alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Egil Ulateig

Egil Ulateig (født 16. mars 1946) er en norsk journalist og sakprosa-forfatter.

Han var redaktør for bladet Alle Menn i 1970-årene og skrev også for ukesavisa Ny Tid, som på den tiden var partiavis for Sosialistisk Venstreparti.

Han har mer enn 20 års bakgrunn som journalist. Han har også vært med i Det norske fredskorps i Øst-Afrika.

Ulateig har skrevet flere reportasje- og dokumentarbøker, blant annet om norske frontkjempere under andre verdenskrig og biografien Raud krigar, raud spion. Han har flere ganger skapt debatt og avisoverskrifter grunnet avsløringer og/eller påstander han har kommet med i sine bøker.

Ulateigs bok Med rett til å drepe (Tiden Norsk Forlag 1996), om Hjemmefrontens likvidasjoner under 2. verdenskrig, fikk en del oppmerksomhet siden den inneholdt en rekke feil.

«Første opplag av Med rett til å drepe ble inndradd etter få dager. Tre navn på likvidasjonslista ble erstattet med blanke felt, og nytt opplag ble trykt. 12. februar 1998 meldte forlaget at boka var trukket tilbake for andre gang. Denne gang fordi forlaget hadde konstatert at den inneholdt "flere faktiske feil enn det man var klar over ved utgivelsen."»

Egil Ulateig bor på Lesja i Oppland hvor han også driver Forlaget Reportasje.

Bibliografi 
 1973: Øyekast i en fremmed gate, Aschehoug forlag
 1973: Den kvite mann i Kenya: kvifor vert dei fattige fattigare?
 1975: Hvite herskere – svarte slaver , Aschehoug
 1984: Falstad: ein konsentrasjonsleir i Norge
 1985: Hjem til Stalin: skjebnen til 83 000 russiske krigsfanger i Norge, Cappelen forlag
 1986: En nordmann mot mafiaen, Mortensens forlag
 1987: Dagbok frå ein rotnorsk nazist, Samlaget
 1987: To levende og to døde (Flukten), Metope forlag
 1988: I hellig tjeneste: om Norge, Israel og fem kanonbåter, Metope
 1989: Raud krigar, raud spion, Samlaget
 1990: Den lange reisen hjem: kongefamilien under annen verdenskrig, Scanbok
 1991: Hvit hevn, Scanbok
 1993: Justismord: Historien om Roald Dysthe, Aschehoug
 1996: Med rett til å drepe, Tiden forlag
 1998: Heimevernets hjerte: Heimevernskolen Dombås 1948-1998", Skolen, 1998
 1999: De gode mot de onde..., Forlaget Reportasje
 2001: Vergeløs: Historien om Marit Sjongs liv før og etter døden, Reportasje
 2002: Veien mot undergangen: Historien om de norske frontkjemperne, Reportasje
 2003: Korsfestelsen: Historien om Ragnvald Skrede og Vågå, Reportasje
 2004: Fordømte engler: Norske kvinner på Østfronten, Reportasje
 2005: Nordmennene på Østfronten: Deres egen historie i bilder, Reportasje
 2006: Jakten på massemorderne, Reportasje
 2007: Stjerneskudd: Ola Plassen 1907-1930, Reportasje
 2008: I Jesu navn: Krigens siste offer'', Reportasje

Referanser

Eksterne lenker 
 Forlaget Reportasje
 Om Egil Ulateig i NRKs Sånn er livet 2001

Norske sakprosaforfattere
Norske journalister
Personer fra Lesja kommune
Reader

Reader (engelsk: «leser») er en høyere akademisk stilling ved universiteter i Storbritannia, og noen universiteter i Australia og New Zealand. Stillingen er plassert mellom Professor og Senior Lecturer (førsteamanuensis). Den tilsvarer den tidligere norske universitetsstillingen som dosent (før 1985) og omtrent den nedre halvdelen av den nåværende professorstillingen i Norge. I noen samveldestater (bl.a. de fleste universiteter i Australia og New Zealand) brukes Associate Professor i stedet for Reader om stillingen mellom Senior Lecturer og Professor.

I Storbritannia vil man etter avlagt ph.d. typisk være ansatt som f.eks. research associate eller associate lecturer. Deretter vil neste steg på karrierestigen være lecturer, fulgt av senior lecturer, så av reader og til slutt av professor.

Reader er langt på vei sammenlignbar med den svenske dosenttittelen, som ofte oversettes som Associate Professor eller Reader, med den forskjell at dosent i Sverige ikke er en stillingsbetegnelse, men en personlig tittel knyttet til kompetanse.

Plassering i ulike systemer

Referanser

Akademiske titler
Utdanning i Storbritannia
Akademiske stillinger
Vestbakken kraftverk

Vestbakken kraftverk ligger  i Vestre Toten kommune i Innlandet fylke.

Kraftverket utnytter et fall på 42 meter i Hunnselva som renner mellom Einavatn og Mjøsa.

Det er installert to turbiner på totalt 1,2 MV. Normal årsproduksjon er på 5 GWh.

Eier er VOKKS Kraft AS.

Årstallet 1915 er preget inn i fasaden på bygget. Det er en plakat ved døren som sier "Byggeår 1986", signert Vokks Kraft.

Den opprinnelige maskininstallasjonen, to francisturbiner hver på 400kW med generatorer var i drift fra 1915 til 1983.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Småkraftverk i Innlandet
Kraftverk i Gjøvik
VOKKS AS
Kraftverk etablert i 1915
Kraftverk etablert i 1986
1915 i Norge
Vorma-Lågenvassdraget
Skjørpil

Skjørpil (Salix euxina) tilhører vierfamilien (Salicaceae). Skjørpil er et løvfellende tre som blir 5–25 m høyt. Bladene er 8-12 cm, glatte og lansettformete med bare litt avrundet grunn, og små tenner langs kanten. Bladene er blågrønne under; bladskaftene er 1-3 cm lange.

Barken er grå og furete; årskvister er grønne eller grønnbrune og blanke og brekker lett. Øreblader er enten fraværende, eller skjevt hjerteformede med tidlig avbløming. Hannblomstene er lange og har oftest to (eller tre) pollenbærere. Hunnraklene peker først oppover, har 1-4 cm lange skaft og er 3-7 cm lange, med 3-6 blad, og med blekgule rakleskjell som er krushåret nederst. Arrene er utbøyde fliker, og griffelen er inntil 1 mm lang.

Skjørpil er både dyrket og forvillet, opprinnelig som prydtre. Det kommer opprinnelig fra områdene ved Svartehavet og Det kaspiske hav. Arten finnes nå forvillet i store deler av Europa, Nord-Amerika, New Zealand og Sør-Afrika. Treslaget er ofte blitt forvekslet med grønnpil (Salix × fragilis), som er en hybrid mellom skjørpil og hvitpil (Salix alba). De fleste eldre rapporter om skjørpil i Norge er egentlig grønnpil.

I Norge er skjørpil dyrket fra tidlig på 1800-tallet, eller kanskje sent på 1700-tallet. Den sprer seg med avbrukne greiner, men ble først vanlig forvillet etter 1980. Arten er nå ganske vanlig langs de de ytterste delene av Oslofjorden med mer spredte funn nordover til Drøbaksundet og vestover til Bamble og Kragerø.

I Norsk svarteliste 2012 var skjørpil plassert i kategorien svært høy risiko. I Fremmedartslista 2018 er den derimot nedgradert til lav risiko på grunn av moderat invasjonspotensial og liten økologisk effekt. Det er ingen fare for at den fortrenger andre arter. Alle norske planter er hunnplanter, og sjansen for hybridisering er liten.

Hybrider 
Skjørpil danner en rekke hybrider med andre pilearter:
 blankpil (Salix × meyeriana) (Salix euxina × pentandra) – dannet med istervier
 grønnpil (Salix × fragilis) (Salix alba × euxina) – dannet med hvitpil
 bronsepil (Salix × alopecuroides) (Salix euxina × triandra) – dannet med mandelpil
 fontenepil (Salix × pendulina) (Salix babylonica × euxina) – dannet med tårepil

Referanser

Eksterne lenker 
 

Gule blomster
Grønne blomster
Vierfamilien
Arter som tidligere har stått på Norsk svarteliste
Forbud angående fremmede organismer
Festivali i Këngës

Festivali i Këngës er den største og viktigste musikkfestivalen i Albania. Festivalen er avholdt årlig siden 1962 av Albanias statlige kringkaster Radio Televizioni Shqiptar (RTSH). 

Siden Anjeza Shahini representerte Albania i Eurovision Song Contest 2004 etter å ha vunnet Festivali i Këngës i 2003, har vinneren fått representere Albania i Eurovision Song Contest. Fra 2022 har vinneren blitt kåret av en fagjury, mens tv-seerne har bestemt hvem som skal representere landet i Eurovision Song Contest.

Vinner

Artister med flere seiere 

Noen artister har vunnet Festivali i Këngës flere ganger:

Festivali i Këngës og Eurovision Song Contest 
I 2004 debuterte Albania i Eurovision Song Contest, og det var vinneren av Festivali i Këngës 2003 som fikk representere landet i Eurovision Song Contest. Dette ble videreført frem til 2022, da RTSH endret konseptet: en fagjury bestemmer topp tre i den albanske konkurransen, mens tv-seerne via telefonavstemning avgjør hvem som skal representere landet i Eurovision Song Contest. Allerede det første året var juryen og seerne uenige; juryen kåret Elisa Lila til vinner, mens seerne stemte frem Albina og familja Kelmendi til å representere landet i Eurovision Song Contest.

I Festivali i Këngës må alle sanger være på albansk. Mens sangene i Festivali i Këngës kan være fire minutter lange, kan ikke sangene i Eurovision Song Contest vare mer enn tre minutter lange. Derfor må bidragene ofte justeres og redigeres ned for å imøtekomme Eurovision-regelverket.

Som regel fremføres Albanias bidrag i Eurovision Song Contest på engelsk. Seks ganger har Albanias bidrag kun blitt sunget på albansk: i 2006, 2008, 2012, 2013, 2018 og 2019. I 2006 hadde den albanske sangen så mange kulturelle trekk at artisten Luiz Ejlli valgte å fremføre sangen på originalspråket. I 2008 ble det internt laget en engelsk versjon av «Zemrën e lamë peng», men denne ble ikke brukt, da «Zemrën e lamë peng» inneholder mange metaforer som ikke lar seg oversette til engelsk.

Se også
Kënga Magjike

Eksterne lenker
 Offisiell Festivali i Këngës-side

Musikkfestivaler
Nasjonale finaler til Eurovision Song Contest
Albansk musikk
Repeterende arrangementer etablert i 1962
Hendelser i Albania
Sidsel Levin

Sidsel Levin (født 23. november 1944 i Sverige) er en norsk musikkpedagog og kulturformidler. 

Etter musikkpedagogisk utdanning drev hun i flere år musikalsk barnehage i Oslo. Hun var daglig leder for Jødisk Museum i Oslo fra åpningen høsten 2008 og til hun gikk av for aldersgrensen ved årsskiftet 2014-2015. Hun var deretter tilknyttet museet som konsulent.. I 1971 skrev og spilte hun i barne-TV-serien Stian med sekken sammen med søsteren og journalisten Mona Levin og sin fetter Ralph Bernstein (i rollen som Stian). Hun har også laget musikkprogram for radio og TV og har skrevet flere bøker for barn.  

Sidsel Levin er datter av pianisten Robert Levin. Hun ble født i Sverige etter at hennes familie hadde flyktet fra jødeforfølgelsene i Norge i 1942.

Levin ble tildelt Kongens fortjenstmedalje 3. april 2014.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske pedagoger
Kongens fortjenstmedalje
Personer fra Oslo
Nordea Direct

Nordea Direct Bank ASA (tidligere Gjensidige Bank ASA, stiftet 22. september 2006) er en norsk nettbank rettet mot privat-, organisasjons- og landbruksmarkedet. Banken tilbyr tradisjonelle bankprodukter tilpasset elektronisk distribusjon.

Historie 
Gjensidige Bank ble først etablert i 1993, som et heleid datterselskap av Gjensidige Forsikring. Da Sparebanken NOR og Gjensidige Forsikring i 1999 fusjonerte og stiftet finanskonsernet Gjensidige NOR, ble banken innlemmet i Gjensidige NOR Sparebank. Gjensidige NOR fusjonerte i 2003 med Den norske Bank og ble til DnB NOR. Gjensidige NOR Forsikring, nå Gjensidige Forsikring, var ikke en del av denne fusjonen.

Gjensidige Bank ble lansert på nytt i januar 2007 og hadde kontorer i Oslo og Førde.

Varemerket OPP Finans ble etablert i 2012 etter at Gjensidige Bank overtok forbrukslånsvirksomheten til Citibank i Norge.

Banken var eiet av Gjensidige Forsikring frem til 1. mars 2019, da den ble kjøpt av Nordea Bank Abp for 5,5 milliarder kroner. Banken skiftet navn til Nordea Direct Bank ASA 27. februar 2020.

I årsskiftet 2022/2023 blir Nordea Direct fusjonert med morselskapet Nordea Norge Abp. Selskapet vil fortsette under navnet Nordea.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nordea
Norske banker
Banker etablert i 2006
James Chester

James Grant Chester (født 23. januar 1989) er en engelsk-født walisisk fotballspiller som spiller for .

Manchester United 
Han debuterte for Manchester United den 20. januar 2009, i semifinalen i ligacupen hjemme mot .

Han brukes primært som midtstopper, og er i 2008/2009-sesongen utnevnt som kaptein for klubbens reservelag.

Den 2. februar 2009 signerte han en utlånsavtale med , som i utgangspunktet varer en måned. Peterboroughs manager var Darren Ferguson, sønn av Manchester United-manager Sir Alex Ferguson.

Den 7. januar 2011 signerte Chester for , som spilte på nest øverste nivå i England. Midtstopperen signerte en kontrakt som varte til 2014.

Landslaget 
Han ble tatt ut i  EM-tropp til EM i Frankrike 2016.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Engelske fotballspillere
Walisiske fotballspillere
Spillere i Fotball-EM 2016
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for Peterborough United FC
Fotballspillere for Plymouth Argyle FC
Fotballspillere for Carlisle United FC
Fotballspillere for Hull City AFC
Fotballspillere for West Bromwich Albion FC
Fotballspillere for Aston Villa FC
Fotballspillere for Stoke City FC
Fotballspillere for Derby County FC
Personer fra Warrington
Fødsler i 1989
Snorre Valen

Snorre Serigstad Valen (født 16. september 1984 i Oslo) er en norsk musiker, politiker og redaktør. Valen er leder av Kringkastingsrådet for perioden 2022–2025.

Liv og virke 
Han ble valgt inn på Stortinget fra Sør-Trøndelag i 2009 og gjenvalgt i 2013. Han var nestleder i Sosialistisk Venstreparti fra 2015 til 2019.Ved stortingsvalget 2017 tok han ikke gjenvalg, men gikk tilbake til stillingen han hadde som rådgiver ved NTNU Samfunnsforskning i 2008–2009. 

I 2018 overtok han som daglig leder for Technoport etter Lars Kristian Iversen.

Fra 2020 er han politisk redaktør i nettavisa Nidaros.

I 2011 nominerte Valen Wikileaks som kandidat til Nobels fredspris. Begrunnelsen var blant annet at WikiLeaks «er en bidragsyter til ytringsfrihet og gjennomsiktighet», og han nevnte WikiLeaks' avsløringer av den tunisiske presidentfamiliens økonomiske disposisjoner som «et bidrag til å ende et 24 år langt diktatur.» Valen er selverklært republikaner og fikk en del medieoppmerksomhet da han 26. oktober 2010 avslo invitasjonen til kongens årlige og tradisjonsrike middag for Stortinget og regjeringen.
 
I 2007–2008 var Valen daglig leder i det kortlevde forsøket på å gjenopplive Arbeideravisa i Trondheim. 

Valen satt i Sør-Trøndelag fylkesting og i Trondheim bystyre fra 2003 til 2007 og ledet i denne perioden utdannings- og velferdskomiteen i fylkestinget.

Valen er pianist og sanger og har bakgrunn i Nidarosdomens Guttekor og musikklinja på Trondheim katedralskole. Han spilte i perioden 2004–2008 i bandet Gallery og gav ut én plate med gruppen. Senere ble han medlem av elektronikagruppen Amish 82 og bandet Peevish Penfriend.

I 2022 ble han oppnevnt av Jonas Gahr Støres regjering til leder av Kringkastingsrådet for perioden 2022–2025.

Stortingskomiteer 
 2013–2017: Medlem av Finanskomiteen
 2012–2013: Andre nestleder i Utenriks- og forsvarskomiteen
 2009–2012: Medlem av Energi- og miljøkomiteen

Plateutgivelser

EP 
 m/ Gallery: «Know Your Secrets», 2005
 m/ Amish 82: «Hollywood», Riot Factory, 2011

Singler 
 m/ Amish 82: «Crocodile», Riot Factory, 2011
 m/ Peevish Penfriend: «Um Kamel», MBN/Universal, 2012
 m/ St. Helen: «Leave Me And You Will Complete Me», Cannonfodder, 2012
 m/ Amish 82 & Anana: «Even Stardom», Riot Factory, 2012

Album 
 m/ Gallery: Jas Gripen, Karisma Records, 2007
 m/ Amish 82: There Is A Solitude Of Space, Riot Factory, 2011
 m/ Peevish Penfriend: Home For Evangelical Boys, MBN/Universal, 2012
 m/ St. Helen: Hear Me And You Will Believe Me, Leave Me And You Will Complete Me, Cannonfodder, 2012
 m/ Amish 82: So We Must Meet Apart, Riot Factory, 2012

Samlealbum 
 m/ Amish 82: Trondheim Calling, MBN, 2010
 m/ Amish 82: Samleplate For Et Oljefritt Lofoten, Vesterålen Og Senja, Spoon Train Audio, 2011

Bibliografi 

 2021 Utøyakortet Cappelen Damm ISBN 9788202722272

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 
  Snorre Valens blogg

Stortingsrepresentanter fra SV
Stortingsrepresentanter for Sør-Trøndelag
Stortingsrepresentanter 2013–2017
Stortingsrepresentanter 2009–2013
Lokalpolitikere i Trondheim
SV-politikere i Sør-Trøndelag
Norske pianister
Norske redaktører
Personer fra Trondheim kommune
Norske musikere
Braintoy

Braintoy er et progressivt rockeband fra Toronto i Canada.

Bandet ble startet i 2005 og kom ut med en EP med navnet Tremors. I 2008 gav de ut sitt første album; Vehicles.

Eksterne lenker 
 

Canadiske rockegrupper
Progressive band
Band etablert i 2005
Vehicles

Vehicles er Braintoys første, og foreløpig eneste, album. Det ble utgitt i 2008 av Universal Music Group.

Progressiv rock-album
Debutalbum fra 2008
Hobøl ungdomsskole

Hobøl ungdomsskole er en ungdomsskole i Indre Østfold kommune i Viken fylke. Skolen samler elever i ungdomsskolealder fra de tre barneskolene i kommunen, barn fra Knapstad, Tomter og Ringvoll. Selve skolebygget befinner seg på Knapstad, vegg i vegg med Knapstad barneskole som den deler gymsal med.

Referanser

Ungdomsskoler i Viken
Skoler i Indre Østfold
Barbro Osmundsdatter

Barbro Osmundsdatter var ei kvinne fra Tosås i tidligere Herad kommune (nå del av Farsund kommune) som i 1667 ble dømt for hekseri. Hun ble brent på bålet på Engøy i Farsund by.

Oppvekst 
Barbro var yngst i en søskenflokk på fem. Hun og ektemannen arvet et dårligere stykke jord av faren enn det de andre søsknene fikk, langt fra folk. Dette gjorde henne bitter, og hun la deler av familien for hat. Denne familiekonflikten eskalerte slik at store deler av bygda hadde motvilje mot henne.

Heksejakten 
Hun ble arrestert i Herad, tiltalt for hekseri, og ført til Farsund for å dømmes. Store deler av allmuen i Herad møtte opp og vitnet mot henne. Hun skulle visstnok ha kastet forbannelser over mennesker og dyr, påført sykdom og død, og fått kyr til å melke blod. Barbro stilte seg hele tiden uforstående til anklagene, og fikk kun støtte fra faren. Til sammen satt hun fengslet i 17 uker, og ble så ført til Engøy for å brennes på bålet. Med sine siste ord forbannet hun Engøy. I nyere tid har hun fått en viss oppreisning, for etter at Engøy og Gåseholmen ble bygd sammen og gjort landfaste fikk hovedgaten navnet «Barbros gate».

Myter 
Det finnes mange myter om Barbro, blant annet at hun skulle ha flyktet fra bålbrenningen ved å kaste et garnnøste i været, for så å klatre opp i tråden og fly avsted for å gjemme seg i hulene på eiendommen sin. Hun kunne visst også seile over fjorden på en halv kvernstein, og ro til byen på en tollepinne.

Populært turmål 
Gården som Barbro arvet ble kalt for Poddeloptet, og ligger på heia nord for Drange i Herad. Etter hennes død ble gården omdøpt til Drangsheia. Det arrangeres av og til fotturer til Poddeloptet, der historien om Barbro fortelles.

Referanser

Eksterne lenker
 Farsunds Avis - Heksa Barbro
 Friluftskart Farsund kommune. Poddeloptet er merket som nummer 19 øverst i høyre hjørne.

Nordmenn dømt for trolldomsutøvelse
Personer henrettet ved brenning
Personer fra Farsund kommune
Fødsler på 1600-tallet
Dødsfall i 1667
Henrettede nordmenn (før 1900-tallet)
Arveprins Frederik

Prins Frederik (født 11. oktober 1753, død 7. desember 1805) var en dansk prins som var sønn av kong Frederik V og dennes ektefelle i andre ekteskap; dronning Juliane Marie. Han var halvbror av Christian VII. 

Han var tronarving fra 1766 til 1768, da den senere Frederik VI ble født. Senere var han regent for sin bror kongen, som var sinnssyk. Som regent sto den unge prinsen i skyggen av sin mor enkedronning Juliane Marie og sin tidligere lærer, stats- og geheimekabinettsekretær Ove Høegh-Guldberg.

Ekteskap og barn 
I en alder av 21 år var arveprinsen den (21. oktober 1774) blitt gift med prinsesse Sophie Frederikke (1758–1794). I ekteskapet fødtes fire barn:
 Christian Frederik (1786–1848), senere kong Christian VIII av Danmark.
 Juliane Sofie (1788–1850), gift 1812 med prins Frederik Vilhelm Carl Ludvig av Hessen-Philippsthal-Barchfeldt (1786–1834)
 Louise Charlotte (1789–1844)
 Arveprins Ferdinand (1792–1863)

Det er senere blitt sannsynliggjort at det neppe var arveprinsen selv som var far til barna, men derimot hans hoffsjef grev Frederik von Blücher. Spesielt den kraftige, mørke og høye Christian Frederik skilte seg markant fra sine oldenburgske slektninger ettersom disse var hvithårete og svært spinkle av kroppsbygning. 
 
Arveprins Frederik døde etter lengre tids svakelighet på Amalienborg.

Kilder 
 
 Vedrørende Frederik von Blüchers farskap til arveprinsens barn, f.eks. Bo Bramsen: «Huset Glücksborg» bind 1, side 200, 3. utg. 2002

Eksterne lenker 
 
 Arveprins Frederik – Dansk Biografisk Leksikon

Danske prinser
Norske prinser
Kongelige dansker
Personer fra København
Fødsler i 1753
Dødsfall i 1805
Bærhaugen

Bærhaugen er en hoppbakke på Neslandsvatn, nedenfor Nybråte. Denne bakken ble bygget i 1933 og var den første bakken i Kroken med flomlys. Etter 1960 ble det ikke hoppet mer i bakken, men 49 år senere ble bakken nyrestaurert. Det er en liten, men fin og bratt bakke. K-punktet er 15 meter, bakkestørrelsen 25 m.

Hoppbakker i Norge
Idrettsanlegg i Vestfold og Telemark
Byggverk i Drangedal
Fatlatunnelen

Fatlatunnelen er en 2 250 meter lang tunnel gjennom Fatlaberget på riksvei 13 i Sogndal kommune. Tunnelen ble åpnet 19. desember 2008 av samferdselsminister Liv Signe Navarsete. Tunnelen avløste en svært rasutsatt strekning på riksveien. Strekningen ble delvis finansiert med bompenger (30/60 kr i 2013). Etter framlegging av statsbudsjettet for 2014 ble bompengene fjernet fra 1. februar 2014.

Se også 
Stedjebergtunnelen
Rubbeskallen
Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Fatlatunnelen på Statens vegvesens nettsider.

Veitunneler i Vestland
2008 i Norge
Tunneler åpnet i 2008
Veier i Sogndal
Ingrid Z. Aanestad

Ingrid Zachariassen Aanestad (født 3. juni 1983) er en norsk forfatter.

Aanestad vokste opp på Klepp kommune i Rogaland. Hun studerte ved Forfatterstudiet i Bø og senere ved Litterär gestaltning i Göteborg. Hun debuterte med romanen I dag er ein fin dag. Hun har også gjendiktet boka Woolgathering av Patti Smith til norsk, den kom ut under namnet Sanka ull. I 2012 mottok Aanestad Rogaland fylkeskommunes litteraturstipend. Hun er idag bosatt i Oslo.

Bibliografi 
 2006: I dag er ein fin dag – roman, Oktober
 2008: Eg kjem med toget – roman, Oktober
 2010: Stormkyss – roman, Oktober
 2013: Sol, seier ho – roman, Oktober
 2016: Sibylle – roman, Oktober
 2018: Kva hender i romanen?	 – sakprosa, Oktober

Eksterne lenker 
 Presentasjon av Ingrid Z. Aanestad i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
 Forlaget Oktober 

Norske romanforfattere
Nynorskforfattere
Personer fra Klepp kommune
International Handball Federation

International Handball Federation, forkortet IHF, er en internasjonal sportsorganisasjon, godkjent av Den internasjonale olympiske komité som den eneste godkjente representant for håndball.

IHFs formål er å lede og utvikle håndballspillet og arbeide for utbredelse av håndballspillet. 159 nasjonale håndballforbund er medlem av IHF (per 2007). IHF ble stiftet 11. juli 1946 og har sitt sete i Basel i Sveits.

IHF arrangerer håndball-VM og utroper hvert år årets håndballspiller for både kvinner og menn.

Litteratur

Eksterne lenker
 

Håndballforbund
Internasjonale idrettsforbund
Organisasjoner etablert i 1946
U.S. News & World Report

U.S. News & World Report er et amerikansk nyhetsorientert tidsskrift som gis ut i Washington, DC. Tidsskriftet var lenge et av de mer innflytelsesrike nyhetsmagasinene i USA, sammen med Time Magazine og Newsweek. Det er blant annet kjent for sin rangering av amerikanske universiteter.

Tidsskriftet ble utgitt hver uke fram til juni 2008, da utgivningstakten ble redusert til annenhver uke. I november 2008 ble det kunngjort at tidsskriftet bare skulle gis ut en gang i måneden, og at man i stedet skulle fokusere på internett.

I 1933 startet David Lawrence innenriksnyhetstidsskriftet United States News. 1946 startet Lawrence også tidsskriftet World Report som innrettet seg mot utenrikshendelser. De to tidsskriftene ble i 1948 slått sammen til U.S.News & World Report, og Lawrence solgte senere tidsskriftet til redaksjonen. I 1984 ble tidsskriftet kjøpt av Mortimer Zuckerman, som også eier New York Daily News.

Eksterne lenker
 

Tidsskrifter fra USA
Publikasjoner etablert i 1933
1933 i USA