Blåmeis

Blåmeis (Cyanistes caeruleus) er en spurvefugl i meisefamilien og utbredt i temperert strøk av det vestlige Eurasia og i kystnære strøk i Nord-Afrika. Elleve underarter aksepteres. Blåmeis er valgt som Buskeruds fylkesfugl.

Blåmeisen er litt mindre enn kjøttmeisen, den har gul underside men har ikke kjøttmeisens svarte midtstripe. Den har en lyseblå isse i motsetning til kjøttmeisens sorte hode med hvit kinnflekk.

Biologi 
Nominatformen er lyseblå på issen, vingene og stjerten. Brystet og buken er gul. Hunnens farger er mye blekere enn hannen. Fargene varierer dessuten noe mellom de ulike underartene. Ungfuglene har gulaktige kinn og grågrønn isse. Lengden er cirka , og vekten .

Blåmeisen er hardfør og svært nysgjerrig fugl. Nysgjerrigheten og oppfinnsomheten gjør at blåmeisen kan finne nye ting å spise når den er nødt. Det fortelles at blåmeisen enkelte steder har hakket løs vinduskitt og spist dette for å overleve. 

Blåmeisen er en sosial fugl som gjerne holder seg sammen med andre fugler om vinteren. Om vinteren leter den ofte etter mat sammen med kjøttmeisen  i såkalte meisetog.

Fuglen hekker fra mai til juli. Blåmeisen får  egg, og rugetiden er . Ungene forlater reiret etter ca. 16 dager. Ofte brukte hekkeplasser er gamle hule trær, men den hekker også gjerne i fuglekasser. Blåmeisen er den fuglen som med størst intensitet tar opp kampen med fluesnapperen for å sikre seg fuglekassene om våren.  Den kan også drive bort større og sterkere kjøttmeiser.

Inndeling 
Inndelingen og rekkefølge følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).

 Passeriformes, spurvefugler
 Passeri, sangfugler
 Passerida
 Paroidea
 Hyliotidae, hyliotafamilien
 Stenostiridae, kvisthopperfamilien
 Paridae, meisefamilien
 Cyanistes
 C. caeruleus, blåmeis
 C. c. obscurus, De britiske øyer
 C. c. caeruleus (nominatformen), det kontinentale Europa sør til Spania, Italia, Hellas og det nordlige Lilleasia
 C. c. ogliastrae, sør på Den iberiske halvøy, Korsika og Sardinia
 C. c. balearicus, Mallorca
 C. c. calamensis, Sør-Hellas, Kykladene, Kreta og Rodos
 C. c. orientalis, sørøsteuropeisk Russland
 C. c. satunini, Krimhalvøya, Kaukasus, Øst-Tyrkia, Nord-Jordan, Nordvest-Iran og muligvis også Sørøst-Tyrkia, Nordvest-Syria og Nord-Irak
 C. c. raddei, Nord-Iran og det ekstremt sørvestre Turkmenistan
 C. c. persicus, Sørvest-Iran
 C. teneriffae, kalottmeis
 C. cyanus, asurmeis

Blåmeisens utvikling i bilder fra nyklekt til flyvedyktig 
Her følger en bildeserie av et blåmeispar med syv unger i en fuglekasse juni 2012 i Nittedal.

Bilder 2. juni 2012. Egg nr 1 og 2 klekkes.

Bilder 3. juni 2012. Egg nr 3, 4 og 5 klekkes.

Bilder 4. juni 2012. Egg nr 6 klekkes.

Bilder 5. juni 2012. Siste egg nr 7 klekkes.

Bilder 6. juni 2012. Yngste i kullet er 1 dag gammel, eldste er 4 dager gammel.

Bilder 7. juni 2012. Yngste i kullet er 2 dager gammel, eldste er 5 dager gammel.

Bilder 8. juni 2012. Yngste i kullet er 3 dager gammel, eldste er 6 dager gammel.

Bilder 9. juni 2012. Yngste i kullet er 4 dager gammel, eldste er 7 dager gammel.

Bilder 10. juni 2012. Yngste i kullet er 5 dager gammel, eldste er 8 dager gammel.

Bilder 11. juni 2012. Yngste i kullet er 6 dager gammel, eldste er 9 dager gammel.

Bilder 12. juni 2012. Yngste i kullet er 7 dager gammel, eldste er 10 dager gammel.

Bilder 13. juni 2012. Yngste i kullet er 8 dager gammel, eldste er 11 dager gammel.

Bilder 14. juni 2012. Yngste i kullet er 9 dager gammel, eldste er 12 dager gammel.

Bilder 15. juni 2012. Yngste i kullet er 10 dager gammel, eldste er 13 dager gammel.

Bilder 16. juni 2012. Yngste i kullet er 11 dager gammel, eldste er 14 dager gammel. 

Blåmeismor overnatter ikke lenger i fuglekassen.

Bilder 17. juni 2012. Yngste i kullet er 12 dager gammel, eldste er 15 dager gammel.

Bilder 18. juni 2012. Yngste i kullet er 13 dager gammel, eldste er 16 dager gammel.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Meiser
Europas fugler
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Fugler formelt beskrevet i 1758