet.

Dette er en videreføring av Saudi-Arabias innenriksdepartementets program, fra 2004, som skal få  «...innsatte som er dømt for å ha vært innblandet i ekstremisme på bedre tanker.» Programmets navn er Munasaha, som ledes av Abdulrahman al-Hadlaq.

Blant de omskolerte elevene som har vært tilknyttet rehabiliterinssenteret, er minst en tidligere Guantanamo-fange, Abu Sulayman. Om sine overordnede/veiledere ved rehabiliteringssenteret så har han sagt: «De trodde jeg ville bære hat i meg etter all tiden i Guantanamo»...«Men jeg ser meg aldri tilbake. Jeg sa til meg selv: OK, nå vil jeg begynne et nytt liv.»

Referanser

Religion i Saudi-Arabia
Ramsåsgrottene

Ramsåsgrottene er to grotter i Tromsdalen i Verdal kommune i Trøndelag.

Grottene er dannet i nyere tid av en bekk som fortsatt renner gjennom deler av systemet. Bekken renner inn i Øvre Ramsåsgrotta 295 m over havet. Denne grotten er ca. 400 m lang med 6-8 m høye meandersvinger og canyoner samt et 4 m høyt fossefall. Grotten er svært trang, og flere ras må forseres. Grotten kommer ut ved "Storhølet" hvor bekken faller ned i et 20 m dypt hull hvor bekken forsvinner inn i fjellet. 

Rett nedenfor dette hullet starter Nedre Ramsåsgrotte. I starten er denne grotta et tørt system og inneholder høye meandersvinger og canyoner samt et større rom ca. 100 m inn med 20 m takhøyde. Her faller grotta loddrett ned i rommet og personer som går gjennom må rappellere ned. Halvveis kommer bekken inn fra en annen smal gang. Grotten fortsetter med bekken et stykke før den kommer ut gjennom et hull, 250 m fra der den startet.

Et lokalt firma, Tromsdalen Opplevelser, guider turer i Nedre Ramsåsgrotta.

Eksterne lenker
 Informasjonsdokument om kalkgrotter i Verdal fra Verdal kommune

Verdals geografi
Wiener Sängerknaben

Wiener Sängerknaben er et guttekor basert i Wien. Koret har eksistert helt siden 1498, og er et av de mest kjente guttekorene i verden. Koret består av rundt 100 sangere, fordelt på fire konsertkor.

Diskografi

Julemusikk
Frohe Weihnacht (1960)
Die Wiener Sängerknaben und ihre Schönsten ... (1967)
Weihnacht mit den Wiener Sängerknaben (Gillesberger 1980)
Merry Christmas from the Vienna Choir Boys (1982)
Christmas in Vienna / Heiligste Nacht (1990)
The Little Drummer Boy (1990)
Christmas with the Vienna Boys' Choir, London Symphony Orchestra (1990)
Frohe Weihnacht (Merry Christmas) (1999)
Wiener Sängerknaben Goes Christmas (2003)
Christmas with the Vienna Choir Boys (med Hermann Prey)
Christmas Angels (RCA Gold Seal)

Popmusikk
Wiener Sängerknaben Goes Pop (2002)
I Am from Austria (2006)

Eksterne lenker 
 

Østerrikske musikkgrupper
Kor
Kultur i Wien
Etableringer i 1498
Norsk Countrytreff

Norsk Countrytreff tidl. Norsk Country Treff er en countryfestival som årlig arrangeres på Breim i Gloppen kommune. Den første festivalen ble holdt i 1995, og det er siden bygget ut en større scene og festivalområde i forbindelse med Norsk Fjordhestgard. 

Festivalen har siden 1995 vokst til å bli det største kulturelle arrangementet i Sogn og Fjordane. Fra å ha 2 000 betalende det første året, ble det i 2022 satt publikumsrekord med 17 920 betalende. Den amerikanske countryartisten Carlene Carter var hovedattraksjon. Vassendgutane har vært en populær gjenganger på festivalen, og har vært med hvert år siden 2004. Av andre norske artister som har spilt på Norsk Countrytreff finner vi mellom annet Hellbillies, Onkel Tuka, Rotlaus, Steffen Jakobsen, Gunslingers, Hanne Sørvaag, Steinar Albrigtsen og Olav Stedje.

Norsk Countrytreff en en stiftelse, bestående av Breimsbygda Idrettslag, Byrkjelo Ungdomslag, Breim Bygdeungdomslag, A/L Breimshallen, Breim Countryklubb, Stiftinga Norsk Fjordhestgard, Gloppen kommune og Vestland fylkeskommune tidl. Sogn og Fjordane fylkeskommune.

Norsk Countrytreff har blitt arrangert årlig hvert år siden 1995, med unntak av årene 2020 og 2021, da pandemien Covid-19 satte enn stopper for arrangementet. 

Norsk Countrytreff var som den eneste norske countryfestivalen inne på Kulturdepartementets liste over knutepunktfestivaler i Norge, frem til denne ordningen ble avsluttet i 2017. Norsk Countrytreff ble tatt inn i ordningen i 2012, men mottok kritikk fra Norsk Kulturråd i 2014 for å ikke tilpasse seg kravene til knutepunkt-statusen godt nok. Dette til tross for at festivalen gjennomførte flere store endringer gjennom perioden med knutepunkt-status. Opprettelsen av Barnas Countrytreff, konseptkonserten "Blågress" i samarbeid med Sigrid Moldestad, der Moldestad hentet inn bluegrass-artister fra Europa og USA for å presentere samarbeid mellom land og verdensdeler og opprettingen av en årlig åpningskonsert i Trivselshagen, Gloppen kommunes eget kulturhus var ikke nok for Kulturrådet til å kunne forsvare statusen. Musikkforsker Stian Vestby avsluttet sin doktorgradsavhandling «Folkelige og distingverte fellesskap: Gentrifisering av countrykultur i Norge», og konkluderte med at kultureliten endrer countryfestivaler.

Artister år for år 

 
Norsk Countrytreff er en økonomisk bærekraftig festival. Det foreligger planer for å oppgradere festivalområdet for å gjøre publikumsområdet mer tilgjengelig for alle. Dette inkluderer nytt sceneområde i «Kolbeins Saloon».

Eksterne lenker 
 Festivalens hjemmesider
 Slik endrer kultureliten countryfestivaler - Forskning.no
 Hva skjer når en countryfestival får statsstøtte? - Ballade.no

Musikkfestivaler i Vestland
Kultur i Gloppen
Countrymusikk
Etableringer i 1980
Breim
Turukhansk-demningen

Turukhansk-demningen (russisk: Туруханская ГЭС – Turukhanskaja GES) er en planlagt oppdemming av elva Nedre Tunguska, med et tilhørende vannkraftverk. Kraftverket ville blitt et av verdens største målt etter installert effekt. Planene har vært å installere en ytelse på inntil  eller  MW. Dammen skulle ligge 120 km oppover elva fra utløpet i Jenisej, i Evenki autonome område, nord i det meget store Krasnojarsk kraj (som grovt sett dekker Jenisej-vassdraget).

Planen ble første gang kunngjort av Nikita Khrusjtsjov 18. oktober 1961 ved Sovjetunionens kommunistiske partis kongress. Prosjektet fikk ny aktualitet i 2001, men har per 2020 fortsatt ikke hatt prioritet.

Demningen skulle bli 200-206 meter høy. Reservoaret som demmes opp skulle bli om lag 9 400 km² stort og 45 km³ i volum, verdens største kunstige reservoar. Vannmengden var beregnet å kunne nå 70 000 m³/sek. Området er preget av taiga og er tynt befolket.

Referanser

Eksterne lenker
 Rushydro – operatørselskapets websider.
 Laboratorija Novostei – «Largest hydro electric power station to be built in Evenkia», 27. juli 2006.

Vannkraftverk i Russland
Demninger i Russland
Planlagt vannkraftutbygging
Gjøkåsen

Gjøkåsen er en ås helt nord i Øvre Pasvik landskapsvernområde i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Gjøkåsen har også gitt navn til den tidligere grensestasjonen ved fylkesvei 885 øst for åsen.

Forsvarets tilstedeværelse 
Den sørligste av alle forsvarets grensestasjoner i Pasvikdalen i lå på Gjøkåsen frem til 17. juni 2014, da forsvarsminister Ine Eriksen Søreide formelt åpnet Grensestasjon Pasvik. Gjøkåsen grensestasjon er nå revet.
 
Pasvikkompaniet er ett av to grensekompanier, og de løser grensevaktoppdraget i den sørlige delen av grensen mot Russland, med utgangspunkt i en stor grensestasjon på Svanvik og ulike installasjoner i Pasvikdalen, inkludert Gjøkåsen. Grensejegerne i Pasvikkompaniet har begrenset politimyndighet. 

Det er i Pasvikkompaniet sitt ansvarsområde at man finner Treriksrøysa. Det er den grenserøysa som markerer stedet der norsk, finsk og russisk grense møtes.

Referanser

Eksterne lenker 
 Forsvarets Forum

Fjell i Sør-Varanger
Forsvaret i Troms og Finnmark
Den norske riksgrensen
Irkutsk-demningen

Irkutsk-demningen (russisk: Иркутская ГЭС – Irkutskaja GES) er en demning og et vannkraftverk i elva Angara i Irkutsk oblast i Russland. Det har navn etter byen Irkutsk, og ligger ovenfor (sørøst for) det store Bratsk-reservoaret lengre nede i elva. Irkutsk-demningen demmer opp et reservoar som strekker seg helt opp til Angaras utløp fra Bajkalsjøen, og bidrar også til å regulere selve vannstanden i hele Bajkalsjøen.

Demningen er 2 400 m lang, med en fallhøyde (water head) på 26 meter. Installert effekt i vannkraftverket er 687,1 MW fordelt på 8 turbiner, og årsproduksjonen omkring 4,1 TWh. Anlegget ble bygget i perioden 1950–1958. Operatør er Irkutsk Power Generation and Distribution Company (Irkutskenergo) OAO.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker 
 Irkutsk Hydroelectric Power Station - Global Energy Observatory.
 Irkutskenergo – operatørselskapets webside.
 Irkutsk.org – «Construction History of Irkutsk Hydroelectric Power Station».

Demninger i Russland
Vannkraftverk i Russland
Irkutsk oblast
Demninger fullført i 1956
Kraftverk etablert i 1956
1956 i Russland
Irkutsk
NK Rijeka

NK Rijeka eller HNK Rijeka er en kroatisk fotballklubb fra byen Rijeka. Klubben spiller sine hjemmekamper på Rujevica Stadion, som har en tilskuerkapasitet på 8279. Supporterklubben deres heter Armada Rijeka.

Fotballklubben ble stiftet i 1906 under navnet Club Sportivo Olimpia. Klubben ble omdøpt til Olympia i januar 1918, og US Fiumana i 1926 under press fra det nye italienske fascistiske regimet, og i 1946, under den jugoslaviske militæradministrasjonen av byen, ble den omdøpt til SCF Quarnero. Klubben skiftet navn til NK Rijeka i 1954 og tok tre år senere steget opp i den jugoslaviske høyeste ligaen. Rijeka rykket opp til jugoslavisk 1. divisjon i 1957, men de rykket ned og måtte spille i 2. divisjon i sesongen 1969/70. I sesongen 1974/75 var klubben tilbake i 1. divisjon og de holdt seg der til Jugoslavia gikk i oppløsning.

De har deltatt flere ganger i forskjellige europeiske fotballturneringer som UEFA-cupen, Mesterligaen, UEFA Intertoto Cup og Europaligaen. Ved sistnevnte turnering har Rijeka gått videre til sluttspillet tre ganger. På 1980-tallet gjorde de av og til imponerende hjemmekamper og slo Real Madrid og holdt Juventus til 0-0.

Fra 1992 har klubben deltatt i Prva HNL, den kroatiske førstedivisjon. Rijeka vant ligaen for første gang i 2016/2017-sesongen, og har vært nummer to ved fem anledninger. Klubben i tillegg vunnet den kroatiske cupen fire ganger, sist i 2017.

Sesonger

Spillerstall 
Oppdatert 4. mai 2022.

Utlånte spillere

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballag i Kroatia
Sport i Rijeka
Fotballag etablert i 1946
Jamboree on the Internet

Jamboree on the Internet, også kjent som JOTI, er et internasjonalt speiderarrangement som avholdes årlig den tredje helgen i oktober. Siden 1996 har JOTI vært et årlig offisielt WOSM-arrangement.

Under JOTI benytter speiderne Internett til å komme i kontakt med andre speidere verden over.

JOTI arrangeres ofte sammen med Jamboree on the Air (JOTA), som alltid avholdes samme helg.

Eksterne lenker 
 

Speiderbevegelsen
Nettsamfunn
Repeterende arrangementer etablert i 1996

en:World Scout Jamboree#Jamboree on the Internet
Volvo Bussar

Volvo Bussar AB (engelsk markedsnavn Volvo Buses) er den delen av AB Volvo som bygger og leverer busser, og er i dag en av verdens ledende bussprodusenter som leverer busser over det meste av verden.

Volvo-busser i Norge 
Volvo har vært den ledende leverandøren av store busser på det norske markedet helt siden man begynte å lage statistikk over det. Først og fremst har Volvo levert understell (chassis) for påbygging av karosseri hos en nasjonal produsent. Fra 1990-tallet har en stigende andel av bussene blitt levert "helbygde" med karosseri fra Volvo, etter at Volvo Bussar overtok fabrikker i blant annet Sverige (Säffle Karosseri, 1981), Danmark (Aabenraa Karosseri, 1994), Tyskland (Drögmöller Karosserien, 1994) og Finland (Carrus, 1998). I dag bygges de fleste Volvo-busser til Norge i Polen, men en del utgaver av 9700-modellen bygges i Finland og modellen Merkavim Mars bygges i Israel.

Per 2022 tilbyr Volvo disse bussmodellene i Norge:
 Volvo 7900 – ren bybuss med lavgulv, leveres kun som hybrid- og batteribuss
 Volvo 8900 – som bybuss med laventré eller som vanlig rutevogn med normalgulv
 Volvo 9700 – langrute, ekspress- og turbuss
 Volvo 9900 – ren turbuss, med teatergulv
 Merkavim Mars – enklere rutebuss for anbudsruter og skoleruter

Gjennom datterselskapet Renault Trucks tilbyr de også Renault Master som minibuss.

For påbygging av karosseri leverer Volvo i dag følgende chassismodeller:
 Volvo B5LH – lavgulv, 5,1-liters motor og hybriddrift
 Volvo B8R – normalgulv, 7,7-liters motor, fåes også som B8RLE med laventré
 Volvo B11R – normalgulv, 10,8-liters motor, fåes også som B11RLE med laventré for dobbeltdekkere

Referanser

Eksterne lenker 
 

Volvo
Bussprodusenter
Wilhelm Zaisser

Wilhelm Zaisser (født 20. juni 1893 i Gelsenkirchen i Tyskland, død 3. mars 1958 i Berlin) var en tysk politiker og den første minister for statens sikkerhet i DDR, en stilling han hadde fra 1950 til 1953.

Liv og virke 
I mellomkrigstiden var han hemmelig organisator i Rhinlandet og Ruhrområdet og ble benyttet som inspektør av kommunistorganisasjoner på forskjellig hold i verden. Under den spanske borgerkrig var Zaisser under navnet general Gómez sjef for de internasjonale brigader. Under annen verdenskrig arbeidet Zaisser i Moskva, blant annet med politisk omskolering av tyske krigsfanger. Han dukket opp i Øst-Tyskland i 1947 og ble i 1949 utdannelsessjef for folkepolitiets militære enheter. 

I samband med grunnleggelsen av Stasi i februar 1950 ble Wilhelm Zaisser sjef og Erich Mielke hans stedfortreder med rang av statssekretær. Etter folkeopprøret i Øst-Tyskland 17. juni 1953 ble Zaisser avsatt, og Ernst Wollweber ble ny leder.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/ZaisserWilhelm/
 Zaisser, Svensk uppslagsbok, 1950.

DDR-politikere
Stasi
Personer fra Gelsenkirchen
Fødsler i 1893
Dødsfall i 1958