alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Amyloidose

Amyloidose eller amyloidosis er en sykdom der en spesiell type proteiner samler seg opp i organene i kroppen. De skadelige stoffene som fører til at proteinene samler seg opp blir kalt for amyloid.

De vanligste årsakene til amyloidosis er revmatiske sykdommer som leddgikt, i tillegg kan enkelte kreft-sykdommer gi amyloidosis. 

Symptomene er ofte svært forskjellige fra den ene pasienten til den andre, og kan forårsake skader både i nyrer, lever, milt, hjerte og i huden.

Pasienter som ikke blir behandlet risikerer å dø innen ett til to år. Men med intens behandling kan det økes til opptil 5 år. De finnes mennesker som er blitt helbredet av amyloidosis, men de fleste risikerer å dø av den.

Sykdommer

he:עמילואיד
sv:Amyloid
Taepodong-1

Taepodong-1 er et nordkoreansk tretrinns ballistisk missil og forgjengeren til missilet Taepodong-2. 

Taepodong-serien er basert på det internasjonalt kjente Scud-missilet som blant annet ble benyttet av Irak under Gulfkrigen og har plass til en nyttelast på mellom 700-1000 kg.

Taepodong-1 kan både benyttes til våpenlast, samt for å sende satellitter ut i jordbane.

31. august 1998 offentliggjorde Nord-Korea at en hadde sendt opp satellitten Kwangmyŏngsŏng ved hjelp av en Taepodong-1, fra rakettoppskytningsbasen Musudan-ri i Kilchu på østkysten. Vestlige kilder fortalte aldri at satellitten var sendt til jordbane, trolig fordi tredje trinn ikke fungerte og satellitten falt i sjøen. Andre kilder mener oppskytningen var en suksess, deriblant nordkoreanske.

Referanser

Eksterne lenker 
  Encyclopedia Astronautica
  Federation of American Scientists

Ballistiske missiler
Nord-Koreas forsvar
Taepodong-2

Taepodong-2 (TD-2) er et nordkoreansk tretrinns ballistisk missil og etterfølger til missilet Taepodong-1. 

Missilets egenskaper er lite kjent utenfor Nord-Korea, men en antar at at missilet har en rekkevidde på 4 500 km. Taepodong-serien er basert på det internasjonalt kjente Scud-missilet, som blant annet ble benyttet av Irak under Gulfkrigen, og kan bære en nyttelast på mellom 700-1000 kg. Dette gjør at missilet kan bevæpnes med kjerne-, biologiske eller kjemiske våpen, foruten vanlige konvensjonelle våpen. Taepodong-2 kan også benyttes for å sende opp satellitter.

Det ble prøveskutt med Taepodong-2 5. juli 2006 fra rakettoppskytningsbasen Musudan-ri i Kilchu på østkysten, men det havarerte etter 35-40 sekunder og styrtet i havet. Prøveskytningen skape en internasjonal krise, fordi både USA og Japan tidligere hadde varslet sanksjoner mot Nord-Korea dersom landets rakettvåpenprogoam ikke ble lagt på is.

FNs sikkerhetsråd vedtok en resolusjon 15. juli 2006 som krever at Nord-Korea stanser utviklingen av sitt rakettprogram og Taepodong-2.

Eksterne lenker
  Nuclear Threat Initiative
  GlobalSecurity.org
  Nord-Koreas militære rakettprogram (Blogg)

Ballistiske missiler
Nord-Koreas forsvar
Silkefuru

Silkefuru er en art i furuslekten innenfor furufamilien. Den vokser i fjellene på Balkan i Makedonia, Serbia, Bulgaria, Albania, og på et lite område i det nordligste Hellas.

Arten blir 30–40 meter høy, med en diameter inntil 1,5 meter. Nålene kan bli 11 cm lange, sitter i klaser på fem, og er grønne. Konglene er harde og inntil 16–20 cm lange. De har frø med tynne vinger, og spres enten med vinden eller med nøttekråke. Barken er furete med små skjold av barkskjell, brungrå eller mattgrå i fargen.

Arten vokser i høyereliggende strøk og tåler temperaturer ned til −45 °C. Den er en populær hage- og parkart.

I Norsk svarteliste 2012 var silkefuru vurdert til høy risko på grunn av lang forventet levetid og fordi den er mellomvert for solbærfiltrust. I Fremmedartslista 2018 er den nedgradert til lav risiko på grunn av begrenset invasjonspotensial og ingen kjent økologisk effekt.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Furuslekten
Europas flora
Arter som tidligere har stått på Norsk svarteliste
Nær truede arter på IUCNs rødliste
American Independent Party

American Independent Party er et paleokonservativt politisk parti i USA, opprinnelig stiftet av Bill Shearer og hans kone i California i 1967. Partiet anses allikevel ofte for å være etterfølgeren av Dixiekratene. Partiets beste resultat er fra presidentvalget i USA 1968, hvor partiets kandidat George Wallace oppnådde 9,9 millioner stemmer, 13,5 prosent oppslutning, samt vant 5 stater, noe som gav ham 46 valgmannsstemmer.

Foran presidentvalget i USA 2008 ble partiet splittet i striden om hvem som skulle være partiets presidentkandidat, og eksisterer derfor i praksis som to ulike fraksjoner.

På nasjonalt nivå er partiet en del av Konstitusjonspartiet.

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i USA
Politiske partier etablert i 1967
1967 i USA
Kong Boris’ edelgran

Kong Boris' edelgran (Abies borisii-regis eller Abies pardei) er et eviggrønt bartre innenfor edelgranslekten, som er hjemmehørende i fjellområdene på Balkan, dvs. i Bulgaria, Hellas, Albania, Makedonia, og Serbia. 

Treet blir inntil 40–55 meter høyt og har en diameter på maksimalt 1,5 meter. Treet trives best fra 800 moh. og opp til  meters høyde, og med regnfall over  mm per år. Nålene er flate og 2-3,5 cm lange, og har to hvitgrønne streker bestående av åpninger på undersiden. 

Konglene kan bli 20 cm lange og er svært avlange. De kan ha inntil 200 skjell. Konglene er tette, men åpnes ved modning og slipper frøene ut.

Treet har sitt navn etter tsar Boris III av Bulgaria, det ble oppdaget som art i hans regjeringsperiode.

Svært nære slektninger er vanlig edelgran (Abies alba) mot nord, gresk edelgran (Abies cephalonica) mot sør, og nordmannsgran (Abies nordmanniana) mot øst. Noen anser kong Boris' edelgran som en variant av vanlig edelgran – Abies alba var. acutifolia.

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Furufamilien
Gresk edelgran

Gresk edelgran (Abies cephalonica) er et eviggrønt bartre innenfor edelgranslekten, som er hjemmehørende i fjellområdene på Peloponnes og på øya Kefallonia i Hellas.

Treet blir inntil 25-40 meter høyt og har en diameter på maksimalt 1 meter. Treet trives best fra 900 moh. og opp til 1.700 meters høyde, og må ha et regnfall på mer enn 1 000 mm per år. Nålene er flate og 2-3 cm lange, og har to hvitgrønne streker bestående av åpninger på undersiden. 

Konglene kan bli 20 cm lange og er svært avlange. De kan ha 150-200 skjell. Konglene er i likhet med hos kong Boris' edelgran helt tette, men åpnes ved modning og slipper frøene ut.

Svært nære slektninger er vanlig edelgran (Abies alba) mot nord, kong Boris' edelgran (Abies borsii-regis) mot nordøst, og nordmannsgran (Abies nordmanniana) mot øst.

Arten brukes mye i hager og parker. Den ble tidligere hogd for tømmerbruk og bygningsmateriale, men er i dag for lite utbredt til at denne hogsten lønner seg.

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Furufamilien
Øyvind Bjorvatn

Øyvind Bjorvatn (født 26. april 1931 i Herefoss i Aust-Agder, død 9. februar 2015) var en norsk lektor, forfatter  og politiker for Venstre og Det Liberale Folkepartiet (DLF). Han var formann i DLF fra 1982 til 1986.

Han tok lærerskoleeksamen i Kristiansand i 1954 og ble cand.philol. i 1962. Fra 1954 arbeidet han på diverse skoler fram til 1965. I 1956 overtok han odelsgarden Berge i Holt. Fra 1974 til 1988 jobba han igjen som lektor på videregående skoler i Arendal og Tvedestrand.

Bjorvatn satt i kommunestyret i Tvedestrand fra 1963 til 1971. Ved stortingsvalget i 1965 ble han valgt inn for Venstre i Aust-Agder og satt i to perioder. Ved splittinga av Venstre i 1972 gikk han over til Det Nye Folkepartiet, senere Det Liberale Folkepartiet. Han var organisatorisk nestformann for det nye partiet fra 1972 til 1974, og formann fra 1982 til 1986.

Bjorvatn ga ut flere lokalhistoriske bøker, og var formann i Historielaget for Dypvåg, Holt og Tvedestrand i en årrekke.

I 2003 fikk han Aust-Agder fylkes kulturpris for sitt lokalhistoriske forfatterskap.

Han var gift med Marit Bjorvatn.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter fra Venstre
Stortingsrepresentanter fra DLF
Stortingsrepresentanter for Aust-Agder
Stortingsrepresentanter 1965–1969
Stortingsrepresentanter 1969–1973
Lokalpolitikere i Tvedestrand
Venstre-politikere i Aust-Agder
Ledere i Det Liberale Folkepartiet (1972–1988)
Aust-Agder fylkes kulturpris
Fagansvarlige i Store norske leksikon
Norske pedagoger
Personer fra Tvedestrand kommune
Norske sakprosaforfattere
La Factoría

La Factoría var en panamansk reggaetongruppe. Gruppen er blant annet kjent for sin blanding av reggae, R&B, house og hiphop. Noen av deres sanger var «Perdóname», «Todavía» og «No lastimes más mi corazón». Gruppen ble oppløst i 2013

Diskografi

Singler

Eksterne lenker 
 Artikkel med fotografier som omhandler gruppen

Panamanske musikkgrupper
Reggaetonartister
Megaforce Records

Megaforce Records er plateselskap som spesialiserer seg innen heavy metal og rock sjangeren. 

«Megaforce Records» begynte i 1982 med Metallica, ettersom ingen andre plateselskaper ville gi bandet en platekontrakt. Siden den gang har selskapet vært med å gi ut mange musikkalbum fra både rock og metal verdenen. Megaforce blir distribuert i USA gjennom Sony BMG Music Entertainment/RED Distribution. Megaforce har distribusjonsnettverk gjennom MRI Associated Labels, som er Megaforce sitt søsterselskap.

Band 
Noen av bandene som har eller har hatt platekontrakt med Megaforce er: Metallica, Anthrax, Testament, S.O.D., King's X, Warren Haynes, The Disco Biscuits, Ministry, Bad Brains, Rose Hill Drive, Less Than Jake, Mushroomhead, og The Black Crowes.

Eksterne lenker
 

Plateselskaper
Plateselskaper etablert i 1982
Seilduksgata (Oslo)

Seilduksgata (1–31, 2a–32) er ei gate på Grünerløkka i Oslo. Den går fra Fossveien like ved Akerselva til Københavngata. Herfra «fortsetter»  den inn på fabrikkområdet til Freia. Gata starter ved hovedporten til den gamle Christiania Seildugsfabrik (nå Kunsthøgskolen i Oslo), derav navnet.

Gata består i stor grad av klassisk leiegårdsbebyggelse fra tiåra rundt 1900. Den utgjør sørgrensa av parken Birkelunden, og mange av gårdene inngår i verneområdet Birkelunden kulturmiljø. 

Nr 30–32 er Dælenenga idrettsplass. På sørsida av gata her ligger noen tomter (25–31) med noe nyere bygninger med småindustri og annen næringsvirksomhet. Den er nå omregulert til boliger, en sak som har vakt noe strid.

I nr 17 (på hjørnet av Thorvald Meyers gate) lå Biorama kino fra 1913 og i rundt 20 år.

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 Østkantavisa om Seilduksgata 25
 Aftenposten om samme sak

Veier i Oslo
Veier på Grünerløkka (strøk)
Le ragazze di San Frediano (film)

Le ragazze di San Frediano er en italiensk romantisk komedie fra 1955, og den første spillefilmen i regi av den italienske regissøren Valerio Zurlini. Filmen er basert på den italienske forfatteren Vasco Pratolinis roman fra 1949 med samme navn.

Utgitt i USA under tittelen The Girls of San Frediano.

Handling 
I Firenze, i Borgo San Frediano, er den unge mekanikeren Andrea Sernesi (kjent som Bob) en skruppelløs hjerteknuser. Han har også vært i forhold med opp til fem kvinner på samme tid. Naboen Gina er overbevist om at Bob ønsker å gifte seg med henne. Andrea forsøker å forene de to eldre kvinnene, slik at de samtykker til ekteskapet. Samtidig som Bob med vilje forsøker å forårsake enda større uenigheter, for å skaffe en unnskyldning for ikke å formalisere forholdet deres.

Mafalda elsker også Bob, men forlot ham på grunn av hans gjentatte utroskap. Når Bob møter henne igjen, og oppdager at hun har begynt som danserinne og snart skal reise på turné, innser Bob at han fremdeles er tiltrukket av henne. Han foreslår at hun kommer tilbake med ham, og gifter seg med ham. Kvinnen kan ikke motstå den falske sjarmen til sin tidligere kjæreste, og viser seg villig til å forlate den lovende danse-karrieren for ham. Silvana, en lærer, blir også betatt av de fantasifulle historiene om Bob - som utgir seg for å være en profesjonell motorsyklist, utsatt for dødelig risiko i hver eneste konkurranse. Når Bob oppdager at kvinnen allerede er forlovet med Gianfranco, en bekjent av ham, later Bob til å trekke seg tilbake av respekt. Men Silvana velger å slå opp med Gianfranco, for å være sammen med Bob.

Medvirkende

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1955
Italienske romantiske filmer
Romantiske komedier
Filmer regissert av Valerio Zurlini
Sort-hvitt-filmer
Italienskspråklige filmer
Italienske filmkomedier
Shou

Shou (kinesisk: 寿县; pinyin:  Shòu Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Lu'an.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

Selve byen har offisiell status som nasjonal kulturell by.

Historie
Shou, tidligere kjent under navnene Shouchun (壽春) og Shouyang (壽陽), var den fjerde hovedstad for oldtidsstaten Chu fra 241 f.Kr., etter at staten Qins hær hadde rasert den tidligere hovedstad Chen (陳/陈). Kong You av Chu ble begravd i Shou fylke, men hans grav ble plyndret og ødelagt av krigsherrer i 1930-årene. 

Fra Qin-dynastiets tid og frem til de tre rikers tid var fylket understilt kommanderiet Jiujiang (九江郡).  Shou var også stedet der Yuan Shu (De tre riker) ble kronet. Under Jin-dynastiet ble slaget ved elven Fei utkjempet innen fylkesgrensene. 

Shou fikk nasjonalt ry for sin pottemakerkunst under Sui- og Tang-dynastiene. Fylket frembragte også en rekke statsministere og andre ledende embedsmenn. Under Taipingopprøret under Qing-dynastiet ble Chen Yucheng tatt til fange i Shou.

Kulturminner
Quebeiirrigasjonsdiket (Quebei, 芍陂) – også kjent som Anfengdiket (Anfeng tang, 安丰塘)  -, restene etter Chu-byen Shouchun (Shouchun cheng yizhi, 寿春城遗址) fra de stridende rikers tid og Shous gamle bymur (Shouxian gu chengqiang, 寿县古城墙) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Referanser

Litteratur
 Ding Bangjun 丁邦钧: "Chu du Shouchun cheng kaogu diaocha zongshu" 楚都寿春城考古调查综述, Dongnan wenhua 东南文化1987年1期
 Ding Bangjun 丁邦钧: "Shouchun cheng kaogu de zhuyao shouhuo" 寿春城考古的主要收获, Kaogu xuebao 考古学报 1991年2期

Eksterne lenker 
  Lokalregjeringens hjemmeside 
 Shouxian County
 Quebei (Quebei Irrigation Project)
 Anfeng Pond
 Shouchun cheng yizhi

Shou
Ji Pengfei

Ji Pengfei (kinesisk: 姬鵬飛, pinyin: Jī Péngfēi; født 2. februar 1910 i Linyi i prefekturet Yuncheng i provinsen Shanxi i Kina, død 10. februar 2000) var en politiker i Folkerepublikken Kina. Han var landets ambassadør i DDR fra 1950 til 1955, og Kinas utenriksminister fra 1974 til 1976. 

Ji Pengfei fortsatte som et ledende medlem av kommunistpartiet, med høy anseelse også etter kulturrevolusjonen.

Referanser

Eksterne lenker 
 http://www.britannica.com/eb/topic-713327/Ji-Pengfei 
 http://www.fmprc.gov.cn/eng/ziliao/wjrw/3606/t44149.htm

Personer fra Yuncheng
Kinesiske ambassadører
Ambassadører til Øst-Tyskland
Kinesiske politikere
Aktiv solenergi

Aktiv solenergi-teknologi er brukt for å konvertere solenergi til varme, å føre luftbevegelsen for ventilasjon eller kjøling, eller lagre varme for fremtidig bruk. Aktiv solenergi bruker elektrisk eller mekanisk utstyr som pumper og vifter, for å øke brukbar varme i et system. Innsamling av solenergi og utnyttelse av systemer som ikke bruker ekstern energi, som solenergipeis, er klassifisert som passiv solenergi-teknologi.

Solare varmtvannsystemer, unntatt de som er basert på thermosiphon, bruker pumper eller vifter for å sirkulere vann, en frostvæskeblanding eller luft gjennom solfangere, og er derfor klassifisert under aktiv solenergi-teknologi. Solfangere kan være «non-concentrating» eller «flat-plate» eller av andre design. Mest solar-thermal samlere har fast montering, men kan ha en høyere ytelse dersom de spore banen av solen i himmelen.

Passiv solenergi-systemer krever ingen ekstra energi for å operere og har derfor null driftskostnader, avgir ingen drivhusgasser i drift, og kan ha lave vedlikeholdskostnader, passiv solenergi-teknologi skal bli gitt full behandling.

Solar-teknologi sammenligning

Aktiv solar-thermal, via små pumper og vifter, kan ha betydelig høyere solar-besparelsesfraksjoner enn passiv solenergi-teknologi på grunn av kraftig forbedret varmeoverføring og transport. En interessant hybridmetode er å bruke solcellepanel for å drive pumper eller vifter. En data-analyse, ved hjelp av termodynamikk og varmeoverførings-programvare, kan brukes til å sammenligne resultatene av ulike aktive og passive solar thermal strategier.

Solenergi
Katarinahjemmet

Sankta Katarinahjemmet er et katolsk nonnekloster på Majorstuen i Oslo. Klosteret ble grunnlagt i 1928, og har navn etter Katarina av Siena. Søstrene er apostoliske dominikanerinner. 

Kommuniteten består av 12 nonner. I 2012 var det to noviser i klosteret. 

Klosteret har ansvar for et gjestehus og et studenthjem samt for «Rosahjemmet», hvor de leier ut møtelokale. Rosahjemmet er kalt opp etter helgenen Rosa av Lima. I gjestehuset er det plass til 18 gjester, som tilbys overnatting, frokost og aftens. I studenthjemmet tilbyr Katarinahjemmet hybler for unge kvinner. Det er til enhver tid fra 14-18 beboere ved studenthjemmet, som alle får full kost og losji. Hybelboerne er gjerne studenter ved videregående skoler, universiteter eller høyskoler, men tidvis tar klosteret også i mot unge kvinner som ønsker å ta del i klosterets liv ved å jobbe som frivillige, eller «volontører» i klosterets terminologi. I møtelokalet kan gruppene som besøker klosteret få middag og andre forfriskninger.

Referanser

Eksterne lenker 
 Klosterets hjemmeside

Katolske klostre
Klostre i Oslo
Den katolske kirke i Norge
Dominikanerordenen
Li Zhaoxing

Li Zhaoxing (kinesisk: 李肇星, pinyin: Lǐ Zhàoxīng, født 20. oktober 1940 i Jiaonan, Qingdao, Shandong i Kina) var utenriksminister for Folkerepublikken Kina i årene 2003-2007.

Han fikk sin slutteksamen fra Pekinguniversitetet i 1964.  Han virket som diplomat i Afrika blant annet i Lesotho og Kenya til han ble assisterende utenriksminister i 1990. Deretter ble han viseutenriksminister i 1995, ambassadør til USA i 1998 og utenriksminister i 2003.

Eksterne lenker 
 
  
 Biografi, CHINATODAY.COM

Personer fra Qingdao
Kinesiske politikere
Kinesiske ambassadører
Ambassadører til USA
Hu-Wen-administrasjonen
Fødsler i 1940
Huang Hua

Huang Hua (kinesisk: 黄华; pinyin: Huáng Huá, opprinnelig navn Wang Rumei; født 25. januar 1913 i Ci i Hebei i Kina, død 24. november 2010) var Folkerepublikken Kinas utenriksminister under årene 1976 til 1982. Tidligere hadde han vært landets ambassadør til Ghana, så Egypt og så Canada.

Huang steg opp til høydene i det kinesiske politiske system i egenskap av tolk. Han oversatte fra engelsk for Mao Zedong i tiden etter kommunistenes maktovertagelse i 1949. Hans diplomatiske karriere begynte i 1950-årene. Han medvirket i 1953 ved våpenstillstandsforhandlinene under Koreakrigen og ved de første kontakter med USA   i Warszawa i 1958, og Kinas opptakelse i FN i 1971.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  
  Biography from Ministry of Foreign Affairs of the People's Republic of China

Personer fra Handan
Kinesiske ambassadører
Ambassadører til Ghana
Ambassadører til Egypt
Ambassadører til Canada
Kinesiske politikere
Mirror’s Edge

Mirror's Edge er et FPS spill som utvikles av det svenske spillstudioet EA Digital Illusions CE.

I spillet spiller man som Faith, en kvinnelig innbygger i en dystopisk storby. Målet med spillet er å komme seg rundt omkring i byen gjennom å utøve freerunning. Selv om spillet baserer seg på løping og hopping, inneholder det litt vold.

Spillet ble utgitt til Xbox 360 og PlayStation 3 den 11. november 2008. Spillet ble utgitt til PC 13. januar 2009.

Handlingsreferat 
Handlingen foregår i en kvasi-futuristisk by hvor livet er behagelig, og kriminalitet nesten aldri eksisterer. Men dette oppnås gjennom et undertrykkende regime som kontrollerer media og alle innbyggere. Et underjordisk mannskap, kalt Runners, opererer uavhengig av byens sikkerhet og overvåkning for å levere private produkter og sensitiv informasjon over hele byen. Samtidig utfordrer en ny kandidat, Robert Pope, den sittende ordføreren Callaghan angående deregulering. Spillet følger historien om Faith Connors, en 24 år gammel løper som mistet moren sin når hun forsøkte å slåss mot det nåværende regimet. Faith ble trent av en tidligere løper, kalt Mercury. Faiths tvilling-søster, Kate, er en disiplinert politibetjent.

Etter å ha fullført en leveranse til løperen Celeste, får Faith vite at Robert Pope har blitt drept og at søsteren hennes har blitt anklaget for dødsfallet. Kate nekter å flykte sammen med Faith, og sier at dette bare vil få henne til å se skyldig ut. Fra en tidligere løper Jacknife får Faith vite at Popes sikkerhetssjef, Travis "Ropeburn" Burfield, kan være knyttet til mordet på Pope. Deretter infiltrerer hun Ropeburns kontor, hvor hun overhører at han planlegger et hemmelig møte. Faith informerer Kates overordnede, Miller, om hva hun har fått vite. Men han nekter å hjelpe henne.

Faith konfronterer Ropeburn, som innrømmer at han hyret noen til å drepe Pope, men han blir drept av en skarpskytter kort tid senere. Hun får vite om Project Icarus, et program designet for å trene spesialstyrker for å eliminere løpere og kontrollere hele byen. Faith følger spor til Ropeburns morder, til en båt som er forankret ved en nærliggende kai. Der får hun vite at snikmorderen heter Celeste, som bestemte seg for å samarbeide med Project Icarus for å leve et mer behagelig liv. Hun forklarer at Pope måtte drepes fordi han ble ansett som en trussel, spesielt når han oppdaget Project Icarus.

Eksterne lenker 
 

Førstepersonsskytespill
Videospill fra 2008
Videospill utviklet i Sverige
D.I.C.E. Awards-vinnere
Qian Qichen

Qian Qichen (kinesisk: 钱其琛, pinyin: Qián Qíchēn; født 5. januar 1928 i Tianjin i Kina, død 9. mai 2017 i Beijing) var en kinesisk politiker og ledende kommunist. Han var Folkerepublikken Kinas utenriksminister fra april 1988 til mars 1998.

Liv og virke

Bakgrunn 
Qians slektshjemstavn var Jiading (nå i Shanghai)., men han ble født i Tianjin. I perioden 1942 – 45 fikk Qian på høyskolen tilknyttet Utopia-universitetet.

Qian ble medlem av Det kinesiske kommunistparti i 1942.

Partimann
Han arbeidet for avisen Ta Kung Pao 1945–49. I perioden 1949–53, var han medlem i partikomiteeer og var sekretær for kommunistiske ungsomskomiteer i de shanghainesiske bydistrikter Xuhui, Changning og Yangpu.

Han dro til Sovjetunion og studerte ved Komsomols sentralskole i 1954.

Diplomat
Etter endt utdannelse i 1955 tjenestegjorde han som diplomat i Moskva og andre steder. Han var en tid kinesisk ambassadør i  Guinea (1974–76) tillike med ambassadør til Guinea-Bissau (1974–75).

Utenriksminister
Han var viseutenriksminister 1982–1988, og ble så utenriksminister. Under sin periode som utenriksminister var han den første kinesiske diplomat som deltok på et ASEAN-arrangement, da han i 1991 var med på ASEAN utenriksministermøte i Malaysia. Dette var første gang at Folkerepublikken Kina formelt anerkjente ASEAN som institusjon. Man la da grunnlaget for fremtidig ASEAN-Kina-samarbeid, som ASEAN+3-mekanismen og ASEAN-China Free Trade Area (ACFTA).

Han var visestatsminister for Kina fra 1993 til han gikk i pensjon i 2003.

Qian døde 9. mai 2017 i en alder av 89 år.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  

Kinesiske ambassadører
Ambassadører til Ghana
Ambassadører til Guinea-Bissau
Kinesiske politikere
Personer fra Shanghai
Personer fra Tianjin