alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lisbeth Pettersen

Lisbeth Pettersen (født Lisbeth Andersen 3. august 1964) er en norsk tidligere friidrettsutøver fra Nøtterøy som spesialiserte seg på 400 meter. Hun satte tre norsk rekorder, to i 1981 og en i 1989 da hun løp på karrierebeste 52,87 sek. Løpet gikk under norgesmesterskapet i Stjørdal og gav henne kongepokalen for 1989. Per 2018 er resultatet nummer fire gjennom tidene i Norge. Hun representerte den lokal idrettsklubben Nøtterøy IF og senere Tønsberg Friidrettsklubb.

Andersen vant 400 meter under NM fire ganger fra 1987 til 1990.

Medaljer i norske mesterskap

Referanser 

Norske sprintere
Kongepokalvinnere i friidrett
Norgesmestere i friidrett
Personer fra tidligere Nøtterøy kommune
Personer fra Færder kommune
Fløyelsvier

Fløyelsvier (vitenskapelig navn: Salix dasyclados) er et løvtre og en høyreist eller mere rund busk av pilefamilien (vierfamilien) av 2–7 meters høyde. Arten likner korgpil, men når kvistene blir eldre skifter de til nesten svart farge. Den er svært sjelden hos oss, nesten bare dyrket eller gjenstående langs kysten opptil Sogn og Fjordane. vokser hos oss sjelden og nesten bare på det sentrale Østlandet. Den foretrekker fuktig sandjord og strender.

Grenene er lys brun av farge og lange, jevnt tynne. Eldre kvister derimot blir nesten svarte og har myke hår. Den har bredere, mer hengende, smalt elliptiske og 10–18 cm lange blader som er bølget i lengderetningen. Bladet er 2–3 cm bredt, kan være litt bøyd ytterst mot spissen, og er på undersiden blågrønt og noe hårete. Bladstilken er 1–2 cm lang. Det er 15–28 par sidenerver på bladet. Raklene har brune skjell og inntil 7 mm lang kapsel som er grønn, men grålodden. Arret er utbøyd og spaltet.

Utbredelse 
Fløyelsvier vokser i Nord-Europa og er i Norden sjelden og stort sett plantet på det sentrale Østlandet, på Sørlandet og langs kysten opp til Stadtlandet. Den finnes også spredt i hager og parker i Sør-Sverige, rundt Helsingfors, og i hele Danmark.

Kilder 
 Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker 
 

Vierfamilien
Norges flora
Brune blomster
Namdalspil

Namdalspil (vitenskapelig navn: Salix x smithiana) er et løvtre og en høyreist eller tidvis mere rund busk av pilefamilien (vierfamilien) av 2–7 meters høyde, maksimalt 10 meter og da høyreist. Arten likner fløyelsvier, men bladene er kortere og bredere, bladstilken er mere gulbrun og svake behåret, og arret i kapselen er ikke så tydelig splittet og utbøyd som hos fløyelsvier. Den er sjelden i Norge, men relativt vanlig dyrket eller gjenstående langs kysten opptil Bodø. Den foretrekker fuktig grusjord langs bekker, elver og veigrøfter.  Arten blomstrer i mai.

Grenene er lys grønnbrune av farge og snaue eller litt hårete. Den har bredere, mer hengende og bredere elliptiske og 6–13 cm lange blader som er bølget i lengderetningen. Bladet er 2–4 cm bredt, kan være litt bøyd ytterst mot spissen, og er på undersiden grågrønt og noe hårete. Bladstilken er 9–17 mm lang, gulbrun og normalt litt behåret. Det er 10–17 par sidenerver på bladet. Arten har sjelden øreblad.

Raklene har brune skjell og inntil 7 mm lang, skaftet kapsel som er grønn, men tett grålodden. Det oppadvendte arret er utbøyd, men kort og nesten ikke spaltet.

Utbredelse 
Namdalspil vokser i Nord-Europa, og er i Norden sjelden og stort sett plantet på det sentrale Østlandet, på Sørlandet og langs kysten opp til Bodø. Den finnes også spredt i hager og parker i Sør-Sverige, rundt Helsingfors, og i hele Danmark.

Kilder 
 Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007,

Eksterne lenker 
 

Vierfamilien
Norges flora
Brune blomster
Samlingsforvaltningen

Samlingsforvaltningen er en fellestjeneste i Vestfoldmuseene IKS. Samlingsforvaltningen bistår Vestfoldmuseenes avdelinger med forvaltning, dokumentasjon og tilgjengeliggjøring av gjenstands- og fotosamlinger. Samlingsforvaltningen driver med forebyggende konservering, dokumentasjon av samlingene og oppbevaring av foto og gjenstander i klimastyrte magasiner.

Samlingsforvaltningen er en videreføring av det tidligere Museumssenteret i Vestfold.

Historie 
Opprettelsen av et fellesmagasin for de fire kulturhistoriske museene i Vestfold (Larvik Museum, Sandefjordmuseene, Vestfold fylkesmuseum og Nord-Jarlsbergmuseene) hadde sin bakgrunn i Museumsplan for Vestfold 1997-2000, som igjen bygde på NOU 1996:7 Museum – mangfald, minne, møtestad. Museumsplanen konkluderte med at mye kunne gjøres bedre når det gjaldt oppbevaring og behandling av samlingene ved museene i Vestfold, og utredningen anbefalte større grad av sentralisering og samhandling mellom museer, og opprettelse av fylkesvise fellestjenester for museer.

På bakgrunn av dette ble Museumssenteret i Vestfold AS (MuVe) stiftet sommeren 2004. Eierne var de fire museene gjennom eierne (dvs Vestfold fylkeskommune, Stiftelsen Vestfold fylkesmuseum, Sandefjord kommune og Larvik kommune). I tillegg hadde senteret samarbeidsavtale med Nord-Jarlsbergmuseene. Selskapet var en ideell organisasjon med formål å styrke og videreutvikle museumsvesenet i regionen. Senteret skulle inneholde felles gjenstandsmottak, klimastyrte magasiner og verksteder for forskjellig arbeid med gjenstands- og fotosamlinger.

1. januar 2009 ble MuVe avviklet som aksjeselskap, og slått sammen med Fylkesarkivet for Vestfold. Den nye enheten fikk navnet Kompetansesenter for Museum og Arkiv (KomMA), og var en enhet under Kultur i Vestfold fylkeskommune. Da Vestfoldmuseene IKS ble etablert 1. juli samme år, gikk KomMA inn som en avdeling i det konsoliderte museet. 1. januar 2011 ble Samlingsforvaltningen skilt ut som en egen avdeling i Vestfoldmuseene IKS, men ble 1. august 2012 igjen slått sammen med Vestfoldarkivet (det tidligere Fylkesarkivet for Vestfold) til én avdeling med felles leder.

Tilhold
Samlingsforvaltningen har lokaler i på Pindsle i Sandefjord. Her finner man magasiner, mottaksrom, ordningsrom, konserveringsstudio og digitaliseringsrom. I samme bygg finner man Vestfoldmuseenes administrasjon og Vestfoldarkivet.

Personalet og ledelsen
Samlingsforvaltningen har seks faste stillinger. Samlingsforvaltningen blir ledet av avdelingsdirektør Karianne Schmidt Vindenes.

Referanser

Eksterne lenker
 

Museer i Vestfold og Telemark
Lisleby brug

Lisleby brug var et sagbruk anlagt i Fredrikstad i 1862 av Søren Wiese.

Det første elektriske lysanlegget i Norge ble i 1877 satt i drift her.
Dynamoen ble drevet av en dampmaskin.

Bedriften drev med høvleri, snekkeri og fabrikasjon av kasser. I 1877 ble Norges første buelampe tent her av ingeniøren Olav M. Holwech. Fabrikken holdt til i Fredrikstad, på vestsiden av Glomma. Den ble nedlagt i 1963.

Referanser

Eksterne lenker
 NVE: Det elektriske lys ble tent for første gang i Norge i 1877

Næringsliv i Fredrikstad
Etableringer i 1862
Opphør i 1963
Kraftverk etablert i 1877
Monica Grefstad

Monica Grefstad (født 12. oktober 1964) er en norsk tidligere friidrettsutøver fra Trondheim som spesialiserte seg på hekkeløp. Hun satte syv norsk rekorder på 100 meter hekk i årene 1993 og 1994, og senket den fra Hilde Fredriksens 13,39 til 13,09, som ble hennes karrierebeste. 

Per 2013 er hun Norges fjerde beste på 100 meter hekk gjennom tidene bak Christina Vukicevic, Lena Solli-Reimann, og Isabelle Pedersen. Under NM i Tønsberg 1993 satte hun sin 4. norske rekord med 13,26 s., og ble belønnet med kongepokalen. Hun representerte den lokal idrettsklubben Ranheim IL, og senere Sportsklubben Vidar og Minerva Friidrett.

Grefstad vant fem norske titler på 100 meter hekk og 400 meter hekk. Hun har også medaljer fra sprint og lengde uten tilløp.

Hun deltok internasjonalt i EM i friidrett 1994 og VM i friidrett 1993, kvalifiserte seg til semifinalene og VM i friidrett 1995, ikke videre fra kvalifiseringsheatene. Fra innendørs-VM 1995 og 1997 gikk hun begge ganger videre til semifinalene uten å nå finalene.
 
Grefstad ble rangert som nummer 179 på listen over de 1000 beste idrettsutøverne i Trøndelag på avisa Nidaros sin kåring i 2020.

Medaljer i norske mesterskap

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske hekkeløpere
Norske sprintere
Kongepokalvinnere i friidrett
Norgesmestere i friidrett
Personer fra Trondheim kommune
Fødsler i 1964
Deltakere for Norge under EM i friidrett 1994
Friidrettsutøvere for Minerva Friidrett
Wilhelm Hansen

Wilhelm Hansen (født 7. oktober 1776, død 3. oktober 1851) var kjøbmand, trælasthandler, større eiendomsbesidder og stortingsrepresentant. Han var medlem av det første overordentlige Storting hvor han
representerte Fredrikshald. Han møtte også på Stortinget i 1824–1826 og 1830–1832.

Hansen var født på gården Tunheim i Vestby. Han fikk merkantil utdannelse i England og slo seg deretter ned i Fredrikshald. Han var britisk visekonsul i Fredrikstad og Fredrikshald og forlikskommisær i mange år.

Hansen ble valgt til Stortinget høsten 1814, men Stortinget nektet med 74 mot én stemme å la ham tiltre. Årsaken var at han sammen med Fredrikshalds borgere hadde avlagt troskapsed til den svenske kongen. Etter at unionen var vedtatt og den nye kongen Karl IIs ed var lest opp for Stortinget 10. november, kunne Hansen fra 11. november 1814 tiltre som stortingsrepresentant.

Han var gift med Anna Kathrine Wiel, datter av trelasthandler og kanselliråd Truls Wiel og Elisabeth Sofie Arbo. Sønnen Martin var også stortingsrepresentant.

Referanser

Kilder 
 Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 342

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter for Fredrikshald
Stortingsrepresentanter 1814
Stortingsrepresentanter 1824–1826
Stortingsrepresentanter 1830–1832
Norske handelsfolk
Norske eiendomsinvestorer
Personer fra Vestby kommune
Personer fra Halden kommune
Norske tvillinger
Shaher Sae’d

Shaher Sae'd  er generalsekretær i Palestinian General Federation of Trade Unions (PGFTU), som han har vært leder for siden 1992. 

Shaher Sae'd og PGFTU kjemper for faglige rettigheter i Palestina og for at de palestinske selvstyremyndighetene skal forstå hvor viktig dette er. De jobber også for at Israel skal stoppe okkupasjonen av de palestinske områdene og legge ned de ulovlige bosettingene.

I 2011 mottok han Arthur Svenssons internasjonale pris for sitt arbeid for faglige rettigheter i Palestina.

Priser 
 2011 – Arthur Svenssons internasjonale pris

Kilder 
prisvinnere http://www.svenssonprisen.no Arthur Svenssons internasjonale pris
Landrapport fra Industri Energi
www.ituc-csi.org PGFTU sin nettside

Palestinske politikere
Erik Røed

Erik Røed (født 31. januar 1966) er en norsk filmarbeider, stillsfotograf, journalist og forfatter. Han er gift med Gry Aalde.

Røed begynte sin karriere som lydtekniker etter videregående skolegang ved Tønsberg Gymnas i 1985. Først for den lokale friteatergruppen (Thesbiteateret), hvor samarbeidet med komponist og musiker Lars Martin Myhre brakte ham i kontakt med kjente musikere og artister som Odd Børretzen og Arild Nyquist. På slutten av 1980-tallet arbeidet han som assistent for skulptøren Olav Orud og Ivo Caprino. 

Mellom 1989 og 1994 jobbet Røed som lydtekniker ved Det norske teatret i Oslo, med oppsetninger som Merlin, Sweeney Todd, Jesus Christ Superstar, Draumkvedet og Det er hardt å være mainn. Her samarbeidet han blant andre med regissøren Allan Edwall og multikunstneren Arne Nøst. Senere var han lydansvarlig for en rekke farse- og revyoppsetninger på ABC-teateret og Chat Noir i Oslo.

Fra 2004 har Røed drevet filmlydselskapet Egg & bacon as i Oslo, og vært lydansvarlig for en lang rekke fjernsynsproduksjoner, blant annet Hotel Cæsar, Sommerøya og den internasjonale mat- og reiseserien New Scandinavian cooking. Av kinofilmarbeid som lyddesigner kan nevnes Get ready to be Boyzvoiced, Snarveien, Kill Buljo og Tomme Tønner, samt kinodokumentarene Jenter og Sannhetsjegeren.

Erik Røed har vært aktiv som freelancejournalist, stillsfotograf og forfatter siden 2005, og vært fast skribent og fotograf for Seilas og matmagasinene Nord og Ren mat. I 2007 ga han ut kokeboken Båtmat -på to bluss i ferien, og i 2011 kom kokeboken Brød og brødbaking, begge utgivelsene på forlaget CappelenDamm. Hele denne tiden har han vært i et nært samarbeid med journalist og forfatter Andreas Viestad, både med fjernsynsserier og annet. Røed er også tilknyttet Geitmyra matkultursenter for barn, som skribent og kursholder. 

I november 2012 var Røed delprosjektleder for Nordisk ministerråds program Ny nordisk mat, ved dens konferanse på Mathallen Oslo. 

I 2014 flyttet Røed og familien til Sokna.

Referanser

Bibliografi 

 Båtmat -på to bluss i ferien, CappelenDamm, 2007
 Brød og brødbaking, CappelenDamm, 2011

Eksterne lenker 

 Om Erik Røed, fra CappelenDamm

Norske matskribenter
Norske journalister
Fødsler i 1966
Rødpil

Rødpil (vitenskapelig navn: Salix purpurea) er et løvtre og en busk av vierfamilien som kan bli 1-4 meter høy. Den er sjelden i Norge, men finnes naturalisert eller gjenstående langs kysten til Bergen, og via Oppland og Hedmark til Nord-Trøndelag. Den foretrekker fuktig grusjord langs bekker, strender, elver og veigrøfter. Den blomstrer i april-mai.

Grenene er lyst vinråde eller gulbrune av farge og snaue og glatte. De eldre kvistene er gulbrune eller grågrønne, ofte med rødskjær. Den har normalt motsatte og 4-9 cm lange blader som er tagget ytterst. Bladkanten kan være litt nedoverbøyd. Bladet er bredest ytterst og smalere inne mot bladstilken. Deter på undersiden grågrønt og på oversiden matt grønne med svakt blåskjær. Bladstilken er 2-9 mm lang, gulgrønn og snau. Det er 12-27 par sidenerver på bladet. Arten har ikke øreblad.

Raklene er tett hvitlodne, og har rød-svarte eller svarte skjell. Arten kort, rund kapsel med meget kort og unnselig arr.

Utbredelse 
Rødpil vokser i Nord-Europa, og er i Norden sjelden og stort sett plantet eller gjenstående på det sentrale Østlandet, på Sørlandet og langs kysten opp til Bergen, samt via Oppland og Hedmark opp i Sør-Trøndelag og ut til traktene rundt sørlige Trondheimsfjorden, til grensetraktene mellom Sør- og Nord-Trøndelag. Den finnes også spredt i hager og parker i sørlige Sverige, rundt Helsingfors, og i hele Danmark.

Kilder 
 Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker 
 

Vierfamilien
Norges flora
Brune blomster
Ryan Fraser

Ryan Fraser (født 24. februar 1994) er en skotsk fotballspiller som spiller for Newcastle United FC.

Fraser startet seniorkarrieren i Aberdeen FC og skrev kontrakt med klubben som 16 åring 1. august 2010. 

Han ble tildelt prisen som månedens unge spiller i Scottish Premier League både for september og oktober 2012.

Landslaget 
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.

Meritter 
AFC Bournemouth
 Football League Championship (1): 2014/2015

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skotske fotballspillere
Spillere i Fotball-EM 2021
Fotballspillere for Aberdeen FC
Fotballspillere for AFC Bournemouth
Fotballspillere for Ipswich Town FC
Fotballspillere for Newcastle United FC
Personer fra Aberdeen
Dansker i Sør-Slesvig

Den danske minoriteten i Sør-Slesvig er en folkegruppe som regner seg som dansker, og som bor i den nordlige delen av delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Medlemmene av den danske minoriteten er normalt tyske statsborgere, selv om de har dansk som morsmål. Selv kaller de seg danske sydslesvigere.

Språket er dansk (rigsdansk, ofte som sørslesvigsk dialekt) og sønderjysk. Her finnes også en frisisk minoritet som snakker frisisk. Tysk blir mer og mer vanlig som hjemmespråk.

Det danske mindretallet omfatter om lag 50 000 menneske som er organisert i et rikt foreningsliv. Det er om lag 50 skoler, og like mange barnehager, kirker, bibliotek, fritidshjem, en dansk avis og et politisk parti.

Den danske minoriteten skyldes at området mellom Eider og dagens grense mellom Danmark og Tyskland var styrt av danske konger fram til 1864. Hertugdømmet Slesvig var både dansk len og i personalunion med Danmark, i og med at den danske kongen også var hertug av Slesvig.

Etter den andre slesvigske krig ble styringen av Slesvig overtatt av Preussen. Etter første verdenskrig ble det i 1920 foretatt en folkeavstemning som avgjorde at Nord-Slesvig skulle gjenforenes med Danmark.

Se også 
 Genforeningen

Eksterne lenker
 Sydslesvig.de
 Dansk mindretal (på tysk)

Schleswig-Holsteins historie
Dansker
Etniske grupper i Tyskland
Verdensmesterskapet i roing

VM i roing arrangeres hvert år av Det internasjonale roforbundet (FISA)

Konkurranser

Eksterne lenker 
 World Rowing
António Raposo Tavares

António Raposo Tavares o Velho (portugisisk: den gamle) (født 1598, død 1658) var en portugisisk bandeirante som utforsket de indre delene av det østlige Sør-Amerika og la krav på det for Det portugisiske imperiet. Dermed ble koloniens territorium utvidet ut over grensene som var fastsatt i Tordesillastraktaten.

Biografi 
Tavares ble født i São Miguel do Pinheiro i Alentejo, Portugal i 1598. I 1618 seilte han til Sør-Amerika med sin far Fernão Vieira Tavares. Etter at hans far døde i 1622 bosatte han seg i nærheten av São Paulo. Seks år senere, i 1628, forlot han landsbyen med den første bandeira, som besto av 900 nybyggere og  tupi-krigere.
Denne reisen ble satt i gang for å jakte på kjetterne og ta til fange flere innfødte slaver (hovedsakelig tupiet, tememinoer og carijóer). Bandeirantene angrep først noen guarani-landsbyer øverst i Paranadalen, som var beskyttet av spanske jesuitter, og drepte mange mennesker og tok  indianere til fange. Reisen muliggjorde annekteringen av en del av landet øst for elva Uruguay (de nåværende delstatene Paraná og Santa Catarina) til den portugisiske kolonien.

Tavares vendte tilbake til São Paulo i 1633 og ble en dommer. Tre år senere dro han avsted på en ny reise, denne gang for å ødelegge de spanske jesuittbosetningene som hadde blitt etablert sørøst for elva Uruguay (i den nåværende delstaten Rio Grande do Sul). Fra 1639 til 1642 kjempet Tavares sammen med de militære som var involvert i en krig mot hollenderne, som hadde erobret bosetningene på nordøstkysten (Bahia og Pernambuco).

Han la ut på sin siste reise med en bandeira i 1648, denne gang for å lete etter gull, verdifulle mineraler og slaver i koloniens uutforskede indre. Han var sammen med 200 hvite leiesoldater fra São Paulo og over ett tusen indianere. Bandeirantene reiste over  langs mange elver, hvorav de viktigste var Paraguay, Grande, Mamoré, Madeira og Amazonas. Bare Tavares, 59 hvite og noen indianere nådde fram til Belém ved munningen av Amazonas. De overlevende vendte deretter tilbake til São Paulo, hvor Raposo Tavares døde i 1658.

Referanser

Litteratur 
 Sergio Buarque de Holanda: Historia geral da civilização brasileira. São Paulo 1963.
 John Hemming: Red Gold. The conquest of the Brazilian Indians. London 1978.

Fødsler i 1598
Dødsfall i 1658
Portugisiske oppdagere
Guðmundur Þórarinsson

Guðmundur Þórarinsson (født 15. april 1992) er en islandsk fotballspiller som spiller for den danske klubben .

Karriere
Þórarinsson kom til  fra IB Vestmannaeyja og Úrvalsdeild, den øverste divisjonen i islandsk fotball, før sesongen 2013. Han har spilt kamper for Islands U21-landslag og ble i 2012 kåret til årets unge spiller på Island.

Rosenborg
Den 28. mars 2016 skrev han under på en 3,5-årskontrakt til 30. juni 2019 med Rosenborg.

Den 2. april 2016 spilte han sin første seriekamp for Rosenborg borte mot Vålerenga.

Den 13. april 2016 fikk han sin debut fra start mot Åfjord i 1. runde i cupen.

Den 24. april 2016 scoret han sitt første mål for Rosenborg hjemme mot Viking.

I sesongen 2016 var han med å vinne både Tippeligaen og Cupfinalen.

Landslaget
Den 21. januar 2014 fikk han sin første landskamp for  mot Sverige.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Gudmundur Thórarinsson på altomfotball.no

Gugmundur Thorarinsson
Norgesmestere i fotball
Utenlandske fotballspillere i Norge
Fotballspillere for UMF Selfoss
Fotballspillere for Íþróttabandalag Vestmannaeyja
Fotballspillere for Sarpsborg 08 FF
Fotballspillere for FC Nordsjælland
Fotballspillere for Rosenborg BK
Fotballspillere for IFK Norrköping
Fotballspillere for New York City FC
Fotballspillere for Aalborg BK
Betragtning over Verdens Daarlighed

Betragtning over Verdens Daarlighed, forfattet i 5 Capitler og sammenskrevet i Korthed af en lidet forsøgt og mindre skriftlærd Dreng Hans Nielsen Houge paa Rolfsøen i Thunøe Sogn er en kristen traktat eller pamflett fra 1796,  skrevet av lekpredikanten Hans Nielsen Hauge (1771-1824). Det var Hauges første bokutgivelse, kort tid etter hans åpenbaringsopplevelse 5. april 1796. Boken var på 76 sider.

Boka er en konvensjonell ortodoks fremstilling av den kristne troen, og en kritikk av samtidens prester for å forsømme sitt sjelesørgeroppdrag overfor menigheten. Særlig er boken en polemikk mot den daværende sognepresten i Tune, Gerhard Seeberg (1734-1813) som både sto langt fra Hauge i trosutøvelsen – Hauge var pietist mens Seeberg var herrnhuter, og som på flere vis hadde hatt en klanderverdig opptreden som sogneprest.

I sine første årene som forfatter skriver Hans Nielsen Hauge «ustanselig om sitt eget kall»., og i bokens siste del forteller Hauge om sitt liv og sin egen kristentro. 

I Hauges neste bok, Forsøg til en Afhandling om Guds Viisdom fra høsten 1796, tar han med et kort kapittel med «Forsvar mod de Indvendinger som ere giorte imot mit Skrift: Betragning over Verdens Daarlighed». Hauges posisjon som oppbyggelsesforfatter ble formet i og med hans fire første bøker, som alle «kom ut i mellom fire og seks opplag i tida før 1804. En regner med et samlet opplag på disse tekstene på mellom 40 og 100 000 eksemplarer i perioden fram til arrestasjonen. Ingen annen del av Hauges forfatterskap fikk en tilsvarende betydning»

Referanser

Eksterne lenker 
 Betragtning over Verdens Daarlighed  gjengitt i sin helhet hos document.no

Kristne tekster
Haugianisme
Bøker fra 1796
Caroline Trentini

Caroline Trentini (født 6. juli 1987 i Panambi i Rio Grande do Sul i Brasil), også kjent som Carol Trentini, er en brasiliansk modell.

Karriere 
Trentini ble oppdaget i 2000 da hun gikk nedover en gate i hjembyen, av samme agent som oppdaget Gisele Bündchen. Hun deltok på Victoria's Secret Fashion Show i 2005, 2006 og 2009.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
Caroline Trentini - Ford Models

Fødsler i 1987
Personer fra regionen Noroeste Rio-grandense
Brasilianske modeller
Solveig Krey

Solveig Krey (født 20. mars 1963) fra Lonkan er en norsk flaggkommandør og for tiden nestkommanderende ved operasjonsavdelingen i Forsvarsstaben. Hun har tidligere jobbet i Sjøforsvarsstaben, Forsvarets operative hovedkvarter, Afghanistan, som stabsoffiser ved den franske marines hovedkvarter i Toulon, og hun har også vært sjef for Ubåtvåpenet.  

Hun regnes for å være verdens første kvinnelige sjef på en ubåt. Krey overtok kommandoen over KNM «Kobben» (av Kobben-klassen) 11. september 1995, og hun har siden vært sjef på KNM «Uredd» (av Ula-klassen). 

I september 2020 ble det kjent at hun søkte jobben som sjef for Sjøforsvaret.

Utmerkelser
Krey er tildelt Forsvarsmedaljen to stjerner, Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje med tre stjerner, Forsvarets operasjonsmedalje for Afghanistan, NATO-medaljen for ISAF, franske National Defence Medal med spenne «Marine Nationale» (2020), KNBLO-medaljen med krone for to deltagelser. Hun ble slått til ridder av Den nasjonale fortjenstorden i Frankrike i 2022.

Referanser

Eksterne lenker 

 «Å være jente i forsvaret», artikkel fra forsvaret.no
 «Admiral: Lett å oppdage norske ubåter», artikkel i Aftenposten, 14. november 2012

Norske offiserer
Personer fra Nordland
Fødsler i 1963
Brosimulator

En brosimulatorer er et anlegg som på flere måter skal imitere broen ombord på båter og skip. Denne typen simulator er en av flere typer maritime simulatorer.

Slike simulatorer fantes også før det ble vanlig at programvare ble en del av slike simulatorer.

I undervisningen ved noen høyskoler og videregående skoler i Norge blir slike simulatorer benyttet. Minst en norsk høyskole hadde brosimulatorer på midten av 1990-tallet.

Se også
Navigasjonssimulator

Referanser

Sjøfart
Utdanning i Norge
Artikler i sjøfart-prosjektet