alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Salorno

Salorno (italiensk) eller Salurn (tysk) ligger ca. 30 km syd for Bolzano i den italienske regionen Trentino-Syd-Tirol og er den sydligste kommunen i Syd-Tirol. Salorno ligger ved sydenden av Syd-Tirols vinvei og er en betydelig vinprodusent. Deler av kommuearealet ligger i naturparken Trudner Horn.

Salorno ligger i Adige-dalen (Adige eller Etsch er Syd-Tirols største og Italias nest største elv), der denne har en naturlig innsnevring (kalt Chiusa di Salorno eller Salurner Klause). Denne dalinnsnevringen mellom Favogna (Fennberg, 1468 moh.) på høyre og Monte di Salorno (Geiersberg, 1084 moh.) på venstre dalside utgjør her sydgrensen for det sammenhengende tyske språkområdet. Nabokommunen Roverè della Luna er derfor rent italienskspråklig, mens Salorno lenge var overveiende tyskspråklig. Etter italieniseringspolitikken på 1900-tallet er det nå et italiensktalende flertall i kommunen (62 % mot 38 % tysk i 2011).

Historie 
Stedet har vært bebodd siden romertiden. Salorno ble først nevnt som Salurnis i år 580 da Lombardene kjempet mot de invaderende Frankerne.

På en kalksteinsklippe høyt over Adige-dalen ligger middelalderborgen Castello di Salorno (Haderburg). Borgen ble først nevnt i 1053.

Nabokommuner  
Kurtinig an der Weinstraße 
Margreid an der Weinstraße 
Montan
Neumarkt 
Capriana 
Cembra 
Faver 
Giovo 
Grauno
Grumes
Mezzocorona
Roverè della Luna
Valda

Referanser

Eksterne lenker 
 Salornos historie (tysk)
 

Kommuner i Syd-Tirol
Bosetninger første gang omtalt i 575
Cama Hospital (sykehus)

Cama Hospital er et stort sykehus for kvinner og barn i byen Mumbai, India. Det ble angrepet under Terrorangrepene i Mumbai 26. november 2008.

Referanser

Sykehus
Mumbai
Alf Sjøen

Alf Sjøen (født 26. februar 1914, død 26. desember 1999 var en norsk fiolinist og kapellmester som ble ansett som en av sin tids fremste norske utøvere.

Han var oppvokst på Grünerløkka og spilte fløyte i skolekorpset samtidig som han gikk i lære hos fiolinist Ingvald Cranner.

Etter studier ved Musikkonservatoriet i Oslo, blant annet  direksjon med Øivin Fjeldstad, og debut som fiolinist (1935), fortsatte han med studier under Gustav Havemann og Hans Mahlke ved Universität der Künste Berlin, videre til Juilliard i New York City hvor han fortsatte fordypningen i dirigeringen under verdenskjente Sergej Koussevitzky i Boston og Leonard Bernstein.

Sjøen ble tilsatt som  lærer ved Musikkonservatoriet i Oslo (1939).

Han var primarius i Den Norske Strykekvartett under den andre verdenskrig, i en tid han også ga huskonserter i omfang.  Han ga også ut en del plater, blant annet Grieg-sonater med pianisten Hans Solum.  Barndomsvennen Kåre Siem var en annen samspillpartner som han spilte med på MY «Stella Polaris» og turnerte med i Brasil i (1946).  Sjøen var på turné i USA (1949).

På 50-tallet dirigerte han NRKs ungdomsorkester (1951), hadde oppdrag som kapellmester ved operetter på Det Norske Teatret. Etter prøvespill ble han 1. fiolinist i Oslo Filharmoniske Orkester i 1953 og var i en kort periode 
1. konsertmester i Den Norske Operas nystartede orkester (1958–59).

Deretter  flyttet han til Aalborg for å tiltre stillingen som 2. kapellmester i  Aalborg By-Orkester(1959).

Utover 70-tallet reiste han for Rikskonsertene og hadde gjesteoppdrag som dirigent ved flere nordiske orkestre.  En blodpropp satte en stopper for hans dirigentgjerning (1992).

Referanser 

Norske fiolinister
Norske dirigenter
Personer fra Oslo
Lords of Dogtown

Lords of Dogtown er en film fra 2005 regissert av Catherine Hardwicke, skrevet av Stacy Peralta.

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 2005
Dramafilmer fra USA
Ungdomsfilmer fra USA
Biografiske filmer fra USA
Engelskspråklige filmer
Filmer lagt til California
Magenta (band)

Magenta er et norsk industrial rock-band.

Biografi 
Bandet ble opprettet av Anders Odden sommeren 1995. Vilde Lockert ble med som vokalist på høsten samme år. I 1997 kom den første EP-en; Magenta. Musikkalbumet Periode ble utgitt i mars 1998, og bandet turnerte Norge og Tyskland. Magenta ble signert i april 2001 med det tyske indie-selskapet Re:pop Music. Sommeren samme år spilte de inn albumet Little Girl Lost. Det ble sluppet i Tyskland 24. juni 2002. Albumet nådde fjerdeplass på den tyske alternativ-album listen. Bandet hadde mange konserter i 2002/2003, men tok seg fri etter Arvika Festivalen i Sverige i 2003. I 2006 ble bassist Daniel Hill med i bandet. Nytt album med navn Art And Accidents ble utgitt 9. februar 2009 gjennom Indie Distribution. Magenta utvidet bandet med trommeslager Erik Engebretsen og dro på Europaturne sammen med Gothminister og Trail of Tears høsten 2009. Anders Odden fikk 20 desember 2009 en åpenbaring som ledet til Magentas neste prosjekt, Magenta Aus Norwegen. Han sto på scenen som livebassist i Satyricon og så 1000 engelskmenn synge med på «Den Siste» og tenkte «Magenta må lage musikk på norsk». Som sagt så gjort. "Magenta Aus Norwegen 1" ble sluppet digitalt i mars 2012.

Medlemmer 
 Vilde Lockert – Vokal
 Anders Odden – Gitar, bassgitar, programmering, vokal
 Daniel Hill – Bassgitar
 Erik Engebretsen – Slagverk

Diskografi

Album
 Periode (1998) Tatra
 Little Girl Lost (2003) Re:pop
 Art and Accidents (2009) AT&MT
 Magenta Aus Norwegen (2012) AT&MT
 Songs For the Dead (2015)

Singler
 Magenta (1997)
 One Mind SGL (1998) Tatra
 All Over SGL (2002) Re:pop
 Shine On (2006) Gun Records*
 Darkest Dream (2008) AT&MT
*Magenta har B-siden på Apoptygma Berzerk singlen med navn Friendly Fire.

Eksterne lenker
 
 Magenta hos MySpace

Band etablert i 1995
Norske rockegrupper
André 3000

André Lauren Benjamin (født 27. mai 1975), bedre kjent som «Andre 3000», er en amerikansk rapper og skuespiller. Han er også den ene halvparten av gruppen OutKast.

Filmografi   
 2005 - Be Cool
 2005 - Revolver
 2005 - Four Brothers 
 2006 - Scary Movie 4
 2006 - Charlottes tryllevev

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 

Rappere fra USA
Personer fra Atlanta
Amersham

Amersham er en markedsby og et verdslig sogn i Chiltern distrikt i Buckinghamshire, England, 43 km nordvest for London, i Chiltern Hills. Amersham tilhører Londons pendlerområde. Amersham er også lokalisert 24 km fra Aylesbury og 21 km fra High Wycombe.

Amersham er delt i to adskilte områder: Amersham on the Hill (Top Amersham) som ligger ved Amersham stasjon, og Old Amersham som inneholder sognekirken St. Mary fra 1200-tallet og flere gamle puber og overnattingssteder. Området Amersham-on-the-Hill vokste raskt rundt jernbanestasjonen den første halvdelen av 1900-tallet.

Nedtegnelser går tilbake til angelsaksisk tid da den var kjent Egmondesham og da Domesday Book ble skrevet rundt 1086 hadde den blitt kjent som Elmodesham.

I 1200 fikk Geoffrey, jarl av Essex, charter for Amersham som tillot ham å holde marked i byen hver fredag, og stormarked (fair) den 7. og 8. september. I 1613 ble et nytt charter gitt til Edward, jarl av Bedford, som endret markedsdagen til torsdag og etablerte ved vedtekt stormarked den 19. september.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Amershams historie 
 Amersham, nyheter og informasjon
 Amersham Town Council
 Fotografier av Amersham og omgivelsene

Byer i Buckinghamshire
Domesday Book
Stein Spjelkavik

Stein Spjelkavik (født 2. april 1977) er norsk musiker (gitar) og låtskriver. Hans faste band er Bigton Gulch Town Orchestra med Eskil Laksfors trommer, Erlend Smalås bass, Bård Lorentzen tangenter, Thomas Ingdal gitar, Atle Fredagsvik vokal, og The South med Alexander Pettersen vokal og gitar, Terje Uv gitar og lap-steel, Sander Olsen tangenter, Pål Brekkås bass og Stian Lundberg trommer. I tillegg er han freelancer i en rekke andre prosjekter. 

Per 2020 er Spjelkavik lærer på Strinda videregående skole.

Diskografi 
 "Regret Every Kiss"(2004) Bigton Gulch Town Orchestra
 "The Longest Night"(2005) Bigton Gulch Town Orchestra
 "Strømpæng Som Vart Te Overs: En Svartlamonsamler"(2007) Div. artister
 "A Place To Start"(2009)The South
"Listen"(2010) Dina Misund
"The South"(2012) The South
"The Further Inside You Go"(2013) The South
"..The Further Out You Get"(2014) The South
"Nice Distractions"(2014) Dina Misund

Referanser 

Norske rockemusikere
Norske gitarister
Svein Tore Marthinsen

Svein Tore Marthinsen (født 20. juni 1974) analyserer norske valg, opinionsbevegelser og sosiale medier. Han er mest kjent for sine valganalyser og kommentarer om norsk politikk og sosiale medier. 

Han er spaltist og har en fast valganalytikerrolle i Romerikes Blad. Ved valgene i 2011, 2015, 2017 og 2019 kommenterte han for NRK Østlandssendingen. 

Marthinsen leder politiske debatter og folkemøter. Han holder foredrag og workshops om både politiske emner, sosiale medier og kommunikasjon. Han har skrevet boken "Sosial kommunikasjon" i samarbeid med høyskolelektor Cecilie Staude ved BI. Boken setter bruken av sosiale medier inn et demokratiperspektiv og tar bl.a. opp hvilken nytteverdi som bruken av nye medier kan innebære for enkeltmennesker, virksomheter og samfunnet.       

Marthinsen har hovedfag i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo.

Bibliografi

Referanser

Eksterne lenker 

 http://sosialkommunikasjon.no/
 Svein Tore Marthinsens blogg
 

Norske statsvitere
Fødsler i 1974
Luftjok

Luftjok (nordsamisk: Luovttejohka) er et område i Tana kommune. Det ligger i Luftjokdalen, like ved Tana bru. I Luftjok er det blant annet campingplass, scootercross, bilcross og skytebane.

Det bor rundt 50 mennesker i dalen. Det er også noen hytteeiere der.

Referanser 

Bygder og grender i Troms og Finnmark
Bosetninger i Tana
Bacharach

Bacharach (eller Bacharach am Rhein) er en by i distriktet Mainz-Bingen i Rheinland-Pfalz, Tyskland, 48 km sør for Koblenz.

Det opprinnelige navnet Baccaracus tyder på at byen ble grunnlagt av keltere. Over byen kneiser Burg Stahleck som i våre dager er et vandrerhjem.

Bacharach er en del av Øvre mellomrhindal som i 2002 ble oppført på UNESCOs verdensarvliste.

Bilder

Eksterne lenker 
 
 Middelalderfestival

Byer i Rheinland-Pfalz
Byer ved Rhinen
Bosetninger første gang omtalt på 1000-tallet
Byer grunnlagt i 1356
Zdravko-Ćiro Kovačić

Zdravko-Ćiro Kovačić (født 6. juli 1925 i Šibenik, død 1. april 2015 i Rijeka) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok flere olympiske leker;  1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.
  
Kovačić vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL i 1952 i Helsingfors. Han var målvakt på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Jugoslavias resultat i finalerunden var 2–2 mot Ungarn, 4–2 over USA og 3–1 over Italia. Ungarn og Jugoslavia fikk begge fem poeng, men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13–4 mot Jugoslavias 9–5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen, som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Kovačić spilte alle ni kampene som målvakt.

Fire år senere, under OL i 1956 i Melbourne, vant han sin andre olympiske sølvmedalje i vannpolo. Finalerunden besto av seks lag, det jugoslaviske laget vant tre kamper, tapte én og spilte én uavgjort av de fem kampene. Ungarn, som vant alle fem kampene, fikk ti poeng og sølvvinnerne Jugoslavia sju. Kovačić spilte alle sju kampene i OL-turneringen som målvakt.

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors -  Sølv  i vannpolo,  Jugoslavia
 1956  Melbourne -  Sølv i vannpolo,  Jugoslavia

Eksterne lenker 
 

Jugoslaviske vannpolospillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Jugoslavia under Sommer-OL 1952
Vannpolospillere under Sommer-OL 1952
Medaljevinnere under Sommer-OL 1956
Deltakere for Jugoslavia under Sommer-OL 1956
Vannpolospillere under Sommer-OL 1956
Personer fra Šibenik
Diffraksjon

Når bølger (av f.eks. lyd eller lys) sendes igjennom snevre åpninger godt og vel på størrelse med bølgenes lengde, spres de i bestemte mønstre: Dette fenomen kalles for diffraksjon. Et eksempel på optisk diffraksjon ses på CD- og DVD-plater, hvor informasjonen på «data-siden» danner et mer eller mindre regelmessig mønster med detaljer på størrelse med lysbølger. Lys med forskjellige bølgelengder (dvs. forskjellige farger) reflekteres i forskjellige retninger, så sett i ellers «fargeløst» hvitt lys stråler platen i fargerike «regnbuemønstre».

Se også
Interferens

Spektroskopi
Geminio Ognio

Geminio Ognio (født 13. desember 1917, død 28. oktober 1990 i Roma) var en italiensk vannpolospiller og svømmer som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Ognio ble olympisk mester i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Ungarn og Nederland. Italia vant alle tre kampene i finalerunden, som besto av fire lag; de vant over både Belgia og Nederland med 4-2 og seier over Ungarn med 4-3 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Ognio spilte seks kamper og scoret fire mål i OL-turneringen. 

Fire år senere, under OL 1952 i Helsingfors, vant han en olympisk bronsemedalje i vannpolo med det italienske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Jugoslavia. Italias resultat i finalerunden som besto av fire lag; 2-7 mot gullvinnerne fra Ungarn og 1-3 mot Jugoslavia og seier over USA med 5-4 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Ognio spilte fire kamper.

OL-medaljer 
 1948  London -  Gull i vannpolo,  Italia
 1952  Helsingfors -  Bronse i vannpolo,  Italia

Eksterne lenker 
 

Italienske vannpolospillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1948
Deltakere for Italia under Sommer-OL 1948
Vannpolospillere under Sommer-OL 1948
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Italia under Sommer-OL 1952
Vannpolospillere under Sommer-OL 1952
Olympiske mestere for Italia
Fødsler i 1917
Dødsfall i 1990
Personer fra Storbyområdet Genova
Jaren stasjon

Jaren stasjon er en stasjon på Gjøvikbanen liggende på Jaren i Gran kommune. Stasjonen er endestasjon for lokaltogene på Gjøvikbanen, og betjenes også av regionstoget mellom Oslo S og Gjøvik. Stasjonen er fortsatt betjent av trafikkstyrer. 

Gjøvikbanen ble åpnet til Jaren i 1900, og ble forlenget til Gjøvik 2 år senere. Frem til 1957 var stasjonen grenstasjon for Røykenvikbanen.

Ruter

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

Jernbanestasjoner på Gjøvikbanen
Jernbanestasjoner i Oppland
Jernbanestasjoner åpnet i 1900
1900 i Norge
Paul Due
Jernbanebyggverk i Gran
Jernbanestasjoner på Røykenvikbanen
DS «Saltdal»

DS «Saltdal» var et kombinert laste- og passasjerskip som ble overlevert som «Transit nr. 6» til det svenske rederiet Ångfartygs AB Transit i Stockholm i 1884. Skipet var byggnummer 356 ved Motala mekaniske Verkstad i Norrköping. I 1945 kjøpte Det Nordlandske Dampskibsselskab (NDS) skipet, og døpte henne om til DS «Saltdal». Skipet ble satt inn i rutetrafikk mellom Trondheim, Bodø og Saltdal. DS «Saltdal» var også reserveskip i hurtigruten mellom 1945 og 1950. I 1957 ble skipet solgt til Høvding Skipsopphugging og brukt som dykkerskip. Skipet ble rapportert hugget i 1976.

Historie 
Skipet ble overlevert rederiet Ångfartygs AB Transit i 1884 og døpt «Transit nr. 6». I 1886 kjøpte rederiet Ångfartygs AB Södra Sverige skipet, og døpte henne om til «Rhea». I 1904 fikk skipet ny hovedmaskin, og i 1909 ble hun solgt til rederiet Stockholms Rederi-AB Svea og ombygd.

I november 1945 kjøpte Det Nordlandske Dampskibsselskab (NDS) skipet og døpte henne om til DS «Saltdal». Hun ble satt inn på rederiets rute mellom Trondheim, Bodø og Saltdal. I juli 1946 grunnstøtte rederiets hurtigruteskip DS «Skjerstad», og DS «Saltdal» ble satt inn i hurtigruten som erstatning mens DS «Skjerstad» var på verksted. I 1950 ble skipet ombygd og forlenget, og senere samme år gikk hun på nytt som erstatningsskip for DS «Skjerstad» som hadde grunnstøtt i Risøyrenna. I februar 1957 kjøpte Høvding Skipsopphugging skipet for 315 000 kroner, og omdøpte henne til DS «Meisfjord». Selskapet ominnredet henne til moderskip for dykkeroperasjoner. Skipet ble rapportert opphugget i juli 1976.

Skipet 
DS «Saltdal»s tonnasje var ved levering 581 bruttoregistertonn og 487 nettoregistertonn. Etter salget i 1909 ble skipet omregistrert til 612 bruttoregistertonn og 360 nettoregistertonn. I 1945 var tonnasjen 632 bruttoregistertonn og 445 nettoregistertonn. I 1950 ble DS «Saltdal» forlenget med 4,3 meter, og ny tonnasje var 660 bruttoregistertonn og 445 nettoregistertonn. Lasting og lossing foregikk ved hjelp av en kran forut og en kran midtskips. Ved levering var hovedmaskinen en kullfyrt compound dampmaskin med oppgitt ytelse 93 nhk (nominelle hestekrefter). I 1904 fikk skipet installert ny hovedmaskin bygd ved Bergsunds mekaniske verkstad i Stockholm. Det var en trippel ekspansjon dampmaskin med oppgitt ytelse 480 ihk (indikerte hestekrefter), noe som ga skipet en toppfart på 10,5 knop.

Se også 
Liste over hurtigruteskip

Litteratur 
 Mike Bent – Coastal Express: The Ferry to the Top of the World (side 134) (engelsk). Conway Maritime Press Limited, 1987. ISBN 0 85177 446 6

Eksterne lenker 
 Hurtigrutene.info – Omfattende uoffisiell side om hurtigrutene Besøkt 28. november 2008
 Mike Bents hurtigruteside – DS Saltdal (engelsk) Besøkt 28. november 2008
 Tyskspråklig side om hurtigrutene  Besøkt 28. november 2008

Hurtigruteskip
Skip bygget i Sverige
Skip fra 1884
Norske dampskip
Artikler i sjøfart-prosjektet
Mariella Gräfin von Faber-Castell

Mariella Gräfin von Faber-Castell (født 2. april 1969 i St. Petersburg), også kjent under fødenavnet Mariella Ahrens, er en tysk skuespiller.

Hun ble født i St. Petersburg, daværende Leningrad i Sovjetunionen. Faren var tysk dataekspert og moren var bulgarsk øyelege. Hun utdannet seg til skuespiller i Berlin, og debuterte som skuespiller ved Kleines Theater Berlin-Mitte. Hun har siden spilt i flere fjernsynsserier og fjernsynsfilmer.

Den 12. desember 2006 giftet hun seg borgerlig i New York med tyske greven Patrick Graf von Faber-Castell (f. 4. juni 1965). Det kirkelige bryllupet fant sted i Martin-Luther-Kirche i Stein ved Nürnberg den 7. juli 2007. De hadde blitt kjent under bryllupet til Verona og Franjo Pooth i Wien i september 2005, og ble forlovet et år senere.

Filmografi (utvalg) 
 Der Bergdoktor (ZDF-Fernsehserie, 2008)
 Polizeiruf 110 (Fernsehserie ARD)
 OP ruft Dr. Bruckner (Fernsehserie)
 Traumzeit ( ZDF Film)
 Sabine (ZDF-Serie)
 Liebe auf Bewährung (ARD-Fernsehfilm)
 Die Frauen des Talliens (ARD-Fernsehfilm)
 Im Namen des Gesetzes (RTL-Krimiserie, seit 2005)
 Der Duft des Geldes (Sat1 Film)
 Du bist nicht allein – Die Roy Black Story (1996) (Film)
 Westerdeich (Fernsehserie, RTL 1995)
 666 – Traue keinem, mit dem du schläfst! (2002) (Kino)
 Utta Danella – Plötzlich ist es Liebe (2004) (ARD-Fernsehfilm)
 Im Licht des Feuers (ZDF Film)
 Edgar Wallace Verfilmungen (RTL)
 Nachtschau – Partnerwahl (FAB – Fernsehen aus Berlin)
 PowWow – Unterhaltungsjournal Folge 1 (FAB – Fernsehen aus Berlin) (1995)

Referanser

Eksterne lenker 
 Hjemmeside
 

Tyske skuespillere
Fødsler i 1969
Erkki Liikanen

Erkki Liikanen (født 19. september 1950) er en finsk sosialøkonom og politiker, som siden 2004 har vært finsk sentralbanksjef og leder for Finlands bank. Liikanen har tidligere vært kommisjonær i Europakommisjonen under Romano Prodi, ambassadør og stedlig representant til EU og finsk finansminister.

Biografi 
Liikanen er utdannet ved Helsingfors universitet, der han har en mastergrad i statsvitenskap/økonomi fra 1975. Han er også æresdoktor ved Aalto-universitetet (D.Sc. Tech.) og Aalto-universitetets handelshøgskole (D.Sc. Econ.). 

Fra 1972 til 1990 var han representant i Finlands riksdag (parlament). Der satt han i Kulturkomiteen (1972–75), Jord- og skogbrukskomiteen (1977-79 som viseformann), og i Utenrikskomiteen (1975–87), der han var formann fra 1983 til 1987. Ved presidentvalgene i 1978, 1982 og 1988 satt han i valgkomiteen. Ved siden av politikken satt han også i representantskapet for Outokumpu Oy, både som styremedlem og etterhvert styreformann. Liikanen representerte Finlands sosialdemokratiske parti, der han bl.a. var generalsekretær fra 1981 til 1987, mens Kalevi Sorsa var partileder. 

I 1983 ble han nestleder i sentralbankens Parliamentary Supervisory Council, dvs. Riksdagens råd som fører oppsyn med sentralbanken. Videre var han Finlands finansminister fra 1987 til 1990, under statsminister Kalevi Sorsas fjerde regjering. Han ledet Finlands EU-delegasjon i Brussel fra 1990 til 1994, og jobbet i EU-kommisjoner fram til 2004, først i European Commission for Budget, senere i European Commission for Enterprise and Information Society. 

Siden 2004 har han vært sentralbanksjef i Finlands bank, og som sådan har han også vært medlem av Den europeiske sentralbanks Governing Council, og Finlands representant (Governor) i Det internasjonale pengefondet.

Annet 
I tillegg til sin karriere som politiker og sentralbanksjef har Liikanen vært president i Finlands Røde Kors siden 2008. Han er gift og har to barn.

Eksterne lenker 
 
 Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
 
 

Finske politikere
Finske riksdagsmedlemmer
Sentralbanksjefer
Europakommissærer
Alumni fra Helsingfors universitet
Personer fra Sankt Michel
Fødsler i 1950
EM i friidrett 1946 – 100 meter kvinner

Øvelsen 100 meter kvinner i EM i friidrett 1946 ble avholdt på Bislett stadion i Oslo, Norge 22. august 1946.

Liv Paulsen og  Solveig Toms representerte Norge, men kom ikke videre fra innledende heat.


Finalen

Kvalifisering (norsk deltager)

Referanser

Eksterne lenker
 Norske EM-deltakere

 00100 m
100 meter under EM i friidrett
Hans Solum

Hans Solum (født 17. februar 1912, død 1980) var en norsk pianist og musikkpedagog, kjent for sine mange urfremføringer, og for å ha utdannet flere av landets ledende utøvere.

Han var oppvokst på tettstedet Skage i Overhalla, der han om somrene var gjetergutt.
Begavelsen på pianoforte brakte ham til Oslo (rundt 1930), der han studerte piano under Nils Larsen. Han spilte til dans i hovedstaden og dirigerte mindre kor for å finansiere fortsatt skolering i orgelfaget, under Arild Sandvold  og som etterhvert brakte ham til debut som organist (1933) og pianist (1934). Han ble også engasjert som lærer ved Musikkonservatoriet i Oslo, samt ved Oslo Klaverskole.
Blant hans elever nevnes Jens Harald Bratlie,
Mons Leidvin Takle,
Peter Risan,
Bjørn Boysen,
Jon Laukvik,
Per Arne Løvold,
Ketil Haugsand og
Trond-Viggo Torgersen.

Blant de fremtredende kor han etter hvert rådde over nevnes mannskoret A capella som ofte
var i kringkastingen, og Filharmonisk Selskaps Kor.
Under og etter den andre verdenskrig opptrådte han ofte i duetter med fiolinist Alf Sjøen.
Solum ble engasjert som organist i Ullern kirke (1956). Han var far til filmregissør Ola Solum.

Til 60-årsdagen uroppførte han seks verk, 
 Kjell Mørk Karlsens Koralpartita nr. 6',
 Jan Elgarøys I eit evigt sekund,
 Johan Kvandals Partita over Hvor godt det er å lande (tilegnet Solum),
 Conrad Badens Motett 
 Trond Kvernos Våkn opp''.

Premier 
 Kongens fortjenstmedalje i gull

Referanser 

Norske klassiske pianister
Norske organister
Norske dirigenter
Norske musikkpedagoger
Kongens fortjenstmedalje i gull
Personer fra Overhalla kommune
Veit Bach

Veit Bach (ca. 1550 – 1619) er stamfar til musikerfamilien Bach.

Liv 
Som protestant rømte Veit fra religiøs forfølgelse under motreformasjonen i sitt hjemland Ungarn (eller i det moderne Slovakia) og slo seg ned i landsbyen Wechmar i Thüringen hvor etterkommerne hans fortsatte å bo til J.S.Bachs bestefar Christoph Bach flyttet til Erfurt.

Av yrke var Veit møller, men ifølge J.S.Bachs Ursprung der musicalisch-Bachischen Familie spilte han cythringen som tidsfordriv.

Veit Bachs bror Caspar Bach var bymusikant i Gotha og Arnstadt, og Veits sønn Johannes Bach var musiker og teppevever i Wechmar.

Referanser

Kilder 
  (hvor Veit Bach er nevnt)

Litteratur 
 , Hans-Joachim Schulze (red.): Schriftstücke von der Hand Johann Sebastian Bachs (= Bach-Dokumente. Supplement zu Johann Sebastian Bach neue Ausgabe sämtlicher Werke. bind. 1. Bärenreiter, Kassel u. a. 1963, Nr. 184.
 Andreas M. Cramer: Veit Bach. Urvater der Musikerfamilie Bach. Gotha 2000

Eksterne lenker 
 Veit-Bach-Festspiele Wechmar

Personer fra Bratislava