alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Andreas Nordvi

Andreas Georg Nordvi (født 11. juli 1821 på Mortensnes i Nesseby i Finnmark, død 15. januar 1892 i Kristiania) var en norsk kjøpmann og arkeolog.

Andreas Nordvi var sønn av handelsmannen Christian Andersen Nordvi (1779–1839) på Mortensnes i Finnmark og Anne Sophie Lidemark (død 1854). I 1830 ble han sendt til prost P. W. Deinboll i Løten og bodde fra 1832 i pensjon hos N. B. Krarup i København for å forberede seg til videre studier. I København begynte han å studere zoologi og arkeologi under veiledning av professor Japetus Steenstrup, men måtte avbryte studiene i 1840 for å overta familieforretningen etter farens død. Han fortsatte de vitenskapelige studiene i Finnmark og under et opphold i København 1845–1847.

I Finnmark utførte Nordvi på egen hånd utgravninger av samiske gravplasser og samlet opplysninger om samiske skikker. Nordvi solgte samiske skjeletter og hodeskaller til flere store samlinger i utlandet. Han var medlem av flere vitenskapelige selskaper, blant annet Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim, og mottok i 1855 Det kongelige danske Videnskabers Selskabs sølvmedalje. Nordvi var i 1859 og 1860 også ordfører i Nesseby. I 1870-årene tapte han store verdier og måtte selge Mortensnes i 1877. Han flyttet til Kristiania, hvor han levde i små kår. Blant annet var han kontrollør ved universitetets oldsakssamling. Samlingene hans ble solgt sammen med forretningen, men enkelte gjenstander ble overdratt til universitetets etnografiske museum. Han skrev enkelte artikler om finnmarkske forhold i vitenskapelige tidsskrifter og i Illustreret Tidende, Ny illustreret Tidende og Illustreret Nyhedsblad.

Referanser

Kilder 
 Halvorsen, Jens Braage: «Nordvi, Andreas Georg», i Norsk Forfatter-Lexikon 1814–1884, 4. bind. Kristiania: Den norske forlagsforening, 1896, s. 302
 Nielsen, Yngvar: Universitetets etnografiske samlinger 1857–1907. Christiania: Museet, 1907, s. 60.
 Seip, Anne-Lise: Nasjonen bygges. Bind 8 av Aschehougs Norgeshistorie. Oslo: Aschehoug, 1997, s. 33.
 Stylegar, Frans-Arne: "Kraniekremmeren". Klassekampen nr 146, årgang 47 (29.06.15), s.10-11

Norske kjøpmenn
Norske arkeologer
Ordførere i Nesseby
Personer fra Nesseby kommune
Stubbeblomsterfluer

Blera eoa
 Blera fallax
 Blera nitens

Stubbeblomsterfluer (slekten Blera) er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter 27 kjente arter, én av dem forekommer i Norge. De er knyttet til gammel skog og blir regnet som sjeldne og truede.

Utseende 
Middelsstore (9–13 mm), blankt svarte blomsterfluer. Den arten som forekommer i Norge har den bakerste halvdelen av bakkroppen rustrød. Hodet er kort og bredt, fasettøynene nakne, hos hannen møtes de i pannen. Antennene sitter festet på et hylleaktig framspring i pannen og er middels lange, det tredje leddet rundt. Ansiktet er nakent og gult (kan ha en svart midtstripe), noe forlenget nedover. Thorax er svart med mørke hår, litt lengre enn bred. Bakkroppen er oval, den bakre delen kan være rødlig. Beina er slanke, svarte og gule. Vingene er klare med dårlig avgrensede, mørke flekker nær roten (virker skitne) og et brunt vingemerke.

Levevis 
De artene som finnes i Norden er knyttet til gammel furuskog. Larvene utvikler seg i stubber og gadd av furu, helst i råtten kjerneved. De ser ut til å være favorisert av at stammen er kolonisert av andre vedborende insekter. De voksne fluene besøker ikke blomster så hyppig som mange andre blomsterfluer. De flyr i mai-juli.

Utbredelse 
Slekten forekommer i Holarktis og med én art i Sørøst-Asia. Det er tre arter i Europa, to er funnet i Norden.

Systematisk inndeling / nordiske arter 

 Fluer (Brachycera)  
 Muscomorpha 
 høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
 Aschiza
 familie blomsterfluer (Syrphidae)
 underfamilie Eristalinae
 gruppe Xylotini 
 slekten stubbeblomsterfluer, Blera Billberg, 1820
 Blera eoa (Stackelberg, 1928) – bare ett nordisk funn fra Nord-Sverige
 rødhalet stubbeblomsterflue, Blera fallax (Linnaeus, 1758) – Østlandet, noen funn fra Trøndelag og Nordland
 Blera nitens – østlig art, når vest til Ural

Kilder og litteratur 
 Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
 Nielsen, Tore R. 1999. Check-list and distribution maps of Norwegian hoverflies with description of Platycheirus laskai nov. sp. (Diptera, Syrphidae). NINA Fagrapport 035. Norsk institutt for naturforskning.
 Nielsen, Tore R. Syrphidae checklist - Norway. www.syrphidae.com/checklist.php - Sjekkliste over norske arter.
 Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
 Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.
 Torp, E. 1994. Danmarks svirrefluer (Diptera: Syrphidae). Apollo Books, Stenstrup.

Eksterne lenker 
  
 www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website
 Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Blomsterfluer
Tovinger formelt beskrevet i 1820
Gammelvedblomsterfluer (Lejota)

Lejota ruficornis

Gammelvedblomsterfluer (slekten Lejota) er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter ca. åtte kjente arter, en av dem forekommer i Norge. De er knyttet til skog.

Utseende 
Middelsstore  (8–10 mm), svarte blomsterfluer. De kan kjennes på at antennene sitter på et fremspring i pannen kombinert med at kroppen er helt svart. De kan ligne på de ikke nært beslektede slektene Cheilosia, Chrysosyrphus og Melanogaster, men ansiktet er annerledes. Hodet er ganske stort, fasettøynene er nakne og skilte i pannen hos begge kjønn. Antennene sitter festet på et ganske langt, hylleaktig fremspring i pannen. De er middels lange, det tredje leddet rundt. Ansiktet er noe innbuktet under antennefestet, ellers flatt, kraftig bestøvet. Thorax er litt lengre enn bred, matt svart, sparsomt kledt med korte hår. Bakkroppen er bredt oval, farget som thorax. Beina er slanke og for det meste svarte, den innerste delen av leggene gjerne gul. Vingene er glassklare med lysbrunt vingemerke.

Levevis 
Larvene utvikler seg trolig i morken ved av løvtrær, eller under barken på døde trær. De voksne fluene ser man helst i nærheten av døde trær, som de kan sole seg på eller sverme rundt. Den nordiske arten er trolig knyttet til døde osper. De skal også besøke blomstene av soleier, men er ikke hyppige blomsterbesøkere. Den nordiske arten flyr i mai-juli.

Utbredelse 
Slekten forekommer i den palearktiske sone og i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling / nordiske arter 

 Fluer (Brachycera)  

 Muscomorpha 
 høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
 Aschiza
 familie blomsterfluer (Syrphidae)
 underfamilie Eristalinae
 gruppe Xylotini 
 slekten gammelvedblomsterfluer, Lejota Rondani, 1857
 gammelvedblomsterflue, Lejota ruficornis (Zetterstedt, 1843) – utbredt i Sør-Norge, men ikke mange funn

Kilder og litteratur 
 Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
 Nielsen, Tore R. 1999. Check-list and distribution maps of Norwegian hoverflies with description of Platycheirus laskai nov. sp. (Diptera, Syrphidae). NINA Fagrapport 035. Norsk institutt for naturforskning.
 Nielsen, Tore R. Syrphidae checklist - Norway. www.syrphidae.com/checklist.php - Sjekkliste over norske arter.
 Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
 Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.
 Torp, E. 1994. Danmarks svirrefluer (Diptera: Syrphidae). Apollo Books, Stenstrup.

Eksterne lenker 
  
 www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website
 Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Blomsterfluer
Platynochaetus

Platynochaetus festae
 Platynochaetus macquarti
 Platynochaetus rufus
 Platynochaetus setosus

Platynochaetus er en slekt av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae).  De er knyttet til skog.

Utseende 
Hårete blomsterfluer som kan ligne på slekten Criorhina, men de er lette å kjenne på antennenes form: antennen er ganske lang og antennebørsten (arista) er noe krøllete og utvidet i spissen.

Utbredelse

Systematisk inndeling 
Platynochaetus blir noen ganger regnet som en undergruppe av slekten Merodon.

 Fluer (Brachycera)  
 Muscomorpha 
 høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
 Aschiza
 familie blomsterfluer (Syrphidae)
 underfamilie Eristalinae
 gruppe Eumerini 
 slekten Platynochaetus Wiedemann, 1830
 Platynochaetus festae Bezzi, 1925
 Platynochaetus macquarti Loew, 1862 – finnes i Europa
 Platynochaetus rufus Macquart, 1835 – finnes i Europa
 Platynochaetus setosus (Fabricius, 1794) – finnes i Europa

Kilder og litteratur 
 Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
 Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.

Eksterne lenker 
  
 www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website

Blomsterfluer
Tovinger formelt beskrevet i 1830
Loddenblomsterfluer

Pocota bomboides
 Pocota personata

Loddenblomsterfluer (slekten Pocota) er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter bare to kjente arter, begge ganske sjeldne, en av dem forekommer i Norge. De er knyttet til skog.

Utseende 
Store (13–16 mm) og kraftige, tett hårete, svært humlelignende blomsterfluer. Hodet er påfallende lite, kroppen kort og kraftig. Den europeiske arten er farget som en mørk jordhumle (Bombus terrestris), med den fremre del av thorax gul, bakre del av thorax og fremre del av bakkroppen svart, så ett gult tverrbånd, bakkroppsspissen er kledt med hvite hår. Fasettøynene er nakne. Antennene er ganske små. Beina er mørke og nokså slanke. Vingene har en brun tverrflekk i midten.

Levevis 
Disse fluene finnes i gammel, glissen løvskog, for eksempel parker med bøk. Larvene utvikler seg i råtehull i ulike løvtrær, særlig bøk. De voksne fluene finner man særlig rundt slike råtehull, men de besøker også blomster. De flyr i mai-juli.

Utbredelse 
Slekten består av en art (Pocota personata) i Mellom- og Nord-Europa og en art (Pocota bomboides) i det sørlige Nord-Amerika. De er regnet som sjeldne overalt. I Norge har Pocota personata blitt funnet én gang, i Vestfold i 1998.

Systematisk inndeling / nordiske arter 

 Fluer (Brachycera)  
 Muscomorpha 
 høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
 Aschiza
 familie blomsterfluer (Syrphidae)
 underfamilie Eristalinae
 gruppe Xylotini 
 slekten loddenblomsterfluer, Pocota Lepeletier & Audinet-Serville, 1828
 Pocota bomboides Hunter, 1897
 loddenblomsterflue, Pocota personata (Harris, 1780)

Kilder og litteratur 
 Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
 Nielsen, Tore R. 1999. Check-list and distribution maps of Norwegian hoverflies with description of Platycheirus laskai nov. sp. (Diptera, Syrphidae). NINA Fagrapport 035. Norsk institutt for naturforskning.
 Nielsen, Tore R. Syrphidae checklist - Norway. www.syrphidae.com/checklist.php - Sjekkliste over norske arter.
 Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
 Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.
 Torp, E. 1994. Danmarks svirrefluer (Diptera: Syrphidae). Apollo Books, Stenstrup.

Eksterne lenker 
  
 www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website
 Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
 Foto av Pocota personata
 Bilder av Pocota bomboides

Blomsterfluer
Tovinger formelt beskrevet i 1828
VM i skiflyging 1975

Verdensmesterskapet i skiflyging 1975 ble arrangert i Bad Mitterndorf, Østerrike fra 14. til 16. mars 1975.

Mesterskapet ble avviklet med to omganger hver av de tre dagene, der den beste omgangen hver dag talte i sammendraget.

Bakken
Kulm hadde før VM bakkerekord på 145 meter, satt av Peter Lesser (DDR) 21. mars 1965. Det var verdensrekord da hoppet ble gjort. Karl Schnabl (Østerrike) satte ny bakkerekord under mesterskapet på 151 meter.

Resultater

Kilder
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, s. 362-363, 383-384
FIS: Resultater (ufullstendig)

1975
Internasjonale mesterskap i 1975
Skihopping i Østerrike
Internasjonale mesterskap i Østerrike
1975 i Østerrike
Skihopping i 1975
Psarus

Psarus abdominalis

Psarus er en slekt av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten bare én art, denne forekom tidligere i Norden mne er nå trolig utdødd. Den er knyttet til åpen skog og havnehager.

Utseende 
En liten (5–10 mm), avlang, svart blomsterflue med ganske lange antenner. Bakkroppen er blodrød i midten. Hodet er kort og bredt, fasettøynene nakne. De er skilte i midten hos begge kjønn. Antennene er festet på et ganske langt fremspring i pannen, dette kan overflatisk se ut som et første antenneledd. Selve antennen er omtrent så lang som resten av hodet. Antennebørsten (arista) er hvit. Thorax er lengre enn bred, korthåret, litt matt svart. Bakkroppen er langt oval, det første leddet svart, det andre blodrødt med en svart kile i midten, det tredje blodrødt, det fjerde svart. Beina er slanke og brunlige. Vingene er brunlige med et mørkere brunt vingemerke. Fluen etterligner trolig blodbier (slekten Sphecodes). På grunn av fargene ligner den overflatisk på arten rød fotblomsterflue (Platycheirus granditarsus).

Levevis 
Denne arten er knyttet til åpen skog med rikelig med døde og døende løvtrær. Larven utvikler seg trolig i morken, død ved.

Utbredelse 
Arten var tidligere utbredt over mye av Europa, fra det midtre Frankrike nordover til Sør-Sverige og østover til Russland. Men den synes å ha gått mye tilbake og ha forsvunnet helt fra Nordvest-Europa. Nyere funn finnes fra Rhindalen og det sentrale Frankrike, men det er sannsynlig at den er i akutt fare for å dø ut.

Systematisk inndeling 

 Fluer (Brachycera)  
 Muscomorpha 
 høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
 Aschiza
 familie blomsterfluer (Syrphidae)
 underfamilie Eristalinae
 gruppe Xylotini 
 slekten Psarus Latreille, 1804
 Psarus abdominalis (Fabricius, 1794)

Kilder og litteratur 
 Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
 Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
 Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.

Eksterne lenker 
  
 www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website

Blomsterfluer
Tovinger formelt beskrevet i 1804
Dyr formelt beskrevet av Pierre André Latreille
Adama Diomande

Valentin Adama Diomande (født 14. februar 1990 i Oslo) er en norsk fotballspiller som spiller for .

Diomande vokste opp på Holmlia i Oslo og begynte karrieren i Holmlia Sportsklubb. Etter en periode med juniorfotball i Vålerenga Fotball gikk han til Lyn Fotball der han kombinerte spill på klubbens juniorlag med videregående skole på Norges Toppidrettsgymnas.

Klubbkarriere 
Den 19. oktober 2008 fikk han sin eliteseriedebut for Lyn i en kamp mot Hamarkameratene. Han spilte totalt tre kamper i eliteserien for Lyn i 2008 og 2009. Før 2010-sesongen gikk han til Skeid Fotball, men i august samme år dro han videre til Idrottslaget Hødd. Her var han med på å rykke opp fra 2. divisjon i 2010, og i 2011 scoret han 14 mål i 1. divisjon.

Sommeren 2011 kom Diomande til enighet med Strømsgodset om en treårskontrakt, og han ble klar for spill 1. januar 2012. I 2013 ble han seriemester for klubben. 28. desember 2013 solgte Strømsgodset ham til den hviterussiske klubben FK Dinamo Minsk for rundt tre millioner kroner.

Den 26. mars 2015 signerte Diomande en kontrakt med Stabæk som bandt ham til klubben til sommeren 2017. Diomande gjorde et gjennombrudd i Stabæk etter å slitt i andre klubber. «Dio» scoret hat-trick mot Sandefjord Fotball i 13. mai 2015. Allerede på debuten sin for Stabæk scoret han sitt første mål mot FK Haugesund etter 15 minutter, kampen endte 1–1. 

Den 1. september 2015 ble Diomande solgt fra Stabæk til den engelske klubben Hull City, hvor han skrev under på en treårskontrakt.

Den 2. mai 2018 ble han løst fra kontrakten med Hull. Han skrev under for Los Angeles FC samme dag.

Den 24. august 2022 skrev han under for . Han skrev kontrakt ut 2022-sesongen. Han fikk sin debut i Odd-drakta mot Aalesund FK den 28. august 2022, men scoret ingen mål.

Landslagskarriere 
Diomande fikk sin debut på  den 12. juni 2015 mot .

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Spillerprofil godset.no
 Spillerprofil lynhistorie.com
 Portrettintervju med Diomande pambolero.blogg.no

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Fotballspillere for Lyn Fotball
Fotballspillere for Skeid Fotball
Fotballspillere for IL Hødd
Fotballspillere for Strømsgodset TF
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Fotballspillere for FK Dinamo Minsk
Fotballspillere for Stabæk Fotball
Fotballspillere for Hull City AFC
Fotballspillere for Los Angeles FC
Fotballspillere for Cangzhou Mighty Lions FC
Fotballspillere for Al-Sailiya SC
Fotballspillere for Al-Arabi SC (Qatar)
Fotballspillere for Odds ballklubb
Norske fotballspillere i Belarus
Norske fotballspillere i England
Norske fotballspillere i USA
Norske fotballspillere i Kina
Norske fotballspillere i Qatar
Personer fra Oslo
Fødsler i 1990
Propp og Berta

Propp og Berta (dansk: Prop og Berta) er en dansk stop-motion animasjonsfilm for barn fra 2001. Den ble regissert av Per Fly.

Den er utgitt i Norge med norsk tale.

Handling 
Filmen handler om en mann som heter Propp (norsk stemme: Kim Haugen), som kommer til byen fordi han har arvet et gammelt hus. Det han ikke vet er at det bor en gammel heks i skogen, som hater naboer.

Propp vet ikke veien til huset, og spør derfor alle han møter i byen ved å vise dem et bilde av huset, men alle blir stive av forskrekkelse og går sin vei, inntil Propp spør to barn. De viser vei, men hvisker til hverandre at «det er heksehuset». I det Propp kommer fram, ser han en ku som heter Berta (Wenche Myhre), som har satt seg fast i gjerdet. Propp gjør alt han kan for å få Berta ut, men til ingen nytte. Han står og tenker lenge, og observerer Berta som dasker til en flue med halen. Da får han en glimrende idé: han trekker Berta i halen. Bertas hår reiser seg, og hun blir illsint, men klarer å rive seg løs fra gjerdet. Propp og Berta blir gode venner. De går ut i skogen på en tur, men plutselig høres små stemmer inne fra et tre. De dytter bort steinen, og der inne var Tyttebæsjene.

Tyttebæsjene er små vesener, som har vært innesperret i treet i mange hundre år før Propp og Berta redder dem. Stemmene deres spilles av Trond Kirkvaag, Knut Lystad, Lars Mjøen og Marianne Krogness. De er svært musikalske, og takker ikke nei til en sang. De redder senere Propp og Berta og de andre i byen ved flere anledninger, og er på mange måter en av filmens helter. Tyttebæsjene var blitt sperret inne av en heks, fordi de var for snille. Etter at de er blitt reddet, får Propp ett ønske. Han ønsker seg at Berta kan begynne å snakke. Hun skravler som en foss, og Propp blir sint. Heksa tar Propp til fange, men Tyttebæsjene har lovet å komme til unnsetning hvis de trengte hjelp til noe. De drar Berta i halen, og hun stormer inn. Hun får løs Propp fra fangenskap, og redder ham. Heksa truer med å forsteine alle i byen, men blir selv forsteinet av et pulver.

Eksterne lenker 
 

Danske animasjonsfilmer
Filmer fra 2001
Danske barnefilmer
Filmmusikaler
Eventyrfilmer
Fritz Landertinger

Fritz Landertinger (født 26. februar 1914, død 18. januar 1943) var en østerriksk padler som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Landertinger vant en olympisk sølvmedalje i padling under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han kom på andreplass på K-1 10 000 meter, bak Ernst Krebs fra Tyskland.

OL-medaljer 
 1936  Berlin -  Sølv i padling, K-1 10000 meter  Østerrike

Eksterne lenker 

Østerrikske padlere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Østerrike under Sommer-OL 1936
Padlere under Sommer-OL 1936
Fødsler i 1914
Dødsfall i 1943
Olympiske medaljevinnere i padling
Spheginoides

Spheginoides obscurus

Spheginoides er en slekt av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae).

Utbredelse 
Spheginoides obscurus er bare funnet i Ukraina i Europa. I tillegg forekommer den lenger øst.

Systematisk inndeling 
Slekten Spheginoides blir noen ganger regnet som en undergruppe av Chalcosyrphus.

 Fluer (Brachycera)  
 Muscomorpha 
 høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
 Aschiza
 familie blomsterfluer (Syrphidae)
 underfamilie Eristalinae
 gruppe Xylotini 
 slekten Spheginoides Szilády, 1939
 Spheginoides obscurus Szilády, 1939

Kilder og litteratur 
 Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
 Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
 Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.

Eksterne lenker 
  
 www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website

Blomsterfluer
Legasjon

Legasjon er betegnelse på en type offisielle representasjon fra et land i en fremmed stat. En utenriksstasjon med betegnelsen legasjon har lavere rang enn en ambassade. Legasjoner ledes av en minister, en sendemann med lavere rang enn ambassadør. Betegnelsen legasjon tilsvarer gesandtskap.

Stormaktene etablerte ambassader hos hverandre, men sendte legasjoner til mindre land. Mindre land etablerte også legasjoner utenlands. Da man etter andre verdenskrig vektla suverene staters likeverd, falt statusskillet mellom utenriksstasjonene bort og legasjonene ble i etterkrigstiden omgjort til fullverdige ambassader.

Norge
Norge hadde, som et lite land, etter 1905 utenriksstasjoner i form av legasjoner. Gradvis ble disse oppgradert til ambassader. I 1947 hadde Norge 23 legasjoner og fire ambassader i utlandet. I 1958 var det ni legasjoner og 23 ambassader. I 1967 gikk betegnelsen legasjon helt ut av bruk i norsk utenrikstjeneste.

Se også 

 Nordiske utenriksstasjoner

Referanser

Diplomati