alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Cratosilis

se tekst i artikkelen

Cratosilis er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) «storbløtvinger» i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse  
Cratosilis finnes i Mellom-Europa, ingen arter er registrert fra Norden.

Utseende og levevis 
Cratosilis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Larvene lever som predatore (rovdyr).

Systematisk inndeling med europeiske arter 
Oversikten har med europeiske arter.

 orden biller (Coleoptera)
 underorden Polyphaga
 overfamilie Cantharoidea
 familien  bløtvinger (Cantharidae)
 underfamilie «storbløtvinger» (Cantharinae) 
 slekten Cratosilis Motschulsky, 1860 – ingen i Norden
 Cratosilis denticollis (Schummel 1844)
 Cratosilis distinguenda (Baudi 1859)
 Cratosilis laeta (Fabricius 1792)
 Cratosilis sicula (Marseul 1864)
 Cratosilis theresae Pic 1901

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Cratosilis - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Bløtvinger
Bømlo kulturhus

Bømlo kulturhus ble tatt i bruk høsten 2005. Kulturhuset har to saler; Storsalen med 353 seter og Litlesalen med 100 seter. Storsalen blir brukt til konserter, dans, teater, konferanser og kino. Litlesalen blir brukt til kurs og kino. 

Bygget rommer også Bømlo kulturskule, Kulturhuscaféen Gaffel & Vaffel og NAV Bømlo.

Bømlo kulturhus ble fra og med 1.1.2006 et kommunalt foretak (KF). Antall årsverk i bedriften er 4,7. Daglig leder er Hanne Jacobsen.

Referanser

Eksterne lenker
 Kulturhusets hjemmeside

Byggverk i Bømlo
Kultur i Bømlo
Macrocerus

se tekst i artikkelen

Macrocerus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) «småbløtvinger» i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse  
Macrocerus finnes sør i Europa, ingen arter er registrert fra Norden.

Utseende og levevis 
Macrocerus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Larvene lever som predatore (rovdyr).

Systematisk inndeling med europeiske arter 
Oversikten har med europeiske arter.

 orden biller (Coleoptera)
 underorden Polyphaga
 overfamilie Cantharoidea
 familien  bløtvinger (Cantharidae)
 underfamilie «småbløtvinger» (Malthininae) 
 slekten Macrocerus'  Motschulsky 1845 – ingen i Norden
 Macrocerus carinicollis (Weise 1895)
 Macrocerus holomelas (Fairmaire 1886)
 Macrocerus kadleci (Svihla 2002)
 Macrocerus nigrinus (Shaufuss 1866)	
 Macrocerus sinuatocollis (Kiesenwetter 1852)
 Macrocerus tunicatus'' (Kiesenwetter 1863)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Macrocerus - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Bløtvinger
Riksvei 400

Riksvei 400 (Rv400) går mellom E18 ved Bommestad og Larvik ferjehavn på Revet i Larvik.

Historikk
I 1970-årene var veien Geilo og Bommestad riksvei 8. Før 1. januar 2010 var fylkesvei 40 del av veien, slik at riksvei 40 gikk mellom Geilo i Hol og Larvik. Strekningen mellom Undersbo og Revet var del av fylkesvei 101. 

Før 1965 var det veien Oslo–Kristiansand–Stavanger (dagens E18 og E39) som var skiltet riksvei 40.

2019 ble betegnelsen endret fra riksvei 40 til riksvei 400.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart
 

Riksveier
Veier i Vestfold og Telemark
Veier i Larvik
Speak of the Devil

Speak of the Devil er et heavy metal-musikkalbum og Ozzy Osbournes første konsertalbum som soloartist.

Albumet ble utgitt 27. november 1982, og fikk tittelen Talk of the Devil i Storbritannia, da det er et mer vanlig uttrykk der. Albumet som er et dobbeltalbum, inneholder kun Black Sabbath-spor.

Sporliste 
Side en
«Symptom of the Universe» – 5:41 (fra Sabotage)
«Snowblind» – 4:56(fra Black Sabbath, Vol. 4)
«Black Sabbath» – 6:04 (fra Black Sabbath)

Side to
«Fairies Wear Boots» – 6:33 (fra Paranoid)
«War Pigs» – 8:35  (fra Paranoid)
«The Wizard» – 4:43 (fra Black Sabbath)

Side tre
«N.I.B.» – 5:35 (fra Black Sabbath)
«Sweet Leaf» – 5:55 (fra Master of Reality)
«Never Say Die» – 4:18 (fra Never Say Die!)

Side fire
«Sabbath Bloody Sabbath» – 5:34 (fra Sabbath Bloody Sabbath
«Iron Man»/«Children of the Grave» – 9:12 (fra Paranoid & Master of Reality)
«Paranoid» – 3:10 (fra Paranoid)

Personell 
 Ozzy Osbourne – vokal
 Brad Gillis – gitar
 Rudy Sarzo – bassgitar
 Tommy Aldridge – trommer
 Don Airey – keyboard

Eksterne lenker   
 

Konsertalbum fra 1982
Ozzy Osbourne-album
Liste over ordførere i Ytterøy

Liste over ordførere i Ytterøy kommune i Nord-Trøndelag.

Ytterøy kommune ble opprettet i 1837. I 1867 ble Mosvik og Verran kommune utskilt. I 1964 ble Ytterøy innlemmet i Levanger kommune.

Ordførere i Ytterøy (med Mosvik og Verran) 1837–1866

Ordførere i Ytterøy 1867–1963

Kilder 

«Litt fra Ytterøys herredshistorie; ordførerne fra 1837 til vore dage». Adresseavisen; 20. august 1923. Opptrykt i Årbok for Mosvik historielag 2012.

Ytterøy
Jan Jacob Verdenius

Jan Jacob Verdenius (født 11. september 1973) er en nederlandsk tidligere og norsk langrennsløper som har konkurrert for Nederland og Norge (Byåsen IL). Etter fem år som aktiv skiløper for Nederland ble han norsk statsborger.

Han deltok i 46 verdenscuprenn fra 1994 til 2002, og vant verdenscupen i sprint sammenlagt i 2001. Hans eneste VC-seier kom i Engelberg Sveits den 28. desember 2000. Han ble norgesmester i stafett 2001 og 2002 med Byåsen IL. De beste individuelle prestasjonene i norgesmesterskap er 2.-plass i 10 km fri teknikk og 3.-plass på 15 km jaktstart i 2002 og 3.-plass i sprint 2000. 

Han vant World Games i 1996 og 1997, og ble verdensmester på rulleski i 2000.

Verdenscupseire

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske langrennsløpere
Norgesmestere i langrenn
Trones skole

Trones skole kan vise til:

 Trones skole (Beiarn) i Beiarn i Nordland
 Trones skole (Sandnes) i Sandnes i Rogaland 
 Trones barne- og ungdomsskole i Namsskogan i Nord-Trøndelag 

Pekersider til skoler med like navn
Salem kloster

Salem kloster ligger i Baden-Württemberg (sydvest i Tyskland) i kommunen som den har gitt navn til. Det var et betydningsfullt riks- og territorialabbedi, men ble sekularisert i 1803. I dag rommer det forhenværende klosteret den berømte internatskolen Schule Schloss Salem, som ble grunnlagt i 1920.

Historie 
Klosteret ble grunnlagt i 1138 av cistercienserordenen og fikk det bibelske navnet Salem. Det ble etter kort tid riksumiddelbart, dvs. direkte underlagt den tysk-romerske keiseren. I 1178 ble klosteret også på det kirkelige plan uavhengig ved at pave Alexander III stilte det direkte under Den hellige stol. Inntil da hadde klosteret ligget under overhøyheten til biskopen av Konstanz.

Klosteret ble usedvanlig velstående og mektig og fikk stor betydning i regionen. Mellom 1285 og 1425 ble den høygotiske katedralen i Salem oppført. 1595 fikk abbediet generalvikariatet over alle cistercienserklostre i Syd-Tyskland, og 1637 fikk det som følge av en traktat med huset Fürstenberg også grevskapsrettighetene og dermed den fulle suvereniteten over området.

I det 17. århundre opplevet klosteret tilbakeslag. Tredveårskrigen bragte død og ødeleggelser i området. 1697 ødela en  brann ikke bare de fleste bygningene, men også mange av abbediets kunstskatter. I tiden etter oppstod dagens bygninger, bygget i barokkstil av byggmester Franz Beer fra Vorarlberg, og riksstiftet opplevet en glansfull renessanse.

Klosterets ble opphevet med sekulariseringen under Napoleonskrigen i 1803, da territoriet falt til markgrevskapet Baden. På dette tidspunktet hadde abbediets totalt 6 000 undersåtter fordelt på 330 km² spredte besittelser i Schwaben.

Eksterne lenker 
 

Klostre i Tyskland
Katolske klostre
Byggverk i Baden-Württemberg
Michael Hayböck

Michael Hayböck (født 5. mars 1991 i Linz) er en østerriksk skihopper som representerer UVB Hinzenbach. I tillegg til spesielt hopp har han også en andreplass i delstatsmesterskapet i kombinert i Bischofshofen i 2004.

Karriere 

Han debuterte internasjonalt i et FIS-renn i Eisenerz i 2006. Han ble nummer 42 sammenlagt i kontinentalcupen sesongen 2008-09, men vant kontinentalcuprennet i Engelberg 28. desember 2009. Han ble nummer 17 i debutrennet sitt i verdenscupen i Innsbruck 3. januar 2010.

Hayböck ble juniorverdensmester i Hinterzarten i 2010. I junior-VM 2009 i Štrbské Pleso var han på det østerrikske laget som ble verdensmestre i lagkonkurransen. I det individuelle rennet ble han nummer 7.

Hans første pallplassering er en 3.-plass fra Wisła 16. januar 2014.

I Vinter-OL 2014 ble det sølv i lagkonkurransen, sammen med Thomas Morgenstern, Thomas Diethart og Gregor Schlierenzauer.

Hayböck tok sin første verdenscupseier individuelt da han vant avslutningsrennet i Bischofshofen under hoppuka 2014/15.

Resultater verdenscup

Verdenscupseire individuelt

Verdenscupseire lag

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 UVB Hinzenbach: Michael Hayböck

Østerrikske skihoppere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Østerrike
Deltakere for Østerrike under Vinter-OL 2014
Medaljevinnere under Vinter-OL 2014
Skihoppere under Vinter-OL 2014
Deltakere under Ski-VM 2015
Personer fra Linz
Deltakere under Ski-VM 2017
Fødsler i 1991
Deltakere for Østerrike under Vinter-OL 2018
Skihoppere under Vinter-OL 2018
Deltakere under Ski-VM 2019
Juniorverdensmestere i skihopping
Deltakere under Ski-VM 2021
Predasjon

Predator omdirigeres hit. For andre betydninger se Predator (andre betydninger)

Predasjon (av lat. praedatio i betydningen røving, plyndring) kalles også rov (herunder også begrepene rovlysten og rovgrisk) og er et spesialtilfelle av heterotrofi. En predator er derfor en organisme som lever av å jakte på, drepe og fortære (ete) hele eller deler av andre organismer. Predatorer som står øverst i næringskjeden kalles gjerne toppkonsumenter eller toppredatorer, mens de som står lenger ned på stigen kalles mesopredatorer. Predasjon på egen art kalles kannibalisme. Predasjon kan også til en viss grad sammenlignes med parasittisme, men skiller seg fra parasittisme ved at parasitter ikke dreper byttet, i alle fall ikke på kort sikt.

Definisjon og avgrensing
Predasjon er vanligvis definert slik at rovdyret jakter på mange byttedyr i løpet av livet, men bare ett av gangen, og at byttet drepes og spises. Dermed kan rovdyr avgrenses mot parasittoider, som bare dreper ett byttedyr (eller én vertsorganisme) i løpet av livet; mot filterspisere, som svelger mange små bytteorganismer på en gang; mot parasitter, som lar vertsorganismen leve; og mot åtseletere, som ikke dreper byttet selv.

Strengt tatt kan også kjøttetende planter som soldogg betraktes som predatorer. Det samme kan man si om furukorsnebb og andre fugler som spiser frø, siden hvert frø er et «plantefoster». Predatorer fortærer altså ikke nødvendigvis bare kjøtt. Ikke alle økologer tøyer definisjonen like langt. Det er altså et definisjonsspørsmål. I realiteten vil man finne flytende overganger mellom predasjon og alle andre former for heterotrofi.

Typiske trekk hos predatorer
Predatorer er gjerne raske dyr. De må ha hastighet nok til å ta igjen byttedyrene sine, mens planteetere ikke trenger være raskere enn at de rekker over nok planter til å stille sitt næringsbehov. De fleste predatorer framtrer også som mer aktive og intelligente enn sine byttedyr, side de trenger mental utrustning for en mer utfordrende livsførsel enn planteetere, og blir av og til beskrevet med uttrykk som «blodtørstige».

For å drepe og fortære byttet sitt har predatorer spesialiserte kjever med tenner som setter dem i stand til å immobilisere og utnytte byttedyret. Dette gjelder for alle predatorer, fra store rovpattedyr til flatormer. Predatorer har kortere og mindre kompleks tarm enn sine planteetende slektninger. Cellene i kjøtt er bare omgitt av en tynn cellemembran som er forholdsvis enkel å bryte ned, i motsetting til celleveggen som finnes hos planteceller. Predatorer framstår derved som tynnere og ofte mer langlemmede enn nærstående planteetere.

Selv om rovpattedyr (tiger, ulv osv.), rovfisker (haier, gjedde osv.), rovfugler (havørn, hønsehauk osv.) og øyenstikkere hører til rovdyrene, fins det også mindre «spektakulære» representanter, som blekkspruter, edderkopper, frosker, løpebiller, muldvarper, jegersnegler og nettvinger, for å nevne noen. Selv så langsomme dyr som sjøstjerner kvalifiserer som rovdyr, siden de åpner og spiser én musling av gangen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Økologi
Fylkesvei 130

Fylkesvei 130 (Fv130) går mellom Rakkestadsvingen i Fredrikstad og Skjeberg i Sarpsborg.

På grunn av det store antall fornminner som gravhauger, dommerringer og helleristninger langs veien har Fv130 blitt kjent som Oldtidsveien, og dette er også veiens offisielle navn i Sarpsborg kommune. Imidlertid har også andre veistrekninger i Norge tatt dette navnet.
I Fredrikstad kommune heter den Haldenveien.

Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 110.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 110, men nummeret ble endret for at det ikke skulle oppstå forvekslinger med den resterende delen av riksvei 110.

Kommuner og knutepunkter

Gravfeltene ved Hunn

 Solbergtårnet rasteplass

 Helleristningene ved Solberg

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Viken
Veier i Sarpsborg
Veier i Fredrikstad
Severdigheter i Viken
Fyrstedømmet Regensburg

Fyrstedømmet Regensburg var en tysk geistlig stat som eksisterte fra 1803 til 1810.

Staten ble opprettet gjennom Reichsdeputationshauptschluss av territoriene til fyrstbispedømmet Regensburg, den frie riksstaden Regensburg samt de tre riksklostrene Niedermünster, Obermünster og St. Emmeram (som alle lå i Regensburg). Samtidig ble erkekansler-, kurfyrste-, og erkebiskoptittelen som var knyttet til Kurmainz, overført til Regensburg. Regensburg ble valgt fordi byen var sete for riksdagen. Eneste innehaver av disse titlene og statsoverhode av Regensburg ble i 1803 Karl Theodor von Dalberg, som i tillegg fikk tildelt tittelen fyrstprimas av Tyskland. Dermed var Regensburg det eneste fyrstbispedømmet som overlevde Reichsdeputationshauptschluss som en kirkelig stat. Planen var at Regensburg skulle bli metropolitanbispedømmet for bispedømmene i Det tysk-romerske rike unntatt Østerrike og Preussen, men riket ble oppløst i 1806. Fyrstedømmet Regensburg under fyrstprimasen Dalberg ble deretter en suveren stat og medlem av Rhinforbundet.

Allerede i 1810 bestemte Napoleon av fyrstedømmets territorium skulle tilfalle Bayern. Dalberg fikk som erstatning tittelen storhertug av Frankfurt, og forble erkebiskop (men altså ikke fyrstbiskop) av Regensburg til sin død (1817).

Tysk-romerske rike
Regensburg
Franske klientstater under Napoleon
Stater og territorier etablert i 1803
Stater og territorier opphørt i 1810
Lieuwe de Boer

Lieuwe de Boer (født 26. juni 1951 i Ureterp), nederlandsk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1980 i Lake Placid.

De Boer vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Han kom på tredjeplass på 500 meter skøyter, bak Eric Heiden fra USA og Jevgenij Kulikov fra Sovjetunionen.

Personlige rekorder

Eksterne lenker 
 

Nederlandske skøyteløpere
Nederlandske mestere i hurtigløp på skøyter – Sprint
Olympiske bronsemedaljevinnere for Nederland
Olympiske bronsemedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Medaljevinnere under Vinter-OL 1980
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 1980
Skøyteløpere under Vinter-OL 1980
Personer fra Opsterland
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1951
Sabine Becker

Sabine Becker (født 13. august 1959 i Karl-Marx-Stadt), er en østtysk kvinnelig tidligere skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1980 i Lake Placid.

Becker vant to olympiske medaljer under Vinter-OL 1980 i Lake Placid. Hun kom på andreplass på  meter skøyter, bak Bjørg Eva Jensen fra Norge. På  meter ble hun nummer tre bak Annie Borckink og Ria Visser begge fra Nederland.

Meritter

Internasjonale mesterskap 
Olympiske leker (Vinter) deltatt i ett OL (ved 2 konkurranser)
 Lake Placid 1980 på 1 500 m og 3 000 m.
 beste resultat 2.-plass og sølvmedalje på 3 000 m i Lake Placid 1980.

Allround-VM på skøyter (deltatt 1 gang)
 Hamar 1980.
 Beste resultat 5.-plass sammenlagt i Hamar 1980.

Junior-VM på skøyter deltatt i to VM (ved 2 konkurranser)
 Montréal 1978 i sammenlagt og Grenoble 1979 i sammenlagt.
 Beste resultat 4.-plass sammenlagt, både i Montréal 1978 og i Grenoble 1979.

Sammenlagt i verdenscupen 
Deltok som vest-tysk løper.

* = sesonger uten 5 000 meter-konkurranser.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Østtyske skøyteløpere
Vesttyske skøyteløpere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Øst-Tyskland
Olympiske sølvmedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Olympiske bronsemedaljevinnere for Øst-Tyskland
Olympiske bronsemedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Medaljevinnere under Vinter-OL 1980
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1980
Skøyteløpere under Vinter-OL 1980
Personer fra Chemnitz
Artikler i skøytesportprosjektet
Lit de parade

Lit de parade (fransk uttale: [lidәparạd], «paradeseng») eller castrum doloris («sørgeplattform») er en betegnelse for det å plassere liket av en avdød person, fortrinnvis en kjent person med stor betydning, slik at folk kan få anledning til å se liket og vise vedkommende den siste ære.

I katolske land er dette vanlig praksis, og avdøde paver blir rutinemessig lagt på lit de parade. I USA er lit de parade en ære som i første rekke tilkommer avdøde presidenter, blant disse Abraham Lincoln (1809–1865) og John F. Kennedy (1917–1963). Også den norskfødte fagforeningsmannen Andrew Furuseth (1854–1938) ble vist denne æren i Washington D.C..

I Norge ble både kong Haakon (1872–1957) og kong Olav (1903–1991) lagt på lit de parade i Slottskapellet. Edvard Grieg (1843–1907) lå på lit de parade i Bergen kommunale sykehus på Engen 8. september 1907, dagen før gravferden.

Den russiske revolusjonslederen Vladimir Lenin (1870–1924) ble balsamert allerede da han lå på lit de parade. Siden ble kroppen stilt ut i et mausoleum på Den røde plass i Moskva, dit det fortsatt valfarter folk for å se. Slik gravdyrkelse er ellers mest kjent fra religiøse forhold.  

Likvake er en skikk som i Norge ble praktiset fram til 1800-tallet. Under likvake våket noen over liket i kista fram til begravelsen. I våkestua kunne det være lystig dans, kanskje for å skremme onde makter. Syning gir pårørende og kjente mulighet til å se den avdøde på sykehuset, hjemme eller i kapellet før gravferdsseremonien.

Liknende, mer folkelige skikker 

En liknende skikk blant vanlige folk, og kanskje spesielt på landsbygda i Norge, er likvake eller våkestue, som innebærer at familie, venner og naboer til en avdød våker over liket natten eller nettene frem til det legges i kiste og gjøres klar til gravferd. Likvake og våkestue var ofte lystige lag ettersom man trodde de levendes sinnstilstand også påvirket den dødes. 

Likvake var fast en del av ritualet omkring døden i førreformatorisk tid, men ble ikke støttet av den lutherske kirken etter reformasjonen. Det ble forbud mot såkalt sjeleringing med kirkeklokker etter dødsfall ifølge Christian Vs Norske Lov, og videre ble likvake med dans, mat og drikke, i likhet med gravøl (sjon), forbudt i 1607. Likefullt var tradisjonen fortsatt lys levende til langt ut på 1800-tallet, enkelte steder langt opp mot vår tid, i hvertfall til 1950-årene.

Se også 
 Likstrå
 Likvake, våking over et lik i kista før begravelsen
 Syning, visning av et lik eller samling rundt kista medlinger før lokket legges på
 Castrum doloris («lidelsens festning»), dekorativ bygning, gravminne eller katafalk under store begravelser der den døde ligger i åpen eller lukket kiste  
 Katafalk, «skuestillas» som kista står eller fraktes på under begravelseshøytideligheten i kirken
 Dødsmaske, avstøpning av ansiktet på et lik
 Post mortem-portrett

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Om katolsk likvake og «lit de parade» i Religioner, livssyn og gravferd : en håndbok om gravskikker (1993, side 96)

Skikker omkring døden
Cliffside kullkraftverk

Cliffside kullkraftverk er et kullkraftverk utenfor Mooresboro i Cleveland County, delstaten Nord-Carolina i det østlige USA. Lokasjonen er på grensen mellom Cleveland County og Rutherford County. Det har en installert produksjonskapasitet på 781 MW fordelt på 5 enheter. Brenselstypen er kull. Anlegget stod ferdig i opprinnelig utgave i 1940.

I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 4.199.413 tonn CO2.

Se også
Liste over verdens største kullkraftverk

Referanser

Eksterne lenker
 Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
 Beskrivelse av anleggene i delstaten med lenke til hvert kraftverk - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
 Coal-fired power plants – Duke Energy. Besøkt 3. juli 2010.

Kullkraftverk i USA
Varmekraftverk i USA
Kraftverk i Nord-Carolina
Cleveland County (Nord-Carolina)
Jan Ykema

Jan Jelte Ykema (født 18. april 1963 i Harlingen) er en nederlandsk tidligere skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker i 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.

Ykema vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL 1988 i Calgary. Han kom på andreplass på 500 meter skøyter, bak Uwe-Jens Mey fra Øst-Tyskland.

Personlige rekorder

Se også 
 Liste over flaggbærere for Nederland under OL

Eksterne lenker 
 

Nederlandske skøyteløpere
Nederlandske mestere i hurtigløp på skøyter – Sprint
Olympiske sølvmedaljevinnere for Nederland
Olympiske sølvmedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 1984
Skøyteløpere under Vinter-OL 1984
Medaljevinnere under Vinter-OL 1988
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 1988
Skøyteløpere under Vinter-OL 1988
Personer fra Harlingen
Artikler i skøytesportprosjektet
Christopher McCandless

Christopher Johnson McCandless (født 12. februar 1968 i El Segundo i California, død medio august 1992 på Stampede Trail i Alaska) var en amerikansk vandrer som tok navnet Alexander Supertramp. Han vandret inn i villmarken i Alaska med lite mat og utstyr for å bo en periode i ensomhet. Nesten fire måneder senere døde han av sult nær Denali National Park and Preserve. Forfatteren Jon Krakauer ble inspirert av detaljene i hans historie og ga ut boken Into the Wild i 1996. I 2007 regisserte Sean Penn en film med samme navn med Emile Hirsch som McCandless.

Referanser 

Personer fra El Segundo
Personer fra Fairfax County i Virginia
NHO Service og Handel

NHO Service og Handel er den nest største landsforeningen i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO). Ved inngangen av 2022 har NHO Service og Handel nær 7.900 medlemsbedrifter som omsetter for 170 mrd., og har 93.000 årsverk, fordelt på 120.000 ansatte. . Administrerende direktør er Anne-Cecilie Kaltenborn.

Bransjer
NHO Service og Handel organiserer:

 Bemanning og rekruttering. 
 Handel.
 Drift og service. 
 Helse og velferd. 
 Frisør og velvære. 
 Sikkerhet og beredskap. 
 Arbeid og inkludering.

Mål 
NHO Service og Handel startet som en liten forening i 1989 og har vokst til å bli en av de største arbeidsgiverorganisasjonene for private tjenester i Norge. 

Organisasjonens hovedmål er: 1)  økt seriøsitet i arbeidslivet. 2) økt inkludering og bærekraft. 3) økt kompetanse og bedre tjenester.

Organisasjon
Organisasjonen ble etablert i 1989, og har 50 ansatte i begynnelsen i 2017. NHO Service og Handel er lokalisert i Næringslivets Hus i Middelthuns gate 27. på Majorstua i Oslo.

Referanser

Eksterne lenker
 
  NHO Service og Handels Facebook-konto. 
  Twitter-konto. 
  LinkedIn. 

 
Norske arbeidsgiverforeninger
Næringslivets Hovedorganisasjon
Etableringer i 1989