alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Thomas Woolner

Thomas Woolner (født 17. desember 1825, død 7. oktober 1892) var en engelsk skulptør og poet, og medlem i Det pre-rafaelittiske broderskap.

Bakgrunn og virke 
Woolner ble født i Hadleigh i Suffolk. Han gikk i lære hos billedhoggeren William Behnes, og fra 1843 stilte han ut sine verker i Det engelsk kunstakademiet (Royal Academy). Hans klassiske tilbøyeligheter var problematisk å forsone med den pre-rafaelittiske middelalderen, men hans egen overbevisning om at kunsten var grunnlagt på omfattende studier av naturen var sammenfallende med gruppens mål. Woolner var således en av de opprinnelige grunnleggerne av Broderskapet.

Han skaffet seg et navn som en kraftfull billedhogger av portrettbyster og medaljonger, men uten at han klarte å skaffe seg nok inntekter til at han kunne leve av sin kunst. Han var tvunget til å emigrere til Australia for en periode, men kom til slutt tilbake til England og etablerte seg selv som både som billedhogger og som kunstforhandler. Hans opphold i Australia hadde uansett hjulpet ham å til å skaffe seg oppdrag der og andre steder for statuer av helter av Det britiske imperiet som Kaptein Cook og Sir Stamford Raffles.

Hans mest betydningsfulle og komplekse arbeid er sannsynligvis Civilisation og Virgilia. Disse to demonstrerte hans forsøk på å uttrykke spenningen mellom den statiske steinen og det dynamiske begjær som figurene representerte.

Woolner ble valgt inn i Kunstakademiet i 1875 og tjenestegjorde som professor i skulptur fra 1877 og til 1879.

Woolner var også lyriker av en viss betydning som også anerkjennes i dag. Hans tidlige dikt My Beautiful Lady (1863) er et stykke pre-rafaelittiske litteratur, som vektlegger følelsenes intense om enn uforløste øyeblikk. Hans dikt var ofte sterkt følelsemessige:

My Beautiful Lady 
(Første og andre vers)
I LOVE my Lady; she is very fair;
Her brow is wan, and bound by simple hair;
Her spirit sits aloof, and high,
But glances from her tender eye
In sweetness droopingly.

As a young forest while the wind drives through,
My life is stirr’d when she breaks on my view;
Her beauty grants my will no choice
But silent awe, till she rejoice
My longing with her voice.

Hans senere fortellende verk, Pygmalion, Silenus og Tiresius forsaket pre-rafaelismen til fordel for en ofte erotisert klassisisme. Woolner var en nær venn av Alfred Tennyson som han bidro til å gi scenariet for dennes dikt Enoch Arden.

Hans spekulasjoner om den menneskelige anatomi imponerte Charles Darwin som navnga deler av det menneskelige øret for «Woolnerian Tip» etter et trekk i Woolners skulptur Puck.

Thomas Woolner døde brått av slag i 1892 da han var 67 år gammel.

Referanser

Eksterne lenker 
 Works by Thomas Woolner hos Project Gutenberg
 Thomas Woolner in Cumbria

Prerafaelittene
Britiske billedhuggere
Engelske lyrikere
Engelskspråklige forfattere
Personer fra distriktet Babergh
Rypefjord

Rypefjord er et tettsted i Hammerfest kommune i Finnmark. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger ved Rypefjorden, på vestsiden av Kvaløya, omtrent 2 kilometer sør for Hammerfest by og kan regnes som en forstad til byen.

Det ble etablert verksted- og fiskeindustri her i 1984. Oljeforsyningsbasen Polarbase ble bygget opp på 2000-tallet og  har til sammen 150 ansatte (2017).

Indrefjord kapell, en langkirke i tre, er et kulturminne fra 1956.

Riksvei 94 går gjennom Rypefjord. Tidligere var Rypefjord administrasjonssenter i Sørøysund kommune.

Referanser 

Bosetninger i Hammerfest
Tettsteder i Troms og Finnmark
Selbjørn

Selbjørn er den nest største og nest sørligste øya i Austevoll kommune i Vestland fylke. Den har et flateinnhold på 25 km², og det høyeste punktet er Kongsfjellet, med 185 moh. 

Sør for øya ligger Selbjørnsfjorden, som skiller Austevoll og Fitjar kommuner. Fram til 1964 hørte sørøstsida av Selbjørn til Fitjar kommune, mens nordsida var en del av Austevoll. Det største stedet på øya er tettstedet Bekkjarvik, som er et gammelt handelssted med gjestgiveri. Andre bygder er Salthella, Rabben, Grasdal og Gauksheim. 

Selbjørn har bruforbindelse fra Bekkjarvik til resten av Austevoll gjennom riksvei 546, som går via Selbjørnsbrua over Bekkjarviksundet til Huftarøy. Fra Bekkjarvik går også Fv150 sørover til Gauksheim, mens Fv151 følger nordsida av øya vestover til Salthella og videre over Stolmabrua over Stolmesund til naboøya Stolmen.

Navnet Selbjørn 
Tidligere navn på øya er Salbjorn i Snorre-Edda og Fornmannasoger. I 1567 ble navnet skrevet Søldbiønn og i 1723 Sælbiørn. En mener at navnet kanskje er et tabunavn, og at navnet tidligere kan ha hatt et annet dyrenavn. Fiskere skulle for eksempel ikke nevne ordet «katt» når de var ute på havet, og de kunne i stedet si «klodyret» eller «Salens bjørn», ettersom katta hørte til salen eller stua. Om Selbjørn en gang ble kalt noe med katt, så skulle ikke navnet nevnes.

Referanser 

Øyer i Austevoll
Camp David-avtalen

Camp David-avtalen ble undertegnet 17. september 1978 og innebar en overenskomst om fred i Midtøsten. USAs president Jimmy Carter ledet de hemmelige forhandlingene som varte i tolv dager mellom Egypts president Anwar Sadat og Israels statsminister Menachem Begin. Avtalen fikk navn etter stedet de foregikk på, Camp David i USA, som er også er den amerikanske presidentens landsted.

Avtalen la også grunnlag for den årlige øvelsen Bright Star i Egypt.

Referanser

Litteratur 
 Avner, Yehuda (2010): The Prime Ministers: An Intimate Narrative of Israeli Leadership, The Toby Press, ISBN 978-1-59264-278-6
 Armstrong, Karen (1996): Jerusalem: One City, Three Faiths, New York: Ballantine Books.

Fredsavtalen
Den 26. mars 1979 signerte Sadat og Begin en fredsavtale i Washington. Fredsavtalen førte til at de to landene gav hverandre offisiell anerkjennelse, med utveksling av ambassadører og åpning av grensen, og til en israelsk tilbaketrekning fra det okkuperte Sinai i løpet av en treårsperiode. Det ble også inngått avtaler om israelsk kjøp av olje fra Sinai.

Det ble forhandlet videre om et palestinsk selvstyre i over et år etter at fredsavtalen mellom Israel og Egypt hadde blitt signert, men disse forhandlingene ledet ikke fram til noe.

Se også 
 Camp David-forhandlingene 2000

Eksterne lenker 
 

 Text of the Accords, Israeli government
 Text of Accords and additional material, Carter Library

Forholdet mellom Israel og Egypt
USAs historie
Traktater av 1978
1970-årene i Israel
1970-årene i Egypt
1978 i USA
Midtøstens historie
The Core

The Core (etablert 2001 i Trondheim) er et norsk jazzband.

Bandet består av Espen Aalberg trommer, låtskriver og initiativtager; Jørgen Mathisen saksofon; Erlend Slettevoll, piano og Steinar Raknes bass.
Deres musikkuttrykk er rotfestet i afroamerikansk musikk, med tilsnitt av funk og rock.  De ga ut Vision (Jazzaway, 2004) med musikk inspirert av Pharoah Sanders, Archie Shepp, Albert Ayler og John Coltrane.
Senere utkom Blue sky (Jazzaway, 2006) med musikk av Raknes og Aalberg, samt bidrag fra Nils-Olav Johansen gitar.  
 
The Core har spilt ved de fleste av landets jazzfestivaler, der de har hatt med en rekke gjestesolister, som James Carter, Jonas Kullhammar, Per Johansson og Håkon Kornstad.  De ble for øvrig kringkastet på EBU fra Tammerfors (2004).
På oppdrag fra Rikskonsertene og Utenriksdepartementet, turnerte kvartetten i India, Pakistan og Bangladesh høsten 2005. Dette prosjektet ble senere presentert for et Norsk publikum gjennom en kulturhusturné i regi av Rikskonsertene et år senere. Medvirkende på begge turnéene var de indiske musikerne Fateh Ali sitar og vokal, Prasanjit Mitra tabla og Kanchman Babbar fløyte (2006).

Referanser

Eksterne lenker
 Gruppens offisielle nettsted

Norske komponister
Norske jazzgrupper
Band etablert i 2005
Slagentangen

Slagentangen er et nes i Oslofjorden som ligger i Østre Slagen i Tønsberg kommune i Vestfold mellom Åsgårdstrand og Tønsberg. På Slagentangen ligger Esso-raffineriet  og turområdet Essoskogen.

Topografi og natur

Slagentangen er en bred, noe høytliggende, delvis skogkledt landtange. Åsen på Slagentangen hever seg på det høyeste 50 m over havet. 

I området vest for Slagentangen er det rester av en moréne som tilhører Slagen-Tjølling-trinnet eller «det ytre ra». Denne endemorenen begynner ved Slagentangen, og kan med mange avbrudd følges til Tjølling kirke, som er reist på moréneryggen.

På Slagentangen, øst for gården Åsen, fantes i 1888 en myrstrekning på ca. 100 mål. Området ble seinere dyrket opp.

Utenfor Tønsberg er Oslofjorden smalest mellom Slagentangen og Larkollen i Østfold, hvor den er bare 7,5 km bred. Langs Slagentangen er vannet langgrunnet inntil 188 m fra land. Mellom Slagentangen og Åsgårdstrand bør større båter ikke komme kysten nærmere enn 376 meter.

Av et rikt dyre- og planteliv kan nevnes sel, som blant flere steder i Oslofjorden også ofte har holdt til på Slagentangen, og kubjelle, som vokser på dyp sand på Slagentangen.

Historikk
På Slagentangen, Bastøy og Horten var det fra 1807 til 1808, og kanskje også seinere, en signalvakt som skulle ha stadig tilsyn av fastboende. Vakten skulle holde øye med sjøen og varsle hvis det kom fiendtlige skip.

I Essoskogen lå det tidligere en feriekoloni.

Oljeterminal og -raffineri
Se hovedartikkel Essoraffineriet på Slagentangen 
Den 8. juni 1961 ble det igangsatt et nytt oljeraffineri drevet av Esso. Esso-raffineriet på Slagentangen behandler i dag 5,6 millioner tonn petroleum per år. Raffineriet foredler råolje til særlig fyringsolje og drivstoff for biler, båter og fly. Omkring 60 prosent av de ferdige produktene blir eksportert ut av landet. Oljen transporteres til Slagentangen med skip og føres i land ved en egen oljeterminal på et kaianlegg nord for selve raffineriområdet.

Gasskraftverk og søppelforbrenningsanlegg
Skagerak Kraft AS, Fortum Power & Heat Oy og Østfold Energi AS har hatt planer om et gasskraftverk på Slagentangen. Kraftverket skulle bli på 400-10000 MW og ha anlegg for CO2-håndtering. Renseanlegget kunne også ha fanget opp dagens utslipp fra Esso Slagentangen på 300 000 tonn C02 årlig. En annen miljøeffekt kunne blitt spillvarme nok til hele Tønsberg kommune. Kraftverket skulle ifølge de opprinnelige planene ha stått klart i 2014, men høsten 2008 ba Skagerak Energi AS NVE om å legge behandling av saken på is.

Administrasjonen i Tønsberg kommune har hatt ønsker om å etablere et søppelforbrenningsanlegg i et område av Essoskogen. Styringsgruppen Slagentangen og Framtiden i våre hender har imidlertid protestert kraftig.

Se også
 Essoraffineriet på Slagentangen 
 Essoskogen

Referanser

Eksterne lenker
 Fugler ved Slagentangen
 Søkeordet «Slagentangen» i lokalavisa Tønsbergs Blads nettarkiv

Tønsbergs geografi
Nes i Norge
Wade Load

Wade Load er en fiktiv figur fra den animerte TV-serien Kim Possible.

På engelsk spilles Wade av Tahj Mowry, på norsk spilles han av Daniel S. Valderhaug og Cristoffer Ravneberg

Om Wade 
Wade er et tiårig geni som styrer Kim Possibles nettside, forsyner henne med nytt utstyr, og gir henne oppdrager via Kimmunikatoren. Siden han er et geni, fullførte han high school og college på cirka åtte måneder. Han tilbringer tiden foran datamaskinen på rommet sitt, med lysene av. Han drikker tydeligvis mye brus, siden han ofte slurper i seg ett eller annet når han snakker med Kim.

Generell informasjon 
Wade forlater nesten aldri rommet, han sier at han hater å være ute, og kommuniserer vanligvis med Kim og Ron gjennom Kimmunikatoren, som han laget selv. Wade har også dukket opp som hologram, i et virtuelt virkelighetsspill, som en robot (Wadeboten) og har kommunisert gjennom en hagenisse.

Kim og Ron har kun møtt Wade ansikt til ansikt to ganger; en gang måtte han forlate rommet for å hevne seg på Team Impossible, som hadde ødelagt hele datasystemet hans. Den andre gangen var i en alternativ fremtid i filmen Kim Possible – I tide og utide (A Sitch in Time). Wade var da motstandsleder etter at Shego hadde overtatt verden.

Man kan kanskje også regne et hologram og deltakelse i et virtuelt virkelighetsspill som personlig opptreden.

Familie 
Wades mor later til å være afroamerikaner. Hun har dukket opp i serien et par ganger, men faren er nevnt flere ganger. Det virker ikke som at noen av dem bryr seg nevneverdig om hvordan sønnen bruker tida si, og moren ser ut til å like Wades oppfinnelser. Wade har også en grandonkel, som var med i en episode, og han var fotograf for 100 år siden, selv om det er usikkert om han faktisk har vært fotograf, siden hele episoden var en drøm.

Kim Possible

en:List of Kim Possible characters#Wade
fi:Luettelo televisiosarjan Kim Possible hahmoista#Wade Load
Matthew Stevens

Matthew Stevens (født 11. september 1977 i Carmarthen) er en walisisk profesjonell snookerspiller.

Stevens ble profesjonell i 1994 og har fjerdeplass på verdensrankingen i sesongen 2005/2006 som beste i karrieren. Foran sesongen 2007/2008 var han for første gang på åtte år utenfor topp seksten i verden. Han fikk sin første, og hittil eneste, seier i en rankingturnering i 2003 da han vant UK Championship. I tillegg har han vunnet fire andre turneringer, blant annet Northern Ireland Trophy, før denne var en rankingturnering, og Pot Black i 2005.

Han har spilt to finaler i VM, men tapte for Mark Williams i 2000 med 16–18 og Shaun Murphy i 2005 med de samme sifrene.

Stevens var bårebærer i den gode vennen Paul Hunter sin begravelse.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Walisiske snookerspillere
Personer fra Carmarthenshire
Fødsler i 1977
Arne Johan Vetlesen

Arne Johan Vetlesen (født 10. september 1960 i Oslo) er en norsk professor i filosofi ved Universitetet i Oslo.

Bakgrunn og virke 
Vetlesen arbeider spesielt med etikk og sosialfilosofi og har i særlig grad vært opptatt av menneskelige relasjoner og menneskets grunnvilkår, med ondskap som et sentralt tema. Samfunnsmessige, kulturelle og politiske spørsmål står sentralt i hans forfatterskap, ikke minst med tanke på unge menneskers livssituasjon og framtidsutsikter. Gjennom årene har miljøproblemene og menneskets forhold til naturen fått stadig større plass. Han er en aktiv samfunnsdebattant og har satt sitt preg på offentlig debatt gjennom innlegg i pressen og som ettertraktet foredragsholder.<ref>Jonas Bergvall Henmo: Varseleren" . Portrettintervju i Klassekampen 8. august 2020</ref> Han var redaktør for Norsk Filosofisk Tidsskrift fra 1996 til 2000. Han har også vært fast spaltist i Klassekampen siden 2004. 

Vetlesen studerte til magister- og doktorgraden i filosofi hos Jürgen Habermas i Frankfurt am Main i årene 1985-1990. Også Emmanuel Lévinas og Zygmunt Bauman har betydd mye for hans tenkning. Det har vært et mål for ham å omsette moralfilosofien til debatt og meningsdannelse. I forbindelse med krigen i Bosnia i 1990-årene kritiserte han tidlig internasjonal unnfallenhet. Ikke bare folkerett, men også generell rettsbevissthet opptar ham. 

Vetlesen har vært medlem av en rekke offentlige utvalg innen helse-, psykiatri- og jussektoren, blant annet det såkalte Tilregnelighetsutvalget (2013-14). Engasjementet i miljø- og klimaspørsmål, og i akademikeres ansvar for å delta i det offentlige ordskiftet, gjorde at Vetlesen sammen med biologen Dag O. Hessen og juristen Beate Sjåfjell etablerte Concerned Scientists Norway i 2008.

Vetlesen er bosatt i Horten.

 Bibliografi 
 Perception, Empathy and Judgment (1994) Følelser og moral (1994) med Per Nordtvedt
 Innføring i etikk (1996) med Kjell Eyvind Johansen
 Nærhetsetikk (1996) red.
 Nærhet og distanse (1997) med Jan Olav Henriksen
 Closeness: An Ethics (1997) red. med Harald Jodalen
 Dydsetikk (1998) red.
 Fra hermeneutikk til psykoanalyse (1999) med Erik Stänicke
 Omsorgens tvetydighet (2000) red. med Knut Ruyter
 Moralens sjanser i markedets tidsalder (2003) med Jan Olav Henriksen
 Menneskeverd og ondskap (2003)
 Smerte (2004) Evil and Human Agency (2005)
 Hva er etikk (2007)
 Nytt klima: miljødebatten i et samfunnskritisk lys (2008) red.
 Frihetens forvandling (2009)
 Angsten for oppdragelse (2012) med Per Bjørn Foros
 Studier i ondskap (2014)
 The Denial of Nature (2015)
 Hvad skal vi svare? (2017) med Rasmus Willig
 Cosmologies of the Anthropocene (2019)Smerte i vår tid (2020)''

Referanser

Eksterne lenker  

Norske filosofiprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Ståle Hoff

Ståle Hoff (født 3. juli 1963, død 6. juli 2010) var en norsk musiker og komponist. Han spilte i Siste Dagers Hellige, Raga Rockers, Cirkus Modern og på flere av sin far Trygve Hoffs utgivelser. Han lagde melodien til Trygve Hoffs «Folk é så bra» sammen med Terje Blickfeldt. Som sin far var også Ståle Hoff en periode dirigent for Berlevåg Mannsangforening. I 1984 ble han innlemmet i Cirkus Modern, men ga seg i 1985. Som seg selv gav han ut kassetten «Skipper Skuteløs». Hoff var rammet av MS.

Utgivelser 
 1984 – Det Nye Rocksjå 2, bass
 1984 – Cirkus Modern – Karianne (12"-single), bass
 1985 – Cirkus Modern – Trøst (LP), bass på 2 låter («Karianne» og «Speil»)
 1985 – Raga Rockers – Maskiner i Nirvana, slide gitar
 1988 – Trygve Hoff – Snart gryr en dag

Eksterne lenker 
 mic.no Cirkus Modern
 rockipedia.no Ståle Hoff

Norske rockemusikere
Norske dirigenter
Personer fra Berlevåg kommune
Fødsler i 1963
Dødsfall i 2010
Store Bergan Idrettslag

Store Bergan Idrettslag (stiftet i 1931) er et idrettslag fra Sandefjord, som driver med fotball, skiidrett og turn. SBIs fotballgrupper holder til på Virik idrettspark, som våren 2007 fikk kunstgressbane. Klubben fikk dette bevilget av kommunen etter flere år med store problemer med dårlig naturgress. I dag består Virik Idrettspark av tre moderne kunstgressbaner, en aktivitetspark og gressbane.

Fotball
A-laget i fotball spiller i 2011 i 4. divisjon.

Tabellen 2011

Eksterne lenker 
 

Idrettslag i Sandefjord
Idrettslag etablert i 1931
Fotballag i Sandefjord
Fotballag etablert i 1931
Huo Yuanjia

Huo Yuanjia (født i 1868 i Tianjin i Kina, død 1910) ble en kinesisk legende da han på begynnelsen av 1900-tallet satte seg imot fremmede styremakter og med sin fantastiske kampsportteknikk wushu, forsvarte han Kinas ære. 

Etter å ha slått mange motstandere – både kinesere og utenlandske, og startet et eget kung-fu akademi, blir han forgiftet og dør den 14. september 1910. «Wushus ånd» fortsatte å spre seg verden over. I dag blomstrer akademiet og finnes i mer enn 50 land.

Kinesere
Kampsport
Personer fra Tianjin
Fødsler i 1868
Dødsfall i 1910
Gjennestad videregående skole

Gjennestad videregående skole er en privat videregående skole som ligger i Stokke i Sandefjord kommune i Vestfold og Telemark fylke. Normisjon eier Gjennestad. Skolen tilbyr 4 ulike yrkesfaglige utdanningsprogram. Den videregående skolen og Gjennestad Drift (tidl. gartnerskole) er organisert som separate bedrifter, men samarbeider tett.

Gjennestad Drift er organisert i følgende avdelinger: veksthus, anleggsgartneravdelingen, husholdningen, FDV (forvaltning, drift og vedlikehold), administrasjonen og hagesenteret. Avdelingene i Gjennestad Drift gjør at Gjennestad videregående skole kan leie undervisning til den praktiske opplæringen i programfagene på skolen. Da får de undervisning av fagarbeidere i avdelingene.  For noen av yrkesfagene skjer mye av den praktiske opplæringen også i samarbeidsbedrifter.

Skolen er en internatskole hvor over halvparten av elevene bor. Skolen har dermed en rekke tilbud utover ordinær skoletid.

Gjennestad ble grunnlagt i 1946, av Olav Lofthaug. Da hetene Gjennestad Hagebruksskole. Lofthaug var også skolens første rektor fram til 1976. Han dokumenterte de første årene gjennom film. Filmen består av to deler. 

Parken ved skolen ble kåret til Årets grønne park for 2012.

Gjennestad videregående skole bygde det første massivtrehuset med elementer fra en norsk fabrikk med norsk virke. Dette sto ferdig i 2020, og brukes i dag som undervisningsrom, og samt med utleiedel i 2. etasje.

Utdanningsprogram
Vg1 Bygg- og anleggsteknikk
Vg2 Byggteknikk
Vg2 Anleggsgartner

Vg1 Helse- og oppvekstfag
Vg2 Barne- og ungdomsarbeiderfag
Vg2 Helsearbeiderfag
Vg1 Naturbruk
Vg2 Anleggsgartner og idrettsanleggfag
 Vg2 Landbruk og gartnernæring

Vg1 Salg, service og reiseliv
Vg2 Salg og reiseliv

Vg3 Påbygging til generell studiekompetanse.

Referanser

Eksterne lenker
 
Gjennestad 1946-1976; del 1, del 2

Videregående skoler i Vestfold og Telemark
Private videregående skoler i Norge
Skoler i Sandefjord
Skoler i Stokke
Skoler tilknyttet Normisjon
Melsom videregående skole

Melsom videregående skole ligger i tettstedet Melsomvik i Sandefjord kommune i Vestfold, mellom Tønsberg og Sandefjord. Skoleåret 2012/13 hadde skolen om lag 300 elever. Skolen tilbyr programområdene medier og kommunikasjon, naturbruk med heste- og hovslagerfag og landbruk samt studiespesialiserende utdanningsprogram i kombinasjon med toppidrett hest med sprangridning, trav og dressur (dressur fra skoleåret 2013). Skolen har et av landets største hesteanlegg med 2 ridehaller med internasjonale mål, 2 ridebaner, 4 staller med plass til 92 hester, langstrekke for trav og ridestier. Skolen tilbyr også internatplass for opptil 70 elever.

Melsom gård er skilt ut som egen enhet under rektor og forvalter om lag 2000 dekar skog og innmark. Melsom gård driver melkeproduksjon i moderne driftsanlegg reist i 2012.

Linjer
Disse linjene finnes på skolen:
 Naturbruk
 Medier og kommunikasjon
 Studiespesialisering 
 Toppidrett hest (sprangridning, trav, dressur)

Eksterne lenker 
 Melsom videregående skoles hjemmesider

Videregående skoler i Vestfold og Telemark
Skoler i Stokke
Refleks (utstyr)

En refleks eller retroreflektor er et hjelpemiddel som brukes til å reflektere lys tilbake til kilden med minimal spredning. Ulikt et speil, sender den lyset tilbake uansett hvilken innfallsvinkel det kommer fra. På fagspråk kalles dette retrorefleksjon. Dette gjør at refleksen synes mye bedre i mørket når en lyskaster, som et billys, treffer refleksen.

Retrorefleksjon oppnås ved hjelp av prismer («gammeldagse» refleksbrikker), mikroprismer (myke plastreflekser) eller glasslinser (som oftest sølvfarget refleks til bekledning).

1. mars 2007 ble den norske kjøretøyforskriften endret og det ble innført krav om at minst én godkjent refleksvest må være lett tilgjengelig i bilen fra førersetet til en hver tid.

Refleksprodukter og refleksvester som selges i Norge (og EU/EØS) skal være produsert i henhold til de EU-direktiver som gjelder produkttypen. Kun tekniske kontrollorgan i EU/EØS kan typegodkjenne refleksproduktene. Etter typegodkjenning bruker produsentene «CE-merket» som tegn på at produktene møter alle grunnleggende krav. Refleksprodukter og refleksvester uten CE-merket er ikke tillatt omsatt.

Måling av refleks krever avansert utstyr som kun besittes av et par firmaer i Norge.

Norge (og EU/EØS) har følgende standarder for refleksprodukter til personlig bruk:
EN ISO 20471 – svært synlig vernetøy,
EN 1150 – synbarhetsbekledning til fritidsbruk,
EN 13356 – synbarhetsprodukter til fritidsbruk.
EN 471 - synbarhetsbekledning for yrkesbruk, har blitt erstattet av EN ISO 20471, men fremdeles finnes mange slike produkter på markedet.

Forskjellige typer refleks 
 Refleksbrikke
 Refleksvest
 Refleksbånd
 Refleksklistremerke
 Slap Wrap
 Refleksarmbind

Eksterne lenker 

 Statens vegvesen
 Reflexconsult AS
 Endringer i kjøretøyforskriften, angående refleksvest i bil

Sikkerhetsutstyr