alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Escape from L.A.

Escape from L.A. er en amerikansk action- og sciencefictionfilm fra 1996 regissert av John Carpenter. Hovedrollen spilles av Kurt Russell. Filmen er en oppfølger til Escape from New York og handler atter en gang om krigshelten Snake Plissken som denne gangen havner i et fremtidig Los Angeles. Handlinga er lagt til år 2013, 16 år etter hans oppdrag i New York.

Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne. Sett på bakgrunn av sitt budsjett ble den langt på vei en publikumsfiasko.

Handling 
Året er 2013 og USA er nå blitt til et nytt moralsk Amerika, og det er for eksempel ikke lov å røyke, drikke, sex utenfor ekteskap spise rødt kjøtt. Presidenten styrer med jernhånd ut ifra den nye hovedstaden i Sør-Dakota. Det engang så solfylte Los Angeles har etter et kjempejordskjelv flytt ut i havet og endt opp som en slags øy, og ikke minst selvstendig fristed for kriminelle.

Snake Plissken er nettopp blitt arrestert for forbrytelser og er i ferd med å bli deportert til øya, men blir av presidenten lovet friheten mot han går med på å utføre et livsfarlig oppdrag. Oppdrager går ut på å ta seg inn det hermetisk lukket Los Angeles for å hente ut et livsfarlig apparat som kan brukes til å sette USA ut av spill. For sikkerhets skyld så innsprøyter oppdragsgivere ham med et virus slik at han ikke stikker av, og hvis han ikke returnerer innen ti timer for å få motgift, dør han.

Om filmen 
Anmelderne
Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 53% på Rotten Tomatoes (2011). Den amerikanske kritikeren Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner.

Anmelderen på nettstedet CINERAMA gav den terningkast fire i 2006 og skrev blant annet: «Alt i alt en film med håpløst mange brister og mangler, og at den ble en fiasko i billettlukene er ikke så vanskelig å skjønne. Samtidig så vil alle som husker eneren ha ganske stor glede av denne filmen. Det er tross alt et gjensyn med en av de største antiheltene noensinne. Filmen er akkurat som originalen politisk ukorrekt, og dette er meget befriende. Akkurat nok brodd til at filmen vippes opp til en meget anstendig firer på karakterskalaen».

Publikum
Filmen innbrakte $42,3 millioner på verdensbasis, hvorav $25,5 millioner i USA. Produksjonskostnadene var på ca $50 millioner.

Priser og nomineringer
Den ble nominert til to Saturn Awards (beste sciencefictionfilm og beste kostyme).

Rollebesetning 
 Kurt Russell ... Snake Plissken
 Steve Buscemi ... Map to the Stars Eddie
 Peter Fonda ... Pipeline
 Cliff Robertson ... USAs President
 Valeria Golino ... Taslima
 Stacy Keach ... Cmdr. Malloy
 Pam Grier ... Hershe Las Palmas
 Bruce Campbell ... Surgeon General of Beverly Hills
 Georges Corraface ... Cuervo Jones
 Michelle Forbes ... Brazen
 A.J. Langer ... Utopia
 Peter Jason ... Duty Sergeant

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Postapokalyptiske filmer
Actionfilmer fra USA
Science fiction-filmer fra USA
Filmer fra 1996
Engelskspråklige filmer
Oppfølgerfilmer
Dystopiske filmer
Hymns from Nineveh

Hymns from Nineveh er et dansk folkpop-band. Bandet er på plate et enmannsprosjekt, men på konserter består det av opp til sju medlemmer. Hymns from Nineveh debuterte med EPen Uncomplicated Christmassongs i 2009, og har senere gitt ut to album, begge i 2011. Albumet Hymns from Nineveh gikk inn på sjuendeplass på den danske albumlisten og var en av de danske kandidatene til Nordic Music Prize 2011

Bandet spilte i 2011 på Roskildefestivalen.

Diskografi
Uncomplicated Christmassongs (EP) – 2009
Hymns from Nineveh – 2011
Endurance in Christmas Time – 2011

Referanser

Eksterne lenker
 Bandets hjemmesider

Danske musikkgrupper
Band etablert i 2007
2007 i Danmark
Julemust

Julemust (fra svensk , «jule-most») er en type brus med tradisjoner fra juletid i Sverige. Den selges i påsken som påskmusk og ellers i året som must.

Historie 
Etter en reise i Tyskland like etter århundreskiftet kom Harry Roberts, sønn av leskedrikkprodusent og avholdsmann Robert Roberts, hjem til Sverige med en rekke oppskrifter på alkoholfrie drikker. I 1910 etablerte de selskapet Roberts essens- & extraktfabrik (senere AB Roberts) i Örebro og begynte produksjon av julemust under navnet , da de så på drikken som et alkoholfritt alternativ til juleøl. Navnet på drikken ble endret til Julmust mot slutten av 1920-tallet.

I dag produserer AB Roberts julemust-essens for andre leskedrikkprodusenter. Oppskriften er hemmelig og det er kun tre personer som kjenner den.

Handel 
Det finnes rundt 30 ulike typer julemust i Sverige. I 1999 ble det konsumert 45 millioner liter julmust i løpet av desember måned. Det utgjør fem liter per innbygger i Sverige i julemåneden. Julemust utgjorde 50 % av det svenske markedet for leskedrikker i desember 1999.

Drikken selges også i Norge som en del av utvalget av julebrus. Julemust skiller seg fra julebrus hovedsakelig ved bruken av maltekstrakt og humle. Ingrediensene kommer av at must historisk ble utviklet som et alkoholfritt alternativ til øl.

Roma Mineralvannfabrikk i Lillestrøm er den eneste norske produsenten av julemust.

Referanser 

Julebrus
Svensk mat og drikke
OperaNorge

OperaNorge er et nettverk for aktører som befatter seg med operaproduksjon i Norge. Nettverket ble etablert i 2008 med formål å arbeide for bedre betingelser for operakunsten, styrke og utveksle kompetanse hos lokale produsenter og aktører og legge til rette for rasjonaliserende samarbeidsformer mellom de forskjellige medlemsinstitusjonene. OperaNorges ambisjoner er i tråd med Stortingets uttalte målsetting for operakunsten, og foreningen arbeider for å synliggjøre, spisse og realisere myndighetenes vedtak for operakunsten i et nasjonalt perspektiv.

OperaNorge har 20 medlemmer. Blant dem er Den Norske Opera & Ballett, regionsoperaene, distriktsoperaene og en rekke andre aktører, som baserer seg på samhandling mellom profesjonelle, amatører og frivillige. OperaNorge er medlem av Opera Europa.

Styret består for perioden 2020-2021 av 
Nicolai Riise (programsjef, Bergen Nasjonale Opera)
Randi Stene (operasjef, Den Norske Opera & Ballett),
Kari Standal Pavelich (daglig leder, Opera Nordfjord)
Tom Huseby (styreleder, Vestfold symfoniorkester),
Karl Bøe Skogen (daglig leder, Opera Rogaland)
Pål Scott Hagen (varamedlem, operasjef Opera Østfold)

Administrativ leder: Kari Eikli (Den Norske Opera & Ballett).

Eksterne lenker
 
 Opera Europa

Opera i Norge
Chapelle Royale de Dreux

Chapelle Royale de Dreux ligger i Dreux i Frankrike og er et kapell og gravsted for den kongelige slekten Huset Orléans. Huset Orléans (Maison d'Orléans) ble grunnlagt av Filip, hertug av Orléans, som var den yngre broren til Ludvig XIV av Frankrike. Kong Ludvig Filip av Frankrike tilhørte Huset Orléans.

I 1816 sørget Louise Marie Adélaïde de Bourbon, hertuginne av Orléans, datter av Louis Jean Marie de Bourbon, hertugen av Penthièvre, for at et nytt kapell ble bygget på tuftene til den massegraven som var på Chanoines-kirkegården, som endelig hvilested for hennes familie. I 1830 sørget kong Ludvig Filip, sønn av hertuginnen av Orléans, for å få pyntet og forstørret kapellet, som ble omdøpt Chapelle Royale de Dreux, og som nå ble nekropolis for Orléans-familien.

Blant de 75 som er gravlagt i kapellet:
Huset Bourbon
 Louis Alexandre de Bourbon (1678–1737)
 ∞ Marie Victoire av Noailles (1688–1766)
Louis Jean Marie de Bourbon (1725–1793)
 ∞ Maria Teresa d'Este (1726–1754) 
Louis Marie, hertug av Rambouillet (1746–1749)
Louis Alexandre av Bourbon (1747–1768)
Jean Marie av Bourbon (1748–1755)
Vincent Marie Louis av Bourbon (1750–1752)
Marie Louise av Bourbon (1751–1753)
Louise Marie Adélaïde de Bourbon (1753–1821)
Louis Marie Félicité av Bourbon (1754)
 Louis François Joseph av Bourbon (1734–1814)

Huset Orléans
 Hjertet til Filip II av Orléans (1674–1723)
 Ludvig Filip av Frankrike (1773–1850)
 ∞ Maria Amalia av De to Sicilier (1782–1866)
Louis Antoine Philippe av Orléans (1775–1807)
Adelaide av Bourbon-Orléans (1777–1847)
Françoise av Orléans  (1777–1782)
Louis Charles, hertug av Beaujolais (1779–1808)
Ferdinand Filip av Orléans (1810–1842)
 ∞ Helena av Mecklenburg-Schwerin (1814–1858)
Charles Ferdinand Louis Philippe Emmanuel av Orléans (1820–1828)
 Henri av Orléans, hertug av Aumale (1822–1897)
 ∞ Maria Carolina av Bourbon-De to Sicilier
Louis Philippe Marie Léopold d'Orléans (1845–1866)
Henri Léopold Philippe Marie d'Orléans (1847–1847)
François Paul d'Orléans (1852–1852)
François Louis Philippe Marie d'Orléans (1854–1872)
 Henri, greve av Paris (1908–1999)
 ∞ Isabella av Orléans-Braganza (1911–2003)
 François Gaston Michel Marie d'Orléans (1935–1960)
 Thibaut Louis Denis Humbert Marie av Orléans (1948–1983)
 Bathilde av Orléans (1750–1822)

Eksterne lenker 
 
 Liste over gravlagte i kapellet

Kirker i Frankrike
Katolske kirker i Frankrike
Eure-et-Loir
Byggverk i Centre-Val de Loire
Linde AG

Linde AG, til daglig kjent som The Linde Group, er et tysk industrikonsern grunnlagt i 1879. Hovedkontoret ligger i München i Tyskland, med noen støttefunksjoner plassert i Surrey i England. Konsernet har omkring 50 000 ansatte. De sentrale virksomhetsområdene er industrigass og ingeniørvitenskap.

Eksterne lenker
 

Tyske industriselskaper
Etableringer i 1879
AGA-ovn

En AGA-ovn er en ovn som ble funnet opp av den svenske sivilingeniøren Nils Gustaf Dalén mens han jobbet ved Aktiebolaget Gasaccumulator (AGA) i 1929.

Ovnen ble opprinnelig laget for fyring med koks, men finnes også for ved, gass, olje og elektrisitet. Den brenner døgnet rundt, krever et minimum av tilsyn og er så energieffektiv at den klarer seg på ett påfyll av koks per døgn. Ovnen er produsert i støpejern og veier fra 400 kg. Ovnen kan ha to, tre eller fire ovnsrom, som varmes opp av indirekte strålingsvarme fra alle kanter. Alle AGA-ovner har en kokeplate, som holder 400 ℃, samt en småkokeplate som holder 200 ℃.

Innen 1948 var det solgt 100 000 AGA-ovner og et titalls land produserte ovnene på lisens. Produksjonen i Sverige opphørte i 1957, men har fortsatt i Storbritannia, som lenge har betraktet seg som AGA-ovnens hjemland.

Eksterne lenker
 Aga Rangemaster Group, britisk produsent av AGA-ovner

Kjøkkenutstyr
Elektrisk husholdningsutstyr
Cecilia Vennersten

Cecilia Birgitta Vennersten-Ingemansson (født 26. september 1970) er en svensk sangartist.

Karriere 
Vennersten ble oppdaget av Peter Grönvall da hun imiterte Mariah Carey i TV-programmet «Sikta mot stjärnorna» i 1994.

Hun debuterte for alvor i Melodifestivalen 1995, der hun ble nummer to med låten «Det vackraste» av Nanne Grönvall, Peter Grönvall og Maria Rådsten. Samme år kom hennes debutalbum Cecilia Vennersten, som solgte til platina både i Sverige og Norge.

Diskografi

Album

Eksterne lenker 
 
 

Svenske musikere
Deltakere i Melodifestivalen
Mokoll batterier

Mokoll nordre og Mokoll søndre batterier ble anlagt på Mokollen, like nord for Sandefjord sentrum for å møte den svenske trusselen frem mot 1905 og unionsoppløsningen. Søndre batteri lå på toppen av kollen og nordre batteri noe lenger mot nord. Hvert batteri var oppsatt med fire kanoner og bemannet av 150-200 mann.

En anså faren for svensk landgang på Brunlanes for stor og batteriene på Mokollen skulle hindre fremrykning fra Brunlanes mot Horten og Kristiania (Oslo).

Tyske befestninger
Med sin strategiske plassering ble Mokollen også befestet av tyske tropper under den andre verdenskrig.

Litteratur
 Erlend Larsen: Dagbok fra Tønsbergfjordens befestninger, 1905 – året som endret våre liv – en bok om Sjøforsvaret, Kystartilleriet og unionsoppløsningen (2006)
Vilhelm Møller: Sandar bind ll, s. 160 f.
Tore Dyrhaug: Da krigen skulle til Vestfold i 1905. Spionasje i mars? Vestfoldminne 1981, s 3-12.

Eksterne lenker
 Vilhelm Møller: Mokollen festning
 Erlend Larsen presenterer sin bok om Mokollen

Festningsverk i Vestfold og Telemark
Byggverk i Sandefjord
Vestfolds historie
Grensebefestningene 1895–1915
Severdigheter i Vestfold og Telemark
Artilleribatterier i Norge
Rytmisk musikk

Denne artikkelen omhandler det konstruerte begrepet «rytmisk musikk». For de generelle uttrykkene, se rytme og musikk.

Rytmisk musikk er en fellesbetegnelse som kan brukes om de fleste rytmedrevete musikksjangre som ikke regnes som kunstmusikk i klassisk forstand, herunder popmusikk, rock, jazz, folkemusikk, verdensmusikk, blues og viser. Uttrykket brukes hovedsakelig i sammenheng med kulturpolitikk og utdanningsinstitusjoner.

Begrepet festet seg gjennom kulturpolitisk debatt i Danmark fra slutten av 1950-tallet og over på 1970-tallet. Det er omstridt fordi den tillagte betydningen fraviker fra den leksikalske og dermed er en upresis samlebetegnelse – det meste av klassisk musikk kan også sies å være rytmisk, samtidig som det finnes eksempler på musikk som ikke er opplagt rytmedrevet, men likevel dekkes av definisjonen. Noen mener videre at det skaper et potensielt skadelig kunstig skille mellom musikksjangre.

Se også 

 Rytmisk Musikkonservatorium

Referanser 

Musikksjangre
Gro Hagemann

Gro Hagemann (født 3. september 1945 i Oslo) er en norsk professor i historie ved Universitetet i Oslo og har særlig forsket på kvinnehistorie. 

Hagemann vokste opp på Frogner i Oslo. Hun studerte først sosiologi og fikk avgjørende inspirasjon fra Max Webers historiske arbeider. Hun tok hovedfag i 1973 om politisk strid om arbeidsforhold for kvinner på tidlig 1900-tallet. Etter hovedfag arbeidet hun som arkivar og reiste rundt og registrerte kvinnehistoriske arkiv. Hun blir regnet som en av grunnleggerne av kvinnehistorie som eget forskningsfelt i Norge. Hun tok doktorgraden i 1989. Hun var forsker ved Institutt for samfunnsforskning fra 1992 til 1996 og hadde samtidig en bistilling som professor ved Senter for kvinneforskning. I 1996 ble hun ansatt som professor i historie ved UiO.

Hagemann har bakgrunn fra ml-bevegelsen, og var aktiv i Kvinnefronten på 1970-tallet. Sammen med Kitty Strand var hun sentral i utformingen av kvinnepolitikken i AKP(m-l). Hun forlot partiet i 1984, sammen med en gruppe som kritiserte AKP(m-l) for å ha brutt «med sentrale kommunistiske prinsipper».

Hun mottok Gina Krog-prisen i 2009.

Bibliografi

 Lavtlønnsyrker blir til: kvinnearbeid og kjønnsskiller i søm og telekommunikasjon 1870–1940, doktorgradsavhandling (1989) 
 Skolefolk: lærernes historie i Norge (1992)
 Kjønn og industrialisering (1994) 
 Det moderne gjennombrudd 1870–1905, bind 9 i Aschehougs Norgeshistorie (1997)
 Feminisme og historieskriving – inntrykk fra en reise, Universitetsforlaget (2003)
 Twentieth-century housewives meanings and implications of unpaid work, (med Hege Roll-Hansen), Unipub forlag (2005)
 Med kjønnsperspektiv på norsk historie fra vikingtid til 2000-årsskiftet (Med Kari Melby ; Hilde Sandvik m.fl.) Cappelen (2005)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Professorer ved Universitetet i Oslo
AKP-politikere
Studentersang

«Studentersang» er en revyvise eller en festmarsj, kjent fra studentmiljøet i Trondheim.  Visen er oftest kjent som «Studenter i den gamle stad», mens den egentlige tittel er «Nu klinger igjennom den gamle stad».

Sangen ble opprinnelig skrevet av Frode Rinnan til UKErevyen Cassa Rossa i 1929. Melodien er hentet fra «Godiva's Hymn», eller «Engineer's Drinking Song», en drikkevise kjent fra flere universiteter i USA og Canada. Den er en av de hyppigst benyttede gamle revyvisene fra UKA, og betraktes av mange som Trondheimsstudentenes «Nasjonalsang». Den synges i dag gjerne som allsang i forbindelse med fester, møter og andre festlige lag, for eksempel knyttet til Studentersamfundet i Trondhjem og NTNU (tidligere NTH), inkludert linjeforeningene.

Trivia 
 Otto Nielsen laget i 1967 programserien «Nu klinger» på NRK radio, bestående av ti timeslange programmer. Serien omhandlet UKAs første 50 års historie og inneholdt mange både original- og nyinnspillinger av UKErevyens viser.
 Ved Institutt for fysikk ved NTNU har man to professorforeninger, den ene for og den andre mot bruk av moll i det siste verset.
 I Nordre gate i Trondheim står statuen «Studenten i den gamle stad».

Se også 
Studentersamfundets Interne Teater

Eksterne lenker 
 Studentersamfundets Interne Teater – tekst og lydopptak

Sanger
Studentkultur i Trondheim
Friidrett under Asialekene 1990

Friidrett under Asialekene 1990. Friidrett var en av flere sporter under de ellevte Asialekene som ble arrangert i Beijing i Kina i perioden 22. til 7. oktober 1990. Det var totalt 43 øvelser, 24 for menn og 19 for kvinner. Kina ble beste nasjon med tjueni gullmedaljer foran Japan med sju.

Medaljer

Resultater

Menn

Damer

Eksterne lenker 
 Página de los Juegos Asiáticos de 1990

Asialekene 1990
Friidrett under Asialekene
Friidrett i 1990
Friidrett i Kina
Papa Bouba Diop

Pape «Papa» Bouba Diop (født 28. januar 1978, død 29. november 2020) var en senegalesisk fotballspiller. I perioden 2001 til 2008 spilte han 63 kamper og scoret elleve mål for s landslag. Han scoret tre mål i VM 2002: Han scoret seiersmålet da Senegal slo regjerende verdensmester Frankrike 1–0 i VMs åpningskamp, og han scoret to mål i 3–3 kampen mot Uruguay som sikret andreplass i den innledende gruppa. Dette var Senegals første VM, og de kom helt til kvartfinalen.

Diops foretrukne posisjon var defensiv midtbane, men han kunne også spille som et senter bak, der han spilte på RC Lens. 

Hans kallenavn var «The Wardrobe», gitt til ham av Fulham-fansen, på grunn av sin høyde og sin store ramme. Fulham-fansen dediserte også sin egen sang til Papa Bouba Diop i perioden han spilte i London-klubben mellom 2004 og 2007.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Senegalesiske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2002
Fotballspillere for Neuchâtel Xamax FC
Fotballspillere for Grasshopper-Club Zürich
Fotballspillere for RC Lens
Fotballspillere for Fulham FC
Fotballspillere for Portsmouth FC
Fotballspillere for AEK Athen
Fotballspillere for West Ham United FC
Fotballspillere for Birmingham City FC
Personer fra Dakar
Duo Saxe

Duo Saxe er en norsk klassisk fløyte og gitarduo, bestående av Runar Kjeldsberg på klassisk gitar og Charlotte Udø Kjeldsberg på tverrfløyte. Duoen har eksistert siden 2001 og har konsertert i Norge, Australia, New Zealand, Frankrike, Montenegro, Spania og Nederland

Diskografi
Duetto concertante (2011), på plateselskap Ein mangfaldig kar

Eksterne lenker 
 

Norske kammermusikkgrupper
Synnøve Solemdal

Synnøve Solemdal (født 15. mai 1989) er en norsk tidligere skiskytter som representerte Tingvoll Idrettslag. Hun debuterte i verdenscupen i skiskyting i 2008/09-sesongen.

Hennes beste resultat kom da hun vant verdenscupjaktstarten i Hochfilzen foran Tora Berger den 8. desember 2012. Før det hadde hun en fjerdeplass i sprinten dagen før samme sted, samt en fjerdeplass i Verdenscupåpningen 2011/12 i Östersund, i sprinten, bak Magdalena Neuner, Tora Berger og Kaisa Mäkäräinen som var topp 3 i Sprintcupen sesongen før.

I VM i skiskyting 2012 i Ruhpolding gikk hun andre etappe på det norske laget som tok gull på mix-stafett. De andre på laget var Tora Berger, Ole Einar Bjørndalen og Emil Hegle Svendsen. På stafetten gikk hun tredje etappe på det norske laget som fikk bronsemedalje bak Tyskland og Frankrike. De andre etappene ble gått av Fanny Welle-Strand Horn, Elise Ringen og Tora Berger. Hun var med på de norske lagene som vant mix-stafetten og stafetten i VM i skiskyting 2013 i Nové Město.

Meritter

Olympiske leker

Verdensmesterskap

Verdenscupseire

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skiskyttere
Verdensmestere i skiskyting
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2014
Skiskyttere under Vinter-OL 2014
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2018
Skiskyttere under Vinter-OL 2018
Personer fra Tingvoll kommune
Kongepokalvinnere i skiskyting
Mesternes Mester-deltakere
Deltakere under VM i skiskyting 2011
Deltakere under VM i skiskyting 2012
Deltakere under VM i skiskyting 2013
Deltakere under VM i skiskyting 2015
Deltakere under VM i skiskyting 2016
Deltakere under VM i skiskyting 2019
Deltakere under VM i skiskyting 2020
Henrik L’Abée-Lund

Henrik L'Abée-Lund (født 26. mars 1986) er en norsk skiskytter som representerer Oslo Skiskytterlag.

L'Abée-Lund debuterte i verdenscupen i skiskyting i 2010/11-sesongen, og har tatt verdenscuppoeng i en rekke renn. Hans første verdenscupseier kom 9. desember 2012, da Norge vant stafetten i Hochfilzen. 

Han gikk andre etappe på det norske laget som tok gull på 4 x 7,5 km stafett i VM i skiskyting 2013 i  Nové Město na Moravě i Tsjekkia. De øvrige på laget var Ole Einar Bjørndalen, Tarjei Bø og Emil Hegle Svendsen. 

L'Abée-Lund var uttatt i den norske troppen til Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, men fikk ikke gå noen distanser. Han tok sin første verdenscupseier individuelt på sprinten i Holmenkollen den 15. mars 2018.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skiskyttere
Verdensmestere i skiskyting
Europamestere i skiskyting
Norgesmestere i skiskyting
Fødsler i 1986
Deltakere under VM i skiskyting 2013
Deltakere under VM i skiskyting 2015
Hermine Reuss

Prinsesse Hermine Reuss von Greiz (tysk: Hermine Prinzessin Reuß zu Greiz; født 17. desember 1887 i Greiz, død 7. august 1947 i Frankfurt an der Oder) var keiser Wilhelm IIs andre hustru, og i kraft av ekteskapet keiserinne av Tyskland og dronning av Preussen.

Bakgrunn 
Prinsesse Hermine var datter av Heinrich XXII, prins Reuss von Greiz (28. mars 1846 –19. april 1902) og prinsesse Ida von Schaumburg-Lippe (28. juli 1852 –28. september 1891) datter av Adolf I av Schaumburg-Lippe. Hennes far var overhode for fyrstehuset Reuss, eldre linje, som i dag er en del av den tyske delstat Thüringen

Første ekteskap 
Hermine ble 7. januar 1907 gift i Greiz med prins Johann George Ludwig Ferdinand August von Schönaich-Carolath (11. september 1873 – 7. april 1920).

De fikk fem barn:

 Prins Hans Georg Heinrich Ludwig Friedrich Hermann Ferdinand (født 3. november 1907, død 9. august 1943, gift med Sibylle, Baronesse av Zedlitz und Leipe), drept i kamp i Russland på Østfronten under andre verdenskrig
 Prins Georg Wilhelm (født 16. mars 1909, død 1. november 1927), ugift
 Prinsesse Hermine Caroline Wanda Ida Luise Feodora Viktoria Auguste (født 9. mai 1910), gift i 1936 med Hugo Herbert Hartung
 Prins Ferdinand Johann Georg Hermann Heinrich Ludwig Wilhelm Friedrich August  (født 5. april 1913, død 17. oktober 1973), gift først med Rose Rauch, ekteskapet endte i skilsmisse, deretter gift med Margret, baronesse von Seckendorff
 Prinsesse Henriette von Schönaich-Carolath (født 25. november 1918, død 16. mars 1972), gift 1. oktober 1940 i Doorn med prins Karl Franz Josef prins av Preussen, ekteskapet endte i skilsmisse

Ekteskap med tidligere keiser Wilhelm II 

I januar 1922 sendte en sønn av prinsesse Hermine en bursdagskort til den tyske keiseren Wilhelm II, som da inviterte gutten og hans mor til å besøke ham i Huis Doorn i Doorn i Nederland. 

Både Wilhelm og Hermine hadde nylig mistet sine ektefeller. Vilhelm bestemte seg tidlig samme år for at han ville gifte seg med Hermine, men dette møtte en viss motstand hos tyske monarkister og fra hans egne barn. Men 5. november 1922 giftet den 63 år gamle tidligere keiseren seg med den 34 år gamle Hermine i Doorn. 

Ekteskapet ble lykkelig. Også Hermines første ektemann hadde vært eldre enn henne; aldersforskjellen mellom dem var 14 år.

Hun skrev i 1927 memoarboken Mijn leven en hoe ik den keizer trouwde om sitt liv i eksil. Wilhelm og Hermine levde sammen til hans død i 1941.

De siste årene 
Hermines datter Henriette giftet seg i 1940 med sønnen til Wilhelms barnebarn Joachim av Preussen, prins Karl Franz Josef av Preussen. Etter Wilhelms død i 1941 vendte Hermine tilbake til Tyskland og bosatte seg på sin første ektemanns gods i Schlesien fram til 1945  Etter andre verdenskrig ble hun internert i husarrest i Frankfurt (Oder) i den sovjetiske okkupasjonssonen.

Hun døde i august 1947, 59 år gammel, i interneringsleiren Paulinenhof ved Brandenburg. Hun er gravlagt i Antikentempel i Potsdam.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Landkreis Greiz
Kongelige tyskere