alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ren Hui

Ren Hui (kinesisk: 任慧, pinyin: Rén Huì; født 11. august 1983 i Heilongjiang), er en kinesisk tidligere skøyteløper. 

Ren Hui vant bronse på 500 meter under OL 2006 i Torino. I 2004 ble hun asiatisk mester på enkeltdistanser på både 500 og  meter.

Personlige rekorder

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Ren Hui på SpeedskatingResults.com
  Ren Hui på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
  Ren Hui på www.isu.html.infostradasports.com
Bilder
  Bilder av Ren Hui på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com

Kinesiske skøyteløpere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Kina
Olympiske bronsemedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Medaljevinnere under Vinter-OL 2006
Deltakere for Kina under Vinter-OL 2006
Skøyteløpere under Vinter-OL 2006
Deltakere for Kina under Vinter-OL 2010
Skøyteløpere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Kina i enkeltdistanse-VM på skøyter
Personer fra Heilongjiang
Artikler i skøytesportprosjektet
Middelvannføring

Middelvannføring er et begrep innenfor hydrologi som brukes om mengden, det vil si volumet av vann som transporteres gjennom en elv per tidsenhet. Enheten som brukes er vanligvis m³/s (kubikkmeter per sekund). For eksempel er den gjennomsnittlige vannføringen i Rhinen 2200 m³/s. Jo større vannføringen i en elv er, dess større evne har elven til å transportere sedimenter i suspensjon. Middelvannføringen i en elv kan estimeres ved å ta et kryssnitt av elvens areal og multiplisere den med elvens gjennomsnittlige hastighet.

Eksterne lenker
 Norges vassdrags- og energidirektorat: Liste over målestasjoner for sanntids-Vannstand. (kart)

Hydrologi
Genovia

Gènovia er et fiktivt land i filmene Prinsesse på prøve (en: The Princess Diaries) og Prinsesse på prøve 2 - Kongelige forviklinger (en: The Princess Diaries II: Royal Engagements).

Landet er et monarki, og skal ligge mellom Spania og Frankrike. Hovedstaden heter Pyrus, og kjente monarker er kong Rupert, dronning Clarisse og dronning Amelia.

Fiktive steder
Michigan State University

Michigan State University (MSU) er et offentlig universitet i byen East Lansing i den amerikanske delstaten Michigan. Det tilhører gruppen av offentlige, høykvalitets-universiteter med meget høy akademisk standard – den såkalte Public Ivy-gruppen.

Historie 
MSU oppsto som en landbrukshøyskole i 1855. Skolen ble snart et forbilde for lignende skoler over hele landet, spesielt etter Abraham Lincolns Morrill Act i 1862 hvor lærestedet ble land-grant-college.

Den første kvinnelige student ble tatt opp i 1870. Det var ikke før i 1899 at MSU fikk sin første afroamerikanske student.

I 1955 skiftet skolen navn fra Michigan Agricultural College til Michigan State University of Agriculture and Applied Science. Fra 1964 har universitetet hatt sitt nåværende navn.

MSU i dag 
I 2006 hadde MSU 45 520 studenter, hvorav 9 500 er på masternivå. 89% av studentene kom fra Michigan. Lokale studenter som er folkeregistrert i Michigan betalte US$ 8 843 i skolepenger i 2006. Michigan State University hadde 2 910 vitenskapelig ansatte, og 6000 teknisk- og administrativt ansatte samme år.

Det finnes 200 studieprogrammer på MSU. MSU er spesielt kjent for landbruksutdannelse, fysikk, pedagogikk og økonomi.

MSU har USAs største utenlandsprogram, med til enhver tid 2 500 MSU-studenter som utvekslingsstudenter i over 60 land i hele verden.

Bibliotekene ved MSU er blant de største i USA, med samlet 4 830 861 titler i 2006.

Idrett 

MSUs idrettslag er Michigan State Spartans, som deltar i øverste nivå i National Collegiate Athletic Association. Maskotten til laget er en spartansk kriger kalt «Sparty». Spartans' erkerivaler er University of Michigan Wolverines.

Den mest populære idretten ved MSU er amerikansk fotball. Spartans har vunnet Rose Bowl tre ganger, i 1954, 1956 og 1988. Hjemmekampene spilles på Spartans Stadium, et stadion med en kapasitet på 75 000.

Basketball er også en stor idrett ved MSU. Spartans har vunnet det nasjonale mesterskapet to ganger, først i 1979 med legenden Magic Johnson på laget, og senest i 2000.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Universiteter i Michigan
Public Ivy
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1855
1855 i USA
Ingham County
Limerick

Limerick er administrasjonsbyen i grevskapet Limerick i Irland. Den ligger ved elven Shannon. Byen har i underkant av 53 000 innbyggere innenfor bygrensen, men med forsteder har den i overkant av 93 000. Den regnes som den fjerde største byen i landet, og den femte største på hele Irland.

Byen ble grunnlagt senest i forbindelse med vikingenes ankomst i 812, men det er tegn til at det også var bosetninger der tidligere. I det 12. århundre ble den omstrukturert av normannerne, som blant annet reiste King John's Castle og St. Mary's katedral. 

Under borgerkrigene i det 17. århundre spilte byen en viktig rolle. Den ble beleiret av Oliver Cromwell i 1651 og to ganger av Vilhelm IIIs menn i 1690-årene. 

I det 18. århundre begynte byen å vokse og ble velstående på grunn av  handel. Act of Union 1800 førte med seg nedgangstider, som ble enda verre under hungersnøden 1845-1849. Først med den såkalte «keltiske tiger» i 1990-årene ble denne trenden snudd. 

Waterford and Limerick Railway forbandt fra 1848 byen med hovedlinjen mellom Dublin og Cork. På grunn av at flere mindre linjer ble åpnet senere i det 19. århundre, ble Limerick et viktig regionalt senter. 

Shannon internasjonale flyplass ligger omkring 20 km utenfor byen, i Clare.

Blant severdigheter er:
Hunt Museum
St. Mary's katedral
Limerick Museum
Limerick City Gallery of Art
National Self-Portrait Collection
The Water Colour Society of Ireland Permanent Collection
Universitetets O'Malley Collection (irsk-amerikansk)
I byens umiddelbare omkrets finnes flere gamle festninger.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  

Byer i Limerick
Richard Montgomery

Richard  Montgomery (født 2. desember 1736, død 31. desember 1775) var en irsk–amerikansk soldat som tjente som generalmajor i den kontinentale armé under den amerikanske uavhengighetskrigen.

Han var født i Swords, County Dublin, Irland, og var sønn til Thomas Montgomery, et parlamentsmedlem, og Mary Franklin Montgomery.

Montgomery var en offiser i den britiske hær i sjuårskrigen, og han tjente både i Canada og Karibia. Han ble forfremmet til kaptein i mai 1762. Da freden ble inngått i 1763, reiste han med sitt regiment til New York. To år senere reiste regimentet tilbake til England. Montgomery identifiserte seg med whig-partiet i parlamentet som generelt sett tok kolonistenes side i deres krav om mer politisk frihet.

6. april 1772 solgte han sin hærkommisjon og bestemte seg for å flyttet tilbake til New York. Han kjøpte en gård på 270 mål ved Kings Bridge i det som nå er i The Bronx i New York City.

Montgomery giftet seg den 24. juli 1773 med Janet Livingston, søster til Robert Livingston som var en prominent newyorker som senere var i komitéen som laget utkastet til USAs uavhengighetserklæring. Han flyttet så til sin kones gård nær Rhinebeck som var hans hjem i de få gjenværende årene av hans liv. I 1775 ble han valgt til den provinsielle forsamlingen i New York, selv om han bare hadde bodd der i tre år.

Han ble andregrads brigadegeneral i uavhengighetskrigen og ledet en armé inn i Canada, invasjonen av Canada, hvor han erobret to fort og byen Montréal.

Han ble drept i forsøket på å ta byen Quebec under en kraftig snøstorm den 31. desember 1775. Britene gjenkjente liket av ham og gav ham en ærefull begravelse. I 1818 ble hans lik flyttet til New York City og lagt til hvile ved St. Paul's Chapel.

Arv 

Steder oppkalt etter Richard Montgomery inkluderer:
 Montgomery, Alabama
 Montgomery, Minnesota
 Montgomery County i Alabama
 Montgomery County i Illinois
 Montgomery County i Indiana
 Montgomery County i Maryland
 Montgomery County i Ohio
 Montgomery County i Pennsylvania
 Richard Montgomery High School

Referanser

Eksterne lenker 
 Portretter av Founders of America (inkludert ett av Montgomery)
 Graven til general Montgomery ved St Paul's Church

Generaler fra USA
Personer fra den amerikanske uavhengighetskrigen
Personer fra USA født i Irland
Personer fra County Dublin
Nedre Vinstra kraftverk

Nedre Vinstra kraftverk er et vannkraftverk ved Vinstra i Nord-Fron kommune i Innlandet fylke.

Kraftverket ble satt i drift i 1953, modifisert  og utvidet i 1989 Det utnytter fallet på 448 meter mellom Olstappen og Vinstra.

Olstappen har en reguleringshøyde mellom 668 og 655 moh. Det er to tunneler på 23 km fra Olstappen til fordelingskammer.

Kraftverket ble prosjektert under krigen. Vinstra Kraftselskap ble dannet i 1946, konsesjon for utbygging ble gitt i 1946. Anleggsarbeidet ble satt i gang i 1947, og første byggetrinn var ferdig i 1953. Det var da det første kraftverket i verden med så stor fallhøyde på francisturbin. Anlegget var fullført da det fjerde aggregatet ble satt i drift i 1958.

I 1989 var kraftstasjonen utvidet og aggregat 5 satt i drift. Det ble boret en ny tilløpstunnel for å øke vannføringen.

Det er installert fire francisturbiner på 50 MW og en på 100 MW. Normal årsproduksjon er på ca. 1,2 TWh.

Kraftverket eies av Vinstra kraftselskap der E-co energi eier 67%.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 ECO energi

Eksterne lenker
 NVE Utvalgte kulturminner
 Eidsiva: om ras i tilløpstunnel i 2015
 Gudbrandsdal Energi: Må stanse Nedre Vinstra i 3 måneder
 NVE 1991: Opprusting og utvidelse. Erfaringer fra gjennomførte prosjekter, nr 15 . Nedre Vinstra kraftverk

Vannkraftverk i Innlandet
Kraftverk i Nord-Fron
Hafslund E-CO Vannkraft Innlandet
Kraftverk etablert i 1953
Kraftverk etablert i 1989
Gudbrandsdalslågen
Jeanette Wolff

Jeanette Wolff (født 22. juni 1888 i Bocholt som Jeanette Cohen, død 19. mai 1976 i Berlin) var en tysk politiker (SPD), fagforeningskvinne og aktiv i jødiske organisasjoner.

Wolff engasjerte seg tidlig i politikk, først i hjembyen Bocholt i Westfalen og senere i Vest-Berlin. Hun var medlem av det tyske parlamentet fra 1952 til 1961. Hun var en av grunnleggerne av Gesellschaft für Christlich-Jüdische Zusammenarbeit in Berlin, og nestleder for Det jødiske sentralrådet fra 1965 til 1975, og hadde verv i DGB, tysk LO.

I 1967 ble hun tildelt ærestittelen Stadtälteste von Berlin, og året etter, da hun fylte 80 år, ble hun æresmedlem av Den internasjonale ligaen for menneskerettigheter.

Jeanette Wolff er begravet i en æresgrav på den jødiske menighetens gravlund i Berlin-Charlottenburg.

Referanser

Litteratur 
 Gunter Lange: Jeanette Wolff 1888-1976. Eine Biographie. Verlag Neue Gesellschaft/Dietz, Bonn 1988, ISBN 3-87831-468-X
 Birgit Seemann: Jeanette Wolff. Politikerin und engagierte Demokratin (1888 – 1976). Campus-Verlag, Frankfurt/Main, New York 2000, ISBN 3-593-36465-4
 Bernd Faulenbach (red.), Anja Wißmann: "Habt den Mut zu menschlichem Tun": Die Jüdin und Demokratin Jeanette Wolff in ihrer Zeit (1888 – 1976). Klartext, Essen 2002, ISBN 3-89861-168-X

Eksterne lenker 
 
 Jüdische Schriftstellerin in Westfalen - umfangreiche Informationen
 ausführliche Biografie
 Kurzbiografie
 Gedenkstätte Deutscher Widerstand - weitere Infos

Medlemmer av Forbundsdagen
SPD-politikere
Personer fra Kreis Borken
Fødsler i 1888
Dødsfall i 1976
Theo Jörgensmann

Theo Jörgensmann (født 29. september 1948 i Bottrop i Tyskland) er en tysk jazzmusiker (klarinett). Han er ansett for å være en av de ledende utøvere av instrumentet innenfor frijazz.

Arbeid 
Jörgensmann har samarbeidet med blant annet John Carter, Perry Robinson.,Didier Lockwood, Bobo Stenson, Kenny Wheeler, Barre Phillips og Lee Konitz. Han er antagelig den eneste jazzmusikeren som spiller basset-klarinett. Foruten sin lett gjenkjennelige personlige klang, er han ogsâ kjent for â ha brukt inspirasjon fra mange forskjellige musikalske stilarter i sin musikk (Hardbop, Folk Music, New Music). Jörgensmann er fortsatt aktiv og turnerer og spiller inn plater regelmessig. Han har utgitt over 20 album som band-leder. Siden 2003 Jörgensmann har  turnert og jobbet i studio med Trio Oles Jörgensmann Oles. Siden 2008 har samarbeidet med Trio Hot.

Diskografi 
 Contact 4tett Loud Enough To Rock The Kraut, (2015)
 Oles Jörgensmann Oles – Directions (2005)
 Theo Jörgensmann – Fellowship med Petras Vysniauskas, Charlie Mariano, Karl Berger, Kent Carter og Klaus Kugel (2005)
 Theo Jörgensmann – Hybrid Identity med Christopher Dell, Christian Ramond og Klaus Kugel (2002)
 Oles Jörgensmann Oles miniatures med Marcin Oles og Bartlomiej Oles (2003)
 Theo Jörgensmann og Eckard Koltermann – Pagine Gialle (2001)
 Theo Jörgensmann Quartet Snijbloemen (1999)
 Theo Jörgensmann og Albrecht Maurer – European Echoes med Barre Phillips, Bobo Stenson, Kent Carter (1998)
 Karoly Binder og Theo Jörgensmann Live at Music Academy Budapest (1993)
 Theo Jörgensmann, Eckard Koltermann og Perry Robinson – Marterialized Perception (1992)
 Willem van Manen Contraband Live at Bim Huis Amsterdam (1988)
 Theo Jörgensmann Zeitverdichtung solo (1987)
 Andrea Centazzo Mitteleuropa Orchestra Doctor Faustus med Carlos Zingaro, Carlo Actis Dato, Gianluigi Trovesi, Albert Mangelsdorff, Franz Koglmann (1984)
 Theo Jörgensmann Laterna Magica solo (1983)
 Clarinet Summit – You better fly away med John Carter, Perry Robinson, Gianluigi Trovesi, Didier Lockwood, Eje Thelin, J.F. Jenny-Clarke og Aldo Romano (1980)

Priser og anerkjennelser 
 Kunstförderpreis der Stadt Aachen (1980)
 Kulturpreis der Stadt Bottrop (1991)

Referanser

Eksterne lenker 
     allmusic guide (english)
 MySpace (english)
    Theo Jörgensmann Quartet (english)

Jazzklarinettister
Tyske jazzmusikere
Jazzkomponister

Personer fra Bottrop
Fødsler i 1948
Bjørn Maaseide

Bjørn Maaseide (født 7. mars 1968, Stavanger) er en investor og tidligere norsk volleyballspiller.

Maaseide er mest kjent som sandvolleyballpartneren til Jan Kvalheim gjennom flere suksessrike sesonger på slutten av 1990-årene. Maaseide/Kvalheim tok EM-gull i 1994, EM-sølv i 1993, 1997 og 1998, EM-bronse i 1999. De vant også verdensserien i 1994/1995.

Etter at Jan Kvalheim la opp etter Sydney-OL, satset Maaseide videre med Iver Horrem som partner. Horrem/Maaseide hadde tre femteplasser i verdensserien og en femteplass i EM 2004 som beste resultat. Maaseide la opp etter OL i Athen etter å ha tapt den siste og avgjørende gruppespillkampen.

Etter en periode som forretningsmann, valgte Maaseide å satse igjen i 2007, nok en gang med Iver Horrem som partner, med målsetting å kvalifisere seg for OL i Beijing.

Maaseide har også spilt ordinær volleyball i USA og Frankrike.

Maaseide var initiativtaker til å få verdensserien i sandvolleyball til Stavanger. Dette ble en realitet i 1999, og har siden vært arrangert hvert år. Basert på suksessen med verdensserien i Stavanger, tok Maaseide også initiativ til å få VM i sandvolleyball 2009 til Stavanger.

Investor og forretningsmann
Ved siden av idrettskarrieren har han drevet forretningsvirksomhet og har opparbeidet seg en formue gjennom investeringer i eiendom og treningsstudioer. I 1996 grunnla han Maaseide Promotion som promoterte vollyballkamper der han selv deltok. I 2000 kjøpte Maaseide seg opp i treningskjeden Sports Club, og ble største aksjonær, og i 2007 fusjonerte Sports Club med Elixia. Maaseide forsøkte i 2011 sammen med Johan H. Andresen jr. å kjøpe Elixia, men ble overbudt, noe Maaseide tjente omtrent 350 millioner kroner på. I 2014 fusjonerte Elixia og Sats, og året etter overtok Bjørn Maaseide selv som norgessjef i selskapet, en stilling han hadde i to år. Maaseide eier, gjennom Maaseide Promotion, Kraft Finans og Kraft Bank.

I 2018 ble Maaseides formue anslått til å være over en milliard norske kroner. Han ble allerede i 2014 omtalt som norges rikeste eksidrettsutøver.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Maaseide i Beach Volleyball Database

Fødsler i 1968
Norske sandvolleyballspillere
Norske volleyballspillere
Norske gründere
Norske investorer
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1996
Sandvolleyballspillere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2000
Sandvolleyballspillere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2004
Sandvolleyballspillere under Sommer-OL 2004
Personer fra Sandnes kommune
Mesternes Mester-deltakere
Europamestere i sandvolleyball
Krzysztof Piesiewicz

Krzysztof Marek Piesiewicz (født 25. oktober 1945 i Warszawa i Polen) er en polsk advokat, manusforfatter og politiker. Per i dag sitter han i det polske parlamentet som medlem av partiet Ruch Społeczny (RS). Som manusforfatter er han mest kjent for sitt samarbeid med regissør og medforfatter Krzysztof Kieślowski, og da særlig for Tre farger-trilogien, De ti bud og Veronikas to liv.

Filmer 

 Bez końca (1985)
 De ti bud (Dekalog) (1988)
 Du skal ikke slå i hjel (Krótki film o zabijaniu) (1988)
 En liten film om kjærlighet (Krótki film o miłości) (1988)
 Veronikas to liv (La Double vie de Véronique / Podwójne życie Weroniki) (1991)
 Blå (Trois couleurs: Bleu) (1993)
 Hvit (Trois couleurs: Blanc / Trzy kolory: Biały) (1994)
 Rød (Trois couleurs: Rouge) (1994)
 Cisza (2001)
 Heaven (2002)
 L'Enfer (2005)
 Nadzieja (2007)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Polske forfattere
Polske politikere
Advokater
Polskspråklige forfattere
Personer fra Warszawa
Fødsler i 1945
University of Michigan

University of Michigan (U of M eller UM) er et offentlig (delstatseid) universitet i Michigan i USA. UM er et anerkjent forskningsuniversitet og er flaggskipet innenfor høyere utdannelse i Michigan. Det tilhører de kvalitetsmessig svært høyt rangerte Public Ivy-universitetene.

Universitetet inntar i 2008 18.-plass globalt på Times’ liste over verdens beste universiteter.

Studentfordelingen mellom de tre campusene ved UM er:
 UM Ann Arbor – 46 002 studenter (2018)
 UM Dearborn – 9 339 studenter (2018)
 UM Flint – 7 836 studenter (2018)

Historie 

University of Michigan ble etablert i Detroit i 1817. I 1837 flyttet universitetet til Ann Arbor, der det fortsatt har hovedbase. I tillegg til Ann Arbor har UM campuser i Flint og i Dearborn.

Kvinner fikk lov til å studere ved UM allerede i 1870, og University of Michigan var det tredje universitetet i USA som tillot dette.

På første halvdel av 1900-tallet ekspanderte University of Michigan sterkt, og satset mye på forskning. Under andre verdenskrig foregikk det omfattende militærteknologisk forskning på UM, spesielt for Den amerikanske marinen.

På 1960- og 70-tallet hadde universitetet mange politisk radikale studenter. Dette førte til mange protester mot regjeringens politikk i Sydøst-Asia.

Studier 

Det er 25 000 studenter på bachelornivå og 15 000 studenter på masternivå ved University of Michigan i Ann Arbor. Det finnes 600 forskjellige studieprogrammer. 90% av studieprogrammene er rangert som blant de 20 beste i USA.

University of Michigan har rundt 5 000 vitenskapelig ansatte. Som mange andre forskningsuniversiteter brukes i stor grad masterstudenter til å undervise på lavgradsnivå.

Skolepengene ved University of Michigan er høyest i USA blant offentlige universitetene. For studenter utenfra Michigan koster det omtrent $30 000 i året for undervisningen alene. For studenter bosatt i Michigan er skolepengene omtrent US$ 6 000 – 10 000.

Idrett 

Idrettslaget til University of Michigan heter U of M Wolverines. Det spiller i øverste divisjon i National Collegiate Athletic Association i alle sportsgrener unntatt ishockey.

Som ved de fleste universiteter i USA er det amerikansk fotball som er den mest populære idretten. Wolverines vant den første Rose Bowl i 1902 og har tilsammen elleve nasjonale seire. Det siste nasjonale mesterskapet ble vunnet i 1997. Tre vinnere av Heisman-troféet som årlig gis til den beste spilleren i amerikansk collegefotball, har kommet fra University of Michigan. Hjemmebanen til Wolverines i amerikansk fotball er Michigan Stadium, som med en kapasitet på 107 500 er verdens største i sitt slag. Hovedrivalene til Wolverines er Michigan State Spartans, Notre Dame Fighting Irish og Ohio State Buckeyes.

Bibliotekressurser 
Bibliotekene ved University of Michigan har 8,134 millioner titler, som gjør det til USAs tolvte største bibliotek (2006).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Universiteter i Michigan
Public Ivy
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1817
Howth

Howth , gaelisk: Binn Éadair, er en halvøy i Irland, like nord for Dublin, som danner den nordligste del av Dublinbukten. Innerst i Dublin Bay er sentrum av byen med havna og elva Liffey som renner gjennom sentrum. 

Howth består av et mindre fjell med tre topper. I stor omkrets er det mye sjø østover (Irskesjøen), og helt flatt landskap vestover, og lange, flate sandstrender både nordover og sørvestover. Dette gjør halvøya både til landemerke, utsiktssted og turmulighet. 

På nordsiden av halvøya ligger en liten idyllisk havn og fiskelandsby, som også bare kalles Howth, som er i ferd med å bli slukt av bebyggelsen/forstedene rundt Dublin. Hit går en av linjene i det nye trikkesystemet DART (Dublin Area Rapid Transport), som gjør Howth til et tilgjengelig utfartsted for innbyggerne i Dublin.

Sutton er tettstedet som ligger på flatt, lavtliggende område innerst på halvøya. Det er mulig at området tidligere var dekket av sjøen og at Howth da var en øy.

På halvøya ligger også Howth Castle.

Republikken Irlands geografi
Byer og forsteder i Dublin
Himmelen kan vente (Fleksnes)

Himmelen kan vente er en episode av den norske komiserien Fleksnes som ble spilt inn under sommeren og høsten 2001, og sendt på NRK1 28. desember 2002. Dette er den aller siste episoden av serien. De engelske manusforfatterne skrev denne episoden spesifikt for den norske serien.

Handling
Etter mange år sammen i samme leilighet synes Modern det er på tide å skrive testamente. Marve protesterer, siden han er enearving. Men det finnes hemmeligheter i familien. Det viser seg at Marve har en halvbror fra Sverige.

Rollebesetning i denne episode 
Rolv Wesenlund (Marve)
Aud Schønemann (Magnhild, modern)
Tomas von Brömssen (Gustav Johansson, halvbror)
Kjersti Holmen (advokat)
Ine Janssen ( Politikvinne)
 Brit Elisabeth Haagensli (sekretær).
Tor Erik Gunstrøm (engel)
Svein Wickstrøm (engel)
Egil Bjurbeck (herre på trikken)
Arve Opsahl (gammel mann i rullestol)
Henki Kolstad (gammel mann som dytter rullestolen)

Referanser 

Fleksnes-episoder