alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Kareler (norsk minoritetsgruppe)

En kareler var en person bosatt i Nord-Norge med historiske røtter fra Karelen. Karelere ansees ikke lenger som en egen norsk folkegruppe. Årsaken er at de opprinnelige karelske innvandrere etterhvert er blitt assimilert med de norske kvenene og nordmenn.

Historie
Historien om de norske karelerne er svært gammel.
Ottars beretning til kong Alfred av England, fra 800-tallet, nevner karelerne som en folkegruppe i det nordligste Norge i tillegg til samer, kvener og nordmenn. Karelere er videre blitt nevnt som en folkegruppe i Norge opp gjennom historien i ulike sammenheng. 

Som regel er de nevnt i en bisetning i forbindelse med kvener.
Men når og hvordan karelerne opprinnelig kom til Norge er det i dag ingen som vet. De siste 3-400 årene har det ikke vært noen innvandring fra Karelen til Norge, og det er ingen som (såvidt vites) betegner seg som karelere i Norge i dag. De opprinnelige norske karelerne er gjennom tidene blitt innlemmet i den kvenske befolkningen (de snakket omtrent samme språk – østersjøfinsk). Selv om det i Norge finnes mennesker med karelske røtter, vil de i dag (sannsynligvis) betegne seg som enten kvener eller som nordmenn.

Vi må anta at de opprinnelige karelerne kom sjøveien fra Kvitsjøen (det nordligste området av Karelen)  og bosatte seg langs kysten av Finnmark.  De fulgte da omtrent den samme ruten som pomorene til Finnmark.

Folkeslag
Etniske grupper i Norge
Karelen
Finsk-ugriske språk

Finsk-ugriske språk er en språkgruppe innen den uralske språkfamilien som hovedsakelig tales i skogsbeltet fra og langs elven Ob og vestover. Blant de mest kjente finsk-ugriske språkene er finsk, estisk, ungarsk og de samiske språkene.

Som finsk-ugriske folk regnes de folk som taler finsk-ugriske språk. De største finsk-ugriske språkene er ungarsk (13,6 millioner), finsk (5,2 millioner), og estisk (1,1 millioner). Disse tre språkene er de eneste finsk-ugriske språkene som har posisjon som nasjonalspråk. Andre store finsk-ugriske språk er marisk, syrjensk og nordsamisk.

De finsk-ugriske språkene er sammen med baskisk, tyrkisk, grønlandsk og maltesisk de eneste språkene i Europa som ikke tilhører den indoeuropeiske språkfamilien.

Karakteristisk for finsk-ugriske språk
Noen språktrekk som er ganske vanlige blant finsk-ugriske språk er:
 stor bruk av suffikser og en agglutinerende språktype
 mange kasus (ofte 12–14 stk)
 mangler grammatisk kjønn som vi har i norsk (en gutt, ei jente, et hus), også de personlige pronomenene mangler kjønn  
 mye bruk av postposisjoner (preposisjoner er sjeldne)
 negasjonsverb
 totall i noen av språkene
 vokalharmoni
 mange vokaler
 stadieveksling i noen av språkene

Klassifisering
Uralske språk
Finsk-ugriske språk
Ugriske språk
ungarsk
Ob-ugriske språk
mansi (vogulsk)
khanti (ostjakisk)
Finsk-permiske språk
Østersjøfinske språk
Estisk
sørestisk
võro
setu
Finsk
Meänkieli (tornedalsfinsk)
Gällivarefinsk
torneälvdalsfinsk
kvensk
ingermanlandsk
ingrisk
karelsk
livvi
tverkarelsk
livisk
vepsisk
votisk
Volgafinske språk
Marisk Varieteter: østmarisk og vestmarisk
Mordvinske språk 
erzia
moksja
Permiske språk
udmurtisk (votjakisk)
Komi
syrjensk
komipermjakisk
Samisk
Vestsamisk
lulesamisk
nordsamisk
pitesamisk
Sørsamisk språk
sørsamisk
umesamisk 
Østsamisk
akkalasamisk
enaresamisk
kajanasamisk
kildinsamisk
skoltesamisk/østsamisk
tersamisk
Samojediske språk
Nordsamojedisk
nenetsisk (jenisejsamojediska)
skogsnenetsisk
tundranenetsisk
enetsisk (jurakisk)
nganasansk (tavgisamojedisk)
Sørsamojedisk
kamassisk
selkupisk (ostjaksamojedisk)

Referanser

Litteratur 
 Abondolo, Daniel (1988): The Uralic Languages. London og New York: Routledge.
 Collinder, Björn (1962): Introduktion till de uraliska språken. Finskan och dess frändespråk. Stockholm: Natur och kultur.
 Hajdú, Péter; Domokos, Péter (1987): Die uralischen Sprachen und Literaturen. Hamburg: Buske.

Eksterne lenker 
 Informasjonssenter for finsk-ugriske folk
 Finsk-ugriska sällskapet (Suomalais-ugrilainen Seura)
 Finsk-ugriske lenker
Togo (hund)

«Togo» (født i oktober 1913, død 5. desember 1929) var en trekkhund av typen siberian husky, og lederhunden til den kjente hundekjøreren Leonhard Seppala under serumløpet til Nome vinteren 1925. Hunden het Cugu [tso`go], som betyr valp på nordsamisk. I etterkant av serumløpet ble Seppalas huskyer omtalt som en egen variant av sibirsk husky, denne varianten ble kalt seppälä husky.

Serumløpet til Nome 
Utdypende artikkel: Serumløpet til Nome
Da serumløpet til Nome fant sted, var «Togo» tolv år gammel, og Iditarod er et sledeløp til ære for den bragden som der skjedde.

I Nome brøt det ut en alvorlig difteriepidemi i 1925, som truet befolkningen. Det var nødvendig å få ført serum fra Nenana til Nome hurtigst mulig, og 20 hundekjørere og mer enn 100 hunder ble rekruttert til oppgaven, fordi det var umulig å fly dit på grunn av den sterke kulden. Man kunne ikke ta risikoen om flyet skulle krasje, fordi serumet ville gå tapt. Det mer enn 1085 km lange løpet mot klokka ble unnagjort på fem og halvt døgn, og den 9 kg tunge pakken med 300 000 enheter av serumet kom frem i tide til å redde befolkningen.

En av de mer dramatiske hendelsene, som viser hva «Togo» var god for, skjedde da Seppala skulle krysse isen over Norton-sundet. Spannet var midlertidig strandet etter at isen som de sto på hadde brutt seg løs, og fløt som et isflak i flere timer. Da isen drev tilbake til den faste isen over sundet, fikk Seppala «Togo» til å hoppe over det halvannen meter store gapet, i seletøyet slik at han kunne dra flaket tettere inntil. Seletøyet røk og falt i vannet, men «Togo» hoppet etter. Han tok selene i munnen og trakk flakene sammen, til det var trygt å hoppe for resten av laget.

I ettertid fikk lederhunden «Balto» størstedelen av æren for suksessen, men det var en stor urett mot «Togo», som vitterlig var den hunden som bidro mest. Hundeføreren Gunnar Kaasen og «Balto» førte imidlertid serumet det siste stykket inn til Nome, noe som første til forvirringen omkring bragden. Det var imidlertid «Togo» som løp de nærmere 420 km av serumløpet (tur/retur), nesten dobbelt så langt som neste hund. Allikevel ble det gjort en statue av «Balto», som står på display i Central Park i New York. Om dette hadde Seppala følgende å si:

Seppala og Togo fikk gjenreist sin ære da han kom til New York. Der ble et stort arrangement holdt til hans ære i Central Park. Roald Amundsen kom og overrakte en medaljong til Togo, som takk for innsatsen i serumløpet i 1925. Da Togo døde i 1929 trykket The New York Times Magazine en nekrolog om hunden, og i Madison Square Garden samlet det seg 20 000 mennesker til en minnehøytid for hunden.

Om Togo 
Togo blir ofte omtalt som en sibirsk husky, men det er uklart om dette var tilfellet. Bilder av Togo og Balto viser to hunder av samme type, men med større proporsjoner og mer muskelmasse enn det man i dag regner som tradisjonelle huskyer. Man antar derfor at begge nedstammer fra krysninger mellom såkalte tsjuktsjisk laika (opprinnelig importert til Alaska fra Øst-Sibir i 1908) og lokale polarhunder.

Referanser 

Trekkhunder
Kjente hunder
DS «Hansteen»

DS Hansteen er et seil-dampskip bygget i 1866 ved Nylands mekaniske verksted for Norges geografiske opmåling, NGO, og oppkalt etter daværende sjef for NGO, professor Christopher Hansteen. Skipet ble også lånt ut til havforskning for Johan Hjort og G.O. Sars. I 1872 var skipet losji for kronprins Oscar under avdukingen av Haraldstøtta i Haugesund.

I 1898 ble skipet solgt til Innherad Forenede Damskipsselskap og benyttet som lokalbåt i Trondheimsfjorden. Solgt til Det Helgelandske Dampskipsselskab og omdøpt til «Haarek» og gikk i rutetrafikk langs Helgeland og mellom Sandnessjøen og Træna. I 1950 solgt til Florø og konvertert til losjiskip, først for sesongarbeidere under sildefisket, og fra 1962 kjøpt av Oslo Indremisjon og brukt som losjiskip i Akerselva under navnet «Ivar Elias».

Kjøpt i 1978 av Olaf T. Engvig og restaurert tilbake til utformingen som havforskningsskip.  I 1986 overtatt av Stiftelsen D/S «Hansteen» i Trondheim. Fra 2015 driftes skipet av MiST etter avtale med Stiftelsen. Det har blitt utført restaureringsarbeider både i skrog og interiør. Skipet ligger ved Sjøfartsmuseet i vinterhalvåret, og i Brattørabassenget om sommeren.

Tidslinje
1866: Levert som DS «Hansteen» til Norges geografiske opmåling, i dag kalt Statens kartverk
1898: Overtatt av Innherad Forenede Dampskibsselskab
1900: Overtatt av Det Helgelandske Dampskibsselskab som døpte det om til Haarek
1962: Herberge for Oslo Indremisjon
1978: Kjøpt av Olaf T. Engvig
1986: Overtatt av Stiftelsen D/S «Hansteen»

Eksterne lenker 

  Offisielt nettsted for SDS «Hansteen»
  «Feil bruk av veteranskip», artikkel i Adressa, 6. august 2011 om SDS «Hansteen»

Norske dampskip
Seilskip
Verneverdige fartøy
Skip fra 1866
1866 i Norge
Nylands mekaniske verksted
Artikler i sjøfart-prosjektet
Kjennetegn

Kjennetegn er særtrekk som er egnet til å identifisere en person, en ting, et begrep, en vare, tjeneste eller annet. Betegnelsen kjennetegn brukes innenfor en lang rekke fagfelt. Kjennetegn kan være et språklig fenomen, et bilde, en lyd, en lukt eller annet som kan oppfattes av en observatør.

Forretningskjennetegn er særlig foretaksnavn og varemerker som kan registreres i offentlige registre. Innehaveren kan ha oppnådd enerett og slike kjennetegn er omfattet av norsk lovgivning og internasjonale traktater.

Offentlig myndighets kjennetegn er særlig våpenskjold, segl eller annet merke, så som kongevåpen, riksvåpen og kommunevåpen. Bruken av disse som kjennetegn er eksklusiv for de offentlige myndigheter, og er beskyttet gjennom straffeloven § 165.

Se også
 Identitet
 Tegn
 Emblem

Litteratur
 Hans Cappelen og Knut Johannessen: Norske kommunevåpen, Oslo 1987
 Hans Cappelen: "Ny norsk straffelov med endringer for offentlige våpen, flere andre kjennetegn og symboler", Heraldisk Tidsskrift, bind 12 nr. 112, København oktober 2015, side 79-84,nettversjon her 

Lingvistikk
Immaterialrett
Heraldikk
Identifikasjon
Roald Bruun-Hanssen

Roald Bruun-Hanssen (født 14. januar 1962) er en tidligere norsk fotballspiller og fotballtrener. Roald Bruun-Hanssen er født og oppvokst på Åstveit i Åsane, Hordaland og var til 2014 daglig leder i Sportsklubben Brann. 

Bruun-Hanssen er utdannet cand.mag. med fagkretsen idrett (Norges idrettshøgskole), offentlig administrasjon (Universitetet i Bergen) og bedriftsøkonomi (NHHK).  Han har vært regionsansvarlig for spillerutvikling innen fotball i fylkene Hordaland, Rogaland og Sogn og Fjordane, og i fra 2000–2006 var han daglig leder i Hordaland Fotballkrets. Høsten 2006 ble han ansatt i Sportsklubben Brann som ny sportsdirektør i klubben, etter at Per-Ove Ludvigsen trakk seg. Denne stillingen hadde han frem til mai 2010, da han ble gitt en administrativ stilling i klubben.

Før han ble ansatt som sportsdirektør i Brann, var han toppfotballsjef i Norges Fotballforbund.

Han er bror til Norges tidligere forsvarssjef Haakon Bruun-Hanssen.

Spillerkarriere 
Roald Bruun-Hanssen hadde en aktiv karriere i Tertnes, Varegg, Åsane og i Drøbak/Frogn. 1. divisjon var det høyeste nivået han spilte på (Varegg i 1981). Bruun-Hanssen la opp som spiller i 1991.

Trenerkarriere 
Roald Bruun-Hanssen har vært hovedtrener Åsane i to perioder. I sesongene 1992–1993 og 1995–1996.

Referanser 

Norske fotballspillere
Norske fotballedere
Fotballspillere for Åsane Fotball
Fotballspillere for Drøbak-Frogn IL
Personer fra Bergen kommune
Fødsler i 1962
Cellekjerne

Cellekjernen er kontrollsenteret i cellen. Cellekjernen er avgrenset fra resten av cellen med en kjernemembran. I denne cellekjernen er arvestoffet, DNA, i kromosomene. DNA-et i cellekjernen inneholder informasjon som styrer alt som foregår i cellen. Gjennom porer i membranen passerer stoffer inn og ut av kjernen.

Det er kun eukaryote organismer som har cellekjerne. De har også andre forskjellige avgrensede deler. En prokaryot organisme  mangler cellekjerne; hos dem er DNA'et fritt i cytoplasmaet.

Når cellen trenger noe av den informasjonen som ligger i DNA-et, blir det laget en kopi av DNA-et i form av et RNA-molekyl. Kopieringen kalles en transkripsjon. RNA-molekylet er en kopi av bare ett gen. Det er derfor mye kortere enn DNA-molekylet. RNA finnes i tre former. Det er nRNA; ribosom-RNA, som utgjør en del av ribosomet, videre er det tRNA; transport-RNA, og mRNA; budbærer-RNA. Alle tre deltar i produksjonen av proteiner, proteinsyntesen.
DNA-molekylene er for store til at de kan slippe ut gjennom kjernemembranenm men RNA-et er lite nok, så det slipper ut av kjernen. Selve informasjonen kommer altså ut i cytoplasmaet, mens «originalen» – DNA-et – ligger trygt lagret inne i cellekjernen.

Eksterne lenker 
 

Cellebiologi
Stephen Ames

Stephen Ames (født 28. april 1964) er en profesjonell golfspiller med canadisk og trinidadisk statsborgerskap. Han er født i San Fernando og er av portugisisk og engelsk herkomst.

Ames' golftalent ble utviklet tidlig i hans liv med hjelp av sin far, Michael. I sin debut i Hoerman Cup da han var 16 år (1980) satte han banerekord på Sandy Lanes golfbane på Barbados da han gikk på seks slag under par. Han vant sin første profesjonelle turnering, Pensacola Open, på Ben Hogan Tour i 1991. I 1993 vant han Open V33 Grand Lyon i Frankrike på Europatouren og i England i 1996 vant han turneringen Benson & Hedges International Open.

Ames nådde et nytt nivå i sitt spill i 2004. Frem til dette hadde han som beste plassering en andreplass etter Craig Perks i The Players Championship i 2002. Men det året vant han sin første turnering på PGA-touren, Cialis Western Open, i et startfelt der toppspillere som Tiger Woods, Vijay Singh og Davis Love III deltok. Denne seieren sammen med gode plasseringer i noen andre turneringer gjorde at han steg på verdensrankingen i golf og i august 2004 lå han på 18.-plass.

Til tross for fremgangen har Ames aldri fått utmerkelsen som årets idrettsmann i Trinadad og Tobago. Dette beror på at golf ikke er en spesielt utbredt sport i Trinidad og Tobago og dommerne rangerer ikke hans prestasjoner like høyt som andre utøvere. Derimot fikk han landets nest høyeste utmerkelse i 2004, Chaconiamedaljen i gull.

Meritter

Seire på PGA-touren 
 2006: The Players Championship
 2004: Cialis Western Open

Eksterne lenker 
 

Trinidadiske sportsutøvere
Canadiske golfspillere
Personer fra Calgary
Fødsler i 1964
Personer fra San Fernando i Trinidad og Tobago
Fyllingsdalen Teater

Stiftelsen Nye Fyllingsdalen Teater  (Fyllingsdalen Teater) har i alle år vært et selvdrevet familieteater i Fyllingsdalen i Bergen med hovedvekt på barn og ungdom som målgruppe. Teateret ble startet av Tove Ringereide i 1976, men da het det Fyllingsdalen Teaterverksted.

Lokalene er opprinnelig en gammel tyskerbrakke fra krigen, men har siden den gang blitt bygget på i flere omganger, senest i 2004. Tove Ringereide drev teateret helt fram til sin død i 2011. I 2012 ble teateret en kunsterisk stiftelse og skiftet navn til Stiftelsen Nye Fyllingsdalen Teater. I dag er Jørn Kvist teatersjef, mens Per Magne Kristiansen er styrets formann. Teateret har en fast stab på 3 personer, og sysselsetter til enhver tid et antall profesjonelle frilans-skuespillere, regissører, kostymepersonell, koreografer, musikere og diverse andre funksjoner.  

Teateret styrer også en av Norges største teaterskoler for barn og ungdom, med over 200 aktive medlemmer i alderen 5-18 år.

Referanser

Eksterne lenker
 Fyllingsdalen Teaters hjemmeside
 Bergen byleksikon på nett, om Fyllingsdalen Teater

Kultur i Bergen
Teatre i Norge
Fyllingsdalen
Tim Osmar

Tim Osmar (født i Alaska, USA) er en amerikansk hundekjører fra Ninilchik, Alaska, USA. 

Osmar startet med hundekjøring i 1979 da han var 11 år gammel. Han deltok fire ganger i Jr. Iditarod og vant dette løpet tre ganger.

I 1985 deltok han for første gang i hundesledeløpet Iditarod, og han ble nummer 13 i debuten. Totalt har han vært med i verdens lengste hundesledeløp 21 ganger der hans beste plassering kom i 1992 da han ble nummer 3. I Iditarod 2006 var Osmar ledsageren til blinde Rachael Scdoris.

Tim Osmar vant hundesledeløpet Yukon Quest i 2001.

Han har i tillegg til hundekjøring også jobbet som fisker siden tidlig på 1980-tallet.

Plasseringer i Iditarod

Eksterne lenker 
 
 

Hundekjørere fra USA
Ramey Smyth

Ramey Smyth (født i Alaska, USA) er en amerikansk hundekjører fra Big Lake, Alaska, USA. 

Smyth debuterte i hundesledeløpet Iditarod i 1994 da han var 18 år gammel, og han har deltatt 12 ganger i dette løpet. Hans beste plassering kom i 2004 da han ble nummer 4. Han har fem ganger vunnet Iditarodpremien Raskeste kjører fra Safety til Nome.

I 1995 vant Ramey Smyth Kuskokwim 300.

I tillegg til hundekjøring jobber Ramey Smyth som brannmann og jaktguide.

Plasseringer i Iditarod

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Biografiside fra Cabela

Hundekjørere fra USA
Marianne Tveitan

Marianne Tveitan (født 1977 i Skien) er en norsk lokalpolitiker som i perioden 1995–1999 satt på Fylkestinget i Telemark. Hun ble valgt inn fra Rød Valgallianses liste, men meldte seg allerede før valget ut av RV og inn i organisasjonen Internasjonale Sosialister, og markerte seg på flere punkter i strid med RVs program, blant annet i forhold til spørsmålet om legalisering av narkotika. Hun fikk etter eget ønske plass i regionalutvalget og bygdeutviklingsstyret på Tinget. Mot slutten av perioden sluttet hun å møte og ble i realiteten erstattet av Stig Berntsen. Hun var også sekretær for Nei Til EU i Telemark i 1994.

Referanser 

RV-politikere
Personer fra Skien kommune
Schottenklöster

Schottenklöster (tysk for skotske kloster) er det navn som omtaler de klostre som ble grunnlagt av irske og skotske misjonærer på kontinentale Europa. Begrepet er spesielt rettet mot de skotske benediktinerkloster som ble grunnlagt i Tyskland på begynnelsen av 1200-tallet. Disse ble kombinert til en menighet hvor dens øverste abbed var abbeden i klosteret St. James ved Regensburg.

Tidlige Schottenklöster 
De første Schottenklöster som vi har kjennskap til var Säckingen i Baden som ble grunnlagt av den irske misjonæren Sankt Fridolin på slutten av 400-tallet. Det er sagt at den samme misjonæren også grunnla et Schottenklöster i Konstanz. Et århundre senere kom Sankt Columbanus til kontinentet med tolv følgesvenner og grunnla Annegray i Luxeuil-les-Bains, Fontaines i Frankrike og Bobbio i Italia. I løpet av 600-tallet grunnla disiplene til Columbanus og andre irske og skotske misjonærer en lang rekke klostre i hva som nå er Tyskland, Frankrike, Belgia og Sveits. De best kjente er
 St. Gall i Sveits, 
 Disibodenberg i området Rhinen palatinatet
 St. Paul's ved Besançon, Frankrike 
 Cusance i bispedømmet Besançon, Frankrike
 Beze i bispedømmet i Langres, Remiremont, Frankrike
 Moyenmoutier i bispedømmet  Toul, Frankrike
 Fosses i bispedømmet Liège, Belgia
 Mont-St-Michel ved Peronne, Frankrike
 Ebersmunster i nedre Alsace, 
 St. Martin ved Köln, Tyskland

Virksomheten til de første klostrene var underlagt Benedikts regel, det vil si at dagen var inndelt i regelbundne perioder av søvn, bønn, lesning i hellige skrifter, hvile og fysisk arbeid.

Senere gæliske misjonærer grunnla Honau i Baden (omtrent 721), Murbach i øvre Alsace (omtrent 727), Altomunster i øvre Bayern (omtrent 749), mens andre gæliske munker bevarte St. Michel i Thiérache (940), Walsort i nærheten av Namur (945) og ved Köln, klostrene til St. Clement (omtrent 953), St. Martin (omtrent 980), St. Symphorian (omtrent 990) og St. Pantaléon (1042).

For ytterligere informasjon, se Den irsk-skotske misjonen

Katolske klostre
Skottlands historie
Irlands historie
Tysklands historie
Middelalderen
Camilo Villegas

Camilo Villegas (født 7. januar 1982) er en colombiansk profesjonell golfspiller på PGA-touren. Han er født i Medellín i Colombia og begynte å spille golf som barn, og utmerket seg som juniorspiller. Som student ved Universitetet i Florida deltok han på golflaget og vant flere priser, blant annet All American tre ganger og Southeastern Conference Player of the Year i 2002 og 2004. Villegas ble medlem av PGA-touren i 2006 og fikk en lovende  start med to annenplasser i sine første syv turneringer.

I 2008 vant han to turneringer på PGA-touren, og klatret med det inn blant de ti beste på verdensrankingen.

Seire på PGA-touren 
 2010 Honda Classic
 2008 BMW Championship, The Tour Championship

Eksterne lenker 
 
 

Colombianske golfspillere
Personer fra Medellin
Fødsler i 1982
Blomst

En blomst er en struktur hos blomsterplanter som inneholder plantens forplantningsorganer og som har som oppgave å besørge plantens seksuelle reproduksjon gjennom produksjon av frø. Selve forplantningsprosessen kalles pollinering og kan foregå på flere måter. Blomster er evolusjonært omdannede blader som sitter i enden av et skudd og som har begrenset lengdevekst. 

En fullstendig (perfekt) blomst har fire kretser, i rekkefølge utenfra og innover mot sentrum:
 Begerblad - er sterkt omdannet, men ofte grønne blader, som beskytter blomstens indre deler.
 Kronblad - er sterkt omdanna blader som ofte er større enn begerbladene og som hos mange arter har sterke farger (dyrepollinerte).
 Pollenbærer - de hannlige delene av blomsten. Strukturer bestående av pollentråder og pollenknapper. Pollenknappene inneholder pollen.
 Fruktemne - de hunnlige delene av blomsten. Strukturer bestående av fruktknute, griffel og arr. Fruktknutene inneholder kimer til frø, kalt frøemner.

Dette grunnleggende mønsteret har mange variasjoner og mange arter av blomsterplanter har ikke alle kretsene, eller kretser eller deler av kretser kan være omdannet til andre funksjoner.

Blomster kan ha vidt ulike former, men et viktig skille er mellom frikronede, der kronbladene er frie fra hverandre og bare festet i blomsterbunnen, og samkronede, der kronbladene er sammenvokst til et rør, en klokke eller en annen hel struktur. Selv i sammenvokste kroner er det som oftest mulig å se hvor mange kronblad krona er omformet fra, ved at individuelle kronfliker kan telles.

Se også 
 Nektar
 Bryllupsdager

Eksterne lenker 
 
 Den virtuella floran - søkbar database med plantebilder og navn på flere språk

Plantemorfologi
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Suldalsosen

Suldalsosen er et sted i Suldal kommune i Rogaland. Suldalsosen ligger i sydvestenden av Suldalsvatnet, og var tidligere et sentralt utgangspunkt for ferdselen på vannet. På Suldalsosen finner man også administrasjonen til Statkraft sitt Ulla-Førre anlegg, samt den etterhvert så landskjente Ungkarsfestivalen i Suldal. Stedet har to butikker, frisør, bensinstasjon, skole, barnehager, aldershjem og kirke.

Eksterne lenker
 Ungkarsfestivalen

Bosetninger i Suldal
Tidligere fergesteder i Rogaland
Artikler i sjøfart-prosjektet
Craig Perks

Craig Perks (født 6. januar 1967) er en newzealandsk profesjonell golfspiller på PGA-touren.

Perks er født i byen Palmerston North i New Zealand og fikk et golfstipend for å spille ved University of Southwestern Louisiana i USA. Han ble profesjonell i 1993 og spilte på Nike Tour i flere sesonger.

Han ble medlem av PGA-touren etter at en delt 35.-plass på kvalifiseringsskolen i 1999 gav ham tourkortet for neste sesong. I 2002 vant han The Players Championship, som gjerne regnes som golfsportens uoffisielle femte major. Samme år ble han kåret til New Zealand Sportsman of the Year (årets idrettsutøver i New Zealand).

Eksterne lenker 
 

Newzealandske golfspillere
Personer fra Manawatu-Wanganui Region
Fødsler i 1967
Odin Records

Odin Records (etablert 1981) er et norsk plateforlag, eid av Norsk jazzforbund.
Formålet med selskapet var å gi norske utøvere av jazz og improvisasjons-kunsten, en publiseringskanal.  I 1993 ble rettighetene overgitt til forlaget Curling Legs, som fortsatte i samme ånd.  I 2015 ble rettighetene overtatt av Grappa (plateselskap) som samme året ga ut nye pater på "Odin".

Utgivelser

Utgivelser på forlaget Odin:

Fra 2015

Referanser

Eksterne lenker
 curlinglegs.no
 http://www.dagsavisen.no/helg-nye-inntrykk/jazz/jazz-for-odin-1.690743
 Odin Records, katalog fra Grappa (plateselskap) fra 2015 og ut

Norsk jazz
Norske plateselskaper