alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Peter Willis

Peter Willis (født 26. oktober 1937, død 	20. juli 2021) var en engelsk fotballdommer. 

Willis var den første dommeren som gav et rødt kort i en FA-cupfinale. Dette skjedde i finalen i 1985 mellom Manchester United og Everton. Spilleren var United-spiller Kevin Moran.

Willis jobbet som politibetjent i Durham, og var engelsk fotballdommer i perioden 1972–1986. Han var også president i den engelske Dommerforeningen i 19 år.

Referanser 

Engelske fotballdommere
Personer fra County Durham i Durham
Dommere som har dømt FA-cupfinalen
Danish Air Transport

DAT (tidligere Danish Air Transport) er et dansk flyselskap som utfører frakt- og passasjertransport.

Selskapet flyr både passasjerer på faste ruter, passasjerer på charter og en lang rekke transportoppgaver, og har base på København lufthavn og Billund lufthavn.

Historie 
DAT ble grunnlagt i 1989 av Jesper og Kirsten Rungholm. Dengang hadde DAT bare ett enkelt fly av typen Short Skyvan SC-7. DAT fløy med alt fra post, pakker og veddeløpshester til forsyninger i det årlige Rally Paris–Dakar.

I januar 2012 ble det kunngjort av Samferdselsdepartementet at DAT skulle fly rutene Bodø-Leknes/Narvik/Røst/Svolvær fra og med 1. april. 14. mars kom det en rapport fra Luftfartstilsynet som påpekte en rekke mangler i DATs tilbud. Denne rapporten førte til at anbudet ble trukket tilbake av Samferdselsdepartementet og tildelt Widerøe istedenfor.

I 2014 begynte DAT å kjøpe Airbus A320-maskiner til bruk på charterturer for det danske charterselskapet Primo Tours.

Flåte 
DATs flåte inneholder følgende fly:

Destinasjoner 
DAT flyr til følgende destinasjoner (per september 2021)

 Danmark: Aalborg, Aarhus, Billund, Bornholm Esbjerg, København, Midtjylland
 Finland: Helsingfors og Kajana
 Italia: Brindisi, Catania, Lampedusa, Napoli, Olbia, Palermo, Pantelleria og Trapani
 Norge: Florø, Oslo, Stavanger, Stord og Lakselv
 Tyskland: Berlin, Hamburg og Saarbrücken

I tillegg flyr de ulike charterruter.

I 2011/2012 etablerte flyselskapet seg på Moss lufthavn, Rygge, med flere daglige avganger til Stavanger (fra 31. oktober 2011) samt Bergen og Trondheim (fra 9. januar 2012). Selskapet vurderte ytterligere utvidelser til flere nordiske destinasjoner fra Rygge sikt. Alle rutene fra Rygge ble imidlertid lagt ned fra 22. desember 2013

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Danish Air Transport  hos Which Airline

Danske flyselskaper
Flyselskaper etablert i 1989
Volga (bil)

Volga er merkenavnet på en rekke personbiler fra russiske GAZ. I det gamle Sovjetunionen hadde Volga svært høy status, og ble brukt av blant andre høytstående personer i kommunistpartiet. Volga-navnet har vært i bruk siden 1956.

Etter krigen, da salget av biler fra østblokken ble frigitt, ble det importert Pobeda og Volga til Norge. Norske Drosjeeieres Felleskjøp importerte Volga og i 1958 var mer enn hver fjerde nyregistrerte drosje en Volga.  Med frigjøringen av bilsalget i 1960 og manglende nyheter fra i GAZ, falt salget brått.

Modeller

GAZ-21 

GAZ M21 Volga var den første bilen under navnet Volga, og ble utviklet tidlig på 1950-tallet. Volga-modellene ble bygget for å vare i det tøffe klimaet i Sovjetunionen, og hadde derfor høy bakkeklaring, et robust understell, slitesterk motor og en rustbeskyttelse som var enestående på 1950-tallet.

Utseendet var på linje med de populære modellene fra USA i samme periode, og var utstyrt med en rekke luksusdetaljer som gav GAZ høyere status. Volga M21 var den mest luksuriøse bilen noen innbygger i Sovjetunionen hadde lov til å eie, men på grunn av den høye prisen hadde kun rundt 2% av befolkningen råd.

Bilens størrelse og konstruksjon gjorde den populær til politi- og drosjebruk, og varianter med V8-motor var i bruk for KGB. En automatisk girkasse var tilgjengelig tidlig på 1960-tallet, da GAZ forsøkte seg på det amerikanske markedet. Volga M21 ble produsert i sedan-utgave fra 1956 til 1970, og som stasjonsvogn (under navnet GAZ M22 Universal) fra 1962 til 1970.

GAZ-24 
GAZ M24 Volga liknet på datidens modeller fra Chevrolet og Ford, og ble satt i produksjon i 1967 (serieproduksjon fra 1970). Stasjonsvognutgaven ble lansert i 1972. Produksjonen av GAZ M24 fortsatte helt frem til 1992. Med denne modellen hadde GAZ moderat suksess på eksportmarkedene, og den ble GAZ' mest solgte modell, med over 600 000 produserte.

Fra 1960-tallet til 1980-tallet ble bilen også montert i Belgia. Bilene ble sendt fra Sovjetunionen til Antwerpen uten motor, og med en demontert girkasse i bagasjerommet. På fabrikken i Belgia ble modellene montert sammen med motorer fra Rover eller Peugeot.

GAZ-3102 
En oppdatert og mer luksuriøs utgave av M24 ble lansert i 1982, og er fortsatt i produksjon.

Volga 31029, med en mer aerodynamisk front, ble produsert fra 1991 til 1996.

GAZ-3110 
GAZ-3110 er en mer moderne variant av GAZ M24, og ble lansert i 1997. Modellen er klart inspirert av Volvo, og sedanutgaven var i produksjon frem til 2003, mens stasjonsvognutgaven (Volga 310221 Universal) var i produksjon frem til 2005.

Russiske bilprodusenter
Sovjetiske bilprodusenter
Bilmerker
uk:ГАЗ М-21
Lough Allen

Lough Allen (irsk: Loch Aillionn) er en innsjø (engelsk: lough) på elven Shannon  nord i den sentrale delen av Irland, ikke langt fra grensen til Nord-Irland og i nordøstlige delen av provinsen Connacht. Det meste av innsjøen er i grevskapet Leitrim, med en mindre del i grevskapet Roscommon.

Lough Allen er 11,2 km lang og 8 km bred på sitt bredeste. Innsjøen ligger et stykke sør for elven Shannons kilde i nærheten av fjellkjedene Iron Mountains, og er den øverste av de tre store innsjøene langs elven. De andre to, Lough Derg og Lough Ree ligger begge mye lenger sør. Innsjøen tiltrekker seg sportsfiskere fra hele verden for sin ørret og gjedde.

Innsjøen er del av kanalsystemet for småbåter i Irland som gjør det mulig å komme til havet utenfor Limerick og gjennom Grand Canal (Irland) og Royal Canal som begge går til Dublin, og nordover til Belleek nordøst i Lough Erne.

Ved byggingen av vannkraftverket Ardnacrusha i 1925-1929 ble innsjøen et lagringsforråd for kraftstasjonen nær 160 km unna med sluser for å kontrollere tilstrømningen til elven. Det bidrar til å opprettholde tilstrømningen i løpet av tørre perioder og håndtere overfylling ved andre tider.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Allen
Leitrim
Roscommon
Patria

Patria Oyj er et finsk fly- og forsvarsmateriellkonsern. Konsernet har en betydelig markedsandel i Norden og i Polen.

Selskapsfakta 

Patria ble grunnlagt i 1997, men selskapets historie strekker seg over 80 år tilbake.

Patria-konsernet er den største forsvarsleverandøren i Finland med rundt 2800 ansatte og en omsetning på over 430 millioner Euro i 2015.

Selskapet eies av den finske stat (50,1%) og Kongsberg Gruppen (49,9%).

Selskapet eier selv 50 % av Nammo, som har hovedkontor og produksjon i Norge, men også en egen avdeling i Finland i form av Nammo Lapua.

Patrias struktur 
 Patria Vehicles – panserkjøretøy, for eksempel Patria AMV og Patria Pasi. Denne divisjonen var tidligere en del av Sisu Auto.
 Patria Weapon Systems – granatkastere- (for eksempel AMOS-granatkastarsystemet) og artillerisystem
 Patria Aviation – montering og komponentproduksjon av og for helikoptre og fly
 Patria Advanced Solutions – elektronikk- og romfartsteknikk

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Elektronikkselskaper
Etableringer i 1997
Kjøsterud skole

Kjøsterud skole er en ungdomsskole i bydelen Åssiden i Drammen i Buskerud. Skolen ble åpnet 16. august 1969 og ligger langs Betzy Kjelsbergsvei, nærmere bestemt på Liejordet. Kjøsterud skole tok imot elever fra Åssiden og Øren barneskoler de første årene. Siden 1990 tar skolen imot elever fra Åssiden og Aronsløkka, og ikke lenger fra Øren.

Sommeren 2008 ble skolen pusset helt opp. Alle klasserom fikk smartboard og de har bra dekning hva angår datamaskiner/elever.

De har også tilfluktsrom, som rommer 537 personer.

Eksterne lenker
 Kjøsterud skoles nettsted

Skoler i Drammen
Ungdomsskoler i Viken
Trygge Barnehager

Trygge Barnehager AS er et norsk barnehagekonsern som siden 1987 har bygget nærmere 400 barnehager over hele Norge. 

Selskapet driver 160 av disse barnehagene selv, og etablerer i tillegg barnehager på vegne av andre eiere. Blant selskapets ansatte er sivilarkitekter, rådgivende ingeniører innen bygningsfagene, daglige ledere i barnehagene, og egen barnehageekspertise. Trygge Barnehager benytter hovedsakelig lokale byggeledere og entreprenører.

Eksterne lenker
 Trygge Barnehager

Norske tjenesteselskaper
Etableringer i 1987
Barnehager
Norsk økonomisk tidsskrift

Norsk økonomisk tidsskrift var et tidsskrift som ble utgitt av Samfunnsøkonomene. Tidsskriftet kom ut to ganger i året. 2010 var den 124. årgangen.  Fra 1887 til 1986 het det Statsøkonomisk Tidsskrift.  Fra 2004 til 2010 kom Norsk Økonomisk Tidsskrift kun ut som nettutgave. Fra og med årgangen 2011 ble tidsskriftet slått sammen med tidsskriftet Samfunnsøkonomen.

Litteratur 

Norske fagblader
Norske vitenskapelige tidsskrifter
Samfunnsøkonomi
Vitenskap i 1887
Publikasjoner etablert i 1887
1887 i Norge
Trond Sæverud

Trond Sæverud (født 9. april 1962 i Bergen) er en norsk fiolinist og dirigent, bosatt i USA. 

Han studerte i Oslo med Isaac Shuldman og i Bergen med Spytihněv Šorm. Han har virket som konsertmester og solist i Norge, Danmark og USA, og med Royal Philharmonic Orchestra, London. Han har en doktorgrad i dirigering fra University of Kansas, 2002. 

Han er grunnlegger og kunstnerisk leder av Passamaquoddy Bay Symphony Orchestra, konsertmeste for Bangor Symphony Orchestra, leder for NorEaster String Quartet, dirigent for University of Maine og grunnlegger av Harald Saeverud String Quartet Program. 

Han vant Spellemannprisen 1997 i klassen samtidsmusikk for sin plate Ghosts. 

Han er sønn av Ketil Hvoslef og sønnesønn av Harald Sæverud.

Referanser

Eksterne lenker
Trond Sæveruds hjemmeside

Norske fiolinister
Norske dirigenter
Vinnere av Spellemannprisen
Personer fra Bergen kommune
Fødsler i 1962
Lerinsklosteret

Lerinsklosteret eller Abbaye de Lérins er et kloster for cistercienserne, og ligger på øya Saint-Honorat, en av Lerinsøyene på den franske riviera, ca. fem km utenfor byen Cannes. 

Klosteret ble opprettet på 400-tallet. De nåværende klosterbygninger ble påbegynt rundt 1073 som et benediktinerkloster. I dag driver munkene med vindyrking og fremstiller viner og likører.

Historie

Øya, som romerne kalte Lerina, var ubebodd til den hellige Honoratus grunnla et kloster der rundt år 410. Tradisjonen vil at han kom dit for å leve et eneboerliv, men at han fikk disipler som slo seg ned rundt ham, og dette ble begynnelsen på klosterlivet der. De var blitt så mange at det i 427 ble talt om «et enormt kloster» i skriftene til den samtidige Johannes Cassian. Det er også en tradisjon som vil at Irlands apostel sankt Patrick, studerte der på 400-tallet. 

En rekke senere biskoper kom fra munkekommuniteten under det første årtusen.

Munkelivet ble senere stadig forstyrret av overfall fra sarasenerne. Rundt 732 ble abbeden og de fleste av munkene massakrert under et slikt overfall. Et bedre befestet kloster ble senere bygget. 

I middelalderen var klosteret et viktig valfartsmål.  

Klosteret fotrtsatte å lide under overfall, både fra spanjoler og genovesere. Da klosteret ble opphevet under den franske revolusjon i 1787 var antallet munker sunket til kun fire. Senere solgte den franske stat klosteret til en velstående skuespillerinne, Mademoiselle de Sainval, som bodde der i 20 år.

Annen grunnleggelse
I 1859 ble øya kjøpt av biskopen av Fréjus, som etter ti år klarte å få cisterciensermunker til å slå seg ned der. De er forblitt enn til våre dager.

Eksterne lenker 
 Abbaye de Lérins webside

Alpes-Maritimes
Katolske valfartsmål
Cistercienserordenen
Katolske klostre
Klostre i Frankrike
Byggverk i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Brannkonstabel

En brannkonstabel (fra gammelt av også kalt brannmann, i nyere tid også kalt brannfolk) er en person som er ansatt for å slukke branner og redde mennesker og eiendom.

Røykdykking

En røykdykker brukes i brann- og redningssammenheng både av offentlige brannvesen og industrivern. Røykdykkere er iført en vanlig brannmannsbekledning som består av varmebestandig goretexklær med et såkalt airlocksystem. På ryggen har røykdykkeren en pusteluftflaske som inneholder komprimert luft. Han bruker også en heldekkende ansiktsmaske som festes i hjelmen. Ansiktsmasken lager et overtrykk slik at røykdykkeren hele tiden har tilgang på frisk luft. Dette holder også varme og giftige branngasser unna åndedrettsystemet.

Røykdykkere brukes i røykfylte og varme områder, både ved søk og redning og til slokking. Yrket stiller store krav til fysisk og psykisk helse.

Norge 
I Norge er utdannelsen til brannkonstabel en etatsutdannelse underlagt Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap (DSB). At det er en etatsutdannelse betyr at man først må bli ansatt i Norges brannvesen, og deretter kan tas opp som elev ved etatens grunnutdanning, som per 2020 er et toårig utdanningsløp. Grunnutdanningen består i intern opplæring med den lokale brannstasjonen som base, og avsluttes av et åtte uker langt kurs på Norges brannskole. Åtteukerskurset omtales ofte som «grunnkurset».

Før man har gjennomgått og bestått den obligatoriske grunnutdanningen, har man stilling som aspirant.

Pr. 2021 har DSB i flere år planlagt å opprette en ny fagskole i Tjeldsund i Troms og Finnmark. Skolen skal utdanne både brannkonstabler og andre yrkesgrupper, som alarmoperatører ved nødetatenes felles alarmsentraler. Det er per mars 2021 ikke avgjort når den nye Fagskolen for brann-, rednings- og samfunnssikkerhetspersonell kan åpne dørene.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker

Norge 

 Brannvern, brannvesen og nødnett – informasjon på nettstedet til Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap. Besøkt 9. november 2020.

Danmark 
 Beredskabsstyrelsens utdannelseskatalog
 Oppsett om ansættelse som brannmann hos Beredskabsinfo.dk

Beskjeftigelser
Brannvesen
Norsk veterinærtidsskrift

Norsk veterinærtidsskrift (NVT) er fagbladet for veterinærer i Norge. Tidsskriftet gis ut av Den norske veterinærforening og utkommer ni ganger i året. Opplaget er 2.450 per utgave. Bladet ble første gang utgitt i 1889 under navnet Tidsskrift for veterinærer.

NVT leses av veterinærer, veterinærstudenter og veterinære institusjoner i Norden. Tidsskriftet når også politikere og myndigheter innen landbrukssektoren og farmasøyter. Norsk veterinærtidsskrift publiserer fagartikler, fagaktuelle artikler, debattinnlegg og stoff om og fra Den norske veterinærforening.

Redaktør for Norsk veterinærtidsskrift er informasjonssjef i Den norske veterinærforening, Steinar Tessem.

Eksterne lenker 
 Norsk veterinærforenings hjemmeside

Veterinærmedisin
Norske vitenskapelige tidsskrifter
Nivå 1-tidsskrifter
Norske fagblader
Publikasjoner etablert i 1889
1889 i Norge
Stengelsnutebiller

Cleonini
 Lixini
 Rhinocyllini

Stengelsnutebiller (Lixinae, før ofte kalt Cleoninae) er en gruppe av middelsstore, avlange snutebiller som utvikler seg inne i røtter, stengler eller blomsterhoder av ulike planter, der de danner avlange galler.

Utseende 
Middelsstore (ofte 7 – 10 mm), avlange, mer eller mindre jevnbrede snutebiller. Kroppen er vanligvis helt skjellkledt og brunlig eller grå på farge. Hodet er nokså stort, fasettøynene små og snuten middels lang, krum og ganske kraftig. Antennene er festet i den ytre halvdelen av snuten. De er middels lange og knebøyde og ender i en kølle som (i alle fall tilsynelatende) består av fire ledd, slik at hele antennen er 12-leddet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, med rundede sider, tilsmalnet framover, ved roten gjerne litt smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er parallellsidige med markerte skuldre og punktrader. Beina er middels lange, leggene (tibiae) har en liten krok (uncus) ytterst. De to klørne er sammenvokste ved roten.

Levevis 
Larvene utvikler seg i avlange galler inne i røtter, stengler eller knopper av ulike slags storvokste urter. Gallen er synlig som en fortykkelse på stengelen, rota eller knoppen. Den avlange kroppsformen er trolig en tilpasning til trange rom. Stengelsnutebillene kan angripe mange forskjellige vertsplanter, selv om hver art begrenser seg til en begrenset gruppe. Særlig hyppige er de på tistler og skjermplanter. Disse billene er sjelden særlig tallrike og er ikke regnet som betydelige skadedyr.

Systematisk inndeling / Norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
 Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
 Underfamilien stengelsnutebiller, Lixinae Schönherr, 1823 (= Cleoninae)
 Stammen Cleonini Schönherr, 1826
 Coniocleonus hollbergi (Fåhraeus, 1842)
 Coniocleonus nebulosus (Linnaeus, 1758)
 Chromoderus affinis (Schrank, 1781)
 Cleonis pigra (Scopoli, 1763)
 Stammen Lixini Schönherr, 1823
 Larinus planus (Fabricius, 1792)
 Lixus bardanae (Fabricius, 1787)
 Lixus iridis Olivier, 1807
 Stammen Rhinocyllini Lacordaire, 1863  – ikke i Norge, én art i Nord-Europa
 Rhinocyllus conicus (Frölich, 1792) – funnet i Norge i 2007

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 
 Bilder av diverse amerikanske Lixinae
 Lixus iridis

Snutebiller
Biller formelt beskrevet i 1823
Skoleleder

Skoleleder er et samlebegrep for personer som er ansatt for å lede og administrere en skole. Begrepet er oftest knyttet til ledere ved en grunnskole eller en videregående skole. Begrepet kan i vid forstand også omhandle ledere i en kommune eller fylkeskommune som ivaretar funksjonen som skoleeier, ofte kalt skolesjef. I senere tid er oppgaven gjerne lagt under tittelen oppvekstsjef.

Vanlige stillinger innenfor skoleledelse er rektor eller daglig leder som øverste leder, deretter assisterende rektor, eller stedfortredende rektor. Under disse er skoleleder tradisjonelt kalt inspektør (undervisningsinspektør), men i den senere tid har denne tittelen blitt overtatt av ulike titler som avdelingsleder, mellomleder, pedagogisk leder, utviklingsleder, fornyingsleder og så videre. Det er ikke uvanlig at en skoleleder har undervisning som en del av sin stilling, i noen tilfeller også rektor, avhengig av skolens størrelse.

Skolelederutdannelse 
Skoleledere i norsk grunnskole har tradisjonelt ikke hatt formell lederutdanning. Siden 2000 er der derimot blitt vanligere at det foreligger formell skolelederutdannelse, eller at dette gjennomføres kort tid etter tiltredelse. 

Utdanningsdirektoratet ga Høgskolen BI, ILS ved Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen i oppdrag å tilby nasjonal rektorutdanning fra høsten 2009. Denne utdanningen blir først tilbudt nytilsatte rektorer og utgjør 30 studiepoeng på deltid. Utdanningsdirektoratet utarbeidet i denne sammenheng kompetansekrav for rektorer. Det er også andre utdanningsinstitusjoner som tilbyr videreutdanning i skoleledelse, som NTNU.

Februar 2009 ble det etablert et nettverk for skoleledere på nettsamfunnet LinkedIn
.

Se også 
 pedagog

Referanser

Eksterne lenker 
 Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av skoleleder 

Beskjeftigelser
Utdanning (tidsskrift)

Utdanning er et norsk fagblad for undervisningspersonell som utgis av Utdanningsforbundet og kommer ut ca. hver 3. uke. Ansvarlig redaktør er Kaja Mejlbo.

Utdanning sendes til ca. 130 000 medlemmer av Utdanningsforbundet. Målgruppen er lærerstudenter, barnehagelærere, lærere, adjunkter, lektorer, og lærere på universiteter og høyskoler, samt skoleledere og rektorer. Bladet sendes også til ulike kompetansesentre, skole- og oppvekstadministrasjon på kommune-, fylkes- og nasjonalt nivå, samt skolepolitiske journalister i såvel aviser som radio og tv.

Forgjengeren til bladet, Norsk Skoletidende, kom ut for første gang i 1869. I 1934 ble Norsk Skoletidende slått sammen med Skolebladet til Norsk Skoleblad, og ved årsskiftet 2001/2002 ble Skolefokus og Norsk Skoleblad slått sammen til dagens Utdanning, som feiret 140-årsjubileum i 2009.

Utdanning inneholder faglig og politisk stoff med tilknytning til pedagogikk, barnehage og skole. Store deler av bladet er stillingsannonser, men det presenteres også diskusjoner, debatter og innlegg.

Bladet fikk Fagpresseprisen for 2003 og 2017.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fagblader
Utdanning i Norge
Norske pedagogiske tidsskrifter
Publikasjoner etablert i 1869
Vitenskap i 1869
1869 i Norge
Pink Flamingos

Pink Flamingos er en amerikansk kultfilm fra 1972 av John Waters. Den er kjent for sine kontroversielle sex- og voldsscener som brøt med en rekke av samtidens tabuer.

Handling 
Divine (Divine) bor i ei rosa campingvogn sammen med sin voksne sønn, Crackers (Danny Mills), og sin overvektige mor, Edie (Edith Massey). Hun kjemper om å bli verdens mest perverse person, men møter sterk konkurranse fra paret Raymond Marble (David Lochary) og Connie Marble (Mink Stole), som driver et ulovlig adopsjonsfirma for lesbiske.

Produksjon 
John Waters var ingen kjent regissør da han begynte på prosjektet. Han hadde stått bak et par undergrunnsfilmer og enkelte kortfilmer, men ingen av disse hadde nådd noen større suksess. Rolleliste bestå av ukjente skuespillerne, som stort sett var venner av Waters.

Budsjettet var bare på 12 000 dollar. For disse pengene skulle Waters lage noe som ingen blockbuster fra Hollywood ville tørre å lage. Idéen om at transvestittskuespilleren Divine skulle spise hundebæsj foran kamera, ble hjørnesteinen for hele handlingen i filmen, som består av de mest skitne scenene i filmhistorien.

Kontroversiell 
Filmen ansees i dag som en av de mest oppskakende filmene noensinne. Den inneholder nære skildringer av incest, gestikulerende anus, blotting, en sexscene inkludert to levende kyllinger og den nevnte hundebæsjspisescenen.

Skuespillere 
 John Waters som Mr. J
 Divine som Divine / Babs Johnson
 David Lochary som Raymond Marble
 Mink Stole som Connie Marble
 Mary Vivian Pearce som Cotton.
 Danny Mills som Crackers.
 Edith Massey som Edie.
 Cookie Mueller som Cookie.
 Channing Wilroy som Channing.
 Paul Swift som The Egg Man
 Susan Walsh som Suzie
 Linda Olgierson som Linda
 Pat Moran som Patty Hitler
 Steve Yeager som Nat Curzan
 George Figgs som Bongo-spiller.
 Elizabeth Coffey som en transgender kvinne.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmkomedier fra USA
Filmer fra 1972
Engelskspråklige filmer