alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Citroën CX

Citroën CX er en bilmodell fra den franske bilprodusenten Citroën, som ble produsert mellom 1974 og 1991. Modellen ble kåret til Årets Bil i Europa i 1975, og var allerede fra introduksjonen av en svært populær bilmodell. I løpet av produksjonen ble det solgt nesten 1,2 millioner eksemplarer. Modellen anses av mange som den siste «ekte Citroën», da det var den siste modellen som ble introdusert før Peugeot tok kontrollen i selskapet i 1974.

CX var tilgjengelig som firedørs sedan, femdørs stasjonsvogn og en modell med ekstra lang akselavstand, bygget på stasjonsvognplattformen. CX var utstyrt med Citroëns hydropneumatiske understell samt fartsavhengig servostyring, teknologier som var svært avanserte for sin tid. I tillegg var dashbordet i CX, som flere andre modeller fra Citroën på samme tid, utformet slik at sjåføren kunne nå alle knapper med begge hender på rattet. Bilens understell fikk mye skryt fra fagpresse og publikum, og den hydropneumatiske dempingen ble blant annet brukt på lisens i Rolls-Royce Camargue, Mercedes-Benz 450SEL 6.9 og Mercedes-Benz W124.

CX ble opprinnelig utviklet for wankelmotor, men dette viste seg å bli vanskelig. Først ble den opprinnelige motoren, en trerotors wankelmotor fra Comotor, forkastet fordi den var for dyr, før Citroën forkastet alle sine tester med wankelmotorer samme år som CX ble introdusert. Dette førte til at motorrommet i CX var for lite til noe annet enn små, firesylindrede motorer, mens de konkurrerende modellene i samme segment oftest var utstyrt med sekssylindrede motorer. Dette, kombinert med et rykte for dårlig driftssikkerhet, førte til at salget sank dramatisk fra tidlig på 1980-tallet.

I 1986 ble en oppdatering kalt Series 2 lansert, men salget økte ikke spesielt mye på grunn av dette, og lå relativt stabilt på omkring 35 000 eksemplarer i året på midten av 1980-tallet. I 1984 solgte Citroën 2 500 eksemplarer til Kina, og klarte nesten å inngå en avtale om levering av store familiebiler som hadde sørget for at CX hadde blitt den mest vanlige bilen i landet. Kinesiske myndigheter valgte i stedet å inngå denne avtalen med Volkswagen, mens Citroën fikk kontrakten for kompaktbilsegmentet, med fabrikken som i dag er kjent under navnet Dongfeng Peugeot-Citroën Automobile, med en produksjon på over 100 000 biler i året.

Eksterne lenker
 Citroën CX

Citroën-modeller
Bilmodeller introdusert i 1974
Bensin på bålet

Bensin på bålet er et musikkalbum av rocke- og showbandet Vazelina Bilopphøggers. Albumet er bandets 17. album og ble gitt ut i 2007. Denne plata er det første albumet med Kjetil Foseid som vokalist.

Sporliste
 «Bensin på bålet»  (Eldar Vågan)
 «Los på cellulosen»  (Eldar Vågan)
 «Schwabadaba ding ding» – («Schwabadaba Ding Ding») (Daniel Vangarde/Jean Klüger/O. Jonnan/Jon Anders Helset)
 «Bingovinger» (Eldar Vågan)
 «Rydde robot» – («Rockin' Robin») (Jesse Thomas/Eldar Vågan)
 «Je treng itte dra tel Memphis»  (Eldar Vågan)
 «Bak radar'n midt i Odal'n» – («Wichita Lineman») (Jimmy Webb/Eldar Vågan)
 «Vinn eller forsvinn»  (Eldar Vågan)
 «Nei, nei sangen» – («No No Song») (Hoyt Axton/David Jackson/Eldar Vågan)
 «Kebab-a-lula»  (Eldar Vågan)
 «Isabella»  (Eldar Vågan)
 «Sekk med røti' gul'rot»  (Eldar Vågan)
 «Lenge, lenge sea'»  (Eldar Vågan)
 «Nr. 44» – («This Ole House») (Stuart Hamblen/Vidar Lønn-Arnesen)
 «Rally rett i kroppen» (Eldar Vågan)

Medvirkende

Vazelina Bilopphøggers
Kjetil Foseid: sang
Jan Einar Johnsen: saksofon, orgel og kor
Eldar Vågan: gitar, farfiza, trekkspill og kor
Arnulf Paulsen: trommer

Dessuten medvirker
Tor Welo: piano og orgel
Svenn Erik Kristoffersen: piano
Terje Methi: bass
Tom Berg: saksofon og fløyte
Ola Welo: saksofon
Knut Hem: Dobro og rytmeinstrumenter
Eli Kristin Hagen: kor
Teknikere: Nils Harald Mæhlum, Per Sveinson, Ingar Helgesen & Arild Aardalen 
Mastring: Ola Johansen
Fotograf: Ole-Johnny Myhrvold, Brynjar Eidstuen, Sverre Viggen 
Coverdesign: Ole-Johnny Myhrvold, The Link

Utgaver 
Universal Music AS, Norway, Vazelina Bilopphøggers - CD utgitt 2007

Musikkalbum fra 2007
Vazelina Bilopphøggers-album
Afrikander Bond

Afrikander Bond (afrikaans for «afrikander union») var et politisk parti i Kappkolonien. Det ble dannet gjennom unionen mellom Genootskap vir Regte Afrikaners («Samfunnet for ekte afrikandere») under lederskapet til Stephanus Jacobus du Toit og Zuidafrikaansche Boeren Beschermings Vereeniging («Sørafrikansk boersk forsvarssamfunn»). Afrikander Bond ble grunnlagt av Jan Hendrik Hofmeyr i 1881. Det hadde som mål å fremme afrikandernes interesser fra Kapp til Limpopo.

Selv om partiet ofte hadde flertall i parlamentet i Kapp, styrte det aldri direkte. Vanligvis dannet det koalisjoner med engelskspråklige politikere som Thomas Charles Scanlen, Cecil Rhodes og John X. Merriman. Etter at Unionen Sør-Afrika ble opprettet den 31. mai 1910, sluttet det å være et uavhengig parti og slo seg sammen med South African Party i unionens parlament.

I 1882 lyktes partiet i å få nederlandsk anerkjent som offisielt språk i Kappkolonien.

Sør-Afrikas historie
Lille Rygge

Lille Rygge er i dag navnet på tidligere Rygge flyplass i Rygge i Østfold.

Historikk
Rygge flyplass ble bygget og tatt i bruk av den tyske okkupasjonsmakten under andre verdenskrig. Planleggingen tok til allerede i 1940, mens anleggsarbeidet ble satt i gang i 1941. I september 1943 var flyplassen ferdig. Den var delvis basert på bygninger fra gården Søndre Rør, som var blitt rekvirert.

Ved flyplassen var det i hovedsak stasjonert to flyskvadroner, én jagerskvadron med 16 fly av typen Messerschmitt Bf 109 og en transportgruppe som bestod av et antall Junkers Ju 52-fly.

Rundt anlegget var det et omfattende luftvernartilleri og bakkeforsvar. Rullebanen var 1040 meter lang og 40 meter bred. Banedekket var i begynnelsen basert på sammenfestede trelemmer. Senere ble disse erstattet av sviller («flyplassplank»).

Allerede i den 18. november i 1943 ble flyplassen utsatt for et bombeangrep fra de allierte. Fire amerikanske bombefly av typen B-24 slapp til sammen 44 bomber over området i forbindelse med et angrep som først og fremst var rettet mot virksomhet ved Kjeller. Rullebanen og luftvernartilleriet til Rygge flyplass ble truffet. 

Flyplassen kom under kontroll av Milorg den 8. mai 1945, men det var tyske soldater der helt til sommeren 1946 da flyplassen ble nedlagt.

Etter krigen
Flygeskolen benyttet på slutten av 1940-årene anlegget til treningsflyvning. På begynnelsen av 1950-årene ble det opprinnelige grisehuset på gården benyttet som kontor i forbindelse med Flygeskolens befalsutdanning og grunntrening. I 1953 ble Luftkommando Østlandet (LKØ) flyttet hit fra Fornebu og holdt til her til Rygge flystasjon ble åpnet i september 1954. Den opprinnelige flyplassen ble da en integrert del av hovedflystasjonen og fikk da navnet Lille Rygge. En seksjon helikoptre ble for øvrig værende på Lille Rygge helt frem til 1958.

Fra 1960-årene og i flere tiår fremover ble anlegget benyttet av Luftvernartilleriet som mobiliseringslager og vedlikeholdsverksted for våpen og samband frem til den ble lagt ned som militærleir i 2003.

I 2006 ble anlegget solgt til private eiere som i dag driver Lille Rygge Næringspark. Fortsatt eksisterer de fleste av byggene fra krigens dager, blant annet to hangarer, som er gitt vernestatus.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker
 

Flyplasser i Viken
Kulturminner i Moss
Norske nedlagte militæravdelinger
Etableringer i 1943
Opphør i 2003
Byggverk i Moss
Transport i Moss
Norsk luftfartshistorie
Credit Suisse

Credit Suisse (CS) er en sveitsisk bank med hovedsete i Zürich. Banken ble grunnlagt i 1856 av Alfred Escher (1819 – 1882) under navnet Schweizerische Kreditanstalt og har 49 700 ansatte fordelt på 550 kontorer i 50 land (2012). Den er notert på børsene i Zürich og New York.

I 1988 kjøpte Schweizerische Kreditanstalt majoriteten av aksjene i The First Boston Corporation, og investeringsdelen av banken gikk deretter under navnet Credit Suisse First Boston. I 1993 kjøpte banken Schweizerische Volksbank, og de to bankene ble slått sammen og kalt Credit Suisse i 1996. Credit Suisse overtok også investeringsbanken Donaldson, Lufkin & Jenrette i 2000.

I oktober 2021, ifølge kunngjøringen fra den amerikanske markedsmyndigheten, vil Credit Suisse betale nesten 475 millioner dollar til amerikanske og britiske myndigheter for å avgjøre søksmålene knyttet til to obligasjoner og et lån lansert av etablissementet. Bank på vegne av statseide foretak i Mosambik. Disse transaksjonene har samlet inn over 1 milliard dollar. De ble brukt til å betale bestikkelser, mens de ble presentert for investorer som en måte å finansiere utviklingen av tunfisket i Mosambik.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sveitsiske banker
Selskaper etablert i 1856
Sveits
1850-årene i Sveits
Robert A. Dahl

Robert Alan Dahl (født 17. desember 1915 i Inwood i Iowa, død 5. februar 2014 i Hamden i Connecticut) var en amerikansk statsviter av norske aner. Han var professor ved Yale University.

Dahls trolig mest kjente bok er Who governs? fra 1961. Her undersøkte han i detalj de formelle og uformelle maktnettverkene i New Haven, Connecticut, og konkluderte med at det finnes en rekke maktgrupper og makteliter som står i både motstrid og samarbeid med hverandre. Ut fra disse resultatene utviklet Dahl begrepet polyarki, eller mangemannsvelde, som betegnelse på de moderne vestlige demokratiene. Gjennom flere bøker har han siden utdypet og problematisert dette begrepet, og blant annet tatt til orde for en kapitalisme der økonomien blir underlagt demokratiske vedtak, delvis basert på erfaringene i Jugoslavia. I boka After the revolution tok Dahl også fatt i politikken til systemoverskridende og revolusjonære bevegelser og stilte spørsmålet om hvordan et sosialistisk demokratisk system bør organiseres.

I de senere årene tok Dahls forskning en mer pessimistisk tone. I How Democratic Is the American Constitution? fra 2001 foretar Dahl en kritisk gjennomgang av den amerikanske grunnloven, og konkluderer med at den har flere både potensielt og reelt udemokratiske elementer. Særlig viktig er eksistensen av senatet og valgkollegiet, institusjoner Dahl mener ble innført for å forhindre at den virkelige folkemeningen skulle få gjennomslag i politikken. Men også andre sider ved amerikansk grunnlov og politisk tradisjon blir kritisert for å ha demokratiske svakheter sammenlignet med europeiske polyarkier. I sin siste bok, On Political Equality fra 2006 binder Dahl sammen tråder fra flere tidligere bøker til å advare mot en utvikling der økt økonomisk og materiell ulikhet fører til økt politisk ulikhet.

Dahl holdt Stein Rokkan-forelesningen i 1984 og mottok i 1995 Johan Skytte-prisen.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker  
 Minerva Herr demokrati intervju med Dahl fra 2011

Statsvitere fra USA
Personer fra USA av norsk opphav
Personer fra Lyon County i Iowa
Mottakere av Johan Skytte-prisen
Ammerud skole

Ammerud skole er en 1–7 skole (barneskole) i bydel Grorud i Oslo. Skolen åpnet høsten 1967, men ble revet og et nytt bygg stod klart til skolestart 2005. Skolen ligger sentralt på Ammerud.

Skolen reflekterer det internasjonale bydelsområdet Ammerud med sine 535 elever fra mer enn 50 forskjellige nasjoner. Skolen er bygget rundt syv undervisningsbaser med egen idrettshall samt spesialrom som auditorium, matematek, mediatek og forskerrom. 

Ammerud skole ligger omkranset av turveier, barnehager og gamle gårdsanlegg. Eldresenteret Ammerudhjemmet med eget aktivitetshus og svømmebasseng ligger like ved. Turveiene, med broer og tunneler skjermer barna fra trafikken på Ammerudveien. 

Skolens elever sogner til Apalløkka ungdomsskole, beliggende nordvest på Ammerud, ved Lillomarka.

I perioden fra 1984 til 2000 var Ammerud skole en barne- og ungdomsskole. I disse årene var Apalløkka skole nedlagt, men gjenåpnet renovert i 2000. Da tok Apalløkka over trinnene 8–10 fra Ammerud skole.

Rektorer 
 2022–: Ann Elisabeth Kallevik 
 2021: Jan Ljøner (midlertidig, fra Foss videregående skole)
 2015–2021: Kiet Minh Dang 
 2013–2015: Eva Kjøge (fra Møllergata skole)
 2013: Espen Wannebo (fungerende)
 2005–2013: Tone Skolbekken Nordstrøm (til Haugenstua skole)
 –2005: Åse Vigdis Degerud (til Korsvoll skole)
 1967–?: Finn Gundersen

Ammerud skoles musikkorps
Ammerud skoles musikkorps ble første gang stiftet i 1968, og korpset vokste raskt til nesten 100 musikanter. I 1980-årene merket korpset en markant tilbakegang og i 1992 ble det bestemt å nedlegge korpsdriften. Korpset ble stiftet på nytt 13. desember 1996. Det startet med 23 medlemmer og etter fem år steg antallet til 81. Det er nå et av de største skolekorpsene i Oslo.

Referanser
<div class="references-small">

</div class="references-small">

Eksterne lenker
 Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 5. februar 2018.
 Skolens hjemmeside
 Korpsets hjemmeside

Barneskoler i Oslo
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1967
Skoler i bydel Grorud
Byggverk fullført i 2005
Ammerud
Linn-Kristin Riegelhuth Koren

Linn-Kristin «Linka» Riegelhuth Koren (født 1. august 1984 i Ski) er en norsk tidligere håndballspiller. 

Fra 2002 spilte hun for Larvik HK, med unntak av sesongen 2009/2010 da hun spilte for FCK Håndbold. Hun hadde tidligere spilt for Ski IL Håndball, Holmlia Sportsklubb og Furuset. Hun debuterte på landslaget 23/9-2003 mot Kroatia, og scoret ett mål. Riegelhuth Koren kan brukes både som høyre kant og høyre back, men spiller mest høyrekant.

Hun ble kåret til Årets spiller, Årets høyre bakspiller og fikk toppscorertittelen i eliteserien i sesongen 2006/2007. Hun scoret til sammen 221 mål, som er rekord. Hun scoret også 48 mål i NM og 75 mål i EHF Champions League. I OL-finalen i 2008 scoret hun 9 mål på 10 skudd. I EM i desember samme år ble hun mesterskapets toppscorer med 51 mål på 8 kamper. Hun fikk også en plass på EMs «All Star Team» som beste høyrekant. I oktober 2009 kåret Det internasjonale håndballforbundet (IHF) henne til verdens beste håndballspiller i håndballåret 2008. I VM 2009 i Kina, der Norge tok bronse, tok IHF henne ut på «All Star Team» som beste høyreving.

Familie 
Hun giftet seg sommeren 2011 med Einar Riegelhuth Koren. Hun er søster til Betina Riegelhuth.

Meritter landslag 
 OL 2016 – Bronse
 EM 2014 – Gull
 EM 2012 – Sølv
 OL 2012 – Gull
 VM 2011 – Gull
 EM 2010 – Gull
 VM 2009 – Bronse
 EM 2008 – Gull
 OL 2008 – Gull
 VM 2007 – Sølv
 EM 2006 – Gull
 EM 2004 – Gull
 VM 2003 – 6.-plass

Deltagelse i Mesternes mester 
Sommeren 2021 var hun deltager i sesong 13 av NRKs reality-konkurranse Mesternes mester.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Personer fra Ski kommune
Norske håndballspillere
Olympiske mestere for Norge
Olympiske medaljevinnere i håndball
Verdensmestere i håndball
Europamestere i håndball
Håndballspillere for Larvik HK
Håndballspillere for FC København
Spillere i Håndball-VM 2003 for kvinner
Spillere i Håndball-EM 2004 for kvinner
Spillere i Håndball-EM 2006 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2007 for kvinner
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2008
Håndballspillere under Sommer-OL 2008
Spillere i Håndball-EM 2008 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2009 for kvinner
Spillere i Håndball-EM 2010 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2011 for kvinner
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2012
Håndballspillere under Sommer-OL 2012
Spillere i Håndball-EM 2012 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2013 for kvinner
Spillere i Håndball-EM 2014 for kvinner
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2016
Håndballspillere under Sommer-OL 2016
Mesternes Mester-deltakere
Lene Rantala

Lene Rantala (født 10. august 1968) er en dansk håndballtrener og tidligere håndballspiller som spilte målvakt for Larvik Håndballklubb og Danmarks kvinnelandslag i håndball. Hun er en av de mestvinnende håndballspillerne i verden, med tre EM-gull, ett VM-gull,  to OL-gull, et EM-sølv, ett VM-sølv, og én VM-bronse med Danmark.

Lene Rantala har spilt 226 landskamper for Danmark. Hun la landslagsspill på hylla i 2002, men gjorde comeback for å hjelpe Danmark gjennom kvalifiseringen til VM 2007 i Frankrike. Rantala spilte lite, og Danmark klarte heller aldri å kvalifisere seg for mesterskapet.

Hun har to seire i Cupvinnercupen med Larvik i 2005 og 2008. Hun har vunnet 11 seriegull og er cupmester 10 ganger med Larvik HK.

I februar 2019 overtok hun som trener for Larvik HK etter Geir Oustorp.

OL-medaljer 
 1996  Atlanta -  Gull i håndball, damer  Danmark
 2000  Sydney -  Gull i håndball, damer  Danmark

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Gladsaxe kommune
Danske håndballspillere
Danske håndballtrenere
Håndballmålvakter
Olympiske mestere for Danmark
Olympiske medaljevinnere i håndball
Europamestere i håndball
Håndballspillere for Larvik HK
Spillere i Håndball-VM 1993 for kvinner
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Danmark under Sommer-OL 1996
Håndballspillere under Sommer-OL 1996
Spillere i Håndball-EM 1996 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 1997 for kvinner
Spillere i Håndball-EM 1998 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 1999 for kvinner
Medaljevinnere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Danmark under Sommer-OL 2000
Håndballspillere under Sommer-OL 2000
Spillere i Håndball-EM 2000 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2001 for kvinner
Spillere i Håndball-EM 2002 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2003 for kvinner
Herning-Ikast Håndbold

Herning-Ikast Håndbold, tidligere Ikast SF (1991–1998), Ikast-Bording Elite Håndbold (1998–2006), Ikast-Brande Elite Håndbold (2006–2009) og FC Midtjylland Håndbold (2009–2018), er en dansk håndballklubb.

Historie

Damehåndboldligaen 
Klubben rykket opp til den øverste ligaen etter 1990/91-sesongen, og har siden aldri rykket ned.

I 1993/94-sesongen fikk Ikast for første gang DM-medalje, med bronsemedalje bak  og . Det samme skjedde også i 1994/95 og 1995/96.

Fjerdeplass i 1996/97-sesongen ble fulgt av DM-gull etter 1997/98-sesongen og seier i den europeiske citycupen.

Opp til 2018 har de har tilsammen vunnet fire DM-gull, seks DM-sølv og åtte DM-sølv.

Landspokalturneringen 
Klubbens første tittel kom i sesongen før, da de vant Landspokalturneringen, etter å ha beseiret  16–14 i finalen.

De har siden vunnet ytterligere 6 landspokaler; 1997/98, 1998/99, 2000/01, 2012, 2014 og 2015.

Europaturneringer 
Klubben fikk sin europeiske debut i 1991/92-sesongen av Cupvinnercupen, hvor de ble slått ut etter andre runde.

I 1994/95 ble det semifinaleplass i Citycupen, etterfulgt av en finaleplass i 1996/97 og seier i 1997/98.

Året etter kom de til kvartfinalen i Mesterligaen 1998/99 og seier i det uoffisielle Europamesterskapet for klubblag.

I Cupvinnercupen 1999/2000 sikret klubben seg en semifinaleplass, før det ble en seier i EHF-cupen 2001/02.

Klubben kom til semifinalen i Mesterligaen 2002/03, før de vant Cupvinnercupen 2003/04 etter seier over .

I Mesterligaen 2004/05 ble de slått ut i kvartfinalen, kom til kvartfinalen i EHF-cupen 2005/06 og tapte finalen i EHF-cupen 2006/07.

Klubben kom til semifinale i EHF-cupen 2012/13, semifinale i Mesterligaen 2013/14 og vant Cupvinnercupen 2014/15. Dette var i 2018 klubbens siste europatrofé.

Spillere

Norske spillere 
 Vibeke Nesse (1998–2000)
 Camilla Carstens (1998–2001)
 Kjersti Grini (2000–2003)
 Isabel Blanco (2000–2004, 2006–2011)
 Janne Tuven (2002–2003)
 Ane Brustuen (2004–2006)
 Hanne Halén (2005–2008)
 Camilla Thorsen (2006–2008)
 Ragnhild Aamodt (2005–2009)
 Kari-Anne Henriksen (2005–2009)
 Gro Hammerseng 2003–2010)
 Katja Nyberg (2006–2010) 
 Tonje Nøstvold (2008–2011)
 Ingrid Ødegård (2008–2012) 
 Alette Stang (2009–2012)
 Ida Alstad (2014–2015)
 Veronica Kristiansen (2015-2018)
 Helene Fauske (2017–2021)
 Tonje Løseth (2017–2020)
 Stine Skogrand (2018–)
 Vilde Johansen (2019–)
 Ingvild Bakkerud (2020–)

Andre kjente spillere 
 Tonje Kjærgaard, Danmark
 Kristine Andersen, Danmark
 Beata Siti, Ungarn
 Åsa Eriksson, Sverige
 Karin Mortensen, Danmark
 Rikke Schmidt, Danmark
 Anja Andersen, Danmark
 Nodijalem Myaro, Frankrike
 Grit Jurack, Tyskland
 Henriette Mikkelsen, Danmark
 Josephine Touray, Danmark
 Karen Brødsgaard, Danmark
 Sanja Jovovic, Serbia
 Sara Hansen, Danmark
 Line Widt Fruensgaard, Danmark

Referanser

Eksterne lenker 
 

Håndballag i Danmark
Sojuz TM-32

Sojuz TM-32 er betegnelsen på en romferd i det russiske Sojuz-programmet, som leverte utstyr og besøkende, inklusive verdens første romturist, til Den internasjonale romstasjonen (ISS) i april 2001.

Mannskap 
Ved oppskyting:
 Talgat Musabayev, commander 
 Jurij Baturin, flight engineer
 Dennis Tito, verdens første romturist

Ved landing:
 Viktor Afanasyev, commander 
 Claudie Haigneré, flight engineer
 Konstantin Kozeyev, flight engineer

Høydepunkter fra ferden 
Sojuz TM-32 brakte et mannskap på tre (to russere og en amerikaner, den siste en romturist) til Den internasjonale romstasjonen. Det koblet seg automatisk til romstasjonen, bare noen få timer etter at romfergen Endeavour på ferd STS-100 hadde forlatt stasjonen. Mannskapet ombord ble der i en uke og returnerte så i Sojuz TM-31, som hadde vært tilkoblet romstasjonen som en livbåt for ISS Ekspedisjon 1 og ISS Ekspedisjon 2. 
Sojuz TM-32 ble så den nye livbåten for Ekspedisjon 2 og ISS Ekspedisjon 3, og ble landet av et besøkende mannskap ombord på romferd Sojuz TM-33.

Dokking med ISS
Dokket til ISS: 30. april 2001 07:58 UTC (til Zarja)
Frakoblet fra ISS: 19. oktober 2001 10:48 UTC (fra Zarja)
Dokket til ISS: 19. oktober 2001 11:04 UTC  (til en port på Pirs)
Frakoblet fra ISS: 31. oktober 2001 01:38 UTC  (fra en port på Pirs)

Se også 
Sojuz-programmet
Liste over Sojuz-ferder''
Den internasjonale romstasjonen
Liste over byggingen av ISS
Liste over bemannede romferder til ISS
Liste over besøkende til Den internasjonale romstasjonen

Eksterne lenker 
NASA Soyuz-33/Soyuz-32 (return) Taxi Crew 

Sojuz-oppdrag
ISS-ferder
Romutforskning i 2001
Jurij Baturin

Jurij Mikhajlovitsj Baturin (russisk: Юрий Михайлович Батурин; født 12. juni 1949 i Moskva) er en tidligere russisk kosmonaut.  Han er også kjent som den tidligere sjefen for sikkerhetstjenesten i Russland.

Romferder

Eksterne lenker 
 Spacefacts.de – Biografi om Baturin

Russiske kosmonauter
Sojuz-programmet
ISS-programmet
Personer fra Moskva
Fødsler i 1949
Petri Lindroos

Petri «Pete» Lindroos er gitarist/vokalist for det melodiske death metal-bandet Norther og for Nordic folk metal-bandet Ensiferum.

Diskografi

Med Norther 

 No Way Back (2007) – EP
 Till Death Unites Us (2006) – CD 
 Scream (2006) – CD Single 
 Solution 7 EP (2005) – Mini CD 
 Spreading Death (2004) – DVD Single 
 Death Unlimited (2004) – CD 
 Spreading Death (2004) – CD Single 
 Mirror of Madness (2003) – CD 
 Unleash Hell (2003) – CD Single 
 Dreams of Endless War (2002) – CD 
 Released(2002) – CD Single

Med Ensiferum 
 From Afar CD (2009)
 Victory Songs CD (2007)
 One More Magic Potion CD Single (2007)
 Dragonheads EP (2006)

Eksterne lenker 
 
 
 

Personer fra Esbo
Finske musikere
Jostein Eiane

Jostein Eiane (født 24. september 1968) var ordfører i Rennesøy kommune fra 1999 til 2007 Han representerte Kristelig Folkeparti. I 2011 kom han tilbake i kommuneledelsen, denne gang som varaordfører.

Eiane har vært lærer og forsøksringleder. Han har i en periode vært leder i Ryfylke Friluftsråd.

Referanser 

Ordførere i Rennesøy
KrF-ordførere i Rogaland
Fødsler i 1968
Mesterligaen i håndball for menn

|Mesterligaen {{#ifexpr:<8|/|/}}]]
}}
Mesterligaen i håndball for menn (offisielt: EHF Champions League) er den største og gjeveste av europacupene i håndball. Turneringen er for vinnerne av ligaene, samt de andre lagene med best resultater.

Turneringen arrangeres av det europeiske håndballforbundet (EHF) og har blitt avholdt siden 1993/94-sesongen. Den erstattet da den tidligere serievinnercupen som var arrangert fra 1956.

Flest seire har  med 11 Mesterligatroféer. Barcelona vant i tillegg serievinnercupen 1990/91.

Utgaver 
Resultater under navnet Champions League siden 1993.

Se også 
 Mesterligaen i håndball for kvinner
 Cupvinnercupen i håndball for kvinner
 Cupvinnercupen i håndball for menn
 Europaligaen i håndball for kvinner
 Europaligaen i håndball for menn

Referanser

Eksterne lenker
 

Håndballturneringer
Repeterende arrangementer etablert i 1956
Repeterende arrangementer etablert i 1993