alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ole Mathismoen

Ole Mathismoen (født 28. november 1961) er journalist og tidligere leder for politisk redaksjon i Aftenposten. 

Siden 1987 har han hatt miljø-, energi- og klimaspørsmål som spesialområde. Mathismoen var Aftenpostens korrespondent i Brussel fra 1995 til 1997. Han har også gitt ut flere bøker om miljøvern. I 2010 ble han leder for Aftenpostens politiske avdeling. På 2020-tallet dekker han miljø- og klimaspørsmål for Aftenposten på heltid.

Forfatter 
I 2007 ga han ut en bok om global oppvarming. Boken med tittelen Klima hva skjer? ble nominert til Brageprisen i klassen for beste sakprosabok.  

Sammen med tegneren Jenny Jordahl utga han i 2018 barne- og ungdomsboken Grønne Greier - om natur og miljø og sånt. Boken ble nominert til Brageprisen i kategorien «Åpen klasse: Populærvitenskap for voksne og barn/ungdom».

I 2016 ble Ole Mathismoen tildelt Sigval Bergesen d.y.'s almennyttige pris, også kjent som Bergesenprisen.

I 2019 ble Jenny Jordahl og Ole Mathismoen bok Hva er greia med klima nominert til Kulturdepartementets fagbokpris for barne-og ungdomslitteratur.

I 2019 vant boken Grønne Greier prisen for beste innovasjon på papir i International News Media Association (INMA)s årlige utdeling.

I 2020 ble Ole Mathismoen, sammen med medforfatterne Dag O. Hessen og Jannicke Wiik-Nielsen, tildelt Kulturdepartementets fagbokpris for barne- og ungdomslitteratur for boken Tett på insekter og småkryp.

Journalist 
Som journalist har Mathismoen hatt miljø- og klimaproblemer som hoveddekningsområde. Om lag et tusentall av hans om lag fire tusen artikler i Aftenposten har omhandlet natur-, klima- og miljøproblematikk, men har også av enkelte blitt kritisert for å ensidighet og krisemaksimering av klimaproblemer.

Litteratur 
Grønn Nøkkel 1991 ISBN 8290554346
Verdens miljøstatus 1992 ISBN 8259010208
Norge – Et portrett av en nasjon. Kapittelet "Naturlandet" sammen med Gro Harlem Brundtland. Dinamo Forlag, 2004. ISBN 82-8071-010-8
Klima Hva skjer, Font Forlag, 2007 ISBN 9788281690196
Grønne Greier - om natur og miljø og sånt, Ena Forlag 2018.  ISBN 9788241916007
Hva er greia med klima? Ena Forlag / Vigmostad&Bjørke, 2019 ISBN 978-82-419-5022-3
Trettitre norske TRÆR og hva de har vært vitne til, Font Forlag / Cappelen Damm forlag, 2019. ISBN 9788281695146
Ville Greier – om dyr, natur og sånt, Ena forlag / Vigmostad&Bjørke, 2020. ISBN 9788281695146
Tett på insekter og småkryp, Fontini forlag / Cappelen Damm forlag, 2020. ISBN 9788283730883
Varm is – når verden tiner og alt forandres, Kagge Forlag, 2021 ISBN 978-82-489-2849-2

Referanser 

Forskningsjournalistikk
Norske journalister
Geburg Aasland

Johannes Geburg Kristian Aasland (født 13. august 1886 i Kragerø, død 9. april 1970 i Oslo) var en kjent og profilert blindesaksmann og foredragsholder. Av yrke var han  organist og komponist. 

Aasland mistet synet som spedbarn. Han ble en av de mest profilerte blinde i Norge gjennom store deler av 1900-tallet. Det var foredragsvirksomheten som gjorde ham landskjent; i nærmere to mannsaldre drog han Norge rundt og holdt musikkforedrag for ulike foreninger.

Særlig kjent ble han under den annen verdenskrig, da hans foredragsvirksomhet brakte ham i konflikt med okkupasjonsmyndighetene. Han brukte sine opptredener til å komme med klare spark til både tyskerne og de norske NS-myndighetene, og ble belønnet med taleforbud juni 1941. Geburg Aasland fant måter å omgå forbudet på. Det går mange anekdoter om Aaslands ulike markeringer av sitt syn på okkupasjonsmakten. Når han opptrådte, fremførte han for eksempel Bjørnsons «Den norske sjømann»; denne teksten fikk dobbel betydning under de rådende omstendighetene. Aasland gjorde det heller ikke helt enkelt for “nazipresten” i Ullern kirke. Da en jøssingprest som skulle preke, ble syk, og nazipresten uventet overtok, spilte Aasland «Hadde jeg vinger, så ville jeg fly» for den fullsatte kirken. Et av mange spark kom han med da den daværende presten i sognet, den profilerte NS-mannen Peder Blessing Dahle, fikk stillingen som «biskop» i Bergen. Han ble hilst farvel av organisten med salmen «Siste reis».

Aasland fikk sin musikkutdannelse ved Kristiania blindeinstitutt 1896–1904 og senere ved Musikk-konservatoriet hvor han også etter endt utdannelse virket som timelærer noen år. I 1910 ble han ansatt som organist i Ullern kirke, en stilling han ble i gjennom hele sitt yrkesaktive liv. Foruten å virke som organisk skrev han komposisjoner for piano, orgel og kor m.m.

Allerede i studietiden holdt Aasland sitt første foredrag for Kristiania Folkeakademi, og han ble etterhvert en meget etterspurt foredragsholder for foreninger av ulike slag, og han turnerte landet med sine musikkforedrag.

Aasland var meget engasjert i blindesaken, blant annet ble Østlandske blindeforbund stiftet på Geburg Aaslands hybel i 1907, og han var den første redaktøren av Norges Blindeforbunds blad rettet mot allmennheten, Blindesaken. I 1959 ga han ut boken Blindesaken i Norge og i 1968 kom hans selvbiografi I kamp med skjebnen.

Geburg Aasland giftet seg med Signe Hennum i 1911 og fikk fire barn. I 1956 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

Referanser 

Personer fra Kragerø kommune
Norske organister
Nordmenn fra andre verdenskrig
Kevin-Prince Boateng

Kevin-Prince Boateng (født 6. mars 1987) er en tyskfødt ghanesisk fotballspiller som spiller for Hertha BSC. Han legger opp etter sesongen 2022/2023.

Spillerkarriere 
Boateng er sentral midtbanespiller. Han startet sin karriere som fotballspiller sammen med den tyske ungdomsklubben Reinickendorfer Füchse, før han signerte en kontrakt sammen med klubben Hertha BSC Berlin. 

Boateng signerte kontrakt med klubben Tottenham Hotspur i juli 2007, for en overgangssum på £5,4 millioner. Han fikk sin første fotballkamp i det engelske Premier League den 3. november mot Middlesbrough FC.

Personlig liv 
Boateng har tysk mor og ghanesisk far. Hans onkel på farssiden, Robert Boateng, hadde et kortere opphold i Rosenborg, og spilte også på det ghanesiske landslaget. Hans morfar var fetter av legendariske tyske fotballstjernen Helmut Rahn, som er kjent for å ha scoret vinnermålet under VM i fotball 1954. 

Boateng har to brødre, George (for øvrig ikke den nåværende Hull Citys midtbanespilleren George Boateng) og Jérôme. Begge er fotballspillere. Boateng kaller seg «The Ghetto Kid» fordi han vokste opp i de svært fattige Wedding-distriktet i Berlin. Han giftet seg med sin kjæreste Jennifer to dager etter at han signerte for Premier League-klubben Tottenham.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 

Ghanesiske fotballspillere
Tyske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2010
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for Hertha BSC Berlin
Fotballspillere for Tottenham Hotspur FC
Fotballspillere for BV Borussia 09 Dortmund
Fotballspillere for Portsmouth FC
Fotballspillere for AC Milan
Fotballspillere for Eintracht Frankfurt
Fotballspillere for Sassuolo Calcio
Fotballspillere for FC Barcelona
Fotballspillere for ACF Fiorentina
Fotballspillere for Beşiktaş JK
Fotballspillere for AC Monza Brianza 1912
Personer fra Berlin
Michael Bradley (fotballspiller)

Michael Sheehan Bradley (født 31. juli 1987 i Princeton i New Jersey) er en amerikansk fotballspiller som spiller på midtbanen for den italienske klubben Roma, og for det .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballspillere fra USA
Spillere i Fotball-VM 2014
Spillere i Fotball-VM 2010
Deltakere for USA under Sommer-OL 2008
Fotballspillere under Sommer-OL 2008
Fotballspillere for MetroStars
Fotballspillere for SC Heerenveen
Fotballspillere for Borussia VfL 1900 Mönchengladbach
Fotballspillere for Aston Villa FC
Personer fra Princeton
Pak Nam-chol

Pak Nam-chol (박남철) er navnet til flere personer:

Pak Nam-chol (1985), nordkoreansk fotballspiller, født i 1985.
Pak Nam-chol (1988), nordkoreansk fotballspiller, født i 1988.
Galileo Ferraris kraftverk

Galileo Ferraris kraftverk er et varmekraftverk beliggende ved byen Trino Vercellese i provinsen Vercelli i regionen Piemonte i Italia. Det har en installert produksjonskapasitet på 700 MW fordelt på 1 x 350 og 2 x 390 mw blokker med gassturbiner. Anlegget ble utbygd omkring 1990–1997. Brenselstypen er naturgass og fyringsolje, og operatør er energiselskapet Eni SpA. Utstyret er levert vesentlig av Ansaldo.

Se også
 Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 IndustCards – «CCGT Plants in Italy – Piedmont».

Oljekraftverk i Italia
Gasskraftverk i Italia
Varmekraftverk i Italia
Provinsen Vercelli
Kraftverk etablert i 1997
1997 i Italia
Byggverk i Piemonte
Den lokale boblen

Den lokale boblen er et tomt område i det interstellare medium i Melkeveiens Orion-arm. Området er minst 300 lysår i tverrsnitt og har en tetthet av nøytralt hydrogen som kun utgjør en tidel i forhold til de 0,5 atomer per kubikkcentimeter som er gjennomsnittet for det interstellare medium i Melkeveien som helhet. Den varme, diffuse gassen i den lokale boblen utstråler røntgenstråler, og den meget sparsommelige og varme gassen i boblen er et resultat av en supernova som eksploderte i løpet av de siste to til fire millioner år. Den mest sannsynlige kandidaten til å være resten av denne supernovaen er «Geminga» («Gemini gammastrålekilden») som er en pulsar i stjernebildet Tvillingene.

Den lokale boblen grenser opp til andre bobler med lav stofftetthet i det interstellare medium, herunder spesielt Loop I-boblen. Denne ble dannet av en supernova i stjernevinden i Scorpius-Centaurus assosiasjonen omkring 500 lysår fra Solen. Andre bobler, som grenser til den lokale boblen, er Loop II-boblen og Loop III-boblen.

Loop I-boblen rommer blant annet stjernen Antares, som det fremgår av illustrasjonen.

Solsystemet har beveget seg gjennom den regionen som nå er omfattet av den lokale boblen i løpet av de siste fem til ti millioner år. Regionens nåværende plassering er i den lokale interstellare skyen, som er en mindre region med større stofftetthet inne i boblen. Skyen ble dannet der den lokale boblen og Loop I-boblen møttes. Gassen i den interstellare skyen har en tetthet på omkring 0,1 atom per kubikkcentimeter.

Den lokale boblen er ikke kuleformet, men synes å innsnevres i det galaktiske planet, slik at den blir litt egge- eller ellipseformet. Det er mulig at den utvider seg oppover eller nedover, og dermed har timeglassform.

Referanser

Eksterne lenker 
  Supernovaer nær Jorden, NASA 
  En brise fra stjernerne , NASA 

Lokal boble
Artikler i astronomiprosjektet
Dalum kloster

Dalum kloster er et gammelt dansk benediktinernonnekloster i den sydlige utkant av Odense på Fyn, og som omtales første gang i 1197. Klosteret ble grunnlagt på Nonnebakken i Odense før 1188, og flyttet til Dalum mellom 1193 og 1202.

Klosteret ble kalt Christiansdal fra 1682 til 1906, men fikk det opprinnelige navnet tilbake i 1906, da den katolske Sankt Hedvigsordenen flyttet inn. Den kanskje mest berømte eieren av Dalum kloster, var Ellen Marsvin, som fikk eiendommen av Christian IV i 1620. Det var her kongens kone til venstre hånd, Kirsten Munk, møtte sin elsker greve Otto Ludvig av Salm.

Fredning 
Dalum ble fredet i 1918, fredningen ble imidlertid delvis opphevet i 2017 og gjelder fra dette tidspunkt kun nordfløyen i det trefløyede anlegget.

Eiere av Dalum kloster 
(1197–1536) Benediktinernonnekloster
(1536–1662) Kronen
(1662–1682) Jens Lassen
(1682) Kronen
(1682–1704) Diderik Schult
(1704–1719) Ermgaard Sophie Christoffersdatter Gabel gift Schult
(1719–1722) Slekten Schult
(1722–1764) Kronen
(1764–1801) Christian Benzon 
(1801–1804) Jacob Christiansen Benzon
(1804–1840) Peter Ulrik Frederik Christiansen Benzon
(1840–1882) Christian Frederik Otto Petersen Benzon 
(1882–1891) Frederik Herman Christian baron de Falsen Zytphen-Adeler
(1891–1902) Enke Fru Christine Lange gift Rump (hovedbygningen)
(1902–1906) Enke Fru Christine Langes dødsbo (hovedbygningen)
(1906–) Skt. Hedvigsordenen (hovedbygningen)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Den store danske


Klostre i Danmark
Herregårder i Danmark
Byggverk i Odense
Fredete byggverk i Odense
Besti flokkurinn

Besti flokkurinn (norsk oversettelse: «Det beste partiet») var et politisk parti på Island.

Det ble grunnlagt i november 2009 av Jón Gnarr, som var kjent som komiker og skuespiller. Det var på den tiden betydelig misnøye med de politiske forholdene på Island etter finanskrisen, og Besti flokkurinn var en protest mot krisepolitikken. Besti flokkurinn erklærte at det ikke ville oppfylle sine egne valgløfter. Partiet kritiserte politikere og bankfolk, og mente at de andre partiene var korrupte, så de lovte å være åpenlyst korrupt. Partiets program inneholdt også å slette all gjeld, gratis kollektivtransport for studenter og tapere, gratis håndklær i alle svømmehaller, en isbjørn til byens dyrehage, og bygge en Disney-temapark ved Keflavík internasjonale lufthavn.

Besti flokkurinn stilte til valg ved kommunevalget i Reykjavík i mai 2010, og det ble byens største parti med 34,7 prosent av stemmene. Besti flokkurinn fikk 6 av 15 representanter i bystyret og fikk Jón Gnarr valgt til Reykjavíks borgermester med støtte fra sosialdemokratiske Samfylkingin. Besti flokkurinn tok etter hvert en mer seriøs posisjon som et sentrum–venstreparti.

I 2010 hadde Besti flokkurinn nærmere 1 200 medlemmer.

I 2012 dannet Besti flokkurinn sammen med to uavhengige medlemmer av Alltinget partiet Björt framtíð, som stilte ved alltingsvalget i april 2013.

Besti flokkurinn stilte ikke til valg i Reykjavík i 2014. Partiet ble oppløst etter at Jón Gnarr gikk av som borgermester.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Politiske partier på Island
Politiske partier etablert i 2009
2009 på Island
Organisasjoner opphørt i 2014
2014 på Island
Luftforsvarets musikkorps

Luftforsvarets musikkorps (LFMK) er Trøndelags eneste profesjonelle musikkorps og er en del av Forsvarets musikk.

Korpset ble opprettet i 1818 som 5. Brigades Musikkorps og tilhørte frem til 2006 Hæren. I forbindelse med at Hæren i 1918 gikk over fra å bli organisert som brigader til å bli organisert som divisjoner skiftet korpset navn til 5. Divisjons Musikkorps. Herfra stammer kallenavnet Divisjonsmusikken som har blitt brukt om korpset helt frem til nyere tid. Dette på tross av at korpset allerede i 1953 skiftet navn til Forsvarets Distriktsmusikkorps Trøndelag.

I 2010 tok korpset i bruk Byscenen i Prinsens gate som sitt nye hjem. Der spiller de mesteparten av sine konserter i Trondheim og har i tillegg øvingsrom, notearkiv og kontorer for administrasjonen.

1. januar 2006 ble Forsvarets distriktsmusikkorps Trøndelag, overført til Luftforsvaret og gitt navnet Luftforsvarets musikkorps.

Korpset består av 28 profesjonelle musikere. Leif Arne Pedersen er fra høsten 2011 ansatt som korpsets kunstneriske leder og sjefsdirigent. Han overtok etter Ole Edvard Antonsen som hadde denne rollen fra 2006-2010. Administrativ sjef og daglig leder er major Camilla Aicher.

LFMK mottok i 2015 Trondheim kommunes kulturpris innen det profesjonelle kunst- og kulturområdet.

Referanser

Eksterne lenker
 

Norske musikkorps
Militære musikkorps
Luftforsvaret
Norske orkestre
Ricinuler

Ricinuler (Ricinulei) er en lite kjent gruppe av edderkoppdyr.

Utseende 
Middelsstore (5–10 mm), litt flate edderkoppdyr med svært tykt, skulpturert skall. Foran forkroppen sitter den en hettelignende struktur (cucullus) som kan heves og senkes og dekke munndelene når den er senket. De nålevende artene mangler øyne, men dette fantes hos noen fossile arter. Chelicerene er forholdsvis små, to-leddete og sakselignende. Pedipalpene er beinlignende, men ender i en klosaks. Det andre beinparet er lengre enn de øvrige, med haker for å gripe byttet. Det tredje beinparet hos hannene er omdannet til paringsorganer. Bakkroppen er tydelig ledd-delt, det er en markert innsnevring mellom forkropp og bakkropp.

Levevis 
Ricinuler er funnet mellom løvstrø og i huler. Ellers er lite kjent om hvordan de lever. De er rovdyr som spiser små leddyr, kanskje særlig spretthaler.

Reproduksjon 
I likhet med edderkoppene har ricinulene utviklet sekundære kjønnsorganer hos hannene, men her er det det tredje beinparet, ikke pedipalpene, som har fått denne funksjonen. Disse beina har en utvekst på fotleddet med en fure som hannen fyller med sperm fra kjønnsåpningen før paringen. Under paringen omfavner hannen hunnen bakfra og fører det spesialiserte beinet inn i hennes kjønnsåpning. Hunnen legger ganske store egg som hun bærer med seg under hetten og som klekker til seks-beinte larver, et trekk de har felles med middene.
Det andre stadiet (nymfer) har åtte bein som de voksne.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tropisk Afrika og i varme områder av Amerika.

Fossile arter 
Det er kjent fossiler av gruppen fra så langt tilbake som karbon-tiden.

Systematisk inndeling 

Inndelingen følger . Ricinulenes søstergruppe er sannsynligvis den utdødde ordenen Trigonotarbida.

 rekke leddyr, Arthropoda
 underrekke Chelicerata
 klasse edderkoppdyr, Arachnida – omfatter de landlevende cheliceratene
 underklasse Micrura
 gruppe Acaromorpha
 orden ricinuler, Ricinulei Thorell, 1892
 gruppe Neoricinulei Selden, 1993 – alle nålevende arter hører til her
 familie Ricinoididae Ewing, 1929
 slekten Cryptocellus Westwood, 1874 – Amerika
 slekten Pseudocellus Platnick, 1980 – Amerika
 slekten Ricinoides Ewing, 1929 – Afrika
 gruppe Palaeoricinulei Selden, 1993 – bare fossile arter
 familie Poliocheridae Scudder, 1884
 familie Curculioididae Cockerell, 1916

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Tree of life Edderkoppdyr (engelskspråklig)
 Bilder av Ricinulei

Edderkoppdyr
Hagan (Eggedal)

Hagan er et småbruk og en boligeiendom i Eggedal i Sigdal kommune. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom maleren Christian Skredsvig (1854–1924) bodde her i årene 1894–1924. Det er nå museum.

Hagan var opprinnelig en husmannsplass, som Skredsvig kjøpte i 1894. Først ominnredet han låven til ateliér, og etterhvert ble huset utvidet og utviklet, slik at det kunne tjene som familiebolig da han i 1898 giftet seg for annen gang, med den langt yngre Beret Knudsdatter Holt. Da hadde paret allerede i 1897 fått datteren Solveig, det første av fire barn.

Skredsvig bodde her med sin familie det meste av tiden fra 1898 til sin død i 1924, lengst avbrutt av 3 års opphold på Slemdal ved Kristiania fra 1904. Her malte og skrev han, og mottok besøk av kolleger. Særlig hadde han kontakt med Theodor Kittelsen som bodde på Lauvlia, bare noen mil unna. Hustruen Beret hadde gått i «husmorlære» hos fru Inga Kittelsen i 1896. Sommeren 1899 hadde han, etter tilskyndelse fra Harriet Backer, sommerskole for ca 20 av Backers malerelever. Mellom disse var Søren Onsager, Arne Lærum, Rudolf Thygesen og Torstein Torsteinson. Torsteinson hadde også sommeren 1898 besøkt Hagan, og sammen med Theodor Lauveng hadde han hjulpet Skredsvig med husbygging, i bytte mot malerundervisning.

Huset og livet der er skildret i Skredsvigs delvis selvbiografiske roman Evens hjemkomst (1916), og huset, eksteriøret og miljøer fra Eggedal er avbildet i en lang rekke av Skredsvigs malerier, blant annet Utsikten fra Hagan, Eggedal (1899), Beret vasker kjøreler i bekken (udatert), Hagan vinterstid (udatert), Åsjuvet (1894), Jupsjøen (1904) og Vesla en vinterdag i Hagan (1901).

Huset eies fremdeles av Skredsvigs etterkommere, og ble åpnet som privat museum i 1993. Museet er åpent i sommermånedene, og markedsføres som en del av «Kunstnerdalen».

Litteratur 
 Norske kunstnerhjem; temanummer av Fortidsvern; nr 3, 2005
 Finn Jor og Jiri Havran. Norske kunstnerhjem. Boksenteret, 1997 (bokhylla.no – fulltekst)
 Ingrid Reed Thomsen. Chr. Skredsvig''. Grøndahl Dreyer, 1995. ISBN 82-504-2198-1

Eksterne lenker 
 

Norske kunstnerhjem
Byggverk i Sigdal
Museer i Viken
Kunstgallerier og kunstmuseer i Norge
Museer etablert i 1993
Kultur i Sigdal
ARENA – Senter for europaforskning

ARENA er et forskningssenter ved Universitetet i Oslo med fokus på studier av de politiske integrasjonsprosessene i Europa.

Forskningsfelt omhandler EU-institusjonenes virkemåte, muligheten for et demokratisk og effektivt styringssystem i Europa, effekter av EU på nasjonalstaten, utviklingen av en europeisk utenriks- og sikkerhetspolitikk, utdannings- og forskningspolitikk og Norges rolle i Europa. ARENA er også en av grunnleggerne i ERPA European Research Papers Archive, som er en søkebase for arbeidsnotater ved en rekke EU-forskningsinstitusjoner.

Ved utgangen av 2011 har ARENA 28 personer tilknyttet senteret (ca 17 årsverk), hvorav 8 forskere med professorkompetanse, 9 med førstestillingskompetanse, 6 stipendiater og 5 i administrasjonen, i tillegg til studentstipendiater og forskningsassistenter. ARENA deltar i flere internasjonale forskernettverk og samarbeidsprosjekter. ARENA var i 2007-2011 koordinator for det EU-finansierte prosjektet RECON – Reconstituting Democracy in Europe som involverer mer enn 100 forskere 22 partnere i 13 land.

Senterets leder er professor Erik Oddvar Eriksen.

Professorer
Morten Egeberg
John Erik Fossum
Åse Gornitzka
Christopher Lord
Helene Sjursen
Hans-Jörg Trenz
Jarle Trondal
Johan P. Olsen

Eksterne lenker  
 Hjemmeside
 European Research Papers Archive
 The RECON project

Det samfunnsvitenskapelige fakultet (UiO)
Marc Gasol

Marc Gasol i Sáez (født 29. januar 1985 i Barcelona, Spania er en spansk profesjonell basketballspiller som spiller for Los Angeles Lakers i NBA. Han ble draftet i den andre runden, som nummer 48, av Los Angeles Lakers under 2007 NBA-draftet. Ble NBA champion i 2018/2019 sesongen, Toronto Raptors.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske basketballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2008
Basketballspillere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2012
Basketballspillere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2020
Basketballspillere under Sommer-OL 2020
Personer fra Barcelona
Fødsler i 1985
Olympiske medaljevinnere i basketball
Antalya gasskraftverk

Antalya gasskraftverk er et varmekraftverk i området Burdur utenfor Antalya i det sørlige Tyrkia. Det vil få 806 MW totaleffekt, men har foreløpig en installert produksjonskapasitet på 240 MW, fordelt på 2 blokker med 2+1 gassturbiner, levert av General Electric. 

Anlegget ble påbegynt omkring 2005 og stod ferdig i 2009. Anlegget er under utvidelse med ytterligere to 283-MW-enkeltsyklus-turbiner fra Siemens, og total effekt blir da 806 MW. Brenselkilden er naturgass. Operatør er energiselskapet Aksa Enerji Uretim AS.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 IndustCards – «CCGT Plants in Turkey – Akdeniz & Ege».

Varmekraftverk i Tyrkia
Gasskraftverk i Tyrkia
Burdur (provins)
Baymina gasskraftverk

Baymina gasskraftverk er et varmekraftverk i området Ankara i det sentrale Tyrkia. Det har en installert produksjonskapasitet på 770 MW, fordelt på11 blokk med 2+1 gassturbiner, levert av General Electric og Alstom.

Anlegget ble påbegynt omkring 2001 og stod ferdig i 2004. Brenselkilden er naturgass. Operatør er energiselskapet Baymina Enerji AS.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in Turkey – Iç Anadolu».

Varmekraftverk i Tyrkia
Gasskraftverk i Tyrkia
Ankara (provins)
Bis Enerji gasskraftverk

Bis Enerji gasskraftverk er et varmekraftverk i området Bursa i det nordvestre Tyrkia. Det har en installert produksjonskapasitet på 357 MW, fordelt på 1 blokk med 3+1 gassturbiner på 185 MW, én blokk med 2+1 turbiner på 124 MW, og én blokk på 48 MW, med utstyr levert av General Electric og Nooter. 

Anlegget ble påbegynt omkring 1990 og stod ferdig i 2007. Brenselkilden er naturgass. Operatør er energiselskapet Bis Enerji Elektrik Uretim AS. Anlegget har blitt gradvist utvidet gjennom flere år.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Power Plants in Turkey – Marmara».

Varmekraftverk i Tyrkia
Gasskraftverk i Tyrkia
Bursa (provins)