alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Church End (Brent)

Church End, vanligvis omtalt som Church Road, er en hovedgate mellom Harlesden og Willesden i distriktet Brent i nordvestlige London. Det er også navnet på området langs gaten. Det meste av bebyggelsen er boliger, men det er også noen butikker, et postkontor og en politistasjon. Befolkningen er i stor grad afro-karibiske.

Historie 
Church End oppsto som et område rundt kirken St. Mary's Church i nærheten av Willesden. Stedet var omtalt som Churchend på slutten av 1500-tallet. Kirken er fra 1200-tallet. Dagens stedsnavn Church End hadde funnet sin form i 1683 og på kart hos Ordnance Survey i 1877. I løpet av 1700-tallet hadde en landsby med vertshus utviklet seg rundt kirken. Ankomsten av jernbanen på 1800-tallet førte til ytterligere utvikling, men området forble et jordbruksområde til å begynne med.

Boligområdet Church End kalles ofte «The White Flats» på grunn av de hvite småhusene som lå der tidligere. De ble bygget som moderne boliger av bydelsforvaltningen, med bedre kvalitet enn det som var vanlig for offentlige boliger. I 1997 ble det bestemt at de skulle rives. Fra 1999 ble de erstattet av mursteinshus av god kvalitet. Hele området skal være ferdig utbygget i løpet av 2007.

Church Road var tidligere kjent for problemer med gjengkriminalitet, og har vært regnet som et av de mest utrygge områder i Harlesden-området. Det har blant annet vært omfattende rivalisering mellom ungdommer fra boligområdene Church End Estate og St. Raphael's Estate, og med ungdom fra Kensal Rise. Nybyggingen i Church End var et av tiltakene som ble satt inn mot dette, og kriminalitetsnivået har gått betydelig ned på 2000-tallet.

Kommunikasjon

Bussrutene 260 og 266 går langs Church Road. Det er omkring syv minutters gange til Neasden undergrunnsstasjon, og elleve minutter til Harlesden undergrunnsstasjon. Buss 266 gir forbindelse til Willesden Junction stasjon.

Referanser

Eksterne lenker 
 Church End growth area, Brent Council
 Church End, Brent , Catalyst Housing

Steder i Brent
Londons gater og plasser
SCAM

SCAM er en italiensk produsent av terrengkjøretøyer som holder til i Induno Olona i Varese.  Virksomheten ble stiftet i 1995 av en gruppe ingeniører med erfaring fra produksjon av terrenggående lastebiler.  De leverte først deler til Bremach, mens de første egne modellene var SM og SMT, og i april 2000 begynte serieproduksjon på 15 kjøretøyer i måneden. I 2005 innledet de et samarbeid med Iveco om leveranse av kabiner, motorer og drivverk.  Leveranser og vedlikehold foretas også gjennom Iveco-systemet.

Motoren for alle SCAM-modeller er Ivecos 3-liters turbodiesel F1C på 175 hk. Akslene er fra Carraro, og  girkassen med 6 trinn er fra ZF. En egenutviklet ekstra girkasse sørger for lavgir og firehjulstrekk. Modellene fåes med totalvekt på 3,5 eller 5,5 tonn. Bilene har parabolske bladfjærer både foran og bak.

Modeller
 SM (2000)
 SMT (2000)
 ST (2005)

Eksterne lenker
  (italiensk)

Bilmerker
Italienske bilprodusenter
Selskaper etablert i 1995
Friedrich Naumann

Friedrich Naumann (født 25. mars 1860 i Störmthal i Sachsen, død 24. august 1919 i Travemünde) var en tysk protestantisk teolog og liberal politiker.

Naumann gikk på Fürstenschule i Meissen og studerte teologi i Leipzig og Erlangen. I 1896 grunnla han det nasjonalliberale partiet Nationalsozialer Verein. Han utgav også tidsskriftet Die Hilfe, som senere ble utgitt av Theodor Heuss, og som gikk inn for en sosial liberalisme.

Friedrich Naumann var medlem av riksdagen fra 1907 til 1918 for forskjellige liberale partier.

Før og under første verdenskrig var Naumann en glødende støttespiller for den ungtyrkiske revolusjon. Under første verdenskrig planla den unge Theodor Heuss et tysk-tyrkisk vennskapshus i Konstantinopel, som Naumann høytidelig åpnet i september 1917.

Etter første verdenskrig ble Naumann den første lederen for Deutsche Demokratische Partei og ble innvalgt i Weimar-nasjonalforsamlingen. Han satt i komitéen som forberedte en forfatning for Tyskland.

Den FDP-nære Friedrich-Naumann-Stiftung er oppkalt etter ham. Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

Skrifter 

 Werke Köln & Opladen: Westdeutscher, 1964
 Mitteleuropa Berlin: Reimer, 1915
 Gesammelte Schriften Berlin: Reimer, 1913
 Im Reiche der Arbeit Berlin: Reimer, 1913
 Neudeutsche Wirtschaftspolitik Berlin-Schöneberg: Fortschritt, 1911
 Freiheitskämpfe Berlin: Berlin-Schöneberg: Fortschritt, 1911
 Geist und Glaube Berlin-Schöneberg: Fortschritt, 1911
 Die politischen Parteien Berlin-Schöneberg: Buchverl. der "Hilfe", 1910
 Friedrich Naumann und Theodor Barth Die Erneuerung des Liberalismus Berlin-Schöneberg: Hilfe, 1906
 Demokratie und Kaisertum: Ein Handbuch für innere Politik. Berlin-Schöneberg: Hilfe, 1900
 «Asia». Athen, Konstantiopel, Baalbek, Damaskus, Nazaret, Jerusalem, Kairo, Neapel Berlin-Schöneberg: Hilfe, 1899.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Medlemmer av Riksdagen (Det tyske keiserrike)
Personer fra Landkreis Leipzig
Charles Barkley

Charles Barkley (født 20. februar 1963) er en tidligere amerikansk basketballspiller.

Han går blant annet under kallenavnet «Sir Charles», og var en dominerende spiller i NBA i 1980- og 1990-årene. Han ble kåret til NBAs Mest verdifulle spiller i 1993, og har OL-gull fra 1992 og 1996.

Han ga seg i år 2000, og har etter dette jobbet som kommentator på TV.

OL-medaljer 
 OL 1992  Barcelona: Gull i basketball med USA
 OL 1996  Atlanta: Gull i basketball med USA

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Basketballspillere fra USA
Olympiske mestere for USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for USA under Sommer-OL 1996
Basketballspillere under Sommer-OL 1996
Medlemmer av Naismith Memorial Basketball Hall of Fame
Personer fra Jefferson County i Alabama
Personer fra Saint Clair County i Alabama
Personer fra Shelby County i Alabama
Olympiske medaljevinnere i basketball
Manité

Manité var et bildebyrå dannet av de norske freelancefotografene Arild Kristo, Robert A. Robinson og Dan Young i 1962.

Som et svar på den utrygge situasjonen med ujevn inntekt som mange fotografer befant seg i, ble billedbyrået Manité dannet. Det var lettere å bygge seg opp en posisjon som fotograf når man ikke stod alene. Manité ble dannet etter modell av bildebyrået Magnum, grunnlagt av bla Henri Cartier-Bresson og Robert Capa.

Bildene til Manité preges av en interesse for det menneskelige og sosiale, noe som tydelig kommer fram på Manité gruppens mange kjente bildeserier og prosjekter.

Manité ble lagt ned i 1967. I 1998 presenterte Museet for Samtidskunst en omfattende utstilling, Manité 1962-1967, med fotografi og film fra gruppen.

Litteratur

 Gange, Eva Klerk (red.) Manité 1962-1967 : Arild Kristo, Robert A. Robinson, Dan Young, Spartacus
 Norum, Ingrid «Captured by the Norwegians av Robert A. Robinson : en studie av det fotografiske og det norske», hovedoppgave, Universitetet i Oslo, 1999
 Robinson, Robert A (1958) Captured by the Norwegians 
 Young, Dan (2007) En amerikaner i Oslo: fotografier 1962-64, Forlaget Press
 Young, Dan (1995) Captured : fotografen Robert A. Robinson, Eide Forlag

Film

 Kristo, Arild Undergrunnen, Kristovisjon 1967
 Kristo, Arild Kristoball, Kristovisjon 1967

Fotobyråer
Willesden

Willesden er et område i distriktet Brent i nordvestlige London. Det ligger omkring åtte km nordvest for Charing Cross. Det var historisk en del av det tradisjonelle grevskapet Middlesex, og ble en kommunal borough i 1933 og vært en del av Stor-London siden 1965. Tidvis omtales området Dollis Hill som en del av Willesden. Befolkningen i Willesden økte med 2 851 personer, 22,4 prosent, fra 12 736 i 2001 til 15 587 i 2011.

Etymologi 
Stedsnavnet Willesden er avledet fra angelsaksiske Willesdune, som på engelsk har betydningen Hill of the Spring, «Kildeåsen». En bosetning med dette navnet er dokumentert tilbake til 939. Domesday Book for 1086 nedtegnet det som Wellesdone. Imidlertid ble det gjengitt på kart på 1800-tallet, som de fra 'Ordnance Survey First Series, som Wilsdon.

Historie 
Fra det 1300- og fram til reformasjonen på 1500-tallet var Willesden et pilegrimsmål på grunn av to svært gamle statuer av jomfru Maria i sognekirken. En av dem antas å ha vært en svart madonna; den ble ødelagt av lollardene i 1538. 

Sognet besto for det meste av landsbygd fram til 1870-tallet. I 1875 nådde befolkningstallet 18 500. Den 24. november 1879 åpnet Willesden Green undergrunnsstasjon på Metropolitan Railway, og innen 1906 hadde befolkningen vokst til 140 000. Metropolitan-linjen sluttet å betjene stasjonen i 1940, men Bakerloo-linjen fortsatte og Jubilee-linjen kom til senere.

Bilmerket Iris ble framstilt i årene 1906-1925 av Legros & Knowles Ltd i Willesden og i Aylesbury i Buckinghamshire. Lucien Alphonse Legros (1866-1933), sønn av kunstneren Alphonse Legros, og Guy Knowles, ætling av en rik og kunstneriske familie, grunnla Legros & Knowles Ltd i Cumberland Park, Willesden Junction, i 1904 for å bygge og reparere biler.

Willesden har en av de mest sammensatte befolkninger i Storbritannia. Ifølge City of London Corporation var den første svarte personen i Brent Sarah Eco, som ble døpt i St. Mary's kirke i Willesden 15. september 1723. Ved folketellingen i 1901 var 42% av befolkningen født i London. Rundt den tiden ble Willesden til et arbeiderstrøk, og det store irske miljøet der begynte å vokse kraftig og ble svært stort under andre verdenskrig. Under krigen oppstod også et jødisk samfunn der; 3,5% av befolkningen var født i Tyskland, Polen, Russland eller Østerrike. Fra 1960-tallet kom afro-karibiere og mennesker fra det indiske subkontinent. 

Området var et eget distrikt frem til 1965, da det ble innlemmet i Brent og dermed i regionen Stor-London.

Referanser

Eksterne lenker 
A Short History of Brent
Willesden Town Centre Partnership
Willesden: Settlement and Growth

Steder i Brent
Domesday Book
Johan Støren

Johan Nicolai Støren (født 22. juli 1871 i Trysil, død 14. november 1956) var en norsk teolog og biskop. Han var biskop i Hålogaland (1918–1928) og Nidaros (1928-1942).

Støren ble cand.theol. ved det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo i 1895. Han studerte videre i Tyskland i årene 1898–99. Støren tjenestegjorde som kapellan i Meldal (1896), sjømannsprest i Leith i Skottland (1901), residerende kapellan i Biri (1908) og sokneprest i Tynset (1913). Fra 1915 var han også prost i Nord-Østerdal.

I 1918 ble Støren den første biskop i Hålogaland bispedømme, bispedømmet hadde tidligere hatt navnet Tromsø Stift. I 1928 overtok han som biskop i Nidaros etter at Jens Gran Gleditsch hadde måttet tre tilbake på grunn av sykdom. Sammen med de andre biskopene la han ned den statlige delen av sitt embete  24. februar 1942. Han ble suspendert og senere samme år formelt avsatt som biskop av Quisling-regjeringen. Disse avsettelsene og innsettelsene av biskoper lojale til Nasjonal Samling anerkjennes ikke som gyldige av Den norske kirke. Riktignok kom det en kongelig resolusjon av 12. juni 1945 som sa at Støren var "meddelt avskjed" tilbakevirkende, fra og med 12. mars 1942, datoen da Støren fikk sparken av nazi-regimet. Dette var fordi Støren egentlig skulle vært pensjonist fra 22. juli 1941.

Johan Støren vokste opp i Trysil, hvor hans far var prest. Slekta kom opprinnelig fra Støren i Trøndelag.

Referanser 

Norske lutherske biskoper
Biskoper i Hålogaland bispedømme
Biskoper i Nidaros bispedømme
Personer fra Trysil kommune
Personer begravet på Vestre gravlund
Nordmenn fra andre verdenskrig
Värmlands museum

Värmlands Museum er fylkesmuseum for Värmlands län med hovedmuseum i Karlstad og filialer i Säffle, Filipstad, Torsby, Forshaga og Grums. Museets historie kan føres tilbake til en donasjon til et framtidig stiftsmuseum i 1839. Kontinuerlig museumsvirksomhet tok til med oppførelsen av länsmuseet på Sandgrund i Karlstad i 1929. I 1998 ble et nytt, stort museumsbygg reist inntil det gamle. 

Museet har til oppgave å dokumantere og spre kunnskap om Värmlands kunst, historie og kulturarv. Samlingene omfatter i dag ca. 40 000 gjenstander, 9 000 kunstverk og 1 million fotografier, samt et eget musikkarkiv. Museet utgir årboka Värmland förr och nu.

Hovedmuseet

Dagens kunstmuseum fungerte som museets hovedbygg fram til 1998. Anlegget er tegna av den svenske arkitekten Cyrillus Johansson, og ble oppført i åra 1926 til 1929. Bygningen er i pussa tegl og med tak tekka med kopperplater. Det svungne taket er tydelig ispirert av kinesisk tempelarkitektur. Taket løftes av fire ørner. Johansson tenkte seg at publikum skulle ankomme museet fra den sida som vender mot Klaraälven. Byggets fire fløyer omslutter et åpent gårdsrom, slik at en kan se tvers igjennom anlegget. Midt imot den inngangen som vender bort fra elva er det anlagt et 110 m langt vannspeil – inspirert av det indiske tempelet Taj Mahal. Massene fra dammen ble brukt til å heve byggegrunnen, som ligger lavt i forhold til elva, og dermed sikre anlegget mot flom.

Det nye museumsbygget er tegna av Carl Nyrén og ble åpna i 1998. Det kontrasterer Johanssons strenge, klassisistiske bygg med sine sju buede, panelte fasader i falurødt og sine store og varierte vindusfelt. En spesiell detalj er de opp-ned-vendte rundbuede vinduene.

Filialene
Borgviks Byggnadsvård utenfor Grums består av bevarte deler av det gamle Borgviks jernverk med herregård og Borgviks hembygdsgård. Gruvedrifta i Bergslagen er domumentert i det gamle anlegget i Långban utafor Filipstad.

Ved Forshaga nord for Karlstad ligger Dyvelstens flottningsmuseum. Her dokumenteres tømmerfløtninga i Klaraälven, som opphørte i 1991.

Den finske bosettinga i grensetraktene mot Norge har fått sitt museum og informasjonssenter i Torsby Finnkulturcentrum. 

Von Eckstedtska gården i Västra Smedbyn utafor Säffle er et godt bevart gardsanlegg med hovedbygning i rokokko fra 1760-tallet. Her er det også en urtehage og en eplehage med gamle värmlandske eplesorter. Hovedbygningen er en enfløyet, panelt tømmerbygning i en etasje med skiferkledd valmtak. Huset har symmetrisk plasserte, storrutede vinduer, og over hvert vindu er plassert et lite, kvadratisk, smårutet vindu. Interiøret er godt bevart rokokko, såvel i møbler som tekstiler og veggdekorasjoner. På hver side av hovedbygningen står to kubiske, blokkhusliknende fløybygninger. Det ene har vært brukt som lysthus, mens det andre rommer gårdens dass. Von Eckstedska gården har vært i museets eie siden 1939.

Eksterne lenker 
 

Museer i Sverige
Värmlands län
Etableringer i 1839
Etableringer i 1929
Museer etablert i 1920-årene
1929 i Sverige
Karlstad
Kunstmuseer i Sverige
Uløybukta

Uløybukta (eller Uløybukt) er ei bygd på Uløya i Skjervøy kommune i Troms. Det er rundt 25 hus der. Per 1.1.2022 er det registrert 10 fastboende på strekningen Uløybukt – Klauvnes, som utgjør grunnkretsen 54270101 Uløya. I helgene og om sommeren kommer derimot mange med røtter fra Uløybukta til stedet for weekend- og sommeropphold. På 1950-tallet var det ennå ca. 200 mennesker på Nord-Uløya.

Olav Kløvnes startet fiskebruket i Uløybukt på 1930-tallet. Fiskebruket var en stor og veldrevet bedrift i Uløybukt helt fram til 1980-tallet. Etter at Olav Kløvnes døde, ble fiskebruket drevet en kort tid av hans datter Elsa og «gammelformannen» Ragnar, kort tid før det ble en styrt avvikling. I sommersesongene under seifisket på fjordene i Nord-Troms og Vest-Finnmark var det over 50 personer som hadde arbeid på bruket i løpet av sesongen. Kløvnesfamilien har fortsatt tilhold på stedet i feriene. Etter Kløvnesfamiliens avvikling har det vært flere eiere av bruket, men lite drift.
 
«Nye» Uløybukt skole sto ferdig til bruk i 1975, men skolen er per 2016 ikke lenger i bruk, fordi det ikke lenger er barn i skolepliktig alder igjen på Nord-Uløya. Skolen er i dag ombygd til overnattings-, kurs- og konferansested. Arctic Panorama Lodge ble åpnet i 2014.

Høsten 2011 startet Troms fylkeskommune utbyggingen av nytt fergeleie inne i Uløybukt ved Mettengelva. Det nye fergeleiet ble tatt i bruk i 2012, og dette medførte flytting av fergeleiet fra Klauvnes som ligger ca. 7 kilometer lenger nord på øya. Klauvnes fergeleie ble bygget tidlig på 1970-tallet, av entreprenørselskapet Selmer.

Kjente mennesker fra Uløybukt: Olav Kløvnes, Nils Jakobsen og Hermod Bjørkestøl.

Stedet er godt egnet for sportsfiskere og jaktfolk.

Referanser 

Bygder i Skjervøy
Fiskevær i Troms og Finnmark
Patrycia Ziołkowska

Patrycia Ziołkowska (født 1979 i Sokołów Podlaski i Polen) er en tysk skuespillerinne. Hun er utdannet ved Westfälische Schauspielschule Bochum, og har bl.a. spilt i filmer av Fatih Akin og i flere tyske TV-serier.

Filmografi 
 2001: Vorspiel mit Nachspiel
 2001: Anam
 2002: Morgen
 2002: Solino
 2003: Hühnchen rupfen
 2004: Rien ne va plus
 2004-2007: Stubbe, Von Fall zu Fall
 2007: På den andre siden

Teater 

 2007: Schauspiel Köln – Krimhild in "Die Nibelungen" v. Friedrich Hebbel

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske skuespillere
Polakker
Fødsler i 1979
50 State Quarters

50 State Quarters-programmet var lanseringen av en serie med minnemynter produsert av United States Mint. Mellom 1999 og 2008 ble det utgitt 50 mynter, der samtlige 50 av USAs delstater fikk en egen mynt med unik bakside. Fra januar til november 2009 ble det også lansert minnemynter for Washington, D.C. og fem territoriale områder: Guam, Puerto Rico, Nord-Marianene, Amerikansk Samoa og De amerikanske Jomfruøyer. Myntene er gangbar mynt, med en verdi på 0,25 dollar og blir kalt for Quarters (kvart-dollar).

Detaljer 

Bildene kommer fra United States Mint.

District of Columbia og territorium (2009)

Eksterne lenker 
 US Mint - 50 state quarters program
 50 State Commemorative Quarters Program

USAs mynter
USAs økonomi
Otto Valstad

Otto Valstad (født 11. desember 1862 i Asker, død 20. juni 1950) var en norsk maler og illustratør.

Otto Valstad ble født på Hvalstad, i området som kalles kunstnerdalen. Han utdannet seg til møbelsnekker og lærer, men begynte etter hvert å male. Som billedkunstner lagde han blant annet landskapsmalerier og flere portretter. Han dekorerte også Asker kirke og illustrerte bøker, deriblant naboen Arne Garborgs Kolbotn-Brev, utgitt i 1911, og konas gjendiktning av Æsops fabler, utgitt i 1919. Han ga dessuten ut fem barnebøker med egne illustrasjoner. 

I 1902 flyttet Otto Valstad tilbake til barndomshjemmet på Hvalstad. Der bygde han opp et hjem sammen med kona si, forfatteren og læreren Tilla Valstad (1871–1957). I 1949 testamenterte de eiendommen og en omfattende samling av  kunst og kulturhistoriske gjenstander til Asker kommune. Bygningene og samlingene er en seksjon av Asker museum, kalt Valstads samlinger. 

Tilla og Otto Valstad tilhørte den såkalte Askerkretsen, et tildels radikalt kunstner- og norskdomsmiljø med forfattere som Arne og Hulda Garborg, Rasmus Løland, Kristoffer Uppdal, Oskar Braaten og Johan Bojer. De hadde også kontakt med Lysakerkretsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Otto Valstad i Norsk kunstnerleksikon
 Biografi i Kunstnere i Akershus
 Valstads samlinger ved Asker museum

Norske malere
Norske illustratører
Personer fra Asker kommune
Fødsler i 1862
Dødsfall i 1952
Fylkesvei 6956

Fylkesvei 6956 (Fv6956) går mellom Sørlia og Tuv i Steinkjer kommune. Veiens lengde er 7,9 km.

Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 260 (Nord-Trøndelag).

Kommuner og knutepunkter

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Trøndelag
Veier i Steinkjer
Asker Museum

Asker museum, Valstads samlinger, ligger i Hvalstaddalen,  Kunstnerdalen i Asker. Hjertet i museet er kunstnerhjemmet til Tilla og Otto Valstad, som ble donert til kommunen i 1949. 

Museet har en frodig, barokkinspirert hage med dyreskulpturer av Anne Grimdalen og en rik hus- og gjenstandssamling. Asker Museum er en avdeling av Akershusmuseet.

Museet består av:
 Valstads samlinger; gjenstander, kunst og bygninger samlet av Tilla og Otto Valstad, inkludert deres hjem.
 Labråten, Hulda og Arne Garborgs heim.
 Barokkinspirert hage med fontener og sjeldne vekster. 
 Skulpturpark med Anne Grimdalens dyreskulpturer.

Bygninger utenfor Kunsterdalen:
 Vollen Kystkultursenter
 Strandsitterhuset på Konglungen
 Den gamle skolestua på Jansløkka
 Albert Seheims Verksted
 Sem sag og høvleri.

Galleri

Litteratur

Eksterne lenker
 Asker museums nettsted

Museer i Asker
Kulturminner i Asker
Skulpturparker i Norge
Norsk Helse- og Sosialforbund

Norsk Helse og sosialforbund (NHS) ble etablert i 1965. I 2003 slo fagforbundet seg sammen med Norsk Kommuneforbund og etablerte den nye organisasjonen Fagforbundet. Norsk Helse og Sosialforbundet var et profesjonsforbund for hjelpepleiere og omsorgsarbeidere. Forbundet ble dannet etter at hjelpepleierne fikk offentlig godkjenning i 1964. 

Forbundet hadde først navnet Hjelpepleiernes landsforening og var tilsluttet YS. Forbundets første leder var Elsa Bratlie. NHS sin siste leder var Tove Stangnes som ble valgt som nestleder i Fagforbundet på stiftelsemøtet i 2003. Det var Tove Stangnes og Norsk Kommuneforbunds leder Jan Davidsen som tok opp tanken om et sammenslåing av de to arbeidstakerorganisasjonene.

Tidligere norske fagforbund
Etableringer i 1965
Opphør i 2003
Fagforbundet
Labråten

Labråten er en tidligere boligeiendom i «Kunstnerdalen» i Hvalstad, Asker, og er nå en del av Asker museum. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatterparet Hulda (1862–1934) og Arne Garborg (1851–1924) bodde her i årene 1897–1934.

Våningshuset er bygt ca. 1850 i sveitserstil. Eiendommen var opprinnelig en del av gården Bruset, men ble skilt ut som eget bruk i 1844. Garborg kjøpte eiendommen av Rasmus Steinsvik, som bygde seg nytt hus i nærheten. I tillegg bodde forfatteren Rasmus Løland og kunstnerparet Tilla og Otto Valstad i området. Flere andre forfattere, kunstnere og kulturarbeidere tilhørte «Askerkretsen».

Ekteparet bodde her i den siste, etablerte delen av livet. Det var Hulda som styrte huset og satte sitt preg på det. 

Huset er skildret i en rekke biografier og memoarverk fra Garborgs generasjon. Gustav Wentzels maleri «Tuften på ski» henger i huset. Arne Garborgs eget skjønnlitterære forfatterskap var langt på vei avsluttet da paret flyttet hit, og hans livslyst var varierende. Han arbeidet med gjendiktninger, og hans omfattende Dagbok 1905–1923, som ble utgitt 1925–27 av Hulda, er skrevet her. Hennes forfatterskap og øvrige kulturarbeid utfoldet seg særlig i perioden på Labråten. Hun skrev sju skuespill på ni år, skrev om folkeviser og bunader, og utga, anonymt, romanen Kvinden skabt af Manden.

Hulda og Arnes svigerdatter Dagny Garborg, som giftet seg med Arne Olaus Garborg i 1946, bodde på Labråten helt frem til sin død i 1994. I 1995 ble eiendommen en del av Asker Museum, og i 1996 ble det åpnet for publikum.  Huset og hagen var godt ivaretatt, men delvis modernisert i løpet av Dagny Garborgs eierskap. Museet ønsket at huset skulle fremstå slik det gjorde da ekteparet levde, og bestemte at eksteriør og interiør skulle tilbakeføres til slik det fremstod rundt 1915

Litteratur og andre kilder 
 Norske kunstnerhjem; temanummer av Fortidsvern; nr 3, 2005
 Finn Jor og Jiri Havran. Norske kunstnerhjem. Boksenteret, 1997 (''bokhylla.no – fulltekst)
 Riksantikvaren: Pressemelding om fredning, 1997
 Asker Museum 
 Akershus Kulturnett: Labråten
 Jon Peder Vestad: «Målkroken»
 aasentunet.no: ''Askerkretsen

Eksterne lenker 

Museer i Asker
Kulturminner i Asker
Norske kunstnerhjem
Litterære museer
Arne Garborg
Museer etablert i 1995
Fredete byggverk i Viken