alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bred vannkalv

Bred vannkalv  (Dytiscus latissimus) også omtalt som kjempevannkalv, er en bille og tilhører familiegruppen vannkalver. Den kan bli opptil 4,5 centimeter og er den største av de norske vannkalvene. I Norge finnes den i litt større innsjøer på Sør- og Østlandet.

Utseende 
Bred vannkalv  har en oval fasong slik som hos alle vannkalver. Hode, bryst og bakkropp danner én kurve, noe som reduserer vannmotstanden når de svømmer. Hodet er bredt og noe skovlformet (med en mer eller mindre skarp fremkant). Brystet (pronotum) er bredere enn langt. Kroppen er nokså flattrykt, mye bredere enn høy, dekkvingene er utvidet på siden og fortsetter utenfor den gule sidekanten. Fasettøynene er relativt små og ikke utstående. Antennene er trådformede.

Den er mellom 38 og 44 millimeter lang som voksen og er vår største art, den er regnet som verdens nest største vannkalv etter den svært sjeldne Megadytes ducalis. Larven er i sine siste larvestadier en del større.

Fargen er svart med gule sidekanter langs kroppen. Brystskjoldet (pronotum) er kantet med gult hele veien rundt.

Hunnen har alminnelige framføtter, mens hannen har brede framføtter.  De er utvidet med noen sugeskåler den bruker under paring, for å holde seg fast på hunnens rygg. Bakbeina er typiske for vannkalver. Leggene (tibiae) og fotleddene (tarsene) er avflatet og utstyrt med tette frynser av lange hår som virker som årer.

Levevis 
De voksne billene, og særlig larvene, er grådige rovdyr.  Larvestadiene er i ferskvann. De voksne vannkalvene flyr godt og kan derfor påtreffes et stykke fra vannet. Vannkalvene svømmer raskt med symmetriske bevegelser, det vil si at begge beina i et par går framover og bakover samtidig.

Bred vannkalv  finnes i stillestående ferskvann, i vegetasjonsrike (næringsrike) større innsjøer. De har ikke gjeller og er avhengige av å hente oksygen fra luften. Man kan se både voksne og larver hengende fra vannoverflaten, der bare bakkroppsspissen bryter overflatehinna. De voksne billene lagrer luft under dekkvingene.

Bred vannkalv tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie,  en hvileperiode, der vannkalvens indre og ytre organer endres.  Bred vannkalv lever i ferskvann både som larver og som voksne. Det eneste stadiet som er på land er puppestadiet. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land, graver ut et kammer i løs jorden eller lignende, hvor puppestadiet tilbringes.

Truet art 
Bred vannkalv er regnet som er sterkt truet art i Europa og er derfor fredet også i Norge. Det er imidlertid uklart om arten er like sterkt truet i Norden som lenger sør i Europa. Den synes å ha gode bestander i myrtjern i indre områder av Østlandet. Den står på både den norske og den europeiske rødlisten.

Referanser

Kilder 
 Foster, G. 1996. Dytiscus latissimus. IUCN 2007. 2007 IUCN Red List of Threatened Species. www.iucnredlist.org.

Eksterne lenker 
 

Vannkalver
Biller på norsk rødliste
Fredede arter i Norge
De frie kunstene

De frie kunstene eller de syv frie kunstene, på latin septem artes liberales eller bare artes liberales, er et begrep som stammer fra oldtidens fundament for de teologiske studiene. De syv frie kunster var de akademiske fagene som fantes i antikken og i middelalderen frem til renessansen. I enkelte land tales det fortsatt om «de frie kunstene», på engelsk for eksempel som liberal arts, i motsetning til de yrkesinnrettede fagene.

De syv frie kunster
De syv frie kunstene er grammatikk, retorikk, dialektikk, musikk, aritmetikk, geometri og astronomi.

De ble delt i to hovedgrupper: grammatikk, retorikk og dialektikk inngikk i skolens første avdeling, trivium («den trefoldige vei»). Denne avdelingen ble verdsatt spesielt høyt da den var forutsetningen for de videre studiene. Disse var alle sentrert rundt språk og talekunst. Høyest av alt var grammatikken verdsatt.

Den øvre avdelingen, quadrivium («den firfoldige vei»), bestod av de øvrige fagene astronomi, geometri, aritmetikk og musikk. Quadrivium henledes av logikken og omfatter kunnskap som eksisterer uten synsinntrykk. Inndelingen er kjent siden pytagoréerne, men beskrives mest utførlig først av Seneca.

Den tidligere opptakseksamenen ved universiteter i Danmark og Norge, examen artium, betyr «eksamen i (de frie) kunstene». Den akademiske tittelen magister artium betyr «lærer i (de frie) kunstene», og uttrykket brukes også i den nyere tittelen doctor artium. «Artium» er genitiv av «artes».

Symbolsk fremstilling
Den romerske forfatter Martianus Capella skrev på 300-tallet den omfattende encyklopedien De nuptiis Philologiae et Mercurii, som skulle bli selve læreboken om de syv fri kunster i flere århundrer. I denne tradisjon ble de syn kunster personifiserti form av kvinnelige allegorier, og ofte fremstilt med de følgendeatributter:
 Grammatikk – Bjerkeris
 Retorikk – Tavle og griffel; eller også laurbærkrans
 Dialektikk – Slange eller hundehode
 Aritmetikk – Regnebrett eller knuterep
 Geometri – Sirkel, støvtavle eller trekantlinjal
 Musikk – Musikkinstrument
 Astronomi – Astrolabium

Referanser

Litteratur 
 Blanshard, Brand (1973): The Uses of a Liberal Education: And Other Talks to Students. Open Court. ISBN 0-8126-9429-5
 Joseph, Sister Miriam (2002): The Trivium: The Liberal Arts of Logic, Grammar, and Rhetoric. Paul Dry Books Inc.
 Parker, H. (1890): «The Seven Liberal Arts» i: The English Historical Review, Vol. V.
 Kitao, T. Kaori; Kenan, Jr., William R. (27. mars 1999): The Usefulness Of Uselessness (PDF). Keynote Address, The 1999 Institute for the Academic Advancement of Youth's Odyssey at Swarthmore College.
 Tubbs, N. (2011): «Know Thyself: Macrocosm and Microcosm» (sammendrag) i: Studies in Philosophy and Education, Volume 30, no.1.

Utdanning
Humaniora
Judith Butler

Judith Pamela Butler (født 24. februar 1956 i Cleveland i Ohio) er en amerikansk filosof, litteraturteoretiker og kjønnsforsker. Hen er professor i retorikk og sammenlignende litteraturvitenskap ved University of California, Berkeley og med en bistilling ved European Graduate School. Hens arbeid har vært innflytelsesrikt i politisk filosofi, etikk, feminisme og skeiv teori.

Butler er særlig kjent for bøkene Gender Trouble: Feminism and the Subversion of Identity (1990) og Bodies That Matter: On the Discursive Limits of Sex (1993), som utfordret det som til da hadde vært konvensjonell tenkning om kjønn, introduserte begrepet «performativitet» og la grunnlaget for skeiv teori. Denne teorien fikk stor innflytelse i feminisme og kjønnsforskning fra 1990-årene og etablerte Butler som en av de mest kjente og siterte forskerne innen kjønn.

Butler har også lenge støttet LHBT+-bevegelsen, og engasjert seg i flere politiske saker. Hen har kritisert islamofobi og Israels behandling av palestinerne, med utgangspunkt i sitt eget jødiske ståsted og en langvarig interesse for jødisk etikk. Butler har i denne forbindelse opplevd kritikk for å anerkjenne de islamistiske terrororganisasjonene Hamas og Hizbollah som en del av den globale venstreorienterte bevegelse, men uten å utfordre deres syn på kvinner, skeive og jøder.

Hen fikk Adornoprisen i 2012.

Notiser

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Judith Butler / European Graduate School 
 

Sosiologer fra USA
Filosofer fra USA
Litteraturvitere fra USA
Kjønnsforskere fra USA
Personer fra Cleveland
Jeff Hearn

Jeff(ery) Richard Hearn (født 5. august 1947) er en britisk sosiolog og mannsforsker som forsker innen kritisk mannsforskning (Critical studies on men).

Etter å ha studert ved universitetene i Oxford (1965–1973) og Leeds (1973–1974), hvor han spesialiserte seg i organisasjonssosiologi, tok Jeff Hearn PhD-graden ved universitetet i Bradford i 1986 med en avhandling om samfunnsteori og -planlegning og patriarkatsteorier. Hans første bok ble utgitt i 1983, og var en materialistisk analyse av menns relasjoner til barn. I 1987 kom Sex at Work, om makt og seksualitet i organisasjoner, og samme år The Gender of Oppression, en nymarxistisk, profeministisk patriarkatskritikk.

Hans forskning konsentrerer seg om maktkritisk kjønnsforskning med fokus på menns vold mot kvinner og barn, organisasjonssosiologi med fokus på kjønn, seksualitet og vold i organisasjoner, virkning av globalisering på menn, organisasjoner, ledelse og sosiale velferdssystemer, sosialteori og kultursosiologi.

Hearn har undervist ved bl.a. University of Bradford, University of Manchester, Sunderland, Åbo Akademi og Universitetet i Oslo. Han har tidligere vært professor ved Svenska handelshögskolan i Helsingfors.

Hearn er medredaktør for bl.a. tidsskriftene Gender, Work and Organization og Men and Masculinities.

Prinsipper for kritisk mannsforskning 

Jeff Hearn ble aktiv i den profeministiske mannsbevegelsen i studiedagene. Sammen med David Morgan, Colin Creighton, Chris Middleton, Ray Thomas og Clive Pearson utarbeidet han noen grunnleggende prinsipper for mannsforskningen, utgitt som Changing men's sexist practice in sociology i 1983. Prinsippene ble videreutviklet og utgitt i tidsskriftet Achilles' Heel i 1987, og utvidet med et ekstra prinsipp av Hearn og Morgan i boken Men, Masculinities and Social Theory. Prinsippene går ut på at kritisk mannsforskning skal være profeministisk og respektere kvinneforskningens autonomi, være kritisk til menns praksiser, være tverrfaglig og være selvkritisk i forhold til egen forskning.

Litteratur 
 Jeff Hearn: Men in the Public Eye. The Construction and Deconstruction of Public Men and Public Patriarchies, London/New York 1992, ISBN 041507620X
 Jeff Hearn: The Violences of Men. How Men Talk About and How Agencies Respond to Men's Violence to Women, London 1998, ISBN 0803979401
 Jeff Hearn, Jennie Popay, Jeanette Edwards (ed.): Men, Gender Divisions and Welfare, London/New York 1998, ISBN 0415119715
 Jeff Hearn, W.Parkin: Gender, Sexuality and Violence in Organizations: the Unspoken Forces of Organization Violations, London 2001, ISBN 0761959122
 Jeff Hearn,  T. Heiskanen (ed.): Information Society and the Workplace: Spaces, Boundaries and Agency, London 2004, ISBN 0415272238

Britiske sosiologer
Kjønnsforskere
Vitenskapelig ansatte ved Örebro universitet
Fødsler i 1947
Narekollen

Narekollen i Sauherad (åpnet 28. januar 1934, stengt 21. mars 1948) var sin tids største anlegg for skihopp i Norge, drevet av IL Kjapp. Det hadde K-punkt på 90 meter. Bakkerekorden var 64 meter ved Hans Kleppen under åpningen (kun prøvehopping). Den ble flyttet til 95 meter i det første ordinære rennet ved Arnholdt Kongsgård (12. mars 1936), som også hoppet 96,5 meter med fall. Hilmar Myhra hoppet 100 meter med fall i 1938. Det siste rennet ble vunnet av Birger Ruud.

Referanser

Eksterne lenker
 IL Kjapp: Narekollen
 IL Kjapp: Narekollens historie (Powerpoint-presentasjon)
 IL Kjapp: Rydding i Narekollen (Powerpoint-presentasjon, 2009)

Hoppbakker i Norge
Idrettsanlegg i Vestfold og Telemark
Byggverk i Midt-Telemark kommune
Sport i Midt-Telemark
Egon (navn)

Egon er et opprinnelig tysk mannsnavn, dannet som en kortform av gammelhøytyske navn som begynte på Egin-, «egg (på sverd)».

Utbredelse
Egon er kjent brukt i Sverige fra 1839 og i Norge fra ca. 1915.

|}

Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
 Egon Schiele (1890–1918), østerriksk maler
 Egon Eiermann (1904–1970), tysk arkitekt
 Egon Mathiesen (1907–1976), dansk maler
 Egon Krenz (f. 1937), tysk kommunistisk politiker fra DDR
 Egon Holstad (f. 1971), norsk musikkjournalist

Annen bruk av navnet
 Egon Zehnder International, internasjonalt rekrutteringsfirma
 Egon (restaurantkjede), norsk restaurantkjede
 Egon Olsen, rollefigur i filmene om Olsenbanden
 Egon Spengler, rollefigur i filmen Ghostbusters

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mannsnavn
A. Chr. Holthe

Abraham Christiansen Holthe, kjent som A. Chr. Holthe, (født 11. november 1884 i Randesund, død 28. oktober 1974 i Horten) var lokalpolitiker for Arbeiderpartiet og offentlig tjenestemann i skatteetaten.

Han var ordfører i Enebakk kommune i Akershus fra 1929 til 1931. Tidligere hadde han vært varaordfører i Drøbak 1917-1919, medlem av Enebakk herredsstyre fra 1923 og varaordfører i Enebakk 1926-28. Han var varamann til Stortinget fra valgkretsen Moss og Drøbak i perioden 1919–1921.

Han var utdannet underoffiser i Festningsartilleriet 1907, og tjenestegjorde her 1914-18. Han arbeidet ved Kristiansands elektrisitetsverk 1908 og i Svelgfoss kraftverk 1909-13. Fra 1918 arbeidet han ved Flateby cellulosefabrikk og 1919-1920 var han redaktør av Follo Arbeiderblad. Fra 1932 var han herredskasserer i Rælingen. I 1935 ble han skatteinspektør i Akershus, og i 1946 skatteinspektør i Oslo.

Referanser 

Ordførere i Enebakk
Ap-ordførere i Akershus
Personer fra Enebakk kommune
Fødsler i 1884
Dødsfall i 1974
Granly skole (Tønsberg)

Granly skole er en kristen friskole som eies og drives av Det evangelisk-lutherske kirkesamfunn. Skolen er fra slutten av 1800-tallet og befinner seg på tettstedet Eik i Tønsberg kommune. I skoleåret 2015 - 2016 hadde skolen ca. 230 elever fra 1. til 10. klasse og ca. 50 ansatte. På 8. til 10. trinn er det to parallellklasser (a og b). I stedet for RLE har de kristendom.

Eksterne lenker
 Granly skoles hjemmesider
 Om historien til Den Jarlsbergske Frimenighet og Granly skole i Vestfoldskolen gjennom 250 år side 62-69

Skoler i Tønsberg
Barne- og ungdomsskoler i Vestfold og Telemark
Kristne skoler i Norge
Lutherske utdanningsinstitusjoner
Granly skole (Horten)

Granly skole er en barneskole i Horten kommune i Vestfold. Skolen har i 2010 432 elever fra 1. til 7. klasse og mer enn 60 ansatte. Skolen ligger ved fylkesvei 715 Borreveien i søndre del av Horten kommune, med villabebyggelse, landbruk, skogen, Oslofjorden og Borrevannet som naboer. Skolens elever bor i søndre del av Horten, på Langgrunn og på Kirkebakken.

Skolen åpnet 24. august 1897, og overtok da elevene fra Kirkebakken skole og Holtan/Baggerød skole. Granly skole ble til å begynne med kalt Tveiten skole. I 1950 ble skolen modernisert. Den fikk nybygg i 1954 og ny fløy i 1997.

Skolebygget fra 1952 og 1997 ble revet høsten 2015 og det ble bygget en helt ny skole på samme sted. Den nye skolen sto ferdig høsten 2017. I byggeperioden gikk elevene på Karljohansvern skole.

Referanser

Eksterne lenker
Hjemmeside
 Foreldrenes arbeidsutvalg

Skoler i Horten
Barneskoler i Vestfold og Telemark
Mirramaze

Mirramaze er et Oslobasert band med medlemmer fra Norge, Litauen og Storbritannia. Musikken deres har blitt karakterisert som hardrock, alternativ rock og cellorock.

Bandet hadde sitt opphav i 2002 som et samarbeid mellom Peter Stephens (vokalist, låtskriver og gitarist) og Kiki Maze (cellist). De spilte inn sin første EP, (untitled), i 2003 i Overhead Studio i Oslo, med Hugo Alvarstein fra Raga Rockers bak spakene. Senere ble det mye utskiftninger og omveltninger innad i bandet, før de gjenoppsto med ny line-up i 2006. Siden den gang har det vært opptil flere utskiftninger av musikere, og de har gått fra fem til fire medlemmer. På trommer fant man Arūnas Mazeika, en erfaren trommeslager fra Litauen, og på bass og andrevokal fikk de med seg Sindri Mehl, kjent i Norge fra band som Hoodlums, Farout Fishing og Dog Almighty.

I 2007 vant de den norske finalen i Emergenza-festivalen. I den nordiske finalen i Stockholm vant de deretter en plass i den internasjonale finalen i Tyskland og ble dermed det første norske bandet noensinne som har representert Norden i finalen. De spilte inn sitt første (selvtitulerte) album i 2008 i Sounderground Studio i Oslo med produsent Arne Aasland. Album nummer 2, Brainwashed, ble spilt inn i Sono Records i Praha høsten 2009, og utgitt i 2010. Bandet har siden turnert flittig i Europa, særlig i Baltikum og i Tyskland. Det tredje albumet, Prozac Nation ble sluppet på John Dee i mai 2013. Dette er også spilt inn i Sono Records, mikset av Jeffro Lackscheide i Chicago og mastret av Chris Sansom ved Propeller Mastering i Oslo. Dette var den første platen som har blitt spilt inn med bandets nåværende bandmedlemmer. Etter en omfattende slippturné gikk bandet i dvale grunnet personlige forhold, før de på nytt gikk inn i studio i februar 2015 og spilte inn Rotten Soul. De var nå tilbake i Sounderground Studio, med Arne Aasland tilbake bak spakene. Albumet ble nok en gang mastret av Chris Sansom ved Propeller Mastering. Platen ble sluppet i november samme år.

Medlemmer 
Peter Stephens (vokal og gitar) - 2002-
Kiki (cello og elektrisk cello) - 2002-
Sindri Mehl (bass) - 2012-
Arūnas Mažeika (trommer) - 2011-

Tidligere medlemmer 
 Luis Landa-Schreitt (perkusjon, trommer) - 2002
 Alexander Oxholm (trommer) - 2003–2007
 Martin Hystad (trommer) - 2007–2011
 Vegard Klykken (bass) - 2002–2003
 Jim Shearer (bass) - 2003
 Jostein Høgetveit (bass) - 2004–2005
 Jonas Drag (bass) - 2005–2007
 Nicklas Stenman (bass) - 2007–2011
 Sverre Brungot (gitar) - 2005–2011
 Kiran Surana (gitar) - 2011
 Alex Kovziridze (gitar) - 2012

Diskografi 
Mirramaze (2009)
Brainwashed (2010)
Prozac Nation (2013)
Rotten Soul (2015)

Eksterne lenker 
 
 

Norske musikkgrupper
Band etablert i 2002
2002 i Norge
Dan Halutz

(hebraisk: דן חלוץ) (født 7. august 1948 i Tel Aviv, Israel) er generalløytnant og tidligere kommandør i det israelske luftforsvaret. Halutz ble utnevnt som overhode (hebraisk:רמטכ"ל) for Israels forsvar 1. juni 2005. 17. januar 2007 leverte han sin avskjedigelse. Han har utdannelse innen økonomi. Han ble født inn i mizrahisk jødisk familie, med genetisk arv fra Iran og Irak.

Referanser 

Israelske offiserer
Fødsler i 1948
Husker du? (TV-serie)

Husker du? var et musikalsk TV-program for eldre som gikk på NRK Fjernsynet fra 1971 til 1985. Det ble i alt laget 130 programmer, alle med Odd Grythe som programleder.

Programmet hadde eldre som sin hovedmålgruppe, og disse ble underholdt med sanger og annen underholdning fra «gamle dager». Ivar Ruste hadde ideen til programmet. Det skulle i utgangspunktet bare lages 3 programmer i 1971, men etter suksessen med «piloten» med de tre programmene i 1971, ble det vedtatt at det i 1972 skulle sendes et program ca. en gang i måneden. Men programmet ble så populært at Odd Grythe og Ivar Ruste fortsatte utover 70- og 80-tallet. Ivar Ruste var Odd Grythes faste makker i alle programmene helt til han ble syk. Da overtok Børt Erik Thoresen som Grythes makker. Børt Erik Thoresen var allerede programleder for en programserie med tittelen Gåmåldans med nogo attåt. Dette programmet ble slått sammen med Husker du? etter av Ivar Ruste ble syk. Da Ruste døde i februar 1985, bestemte Odd Grythe seg for å sette strek etter 130 programmer, selv om NRK ville ha flere.

Odd Grythe inviterte alltid flere artister og intervjuobjekter til hvert program. Programinnholdet var derfor variert, og spente fra viser til gammeldans, fortellinger og dikt. Selv om musikken ofte var av eldre dato, omfattet repertoaret også viser og sanger fra nyere tid. Både norsk og utenlandsk musikk ble fremført.

I mange år gikk også programmet på beste sendetid på NRK, både på 17. mai, og julaften.
 
Programleder var Odd Grythe. Blant de faste bidragsyterne kan nevnes Børt-Erik Thoresen, Ivar Ruste og Åse Wentzel. Kapellmester var Arnt Haugen. Grythe, Ruste og Haugen utgav også flere Husker du?-plater på plateselskapet EMI.Stort sett alle program ble tatt opp på Engebret Café i Oslo. Den 17. mai 1980 ble program nummer 100 sendt. Generelt inneholdt programmene en blanding av sangartister, med melodier fra en svunnen tid, så vel som andre intervjuobjekter invitert av programleder og NRK. Siste program ble sendt 30. juni 1985.

Referanser

Eksterne lenker
Programmene på NRK Nett-TV

TV-produksjoner på NRK
Norske musikkprogrammer på TV
Norske underholdningsprogrammer på TV
Norske TV-serier fra 1970-årene
Norske TV-serier fra 1980-årene
Novo Nordisk

Novo Nordisk, tidligere Nordisk Insulinlaboratoriumer, er et internasjonalt legemiddelfirma som utvikler, fremstiller og markedsfører farmasøytiske produkter og relaterte tjenester. Selskapet er spesielt kjent for sin virksomhet innen diabetesbehandling. Selskapet tilbyr diabetesprodukter – inkludert systemer for dosering av insulin. Novo Nordisk har også preparater innen bløder- og veksthormonbehandling samt hormonpreparater til behandling av klimakterielle plager.

Selskapet har sitt hovedkontor i Danmark, og har mer enn  medarbeidere i 80 land (per 2013). Norge er en del av forretningsområdet Europe North & Central, som også inkluderer Danmark, Sverige, Finland, Nederland, Sveits og Østerrike. I Norge har selskapet 49 ansatte med forretningskontor i Bærum.

Selskapets B-aksjer er notert på børsen i København, London Stock Exchange og selskapets ADR (American Depositary Receipts) er notert på New York Stock Exchange med tickeren NVO.

Historie 
Kort tid etter oppdagelsen av insulin i Toronto i 1921, reiste August S. Krogh, som hadde en kone med diabetes, hjem til Danmark. Fra Toronto hadde han med seg rettigheter til å produsere insulin for de nordiske landene. Han kontaktet Hans Christian Hagedorn, som gikk i gang med å rense en oksebukspyttkjertel for å utvinne insulin. Få måneder etter oppdagelsen av insulin kunne man starte insulinbehandling mot diabetes i Skandinavia. Senere, grunnla Hagedorn Nordisk Insulinlaboratorium (senere Novo Nordisk), i tillegg til Steno Diabetes Senter, som ble et av de fremste diabetessykehusene i Europa. Krogh og Hagedorn sørget for hurtig levering av insulin til Norge. Haukeland Sykehus behandlet for første gang pasienter med syreforgiftning i juni 1923, med gode resultater.

Hans Christian Hagedorn lanserte det første langtidsvirkende insulinet i 1936. Det var rundt denne tiden det ble klart at det finnes to store grupper diabetes – diabetes type 1 og diabetes type 2.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Danske industriselskaper
Norske industriselskaper
Farmasøytiske selskaper
Selskaper etablert i 1923
1923 i Danmark
Diabetes
Rocca di Papa

Rocca di Papa er en by i provinsen Roma i regionen Lazio i Italia. Byen har 14749 innbyggere (2007) og er en av se seksten byene i området Castelli Romani.

Blant byens severdigheter er kirkene Santa Maria Assunta og Santuario della Madonna del Tufo.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Lazio
Kommuner i storbyområdet Roma hovedstad