alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Raudvatnet (Rana)

Raudvatnet er en innsjø i Rana kommune i Nordland. Mellomriksveien E12 mellom Mo i Rana og Sverige («Blå vegen»), passerer nord og øst for Raudvatnet. Øst for Raudvatnet ligger en Røde kors hytte («Rauvasshytta»). Vatnet er regulert som magasin for Ildgrubfossen kraftverk.

Raudvatnet er oppkalt etter Raudfjellet, nord for innsjøen. Fjellets røde farge skyldes hematitt, som i eldre tid ble utvunnet for å lage husmaling i Rana. 

Hematitt fra dette «røde fjellet» var også kilden til husmaling i Nord-Sverige. Det forklarer hvorfor de fleste husene der er røde, og også den svenske fellesbenevnelse den røda stugan («det røde hjem») om deres hjem i de svenske kommunene Storsele og Storuman.

På Raudfjellet ligger Litle Raudvatn, hvor en elv renner nordøstover som en side-elv til Plura. For å skille mellom disse innsjøene, er Raudvatnet noen ganger kalt Store Raudvatn. 

De to hovedkildene til Raudvatnet (bortsett fra Tverrvatnet), er en elv som renner fra vatnet Rausandhaugtjøn i nordøst og elven fra vatnet Kringla i sørvest. Fra Raudvatnet renner Tverråga i en nordvestlig retning, og munner ut som en sideelv til Ranelva.

Raudvatnet er rikt på ørret og røye, og er en populær innsjø for fritidsfiskere, både om sommeren og vinterstid (isfiske).

Raudvatnet og det omkringliggende området, er et populært friluftsrområde. Blåvegenløpet Skifestival ble arrangert for 29. gang av I.L Stålkameratene den 31. mars 2007. Det ender i Brennåsen, nord for Gruben, og starter tre steder: Umbukta (45 km) Raudvatnet (21 km) og Utsikten (10 km). Blåvegenløpet som er Nord-Norges største turrenn, arrangeres fast hver palmelørdag.

Det befinner seg omkring 550 hytter rundt innsjøen, og det arbeides med å legge inn elektrisk strøm til hyttebeboerne.

Ved østsiden av Raudvatnet, ligger Rauvassgården, en fjellgård fra 1890 som i 2022, ble oppusset av Tenda Helgeland. Rauvassgården leies ut for bedrifter og privatpersoner.

Bilder

Reinsdyr nær de østlige strendene av Raudvatnet 

Raudvatnet befinner seg i et tradisjonelt samisk territorium, hvor de tradisjonelle talere av det Umesamiske språket en gang florerte. Reindriftsnæringen er en svært viktig del av næringsvirksomheten hos samene omkring innsjøen. Om vinteren er reinsdyrene inngjerdet øst for Raudvatnet og sør for Raudfjellet, hvorfra de sommerstid slippes løs og gresser i områdene øst for Raudvatnet og sør for Tverrvatnet.

Raudvatnet vinterstid

Raudvatnet sommerstid

Raudvatnet om høsten

Referanser

Litteratur 
 Det Bestes Store Norge Atlas, Forlaget Det Beste A/S, Oslo, 1. utgave, 1983, ISBN 82-7010-152-4

Eksterne lenker 
 

Innsjøer i Rana
Ranavassdraget
Reservoarer i Nordland
Skutevikens Buekorps

Skutevikens Buekorps er et bergensk buekorps (guttekorps) stiftet 8. juni 1853.

Buekorpset er et søndagskorps, som betyr at det var et buekorps for allmuen og hadde eksersis på søndager. Korpset har fortsatt eksersis på søndager.

Mye av aktiviteten foregår i korpsets eget hus på Skutevikstorvet der det holdes sammenkomster hele året. Korpset regner 8. juni 1853 som sin stiftelsesdag etter at det i 1928 ble funnet en fane i en kjeller i Skuteviken med innskriften Skutewiken Buecorps anno 1853. Undersøkelser av fanen viser at den kan stamme fra dette året og Skuteviken vil da være byens eldste buekorps. Fanen er nå oppbevart i en bankboks, men det finnes en kopi av den i buekorpsets lokale. Ikke alle de andre buekorpsene tror på at det er en ekte buekorpsfane. Noe av grunnen til dette er, for det første, at Skuteviken selv ikke før 1928 påstod at de var blitt opprettet i 1853. For det andre henviser korps som Sandvikens, til Dræggens, når de skriver om sin motivasjon til å starte Buekorps. Det blir da ansett som merkelig hvorfor de ikke skulle nevne Skutevikens, som ligger nærmere, og som etter sigende skal ha eksistert i fire år før Sandvikens ble opprettet.

Skutevikens har hatt rekruttering fra lokalområdet med gutter og familier bosatt i strøket og stor patriotisme.  I 2003 ble det avduket en statue til minne over falne Skuteviksgutter i verdenskrigene.  Korpsets farge er rødt. Det samarbeider med Fjeldets Bataljon og Wesselengens Bataljon.

Buekorpset har en egen sang som heter "Marsj for Skutevikens Buekorps" som er skrevet av Bernhard Berentzen og komponert av Otto W. Strømbeck i 1928.

Litteratur
 Gjerstad, Jo. Buekorpsene i Bergen, (Bergen kommune 2005) ISBN 82-7128-383-9 (hefte)

Eksterne lenker
 
 Bilder av Skutevikens Buekorps

Buekorps
Etableringer i 1853
1853 i Norge
Selene

Selene (gresk: Σελήνη) er månegudinnen i gresk mytologi og motsvarer Luna i romersk mytologi. Selene var datter av Hyperion og Theia, søster av solen Helios og morgenen Eos. Hun fødte tre døtre til Zevs, og ble forført av Pan for et stykke mykt stoff, men ble etterpå forelsket i Endymion, en vakker ung gjeter. Ifølge legenden ble Selene dypt forelsket i Endymion da hun så ham, og han ble forført av henne. Hver kveld kysset hun ham til han sovnet, en nydelig metafor for måneskinn som faller på de frodige landene. Hun ønsket å omfavne ham for alltid, og ba Zevs om å gi Endymion evig liv, noe han fikk. Selene fikk femti døtre med Endymion.

I en annen versjon sies det at den kjekke Endymion ønsket å beholde sitt gode utseende for evig tid, og ba Zevs om å la ham sove for alltid uten aldring. I begge tilfeller avtales det med Zevs som plasserte ham i evig søvn.

Romerne assosierte senere Diana med Selene. I motsetning til Diana var Selene ikke kjent for sin kyskhet.

Skildringer 
Selene var vanligvis avbildet som en vakker kvinne med et blekt ansikt og langt, skinnende, rødaktig hår. Hun red en sølvvogn trukket av enten ett par okser, ett par hester, eller ett par drager. Ofte var hun vist ridende på hest eller okse iført kjortel med en måne på hodet
eller måne over seg, hvor hun samtidig bar på en fakkel. Hennes kropp var ofte vist halvnaken med bar overkropp, med feminine former
som gjorde henne til en attraktiv månegudinne.

Artemis tok senere over hennes rolle som månegudinne. Selene var ikke blant de mest dyrkede gudinnene.

Symboler 
Selenes viktigste symbol var halvmåne. Dyr som ble assosiert med henne var den greske Kyon (κύων, hund på gresk), okse eller ku, samt hane. Disse dyrene var Selenes symboler og følgesvenner i løpet av natten og morgengryet.

Grunnstoffet selen 
Fra Selene får vi navnet på grunnstoffet selen, hvor den elektriske ledningsevnen varierer med lysets intensitet og som sammenlignes med de skiftende månefaser som igjen gir varierende lys på jorden.

Eksterne lenker 
 
 
 Den homeriske hymne til Selene (eng. tekst i The Homeric Hymns, s 459)

Greske gudinner
Månegudinner
Per Bjørang

Per Andris Bjørang (født 31. januar 1948 på Lillehammer) er en norsk tidligere skøyteløper som representerte Lillehammer Skøiteklubb og seinere Oslo Idrettslag. Han ble verdensmester i sprint i Innsbruck i 1974, og norgesmester samme år. Bjørang satte norgesrekord på 500 meter to ganger, 39,02 i 1974 og 38,65 i 1976.

Personlige rekorder

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Per Bjørang på www.ISU.html.infostradasports.com
  Per Bjørang på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
  

Norske skøyteløpere
Verdensmestere i hurtigløp på skøyter – Sprint
Norgesmestere i hurtigløp på skøyter – Sprint
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1972
Skøyteløpere under Vinter-OL 1972
Deltakere for Norge i sprint-VM på skøyter
Skøyteløpere for Lillehammer Skøiteklubb
Skøyteløpere for Oslo Idrettslag
Personer fra Lillehammer kommune
Artikler i skøytesportprosjektet
Fylkesvei 302

Fylkesvei 302 (Fv302) går mellom Farriseidet og Søndersrød i Larvik. Veiens lengde er 11,8 km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter



Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Larvik
Fylkesvei 303

Fylkesvei 303 (fv. 303) går mellom Jarlsberg Travbane i Tønsberg og Farriseidet i Larvik.

Historikk 
Strekningen Melsomvik - Jarlsberg Travbane ble bygget i 1920. Hystadveien sørover fra Sandefjord ble bygget i 1901.

Før kommunereformen 1. januar 2017 var Melsomvikveien, Kirkeveien og Feenveien beliggende i Stokke kommune.

Kommuner og knutepunkter

Avstander er angitt i km

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Larvik
Veier i Sandefjord
Veier i Tønsberg
Loven om den ekskluderte tredje

Loven om den ekskluderte tredje er et logisk prinsipp som uttrykker at alternativene A og ikke-A utelukker hverandre.
Utsagnene «jorden er flat» og «jorden er ikke flat» er f.eks. uttømmende alternativer, dvs. at det ikke tillater noen tredje mulighet.
På latin er prinsippet kjent som tertium non datur («et tredje er ikke gitt»).

I klassisk logikk tolket man loven om den ekskluderte tredje enda strengere:
Man mente at ethvert utsagn måtte være enten sant eller falsk, at det altså bare fins to sannhetsverdier.
En slik tolkning av loven om den ekskluderte tredje har vist seg å være uholdbar.
Dette illustreres av flerverdilogikken, som tar høyde for flere sannhetsverdier enn sann og falsk.

Logikk
Sannhetsfunksjon

Sannhetsfunksjoner (logiske operasjoner eller junksjoner) er funksjoner som ikke opererer med tall, men med de to sannhetsverdiene sann og falsk.
Sannhetsfunksjoner står sentrale i setningslogikken, der de brukes for å knytte sammen ett eller flere utsagn («setninger»).
Sannhetsfunksjonens resultat avhenger av om enkeltutsagnene er sanne eller falske.

Ordene som knytter sammen utsagnene i en sannhetsfunksjon, kalles logiske konnektiver eller junktorer.

Oversikt over funksjoner og junktorer
De viktigste sannhetsfunksjonene og deres logiske konnektiver er:
 negasjon (konnektiv: ikke, symbol: «¬»),
 inklusiv disjunksjon (eller, «»),
 konjuksjon (og, «»).

Alle andre sannhetsfunksjoner kan avledes av de tre førstnevnte.
Tre andre funksjoner som også forekommer ofte, er:
 subjunksjon (også implikasjon; hvis, så, «→»),
 bisubjunksjon (også ekvivalens; hvis og bare hvis, så, «↔»).
 eksklusiv disjunksjon (enten–eller, «»),

Utover disse brukes spesielt i digitalteknikken to ytterligere funksjoner:
 injunksjon (verken–eller, «NOR»),
 eksklusjon (ikke begge, «|», «NAND»).

Totalt fins det 16 ulike sannhetsfunksjoner som kan knytte sammen to utsagn.
Den fullstendige oversikten finner du i tabellen nederst på siden.
To av disse funksjonene er uavhengige av enkeltutsagnene (hhv. tautologi og selvmotsigelse), mens fire kun avhenger av ett av utsagnene.
Sju av de resterende ti er nevnt over.
De tre som hittil ikke ble nevnt, brukes ytterst sjelden.
Den ene heter abjunksjon (men ikke), og de to siste er de konverse (dvs. «motsatte») sannhetsfunksjonene av subjunksjon («←») og abjunksjon (ikke–men).

Sammenheng med algebra
Setningslogikken hører til boolsk algebra og har således også flere fellestrekk med algebra.
Parallellene blir tydelige når man forestiller seg sannhetsverdiene som tall (falsk = 0, sann > 0), den inklusive disjunksjonen som addisjon («+») og konjunksjonen som multiplikasjon («·»).
Nå ser man at multiplikasjonen (konjunksjonen) av flere tall (utsagn) blir null (falsk), hvis minst ett av tallene (utsagnene) er null (falsk).
Derimot er addisjonen (disjunksjonen) av flere tall (utsagn) større enn null (sann), hvis minst ett av tallene (utsagnene) er større enn null (sant).
Også den kommutative, assosiative og den distributive lov gjelder for både addisjon og multiplikasjon på den ene siden, og inklusiv disjunksjon og konjunksjon på den andre siden.

Logikk
Friherrene av Fürstenberg

Den westfalske friherrelige familien von Fürstenberg er ikke beslektet med fyrstehuset Fürstenberg. Den westfalske slekten nevnes tidligst i 1295 og ble opphøyet i riksfriherrestanden i 1660.

Kjente medlemmer
 Dietrich von Fürstenberg, fyrstbiskop Paderborn (1546–1618);
 Kaspar von Fürstenberg, landdrost av hertugdømmet Westfalen (1545–1618);
 Ferdinand Freiherr von Fürstenberg, fyrstbiskop av Paderborn og Münster (1626–1683);
 Franz Freiherr von Fürstenberg, statsmann (1729–1810);
 Franz Egon Freiherr von Fürstenberg, fyrstbiskop av Paderborn og Hildesheim (1737–1825).
 Franz Egon Graf von Fürstenberg-Stammheim (1797–1859)
 Elimar Freiherr von Fürstenberg, politiker (CSU)

Linjer
Stamsete er Schloss Herdringen ved Arnsberg. I begynnelsen av det 19. århundre grunnla den herdringske linjen følgende sidelinjer:
Eggeringhausen
Gimborn
Hugenpoet-Borbeck
Körtlinghausen
Stammheim.

Litteratur 
 Gosmann, Michael (Hrsg.): Fürstenberger Skizzen. Streifzug durch 700 Jahre westfälische Familien- und Landesgeschichte, Arnsberg 1995.
 v. Klocke, Friedrich (Bearb.): Fürstenbergsche Geschichte, 1. Bd., Die Geschichte des Geschlechtes von Fürstenberg bis um 1400, 2. Auflage, Münster 1971.
 v. Klocke, Friedrich und Theuerkauf, Gerhard: Fürstenbergsche Geschichte, 2. Bd., Die Geschichte des Geschlechtes von Fürstenberg von 1400 bis um 1600, Münster 1971.
 Lahrkamp, Helmut/Richtering, Helmut u. a.(Bearb.): Fürstenbergsche Geschichte, 3. Bd., Die Geschichte des Geschlechtes von Fürstenberg im 17. Jahrhundert, Münster 1971.
 Andernach, Norbert/Keinemann, Friedrich u .a. (Bearb.): Fürstenbergsche Geschichte, 4. Bd., Die Geschichte des Geschlechtes von Fürstenberg im 18. Jahrhundert, Münster 1979.

Fuerstenberg
Konjunksjon

Konjunksjoner (fra latin, «forbindelse») eller sideordningsord er ord eller fraser som har til oppgave å knytte sammen grammatisk like ledd, setninger og avsnitt. Det er én av ti ordklasser på norsk. Til denne ordklassen regnes nå bare de ordene som tidligere ble kalt sideordnende konjunksjoner. De underordnende konjunksjonene er flyttet til ordklassen subjunksjoner.

Konjunksjoner på norsk er og, både – og, eller, enten – eller, verken (i bokmål og riksmål også hverken, i nynorsk også korkje) – eller, men, for og så.

I eldre språk fantes konjunksjonen ti, som svarer til tysk denn. («Ti gleder seg Jerusalem») Den er erstattet med subjunksjonen fordi, som svarer til tysk weil.

Konjunksjoner brukes for å binde sammen flere like ord eller setninger.

«Jeg skjøt på blink med pil. Jeg skjøt på blink med bue.» ble med en konjunksjon til «Jeg skjøt på blink med pil og bue».

Tabellen under viser hvordan de fire konjunksjonene binder sammen ulike ordklasser.

Konjunksjonene for og så kan bare binde sammen to helsetninger.

Referanser

Eksterne lenker 
 «Konjunksjoner og subjunksjoner», Riksmålsforbundet

Grammatikk
Ordklasser
Eksklusjon (logikk)

Eksklusjon er en grunnleggende sannhetsfunksjon i setningslogikken (latin exclusio = «utestengning»).
Eksklusjonen av to utsagn er sann hvis og bare hvis minst ett av disse utsagnene er falske.
Den symbolske skrivemåten for eksklusjonen av to utsagn A og B bruker den såkalte Sheffer-streken:

og kan uttales som følger:
 «høyst én av A og B,»
 «ikke begge av A og B,»
 «A og B utelukker hverandre.»
I noen programmeringsspråk eller andre sammenhenger der særtegn ikke kan brukes, skrives også «NAND» istedenfor «|».
«NAND» er avledet av det engelske uttrykket not and.
Dette kommer av at eksklusjonen er negasjonen av en «logisk og»:
.

Sheffer-streken er oppkalt etter logikeren Henry Maurice Sheffer, som beskrev noen av eksklusjonens interessante egenskaper.
Blant annet kan alle andre sannhetsfunksjonene uttrykkes gjennom eksklusjonen:
 negasjon («ikke»), ;
 inklusiv disjunksjon («eller»), ;
 konjunksjon («og»), ;
 subjunksjon («hvis»), ;
 bisubjunksjon («hvis og bare hvis»), ;
 eksklusiv disjunksjon («enten–eller»), ;
 tilsvarende fungerer for de resterende sannhetsfunksjonene.

Logikk

es:Puerta lógica#Puerta NO-Y (NAND)
Anne de Mowbray, 8. grevinne av Norfolk

Anne de Mowbray (født 10. desember 1472, død 19. november(?) 1481) var den åttende grevinne av Norfolk. Hun var gift med Richard av Shrewsbury, 1. hertug av York, en av prinsene i Tower.

Biografi
Anne de Mowbray ble født på Framlingham Castle i Suffolk, og var datter av John de Mowbray, 4. hertug av Norfolk og Elizabeth Talbot. Hennes besteforeldre på morssiden var John Talbot, 1. jarl av Shrewsbury og hans andre kone Margaret Beauchamp.

Da hennes far døde i 1476 ble hun en meget rik arving. John de Mowbray etterlot seg ingen andre barn. Bare fem år gammel ble hun forlovet med Richard, hertug av York, som var den fire år gamle sønnen til Edvard IV og Elizabeth Woodville. De ble gift i St. Stephens kapell i Westminster den 15. januar 1478. 

Anne døde ni år gammel i Greenwich, nesten to år før hennes mann forsvant i Tower of London. Hun ble gravlagt i en blykisten i St. Erasmus av Formiaes kapell i Westminster Abbey. Da kapellet i 1502 ble ombygget til Henrik VIIs Lady Chapel ble kisten flyttet til et kloster, og den har senere forsvunnet. 

I desember 1964 fant bygningsarbeidere i Stepney tilfeldigvis hvelvet kisten var satt i. Kisten ble åpnet, og hennes levninger ble analysert. Hennes røde hår var bevart, og hun var fortsatt innhyllet i likkledet. Kisten ble i mai 1965 flyttet tilbake til Westminster Abbey.

Litteratur 
P. M. Kendall, The World of Anne Mowbray, Observer Colour Magazine, 23. Mai 1965
M. A. Rushton, The Teeth of Anne Mowbray, British Dental Journal, 19. Oktober 1965Stepney Child Burial, Joint press release from the London Museum and Westminster Abbey, fra 15. januar 1965
Roger Warwick, Skeletal Remains of a Medieval Child'', London Archaeologist, Vol. 5 No. 7, sommeren 1986

Norfolk 3-08
Personer fra distriktet Suffolk Coastal
Nygård

Nygård er navnet på flere steder i Norge og et vanlig etternavn. Som etternavn i Norge er den alternative stavelsen Nygaard også vanlig.

Nygård kan ha en rekke betydninger:
 Nygård kirke, en arbeidskirke i Bergen kommune
 Nygård kraftverk, et vannkraftverk i Modalen-Eksingadalsvassdragene i Modalen kommune i Hordaland
 Nygård kraftverk, et vannkraftverk i Storelva i Narvik kommune 
 Nygård skole i Bergen
 Nygård (Vestmarka), serveringssted i Oslomarka

Geografi
 Nygård, bygd i Bardu
 Nygård, strøk i Bergen
 Nygård, nabolag i Laksevåg i Bergen
 Nygård, bydel i Finnsnes
 Nygård, tettsted i Sogn og Fjordane

 Nygård, tettsted i Västergötland, Sverige

Personer
Per 2013 er det ifølge Statistisk sentralbyrå 6845 personer i Norge med Nygård som etternavn

Se Nygård (etternavn)

Se også 
Nygaard

Referanser 

Etternavn
Etihad Stadium (England)

Etihad Stadium er den engelske fotballklubben Manchester Citys hjemmebane. Arenaen, som ble åpnet 25. juli 2002 da som City of Manchester Stadium. 8. juli 2011 døpte klubbstyret om arenaen fra City of Manchester til Etihad Stadium dette fordi at de nye sponsorene hadde dette som krav, Manchester City FC tjente 1,3 milliarder norske kroner på dette navnebyttet. Arenaen ligger i byen Manchester.

Anlegget ble først bygget for Commonwealth Games i 2002, og hadde da en kapasitet på 38 000 tilskuere. Etter dette friidrettsmesterskapet ble løpebanen fjernet, og arenaen ble gitt til fotballklubben Manchester City som erstatning for deres gamle fotballbane, Maine Road.

Ombygningen var ferdig da fotballsesongen 2003/04 startet, og den 10. august 2003 ble den offisielt åpnet som fotballarena.

Anlegget har nå plass til 55 000 tilskuere (bare sitteplasser), og de fire tribuneseksjonene heter: Colin Bell Stand, East Stand, North Stand og Key 103 (South) Stand.

Banens mål er 106 x 71 meter, og tilskuerrekorden er på 54 693 i en ligakamp mot Leicester den 6. februar 2016.

Stadion har fasiliteter som bl.a. et eget oppvarmingsrom med gress, som ligger like i nærheten av garderobene. City var en av de første engelske klubbene med dette. Deler av veggen over setene på tribunen kan åpnes/lukkes mekanisk for å slippe inn mer luft og lys.

Etihad Stadium  var arena for finalen i UEFA-cupen 2007/08.

Internasjonale kamper
  mot  den 1. juni 2004: 1-1

Andre arrangement
 Rugbykamp mellom England og Australia i 2004.
 Konsert med Red Hot Chili Peppers.
 2 konserter med U2.
 3 konserter med Oasis.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker
 Fakta om "City of Manchester stadium" på ManchesterCity.no
  City of Manchester Stadium på The Stadium Guide

Fotballstadioner i England
Manchester City
Silsand

Silsand er et tettsted i Senja kommune i Troms og Finnmark. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger like ved byen Finnsnes. Silsand har hatt en jevn befolkningsvekst siden Gisundbrua ble åpnet i 1972, og opplever fortsatt vekst. Silsand er idag det største tettstedet på øya Senja og kan, grunnet sin nærhet til Finnsnes sentrum, gjerne regnes både som drabantby og som en del av byen.

Stedet
Bedriftene Tromspotet og Art Nor, som begge holder til på Silsand, har hatt stor suksess de siste årene. Tromspotet driver mottak, sortering og pakking av poteter for salg i butikker, mens Art Nor produserer gryteklare produkter hvor potet er en viktig ingrediens.

På Silsand finnes også bl.a Extra-butikk med post i butikk, Senjastua veikro, bakeri, Best-stasjon og MIX-kiosk. Dessuten huser stedet et avdelingskontor for Troms Kraft. Senter for psykisk helse Midt-Troms holder også til på Silsand, og i 2006 utvidet senteret lokalene betraktelig.

Silsand har to skoler; Småslettan skole (1.-4.trinn), Silsand barneskole (5.-7.) Begge er toparallellskoler og betjener Silsand skolekrets. Tidligere var det også en tredje skole, Silsand ungdomsskole, som ble lagt ned i 2015 da elevene fra den tidligere skolen flyttet til den nye Finnsnes ungdomsskole. I tillegg har stedet idrettshall og tre barnehager. I Silsandmarka er det meget godt turterreng både sommer- og vintertid.

Det lokale fotballaget, FK Senja, spiller i 2015 i 2. divisjon.

Delområde
Delområde Silsandområdet er et av de seks delområdene i Lenvik kommune. Hele området ligger på Senja og strekker seg fra Solberg i sør til Lakselvnes i nord, og innbefatter også innlandsbygdene sør for Kvannåsen. Areal: 113,57 km².

Innbyggere:

Delområdet har ni grunnkretser (innbyggertall 2014):
Russevåg (28)
Vågan/Vassjord (159)
Stormo (91)
Høgli/Grønli (239)
Laukhella (1022)
Silsand (721)
Olsborg (149)
Grasmyr (245)
Kvanli (125)

Grunnkrets
Silsand grunnkrets består av Silsand sentrum og Silsand nord. De største boligfeltene i Silsand sentrum er Forraveien, Einerhaugen og Stallbakken. I tillegg er det sammenhengende bebyggelse langs Laukhellaveien, som er hovedveien gjennom Silsand. De store boligfeltene Silsand mellom og Silsand sør tilhører Laukhella grunnkrets. Grunnkretsen dekker et areal på 3,25 km².

Innbyggertall:

Referanser 

Tettsteder i Troms og Finnmark
Bosetninger i Senja kommune
Tidligere fergesteder i Troms
Artikler i sjøfart-prosjektet
Laukhella

Laukhella (nordsamisk: Lávkheallu) er en bygd i Lenvik kommune i Troms. Bygden ligger langs Laksfjordens nordside, vest for tettstedet Silsand på Senja. På stedet finnes en ferdighusfabrikk. Her ligger også Islandsbotn stadion, som er hjemmebanen til FK Senja. Området Laukhella-Tortenlia-Islandsbotn har til sammen cirka 200 innbyggere.

Laukhella ligger langs fylkesvei 86, som gjennom bygden har gatenavnet Laukhellaveien (sic).

Laukhella kapell er fra 1949.

Grunnkrets
Laukhella grunnkrets omfatter, foruten Laukhella, Tortenlia og Islandsbotn også deler av tettstedet Silsand, nærmere bestemt boligfeltene Silsand mellom og Silsand sør. Grunnkretsen har mer enn 900 innbyggere, og er dermed nr. 2 i kommunen i folketall, etter Finnsnes. Areal: 7,38 km².

Innbyggertall:

Bygder og grender i Troms og Finnmark
Bosetninger i Senja kommune