alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Cindy Klassen

Cynthia «Cindy» Klassen (født 12. august 1979) er en canadisk skøyteløper av  norsk avstamning. 

Etter å ha spilt ishockey i flere år, begynte hun å trene hurtigløp høsten 1997. Hun tok sin første internasjonale mesterskapsmedalje i 2001, da hun fikk bronse på 1500 meter i VM enkeltdistanser. 

I november 2005 satte hun, med én ukes mellomrom, verdensrekord på 1500 og 3000 meter.

Under OL 2006 i Torino tok hun fem medaljer, flere enn noen andre deltakere. 

Oslo Skøiteklub besluttet i 2006 at Oscarstatuetten for sesongen 2005-06 skulle tildeles Cindy Klassen for hennes seier i allround-VM i Calgary, der hun var overlegent best på samtlige fire distanser og forbedret verdensrekordene både på 3000 meter og sammenlagt.

Personlige rekorder

Meritter

Verdensrekorder 
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Cindy Klassen.

Sammenlagt i Verdenscupen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 
Bilder
  Cindy Klassen på SpeedSkatingPhotos.info/DESGphoto.com

Canadiske skøyteløpere
Canadiske ishockeyspillere
Olympiske mestere for Canada
Olympiske mestere i hurtigløp på skøyter
Verdensmestere i hurtigløp på skøyter – Allround
Verdensmestere i hurtigløp på skøyter – Enkeltdistanse
Olympiske sølvmedaljevinnere for Canada
Olympiske sølvmedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Olympiske bronsemedaljevinnere for Canada
Olympiske bronsemedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Medaljevinnere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Canada under Vinter-OL 2002
Skøyteløpere under Vinter-OL 2002
Medaljevinnere under Vinter-OL 2006
Deltakere for Canada under Vinter-OL 2006
Skøyteløpere under Vinter-OL 2006
Deltakere for Canada under Vinter-OL 2010
Skøyteløpere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Canada i enkeltdistanse-VM på skøyter
Tidligere verdensrekordholdere i hurtigløp på skøyter
Canadiere av norsk opphav
Personer fra Winnipeg
Artikler i skøytesportprosjektet
Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening

Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFFO) er en fagforening og interesseorganisasjon for forfattere og oversettere av faglitteratur. Foreningen ble stiftet som Faglitterær forfatterforening i april 1978, og tok i 1990, under nytt navn, opp i seg den separate organisasjonen Norsk faglitterær oversetterforening. 

Foreningens formål er å sikre medlemmenes faglige og økonomiske interesser gjennom forhandlinger med offentlige og private institusjoner om vilkår for utgivelse og bruk av faglitteratur, om vederlagsordninger m.v. NFFO arbeider også for å fremme god faglitteratur og å styrke norsk skriftspråk, noe som blir stadig viktigere i et samfunn bygd på høye krav til kunnskap. NFFO er utgiver av tidsskriftet Prosa, og arrangerer jevnlig kurs og seminarer rundt sakprosarelaterte tema.

NFFO er forhandlingspartner overfor Den norske Forleggerforening og andre utgivere av faglitteratur. Foruten å forhandle om avtaler for utgivelse i bokform, har foreningen de siste årene viet mye oppmerksomhet til forhandlinger om vilkår for elektroniske utgivelser.

Medlemskap 
Foreningen har (pr. 31.12.18) 5297 medlemmer, hvorav 4740 forfattere, 307 oversettere og 250 dobbeltmedlemmer (registrert som både forfattere og oversettere). Foreningen tar opp medlemmer etter søknad, og søkerne må dokumentere rettigheter til minst 100 sider med sakprosa.

Organisasjon 
NFFO ledes av et styre valgt av foreningens øverste organ – årsmøtet. Styret har åtte medlemmer og tre varamedlemmer, og ledes av leder og nestleder. Styrets arbeidsutvalg forbereder saker for styret og følger opp styrets vedtak sammen med administrasjonen. AU består av leder, nestleder og generalsekretær. 

Foreningens leder per 2022 er Aage Borchgrevink, og generalsekretær er Arne Vestbø. Tidligere leder  Geir Hønneland.

Stipendmidler 
Foreningen forvalter gjennom Det faglitterære fond store stipendmidler fra kollektivt kopivederlag og bibliotekvederlag til rettighetshavere. Stipendene tildeles både til medlemmer og ikke-medlemmer, så lenge de innfrir kravet til medlemskap. Styreleder i Det faglitterære fond i 2019–2020 er Gunhild J. Ecklund.

Referanser

Eksterne lenker 
 Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening

Norske fagforbund
Norske forfatterforeninger
Oversettelse
Organisasjoner etablert i 1978
Norsk Fysioterapeutforbund

Norsk Fysioterapeutforbund (NFF) er fysioterapeuters fagorganisasjon i Norge. Forbundet hadde per 2013 9 855 medlemmer.

Av medlemmene var 2462 offentlig ansatte, 2034 privat ansatte (ikl. sykehus), 2627 selvstendige næringsdrivende og 1080 studenter. 

Forbundet ble etablert i 1895 som Sygegymnasternes Forening og endret til Norske Fysioterapeuters forbund i 1958, mens dagens navn ble tatt i 2002. Norsk Mensendieckforbund ble innlemmet i forbundet i 1980.

NFF eier og utgir tidsskriftet Fysioterapeuten.

Forbundsledere

 Fred Hatlebrekke 2013 -
 Eilin Ekeland 2005 - 2013

Referanser

Eksterne lenker 
 Norsk Fysioterapeutforbund

Norske fagforbund
Etableringer i 1895
Unio
Prosa (tidsskrift)

Prosa er et litterært tidsskrift for sakprosa. Tidsskriftet redigeres uavhengig og etter redaktørplakaten, og utgis av Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFFO), første nummer utkom i 1995..

Bakgrunn 
Ifølge utgiver NFFO er Prosa Norges største litteraturtidsskrift (per 2018). Artiklene legges ut på nettstedet prosa.no, og trykkes dessuten i papirutgave med seks utgaver i året med et opplag på 6200 eksemplarer som distribueres blant annet til alle 5500 medlemmer av Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening. Tidsskriftet har artikler om blant annet skriftkultur og kulturpolitikk, og inneholder intervjuer, bokessay, bokanmeldelser, artikler og faste spalter. 

Det første nummeret av Prosa ble utgitt i 1995.

Redaktører  
 2019-      Merete Røsvik
2014-2018 Sindre Hovdenakk
 2011-2014 Per Olav Solberg 
 2006-2010 Karianne Bjellås Gilje 
 2000-2005 Halvor Fosli 
 1995-1999 Mari Toft

Referanser

Eksterne lenker
 Prosas nettsider

Norske fagblader
Publikasjoner etablert i 1995
Kareem Abdul-Jabbar

Kareem Abdul-Jabbar (født 16. april 1947 som Ferdinand Lewis Alcindor Jr) er en tidligere amerikansk basketballspiller. Siden han er 218 cm høy, var han en naturlig center.  Abdul-Jabbar byttet navn etter at han konverterte til islam på slutten av 60-tallet. Han har også skrevet to romaner om Sherlock Holmes.

NBA-karriere 
Abdul-Jabbar spilte 20 sesonger i den amerikanske basketballigaen NBA for Milwaukee Bucks og Los Angeles Lakers. Han er NBAs mestscorende spiller gjennom tidene med 38 387 poeng og ble kåret til ligaens mest verdifulle spiller seks ganger. Abdul-Jabbar ble NBA-mester seks ganger; en gang med Milwaukee, de andre med Los Angeles.

Tidligere lag

Utmerkelser

Statistikker fra Abdul-Jabbars NBA-karriere 
Tabellen viser Kareem Abdul-Jabbar sine statistikker i hans NBA-karriere. Noen av statistikkene ble ikke ført i enkelte deler av karrieren og er derfor ikke med.

Tegnforklaring

Statistikker

Karriere ut over basketball 
Abdul-Jabbar hadde en sentral rolle i Bruce Lee-filmen Game of Death fra 1978. I tillegg spilte han andre flykaptein i filmen Hjelp, vi flyr!. Han medvirket også i én episode i siste sesong av Under samme tak.

Som skribent har Abdul-Jabbar bidratt til det amerikanske sosialistiske tidsskriftet Jacobin.

Referanser

Kilder 
 Abdul-Jabbars biografi hos basketball-reference.com
 Abdul-Jabbars biografi hos NBA.com
 Abdul-Jabbars statistikker hos NBA.com

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Basketballspillere fra USA
Personer fra New York City
Medlemmer av Naismith Memorial Basketball Hall of Fame
Basketballspillere for Los Angeles Lakers
Niterói

Niterói er en by og kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil. Byen ligger på nordsiden av Guanabarabukten, som skiller den fra delstatshovedstaden Rio de Janeiro. De to byene er forbundet med en 13 kilometer lang bro samt med ferge.

Byen ble grunnlagt den 22. november 1573 av en tupi-indianer med navnet Araribóia. Dette er den eneste byen i Brasil som har blitt grunnlagt av en indianer. Byen skiftet navn fra Vila Real da Praia Grande til Niterói den 6. mars 1835. Navnet stammer fra tupi-ordet Nictheroy, som betyr «skjulte vann». Samme dato ble statusen endret fra landsby til by.

Museet Niterói museum for moderne kunst er byens kjennemerke. Det er tegnet av Brasils berømte arkitekt Oscar Niemeyer.

I Niterói ligger også skipsverfet Vard, som er eid av Fincantieri.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 
 http://www.guianiteroi.com.br 
 http://www.educacaoniteroi.com.br
 http://www.ponte.com.br/ 
 http://www.macniteroi.com.br 
 http://www.tmnit.com.br
 http://www.culturaniteroi.com.br
 http://www.niteroiartes.com.br
 http://www.niteroiturismo.com.br
 http://www.officialsite.com/index.asp?RegionId=65&CategoryID=1

Kommuner i Rio de Janeiro
Bosetninger etablert i 1573
1573 i Sør-Amerika
Langton Matravers

Langton Matravers er en landsby og et verdslig sogn i det administative distriktet Purbeck på halvøya Isle of Purbeck i grevskapet Dorset, England. Den ligger 3,2 km vest for sentrum av byen Swanage og 8 km sørøst for festningen Corfe Castle fra 1000-tallet. Stedet er et populært turistmål. Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 853 innbyggere.

Historie 

Stedsnavnet «Langton» alene har angelsaksisk opprinnelse, og det er tallrike landsbyer og grender i England som har dette navnet i en eller annen form. Grunnen til at det er vanlig er at det betyr «lang gård eller eiendom» ved kombinasjonen av to angelsaksiske ord, «lang» + «tun». Flere av disse er omtalt i Domesday Book for 1086 under ulike gjengivelser, her som Langetone. Den andre halvpart i navnet, «Matravers», som antagelig ble benyttet for å skille det fra andre stedsnavn med samme navn, kommer fra lord Mautravers, og har i seg selv fransk opprinnelse i «mal traverse».

Historisk har steinbrudd vært en viktig inntektskilde, og marmor og kalkstein fra Langton har vært i bruk siden romersk tid.

Landsbyen har et lite lokalmuseum, Langton Matravers Museum, som er lokalisert i St George's Close, et tidligere vognhus som ligger bak sognekirken. Museet fokuserer på steinindustrien som har historisk sett vært viktig for landsbyen. Det har rundt 25 000 gjenstander, og er åpent i turistsesongen.

Sognekirken, viet til sankt Georg, har et tårn fra ca. 1320, mens resten av kirken er resultatet av ombygging i 1876. Den ene av de tre kirkeklokkene er fra 1420.

Referanser

Eksterne lenker 

 Landsbyens nettsted
 Informasjon og lenker om landsbyen
 Dorset Online Parish Clerks, arkiv for søkbar informasjon online

Landsbyer i Dorset

Domesday Book
Prosti

Prosti er i flere kirkesamfunn betegnelsen på et som regel geografisk avgrenset administrativt område. Et prosti er en enhet innen et bispedømme og ledes av en prost. Betegnelsene kan variere fra trossamfunn til trossamfunn, og det varierer også hvor vide reelle fullmakter en prost utøver innad i prostiet.

Den norske kirke 
I Den norske kirke er landets elleve bispedømmer delt i 95 prostier. Det prostiet som omfatter bispedømmets domkirke, kalles et domprosti; det er således elleve domprostier i Norge. Det er rundt ti prostier i hvert bispedømme. Døvemenighetene i hele landet utgjør et prosti under Oslo bispedømme.

Prosten eller domprosten er den øverste geistlige leder i et prosti. Proster i Den norske kirke ble utnevnt av Kongen i statsråd inntil grunnlovsendringen av 21. mai 2012.

Det finnes også et ikke-territorielt avgrenset prosti, det som omfatter feltpresttjenesten. Prosten for feltprestkorpset holder til på Akershus festning, og er under tilsyn av Oslo biskop.

Historikk
Prostiene (norrønt: prófastdœmi) ble neppe vanlig i Norge før etter 1273. Før reformasjonen var prosten biskopens fremste tjenestemann i lokalforvaltningen. Han kunne være en verdslig person. Etter reformasjonen ble han en rent geistlig person som fungerte som mellomledd mellom biskopen og det øvrige presteskapet. Rundt 1665 var det 43 prostier i Norge. Det siste århundret har antall prostier ligget på mellom 80 og 100. Siden 1973 er prosteembetet lagt til et bestemt soknekall og søkes samtidig med sokneprestembetet.

Se også 
Prostier i Norge
Historiske prostier i Norge
Norske prostier med egen artikkel på Wikipedia

Kristendom
Den norske kirke
Åsen (Levanger)

Åsen er ei bygd, et tettsted, et kirkesogn og en tidligere kommune i Levanger, Trøndelag.

Historie 
Åsen formannskapsdistrikt ble etablert ved innføringen av formannskapslovene i 1837. 1. januar 1962 gikk Åsen sammen med Frol, Levanger og Skogn til den nye Levanger kommune.

Samfunn 
Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Tettstedet ligger ved E6, med fylkesvei 753 vestover til Frosta. Åsen stasjon på Nordlandsbanen ligger i tettstedet. 
 
Åsen er et sokn i Frosta prestegjeld i Sør-Innherad prosti i Nidaros bispedømme. Åsen kirke ble innviet i 1904 til erstatning for en tidligere kirke samme sted, som brant i 1902.

Før høsten 2000 var det to skoler i Åsen, Solhaug og Reithaug skole. Da Solhaug ble nedlagt ble elevene ført over til Reithaug skole, som skiftet navn til Åsen barne- og ungdomsskole.

Aasen Sparebank er en selsvstendig sparebank, etablert 1862. Opheim Verksted og Brødrene Torkildsen Orgelbyggeri har sin virksomhet her. IL Aasguten og Aasen Skytterlag hører til her.

Vest for tettstedet ligger Hammervatnet med Hammervatnet naturreservat (etablert 1984). Hammervatnet, Movatnet og Hoklingen inngår i Hoplavassdraget med utløp i Hoplafjorden.

Kjente personer fra Åsen 
Andreas Lunnan
Einar Jørum

Se også 
Liste over ordførere i Åsen

Referanser

Tidligere kommuner i Nord-Trøndelag
Levangers historie
Bosetninger i Levanger
Tettsteder i Trøndelag
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1962
Šiauliai

Šiauliai (betyr «Skytterens by» og uttales «sjæolæi») er Litauens fjerde største by og ligger i den nordvestre del av landet.

Historie 
Byens grunnleggelse regnes nå til 22. september 1236, samme dag som da Solslaget fant sted ikke langt fra Siauliai. I byen ligger en liten park med Skyttermonumentet til minne om slaget i 1236.

Den utviklet seg først som en militærpost for å forsvare området mot angrep fra Den tyske orden og Den liviske orden. Etter slaget ved Grunwald i 1410 opphørte plyndringstoktene. I 1445 ble det bygd en trekirke, som ble erstattet av en mursteinskirke i 1634 som fremdeles står i sentrum av byen i dag. 

Šiauliai fikk magdeburgrettigheter i 1589. På 1500-tallet ble den det administrative senter i området, men på 1600- og 1700-tallet ble byen ødelagt av Den svenske syndfloden og byllepestepidemier. 

Antoni Tyzenhaus (1733-1785) startet radikale økonomiske og urbane reformer etter et voldelig bondeopprør mot kronen i Nord-Litauen. Han bygde opp byen i klassisistisk stil. Byen ble etterhvert en velutviklet by og Stanisław August Poniatowski, konge av Den polsk-litauiske realunion stadfestet i 1791 på ny Šiauliai sine byretter og gav den et byvåpen. 

Etter Polens delinger fikk Šiauliai et nytt byvåpen. Byen vokste og ble et viktig utdannings- og kultursenter. I 1836-1858 ble det bygd veier til Riga og Tilsit, i 1871 ble det bygd jernbanesamband til Liepāja og Romny. Šiauliai lå ved flere handelsruter og utviklet seg til en industriby. Alt i 1897 var den den tredje største byen i Litauen med om lag 16 000 innbyggere. Šiauliai var et senter for produksjon av lærprodukt. Chaim Frenkel eide den største lærfabrikken i Det russiske keiserdømme. 

De to verdenskrigene ødela tilsammen 80 % av bygningsmassen i byen.

Ikke langt fra Siauliai ligger Korshøyden, to små koller med tilsammen omkring 150 000 store og mindre kors på. Korshøyden er et av de viktigste religiøse og kulturelle minnesmerker i landet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Litauen
Kommuner i Litauen
Šiauliai (fylke)
Seriemord

Seriemord er mord på flere mennesker over en forholdsvis kort tidsperiode.

Seriemordere myrder som regel personer han eller hun ikke kjenner. Mordene begås for å oppnå en viss følelse, og mange seriemord er seksuelt orienterte. Tiden som går mellom hvert mord kan variere mellom timer, dager, uker, måneder eller år. Mange seriemordere er psykopater og har derfor som regel personlighetsforstyrrelser, snarere enn å være psykotiske. Seriemorderne kan derfor virke helt normale og ofte sjarmerende til vanlig. Seriemordere velger ofte ut «samme type» ofre og/eller myrder dem på mer eller mindre samme måte. Derfor er det ofte lett å koble mord til en seriemorder.

Seriemord må ikke forveksles med massemord. Definisjonen på seriemord er at drapene skjer uavhengig av hverandre og over et kortere eller lengre tidsrom. Et massemord består av én enkelt handling der flere mennesker blir drept samtidig.

Kjente seriemordere
John Bodkin Adams
Elizabeth Báthory
David Berkowitz
Ted Bundy
Jeffrey Dahmer
Albert Fish
John Wayne Gacy
Ed Gein
Belle Gunness
Edmund Kemper
Henry Lee Lucas
Arnfinn Nesset
Carl Panzram
Dennis Rader
Harold Shipman
Andrej Tsjikatilo
Niels Högel

Ikke identifiserte seriemordere
Jack the Ripper
Zodiac-morderen

Se også
Massemord

Referanser 

Voldsforbrytelser
Cuxhaven

Cuxhaven er en by i den tyske delstaten Niedersachsen ved Nordsjø-kysten. Den har ca. 48 000 innbyggere, og ligger ved utløpet av Elben. Turisme er en viktig næring i Cuxhaven.

Byen er relativt ung, og fikk bystatus den 15. mars 1907. I over 600 år tilhørte området bystaten Hamburg men ble gjennom loven om Stor-Hamburg overført til provinsen Hannover i Fristaten Preussen og ble en del av delstaten Niedersachsen da denne ble opprettet i 1946.

Se også 
Cuxhavenraidet

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Niedersachsen
Byer ved Elben
Kursteder
Bosetninger etablert i 1872
Byer grunnlagt i 1907
1907 i Tyskland
Havnebyer i Tyskland
Havnebyer ved Nordsjøen
Kvam i Nord-Trøndelag

Kvam er en tidligere kommune i Trøndelag, etablert i 1909. Kvam er siden 1964 en del av Steinkjer.

Kvam ble skilt ut fra Stod som egen kommune 1. januar 1909. Kommunen hadde da 1 169 innbyggere. 1. januar 1964 ble Kvam sammen med Beitstad, Egge, Ogndal, Sparbu, Steinkjer og Stod kommuner slått sammen til dagens Steinkjer kommune. Kvam hadde ved sammenslåingen 1 245 innbyggere. 

Kvam hadde et areal på 377 km². Kvam er den nordligste av de sju kommunene slo ble slått sammen i 1964, og ligger på nordvestsiden av Snåsavatnet.  

Kvam IL er stiftet i 1892. Kvam kirke er bygd i 1878. Også Følling kirke fra 1726 ligger innenfor Kvams gamle grenser.

Referanser 

Tidligere kommuner i Nord-Trøndelag
Delområder i Steinkjer kommune
Steinkjers historie
Kommuner opphørt i 1964
Norske kommuner etablert i 1909
Corriere della Sera

Corriere della Sera er en italiensk avis som utgis i Milano.

Det er en av de mest kjente og også blant de eldste italienske aviser, og regnes som landets ledende seriøse avis. Den ble grunnlagt 5. mars 1876 av Eugenio Torelli Viollier.

Eksterne lenker
 

Italienske aviser
Aviser etablert i 1876
Champion Shipping

Champion Shipping er et norsk rederi med hovedsete i Bergen.

Se også 
«Fjord Champion»

Norske rederier
Næringsliv i Bergen
Artikler i sjøfart-prosjektet
Kritt (geologi)

Kritt er den yngste perioden i jordens mellomalder.
Den begynte for 145.5 ± 4 millioner år siden og sluttet ved overgangen mellom mesozoikum og kenozoikum for 65.5 ± 0.3 millioner år siden (Kritt-paleogen-utryddelsen).
Krittiden ble definert av d’Omalius ’Halloy i Frankrike i 1823 og oppkalt etter bergarten kritt.

Inndeling 
Kritt deles i epokene tidlig kritt og sen kritt, som igjen deles i følgende aldre (årstall i millioner år før nåtid):

Tidlig kritt 
 Berrias (Ber) 144–137
 Valangin (Vig) 137–132
 Hauteriv (Hau) 132–127
 Barrem (Brm) 127–121
 Apt (Apt) 121–112
 Alb (Alb) 112–99

Sen kritt 
 Cenoman (Cen) 99–94
 Turon (Tur) 94–89
 Coniac (Con) 89–86
 Santon (San) 86–84
 Campanium (Cmp) 84–71
 Maastrichtium (Maa) 71–65

Tektonikk 
Afrika og India hadde blitt løsrevet fra resten av Gondwana, dvs. fra de fremtidige kontinentene Antarktis, Australia og Sør-Amerika, som fortsatt hang sammen.

Atlanterhavet økte i omfang, mens Tethyshavet skrumpet inn.

Bergarter 
På grunn av det høye havnivået i kritt er marine avleiringer som krittslam den dominerende bergarten.

Klima 
Kritt var kjennetegnet av veldig varmt klima.

Det fantes ingen sammenhengende isdekkede områder, ikke en gang ved polene, der havtemperaturen antas å ha vært rundt 17°C.

Planteliv 
Blomsterplanter dominerte for første gang floraen, og har gjort det siden.

Dyreliv 
Dinosaurer dominerte på land, mens marine krypdyr som plesiosaurer, ichthyosaurer, thalattosuchier, mosasaurer og skalldyr som ammonitter og belemnitter dominerte i havet, men samtlige døde ut i slutten av kritt. Andre artsrike grupper var armfotinger, muslinger, pigghuder og egentlige beinfisker. Fugler og pattedyr fantes, men hadde lav diversitet. Faunaen av insekter hadde fått et nokså «moderne» preg, en del nålevende slekter kjennes tilbake til kritt, men noen grupper som er dominerende i dag (særlig sommerfugler, bier og maur) mangler eller er ganske fåtallige fra kritt.

Referanser

Kilder 
 Peter J. Smith (red), Rolf Svendsby (norsk red), Encyclopedia of the Earth (Equinox Oxford 1985), Jordens utvikling (Illustrert Vitenskaps Bibliotek 1988). ISBN 82-90388-99-3.
 Steinar Skjeseth, Norge blir til – Norges geologiske historie, Schibsted, 2.opplag 2002. ISBN 82-516-1584-4.

Eksterne lenker 
 
 Palaeos.com – «The Cretaceous Period».
Æra (geologi)

En æra er i geologien et tidsavsnitt i jordens historie.
Æraenes varighet varierer mellom 60 og 1000 millioner år.
Æraer sammenfattes som eoner og deles inn i perioder (som i sin tur deles i epoker).

Fanerozoikum, den yngste av eonene, inndeles vanligvis i tre æraer:
 jordens oldtid (paleozoikum, 542251 millioner år siden),
 jordens mellomalder (mesozoikum, 25166 millioner år siden) og
 jordens nytid (kenozoikum, 66 millioner år siden til i dag).

Vitenskapen som forsker på og definerer æraer, er stratigrafien.

Se også
Eon
Æra
Periode
Epoke

Stratigrafi
Geologi
Eon (geologi)

I geologien er eon et av de største tidsavsnittene i jordens historie.
Tiden siden jordens dannelse for ca. 4,5 milliarder år siden deles inn i tre eoner:
 arkeikum (fra jordens dannelse til for 2,5 milliarder år siden),
 proterozoikum (2,50,5 milliarder år siden) og
 fanerozoikum (542 millioner år siden til i dag).

Eoner deles inn i æraer (som i sin tur deles i perioder).

Vitenskapen som forsker på og definerer den geologiske tidsinndelingen, er stratigrafien.

Se også

Æra
Periode
Epoke

Stratigrafi
Paleozoikum

Paleozoikum eller jordens oldtid er den eldste æraen i fanerozoikum.
Den begynte for 542 millioner år siden og sluttet for 251 millioner år siden.
Æraen før paleozoikum var neoproterozoikum, mens mesozoikum (jordens mellomalder) var æraen som fulgte etter paleozoikum.

Geologi
I paleozoikum ble de kaledonske og hercynske fjellkjedene dannet. Perioden begynte med oppbrytingen av superkontinentet Pannotia. og ble avsluttet ved dannelsen av det nye superkontinentet Pangæa. Oppbrytingen av Pannotia begynte med dannelsen av Iapetushavet og andre havområdet, og falt sammen med en dramatisk økning i havnivå. Studier av paleoklima og merker etter isbreer viser at sentrale Afrika lå der Sydpolen ligger i dag. Dannelsen av Pangæa foregikk ved av Antarktis, Australia, Sør-Amerika og Det indiske subkontinent klumpet seg rundt Afrika og dannet Gondwanaland for rundt 510 millioner år siden. I løpet av midtre Paleozoikum kolliderte Nordamerika med Europa i den kaledonske fjellkjedefoldningen og dannet det nordlige kontinentet Laurasia. En subduksjonssone presset østre Australia opp i været. På slutten av perioden koliderte Gondwanaland og Laurasia langs Mexicogolfen og det vestlige Middelhavet og dannet ett sammenhengende kontinent. Dette førte også til dannelsen av Appalachene, Uralfjellene og fjellene på Tasmania.

Utviklingen av dyre- og planteliv
De fleste av de større nålevende plante- og dyregruppene oppstod i løpet av denne tiden.
Livet erobret også landjorda.
Overgangen til jordens mellomalder markeres av den største masseutdøingen av arter i jordens historie.

Stratigrafien inndeler paleozoikum i seks perioder:
 kambrium
 ordovicium
 silur
 devon
 karbon
 perm

Referanser

 

Stratigrafi