alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Myloxena

Myloxena er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små til  middelsstore (9–15 millimeter), kort ovale, lysbrune, sterkt hårete oldenborrer. Oversiden er kledt med fine, lange, lyse hår. Hannens antenner har tre smale antenneblader.

Utbredelse 
Slekten er bare kjent fra Argentina.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini eller Macrodactylini
 Slekten Myloxena Berg, 1881
 Myloxena bruchiana Ohaus, 1909
 Myloxena patagonica Ohaus, 1909
 Myloxena vestita Berg, 1881
 Myloxena vicina Moser, 1926

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1881
Jan Hoff

Jan Hoff (født 28. oktober 1949 i Trondheim) er en norsk idrettsfysiolog og professor i medisin (dr. philos). Han er ansatt ved Institutt for sirkulasjon og bildediagnostikk (ISB) ved Det medisinske fakultet (DMF) på Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet og Universitetssykehuset St. Olavs hospital..

Hoff er utdannet ved Norges idrettshøgskole (NIH) og NTNU, og han begynte som idrettsoffiser i HM Kongens Garde i 1972. Fra 1973 til 1981 var Hoff landslagstrener i sprint for Norges Friidrettsforbund. Hoff var i 1980 rektor ved Idrettshøgskolen i Trondheim, som senere ble opptatt i Universitetet i Trondheim og Institutt for Idrettsvitenskap. I 1986 ble han alpinsjef for Norges Skiforbund. Hoff var da nylig ferdig med sin mastergrad ved NIH, og ble i den stillingen i tre år.

I 1986 fullførte Hoff en mastergrad ved NIH med vekt på organisasjonsteori, og i 2000 var han ferdig med sin doktorgradavhandling, «Specificity of Strength and Power Training Effects» ved NTNU 

I 2001 lanserte Hoff sammen med forskerkollega Jan Helgerud et treningskonsept for prestasjonsutvikling og behandling i medisin for blant annet hjerte-karsykdom, diabetes, KOLS og MS . I 2002 etablerte Hoff sammen med Helgerud et masterprogram ved DMF. 

Hoff har også vært gjesteprofessor ved University of California, San Diego 2000-2001, 2005-2006, University of Utah 2009-2010. Han har utgitt rundt hundre forskningsartikler om trening og fysiologi i fagfellevurderte publikasjoner..

Bibliografi (utvalg) 
 Publikasjoner av Jan Hoff i BIBSYS
 Publikasjoner av Jan Hoff i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
 Publikasjoner av Jan Hoff i PubMed

Referanser

Eksterne lenker  
 Hoffs profil på NTNU

Norske medisinprofessorer
Phalangosoma

Phalangosoma er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (15–25 millimeter), kraftige oldenborrer. Hode og pronotum er brunrøde og tett kledt med fine, lyse hår, dekkvingene mørkbrune og blanke. "Snuten" (clypeus) er avrundet. Antennene er 11-leddete, med ni lange antenneblader (lameller). Pronotum har rundede sider, sterkt tilsmalnet forover.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika (Den demokratiske republikken Kongo, Zambia og Angola).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847
 Gruppen Tanyproctina Erichson, 1847
 Slekten Phalangosoma Quedenfeldt, 1884 
 Phalangosoma coriaceum Burgeon, 1946
 Phalangosoma flavum Burgeon, 1946
 Phalangosoma mechowi Quedenfeldt, 1884
 Phalangosoma minutum Lacroix, 2004
 Phalangosoma werneri  Lacroix, 2003

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1884
Øyebrynsbuer

Øyebrynsbuer eller supraorbitale tori (entall: supraorbital torus) er en fortykkelse av pannebeinet over hvert øye. Hos mennesker er det normalt en enkel bue over hvert øye som gir styrke og beskyttelse til beinet rundt øyet, og hjelper til med å støtte opp skjøten mellom hjernekassen og ansiktet under tygging. Øyebrynsbuene er skilt fra selve pannen med en mer eller mindre grunn fordypning, og buen er delt i to av neserota. Øyebrynsbuene er vanligvis tydeligere hos menn enn hos kvinner, og varierer mellom folkegrupper. Under buene, dypere inne i pannebeinet, ligger den øverste delen av bihulene.

Øyebrynsbuene forekommer ikke bare hos mennesker, men finnes også hos andre primater, og er særlig velutviklet hos gorilla og sjimpanser. Også hos disse artene, særlig gorilla, er øyebrynsbuene mest utviklet hos hannene. Tydelige øyenbrynsbuer finnes også hos mange av menneskets tidlige forfedre, særlig Homo erectus og neandertalere.

Referanser

Anatomi
Phalangonyx

Phalangonyx er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små til middelsstore (7–15 millimeter), avlange, blanke, rødbrune oldenborrer. "Snuten" (clypeus) er noe framskutt og innbuktet i spissen. Fasettøynene er forholdsvis små. Antennene er 10-leddete med en fem-leddet antenneklubbe.

Utbredelse 
Slekten er utbredt fra Jemen og Saudi-Arabia i vest til Afghanistan og Turkmenistan i øst.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Gruppen Pachydemini eller Tanyproctina
 Slekten Phalangonyx Reitter, 1889 
 Phalangonyx bibatillatus (Petrovitz, 1955)
 Phalangonyx buettikeri Sabatinelli & Pontuale, 1998
 Phalangonyx coniceps Reitter, 1889
 Phalangonyx hadhramauticus Decelle, 1982
 Phalangonyx hormoziaensis (Petrovitz, 1980)
 Phalangonyx irakanus Arrow, 1932
 Phalangonyx mesopotamicus (Medvedev, 1952)
 Phalangonyx mirzayani (Petrovitz, 1968)
 Phalangonyx semenovi (Medvedev, 1952)

Kilder 
 Marc Lacroix: hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1889
Pachypoides

Pachypoides er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En ganske liten (7,5 millimeter), avlang, hårete oldenborre. "Snuten" (clypeus) er ovalt uttrukket. Hodet er ganske kraftig punktert. Antennen er 10-leddet med en fem-leddet klubbe. Forkroppen er mørkbrun. Pronotum har jevnt rundede sider og er noe bredere enn de parallellsidige dekkvingene, som er lysbrune med mørkere kanter.

Utbredelse 
Arten er bare kjent fra Somalia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
 Slekten Pachypoides Fairmaire, 1884 
 Pachypoides limbipennis Fairmaire, 1884

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1884
Goniorrhina

Goniorrhina er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små til middelsstore (6–19 millimeter), avlange, brune eller svarte oldenborrer. Antennene er ganske små og ni- eller ti-leddete med en liten, tre-leddet klubbe. Oversiden er mer eller mindre hårete. Pronotum har rundede sider og er ganske blankt. Dekkvingene er parallellsidige. Beina har lange og tynne føtter.

Levevis 
Disse billene lever for det meste underjordisk. De graver godt.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Kongo (begge statene) og Angola.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
 Slekten Goniorrhina Quedenfeldt, 1888 
 Goniorrhina alternans Frey, 1976
 Goniorrhina angolensis Lacroix, 2003
 Goniorrhina decarthra Decelle, 1968
 Goniorrhina excavata Lacroix, 2006
 Goniorrhina flaviceps Quedenfeldt, 1888
 Goniorrhina mertensi Lacroix, 2006
 Goniorrhina nasuta Lacroix, 2006
 Goniorrhina nigriceps Burgeon, 1946
 Goniorrhina pilosa Lacroix, 2006
 Goniorrhina villiersi Decelle, 1966

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1888
Selomothus

Selomothus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utbredelse 
Arten er utbredt i Øst-Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847
 Gruppen Tanyproctina Erichson, 1847
 Slekten Selomothus Fairmaire, 1891 
 Selomothus diversiceps Fairmaire, 1891

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1891
Oncochirus

Oncochirus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (ca. 15 millimeter), bred, mørkbrun oldenborre. Forkroppen er tett kledt med fine, lange, lyse hår. Dekkvingene er kledt med kortere hår og den blanke overflaten skinner gjennom.

Utbredelse 
Arten finnes i det sørlige Kenya.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847
 Slekten Oncochirus Kolbe, 1891 
 Oncochirus fulvescens Kolbe, 1891

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1891
Pachnessa

Pachnessa er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Antennene er ni-leddete med en fem-leddet klubbe. Kroppen er blank. "Snuten" (clypeus) er oval med en grunn innskjæring i midten. Pronotum har rundede sider.

Utbredelse 
Arten er beksrevet fra Nikobarene og er også kjent fra Sumatra, Java og Nias.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Gruppen Pachydemini eller Tanyproctina
 Slekten Pachnessa Brenske, 1894
 Pachnessa nicobarica (Redtenbacher, 1868)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1894
Otoclinius

Otoclinius er en slekt av biller med en enkelt art som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En liten (ca. 9–10 millimeter), avlang oldenborre. Forkroppen er brun og blank, dekkvingene noe lysere og matte. "Snuten" (clypeus) er trapesformet, noe innbuktet i midten. Antennene består av ti ledd, med lange antenneblader. Pronotum er mye bredere enn langt, med rundede sider, nesten ovalt.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra «Balutsjistan» uten nærmere stedsangivelse. Det er noe uklart hvor den ble funnet, men mest sannsynlig ligger typelokaliteten i det nåværende Pakistan.

Systematisk inndeling 
Noen arter som tidligere ble regnet til denne slekten blir nå plassert i slekten Falsotoclinius.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Gruppen Pachydemini eller Tanyproctina
 Slekten Otoclinius Brenske, 1896
 Otoclinius gracilipes Brenske, 1896

Kilder 
 Keith, D. (2004) Révision des genres Otoclinius Brenske 1896, Falsotoclinius n. gen. et Tanyproctoides Petrovitz 1971 (Coleoptera : Melolonthidae : Pachydeminae). Annales de la Société entomologique de France (N.S.): International Journal of Entomology, 40 (3-4): 213-225.

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1896
Kirsten Robsahm

Kirsten Robsahm (født 1. mai 1945, død 20. oktober 2022) var en norsk tennisspiller som vant flere titalls norske mesterskap. Hun spilte også squash hvor hun vant de tre første kvinnelige individuelle titlene, og badminton.

Robsahm, som debuterte på det norske landslaget som 14-åring, hadde flest seiere i dobbel dame og dobbel miks, og ble tildelt flere kongepokaler på en utendørs arena, den første i 1964.  Hun ble i 1996 den første kvinnen over 50 år til å vinne et norsk mesterskap i tennis, på lag med Linda Beate Andersen, Molly Ulvin, Annikken Andersen, Tuva Hegna, Nina S. Knutsen og Anette Steen.

I kamp med andre nordiske lag, der hun debuterte nordisk i 1959, hadde hun tre seiere. Robsahm deltok i US Open, hvor hun i debuten 1964 ble utslått av toppseedede Margaret Smith Court fra Australia. Ellers deltok også i Australian Open og Wimbledon og representerte Holmenkollen Tennisklubb, Oslo Tennisklub, Bærum Squashklubb og Oslo Badmintonklubb.

Robsahm kommenterte også tennis for TV-kanalen Eurosport sammen med blant andre Edvard Raastad og Christer Francke. I det private arbeidet hu som salgssjef med utdannelse fra Bedriftsøkonomisk Institutt og Markedsføringsskolen i Oslo.

Hun var datter av kjøpmann Lars Andreas Robsahm (1918–1963), som drev familiefirmaet Otto Robsahm & Co. Faren var også landslagsspiller i tennis. Hun vokste opp på Slemdal og Madserud.

Merittliste 
 Norgesmestere tennis innendørs (single damer). Vinner i 1970, 1971 og 1978 for Holmenkollen Tennisklubb.
 Norgesmestere tennis utendørs (single damer). Vinner i 1964, 1967 og 1968 også for Holmenkollen Tennisklubb, og her ble det også utdelt Kongepokal til vinneren.

Referanser 

Norske tennisspillere
Norske badmintonspillere
Norske squashspillere
Personer fra Oslo
Kongepokalvinnere i tennis
Hemictenius

Hemictenius er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små til middelsstore (6,5–18 millimeter), avlange, matte, brun- eller svartaktige oldenborrer uten påfallende hårkledning på oversiden. "Snuten" (clypeus) er bredere enn lang, trapesformet, litt innbuktet i midten. Antennene er ti-leddete med en fem-leddet vifte.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Afghanistan, Kasakhstan, Tadsjikistan, Turkmenistan og Usbekistan).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Tanyproctini (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Hemictenius Reitter, 1897 
 Hemictenius apterus Nikolajev, 1976
 Hemictenius bactrianus Medvedev, 1952
 Hemictenius badkhyzicus Nikolajev, 2000 
 Hemictenius comatus Nikolajev, 1975
 Hemictenius drescheri Reitter, 1906
 Hemictenius elongatus Medvedev, 1962
 Hemictenius gracilipes (Semenov, 1890)
 Hemictenius kabakovi Gusakov, 1998
 Hemictenius klimenkoi Gusakov, 2004
 Hemictenius kryzhanovskii  Nikolajev & Shukronajev, 1977
 Hemictenius latitarsis (Reitter, 1891)
 Hemictenius lebedevi Reitter, 1908
 Hemictenius lopatini Medvedev, 1959
 Hemictenius magnitarsis Reitter, 1897
 Hemictenius medvedevi  Nikolajev, 1976
 Hemictenius merkli Gusakov, 2004
 Hemictenius nigrociliatus Reitter, 1897
 Hemictenius nikolajevi Gusakov, 2004
 Hemictenius ochripennis Reitter, 1902
 Hemictenius opacipes Reitter, 1902
 Hemictenius opacus (Ballion, 1870)
 Hemictenius petrovitzi Gusakov, 2003
 Hemictenius pygmaeus Medvedev, 1962
 Hemictenius simplicitarsis Reitter, 1897
 Hemictenius skomorokhovi Gusakov, 2004
 Hemictenius smirnovi Gusakov, 2004
 Hemictenius stackelbergi Medvedev, 1952
 Hemictenius subpilosus Medvedev, 1959
 Hemictenius tarsalis Medvedev, 1962
 Hemictenius tshistjakovae Gusakov, 1998
 Hemictenius walteri (Reitter, 1889)
 Hemictenius yuferevi Gusakov, 2004
 Hemictenius zhantievi Gusakov, 2004

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1897
European Cup Winter Throwing 2007

European Cup Winter Throwing 2007 ble arrangert 17. og 18. mars på Avangard Stadium i Jalta i Ukraina. Dette var den åttende utgaven av denne konkurransen. Arrangør var European Athletics Association. 

Konkurransen var både for senior og U23 junior, og dette var det første året U23-klassen deltok.

To nasjonale rekorder ble satt i denne konkurransen: bronsevinner i diskos, Ercüment Olgundeniz, forbedret den tyrkiske rekorden til 64,34 meter, og i U23-klassen satte Melik Dzjanojan ny armensk rekord i spydkast med 69,34 meter.

Medaljeoversikt

Senior

U23

Medalje- og poengoversikt

Deltakerland

Referanser

Eksterne lenker
 7th RFEA - European Cup Winter Throwing Yalta 2007 Results
 Yalta2007.org - Results (arkivert)
 European Athletics - 7th European Cup Winter Throwing Yalta UKR 17 - 18 March Throws

European Cup Winter Throwing
Friidrett i 2007
Internasjonale mesterskap i 2007
Internasjonale mesterskap i Ukraina
Sport i Europa i 2007
Krim
Friidrett i Ukraina
European Cup Winter Throwing 2006

European Cup Winter Throwing 2006 ble arrangert 18. og 19. mars på Hadar Yosef Stadium i Tel Aviv i Israel. Dette var den syvende utgaven av denne konkurransen. Arrangør var European Athletics Association.

Andrej Mikhnevitsj fra Hviterussland vant opprinnelig kulestøt, men i 2013 ble alle hans resultater fra august 2005 og senere annulert etter at en dopingprøve fra VM i friidrett 2005 ble testet på nytt, med positivt utslag. Romanias Gheorghe Guşet overtok gullmedaljen etter dette.

Medaljeoversikt

Medalje- og poengoversikt
Key

Referanser

Eksterne lenker
  (arkivert)
 RFEA - European Cup Winter Throwing Tel-Aviv 2006
 European Athletics - European Cup Winter Throwing Tel Aviv ISR  18 - 19 March

European Cup Winter Throwing
Friidrett i 2006
Friidrett i Israel
Internasjonale mesterskap i 2006
Internasjonale mesterskap i Israel
Sport i Europa i 2006
Sport i Israel i 2006
Sport i Tel Aviv‎
Aglaphyra

Aglaphyra er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små til middelsstore (9–15 millimeter), matte, brune til svarte oldenborrer. Oversiden er fløyelsaktig. "Snuten" (clypeus) er trapesformet med avrundede hjørner. Antennene er ti-leddete med en fem-ledder vifte. Pronotum har avrundede sider.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Øst-Afrika (Etiopia, Kenya, Tanzania).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
 Slekten Aglaphyra Brenske, 1896 
 Aglaphyra babaulti Burgeon, 1946
 Aglaphyra francoisi Keith, 2008
 Aglaphyra keithi Lacroix, 2008
 Aglaphyra setosa Brenske, 1896

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Etiopias insekter
Kenyas insekter
Tanzanias insekter
Biller formelt beskrevet i 1896
Diaclaspus

Diaclaspus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (15–22 millimeter), avlange, matte, mørkbrune oldenborrer. Forkroppen er kledt med korte, nedliggende lyse hår. Antennene er ti-leddete med en tre-leddet vifte. Pronotum har rettvinklede bakhjørner, er parallellsidig i den bakerste fjerdedelen, foran dette svakt buet innsmalnende forover. Beina er kraftige, for-leggene har tre nokså lange, men butte tenner, bak-leggene to ganske lange sporer (omtrent så lange som det første fotleddet). Føttene er lange og tynne.

Utbredelse 
Slekten er kjent fra Kenya og Mosambik.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
 Slekten Diaclaspus Brenske, 1896 
 Diaclaspus crinitus Arrow, 1902
 Diaclaspus delagoensis Brenske, 1896

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1896
Periclitopa

Periclitopa er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (13–18 millimeter), avlange, gulbrune oldenborrer. Forkroppen er tett kledt med lange, lyse hår, dekkvingene er parallellsidige og blanke. Antennene er 10-leddete, ytterst med en vifte av tre lange blader.

Utbredelse 
Slekten er kjent fra Sør-Afrika, Mosambik og Zimbabwe.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
 Slekten Periclitopa Brenske, 1896 
 Periclitopa brenskei Brancsik, 1897
 Periclitopa dubiosula Péringuey, 1904
 Periclitopa fischeri Brenske, 1896
 Periclitopa gariepina Péringuey, 1904
 Periclitopa sambesiana Nonfried, 1906
 Periclitopa varicornis Péringuey, 1904

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1896
Anomolyna

Anomolyna er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små til middelsstore (8–13 millimeter), avlange, blanke, gulbrune oldenborrer. Snuten (clypeus) er oval med tverr-rader av stive hår. Antennene er ti-leddete med en fire-leddet vifte. Pronotum er rundet og noe bredere enn dekkvingene, som er parallellsidige. Bare hannene har blitt beskrevet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det vestlige og sørvestlige Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Anomolyna Fairmaire, 1897 
 Anomolyna pallidipennis Lebis, 1961
 Anomolyna picticollis Fairmaire, 1897
 Anomolyna pauliani Lacroix, 1993

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1897
Brenskiella

Brenskiella er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor, blank, gulbrun oldenborre. "Snuten" (clypeus) er avrundet, antennen ti-leddet med en fem-leddet vifte. Pronotum er avrundet.

Utbredelse 
Arten er bare kjent fra noen få eksemplarer fra Israel (Jerusalem, Jaffa).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Tanyproctini (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Brenskiella Berg, 1898 
 Brenskiella flavomicans (Brenske, 1896)

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1896