alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Æresord

Æresord (fransk parole d'honneur) er en forsikring gitt med ens ære i pant om å holde et løfte. Gjennom en forsikring på ære og samvittighet godtar man at man for alltid vil regnes som æreløs (og dermed også ute av stand til å gi nye æresord) dersom man ikke holder æresløftet og oppfyller æresforpliktelsen. Et æresord er derfor et svært alvorlig løfte.

Æresord brukes spesielt innen militæret. Tradisjonelt har det vært vanlig at krigsfanger, vanligst offiserer, blir sluppet fri mot å avgi æresord om ikke igjen å gripe til våpen under den pågående krigen. Ordningen med æresord er en del av den internasjonale militærretten, som det blir forventet at begge parter holder sin del av. En krigsfange har ingen plikt til å avgi æresord og kan velge å forbli i krigsfangenskap. Ettersom kriger kan trekke ut i tid vil det likevel være gunstig for den militærmakten som har tatt krigsfanger å slippe å ha ansvaret for et stort antall tilfangetatt militærpersonell, samtidig som menneskelige hensyn tilsier at yrkesmilitært personell bør slippes fri fortest mulig når striden er over.

Under andre verdenskrig avga de fleste norske offiserer som ble tatt til fange av den tyske stridsmakten æresord og ble derfor sluppet fri; de aller fleste holdt æresordet sitt. Ved kongelig resolusjon av 10. juni 1949 («Plakaten på veggen») ble det i Norge forbudt for landets offiserer og befal å avgi æresord dersom de ble tatt som krigsfanger.

Se også
 Løfte
 Ed
 Ære

Kilder

Militær rett
Ære
Eder
Dagfinn Aarskog

Dagfinn Aarskog (født 10. desember 1928 i Ålesund, død 27. mai 2014 i Bergen) var en norsk lege, genetiker og professor i pediatri ved Universitetet i Bergen.

Han tok medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Bergen i 1956, og fikk sin medisinske doktorgrad i 1965. Aarskog var spesialist i pediatri (barnesykdommer) fra 1964 og i medisinsk genetikk fra 1974. I perioden 1964 til 1965 arbeidet han som vitenskapelig assistent ved Johns Hopkins Hospital i Baltimore i USA. Aarskog ble avdelingsoverlege ved barneklinikken på Haukeland sykehus i 1971. I perioden 1988 til 1993 var han dekanus ved Det medisinske fakultet under UiB.

Aarskog forsket særlig på perinatal endokrinologi, kalsiumomsetning, vekstforstyrrelser og cellegenetikk, og utga over 250 artikler om disse emnene. Han beskrev i 1970 tilstanden kjent som Aarskogs syndrom, som er et familiært syndrom (sammensatt tilstand). Aarskog innehadde en rekke internasjonale tillitsverv, og ble i 1992 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats for barnemedisinen.

Bibliografi 
 Cortisol in the Newborn Infant. (Doktoravhandling ved Universitetet i Bergen 1964).
 Clinical and Cytogenic Studies in Hypospadias. (Prisvinner-artikkel ved Universitetet i Bergen 1970).

Referanser

Eksterne lenker 
	

Norske leger
Barneleger
Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Bergen
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Personer fra Ålesund kommune
Abdera

Abdera (gresk Άβδηρα, Avdira) er en tidligere gresk by på kysten av Trakia, 17 km nordøst for munningen av Nestos. Kommunen ligger dag i Xánthi prefektur i Hellas og har 3 917 innbyggere (2001). Setet for kommunen er Genisea.

De som bodde i Abdera ble tradisjonelt regnet som noe enfoldige, til tross for at filosofer som Demokrit, Hekataios og Protagoras kom derifra. Byen skal ha blitt grunnlagt av Herakles til minne om hans venn Abderos. Abdera var i begynnelsen en fri by, men den ble senere underlagt kongeriket Makedonia og etter hvert Romerriket.

Historie 

Byens mytiske grunnleggelse er tilskrevet Herakles på vegne av sin døde venn Abderos. Den historiske grunnleggelsen er som en jonisk koloni fra Klazomenai på kysten av Anatolia, i nærheten av Izmir i dagens Tyrkia. Den historiske opprettelsen ble tradisjonelt datert til 654 f.Kr., noe som ikke er verifisert, skjønt det er arkeologiske bevis i gresk keramikk fra 600-tallet f.Kr. Byens blomstringsperiode synes å ha skjedd fra 544 f.Kr. da flertallet av folket i den joniske byen Teos i Anatolia flyktet til Abdera, inkludert poeten Anakreon, for å unnslippe persisk undertrykkelse. Den fremst mynttypen, griffon, er identisk med den tilsvarende fra Teos. Den rike sølvmynten er kjent for sin skjønnhet og mangfoldige avbildninger på dens motsatte side.

I 513 og 512 f.Kr erobret perserne også Abdera. I 492 f.Kr. kom perserne tilbake og erobret byen på nytt, denne gangen under Dareios I av Persia. Byen ble senere en del av det athenske sjøforbundet og kjempet på Athens side i Peloponneskrigen.

Abdera var en rik by, den tredje rikeste i sjøforbundet, grunnet dens status som den fremste havnen for handelen med det indre av Trakia og det odrysiske rike.

Som et verdifullt bytte ble byen gjentatte ganger herjet og plyndret: av triballere (fra dagens Serbia) i 350 f.Kr.; senere av makedonske Lysimakhos av Trakia, Selevkideriket, ptolemeerdynastiets Egypt, og makedonerne på nytt. I 170 f.Kr kom henholdsvis den romerske hæren og den til Eumenes II av Pergamon, beleiret byen og herjet den.

Byen synes å ha mistet betydningen etter 350-tallet f.Kr. I Athen ble luften i Abdera nedsettende omtalt i ordspråk som årsak til dumhet, men blant byens mest framstående borgere var filosofene Demokrit, Anaxarkos og Protagoras, historikeren og filosofen Hekataios, og den lyriske poeten Anakreon.

Ruinene av byen kan fortsatt ble sett ved Kapp Balastra (40°56'1.02"N 24°58'21.81"E); de dekker syv små høyder, og strekker seg fra en østlig til en vestlig havn; på de sørvestlige høydene er det levninger av middelalderens bosetning Polystylon. Abdera er et titulær bispedømme for den romersk-katolske kirke i provinsen Rhodope på sørkysten av Trakia, i dag kalt for Bouloustra.

Referanser

Litteratur 
 Grant, Michael (1986): A Guide to the Ancient World. Michael Grant Publications.

Eksterne lenker 
 
 Hellenic Ministry of Culture on Abdera
 Avdera.gr (gresk)

Arkeologiske steder i Hellas
Byer i antikkens Hellas
Antikken
Liste over innsjøer i Finnmark

Liste over innsjøer i Finnmark er innsjøer og deler av innsjøer som ligger innenfor grensene til Finnmark fylke. Dersom innsjøen ligger i flere kommuner er den kommunen som tilregnes størstedelen oppført først.

Kilder 
 

Innsjøer i Troms og Finnmark
Finnmark
Liste over innsjøer i Troms

Liste over innsjøer i Troms er innsjøer og deler av innsjøer som ligger innenfor grensene til Troms fylke. Dersom innsjøen ligger i flere kommuner er den kommunen som tilregnes størstedelen oppført først.

Kilder 
 

Innsjøer i Troms og Finnmark
Troms
Mads Nygaard

For direktøren i Aschehoug fra 1940 til 1952, se Mads Wiel Nygaard.
Mads Nygaard (født 19. desember 1968) er konserndirektør i Aschehoug. Han jobbet fra 1992 til 2001 i forlagene Oktober og Tiden. Fra 2007 jobbet han i Dagsavisen og Dagbladet. Deretter jobbet han to år i ledelse- og rådgivningsfirmaet Rokade.

Han er sønn av forleggeren William Nygaard d.y.

Eksterne lenker 
 Norges mektigste forlagsmann, intervju i Dagbladet 08.04.2010

Norske forleggere
Norske bedriftsledere
Personer fra Oslo
Fødsler i 1968
Tragosoma depsarium

Tragosoma depsarium er en stor bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).  Artsdatabanken har ikke normert norsk navn, men gammelskogbukk er foreslått. Den finnes i furuskog langs kysten av Østlandet, men er sjelden.

Utseende 
En stor (18–32 mm) og litt flat, mørkbrun trebukk. Dekkvingene utgjør det aller meste av kroppslengden, den synlige delen av thorax er ganske liten. Antennene er forholdsvis korte, godt under halve kroppslengden. Hodet er kort og bredt, kjevene ikke synlige ovenfra. Pronotum er nærmest trekantet, mye bredere enn langt, bakhjørnene med en kraftig pigg. Dekkvingene er lange og parallellsidige, med en læraktig overflate og fire, gjerne utydelige, lengderibber på hver vinge. Beina er brune og forholdsvis korte. Larven er opptil 5 centimeter lang og har en serie pigger på framkanten av munnskjoldet.

Levevis 
Larvene utvikler seg i liggende, døde stokker av furu, sjeldnere gran. Arten er helt avhengig av at noen slike stokker får ligge, og dermed truet av moderne skogbruk. Den blir trolig favorisert av skogbranner og stormfelling, forutsatt at de døde trærne ikke blir fjernet etterpå. De døde stokkene bør ligge soleksponert, og de bør miste barken (eller barkes) før råtningen har kommet for langt slik at overflaten tørker ut. Den kan bruke ganske gamle stokker, levende larver har blitt funnet i trær som har vært døde i over 100 år, og samme stokk kan brukes i flere tiår. Tidligere kunne arten også utvikle seg i jernbanesviller og andre trekonstruksjoner, men når blir det gjerne brukt impregnert trevirke til slike.
Larveutviklingen tar trolig tre år i Norge.

Utbredelse 
Arten finnes i Europa og Nord-Amerika, men har gått mye tilbake de siste ti-årene og er trolig i ferd med å forsvinne i mange områder. I Norge er den funnet langs kysten vest til Kristiansand, men den er bare funnet i Vestfold og Telemark etter 1960. I Norsk rødliste for arter fra 2006 er arten listen som sårbar (V) i Norge.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802  – 10 arter i Europa
 Stammen Meroscelisini
 Gammelskogbukk, Tragosoma depsarium (Linnaeus, 1767)

Referanser

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – gammelskogbukk

Eksterne lenker 
 

Prioninae
Biller formelt beskrevet i 1767
Ambulansefag

Ambulansefag er et programområde for Vg2 (andre året på videregående skole) som en elev kan velge innen utdanningsprogramet Helse- og sosialfag i den norske skolen. Med to påfølgende år i yrkesutdanningen får en fagbrev innen faget.

Beskrivelse av programfagene

Grunnleggende helsefag 
Programfaget dreier seg om grunnleggende helsefaglige emner. Kroppens oppbygning og funksjon står sentralt i faget. Etikk, kommunikasjon, hygiene, medikamentlære og relevant regelverk for yrkesutøvelsen inngår i programfaget. Programfaget omhandler videre empati og profesjonell medmenneskelig omsorg samt betydningen av godt samarbeid.

Ambulansemedisin 
Programfaget dreier seg om hvordan tegn og symptomer legges til grunn for å ivareta pasienters vitale funksjoner. Systematikk i undersøkelse, behandling, transport, overvåkning, rapport og dokumentasjon av pasienter med ulike sykdommer og skader inngår i programfaget. Programfaget handler videre om fysisk og psykisk omsorg for pasienter og pårørende.

Ambulanseoperative emner 
Programfaget dreier seg om hvordan ambulanseoppdrag utføres på sikker, effektiv og omsorgsfull måte. Programfaget omfatter redningstjenestens oppbygning og organisering og ambulansens innretning og utstyr. Videre dreier programfaget seg om samhandling og kommunikasjon samt riktig navigasjon. Stressmestring og hvordan en kan ivareta egen og andres mentale helse inngår i faget. Bruk av ergonomiske prinsipper og forebygging av helseskade er også en del av faget.

Kilder 
 Læreplan for ambulansefaget

Fag i videregående opplæring
Ambulansetjenester
Fagopplæring
Fred A. Fredhøi

Fredrik Anonsen Fredhøi (født 4. juli 1890, død 31. desember 1979) var en norsk forfatter, redaktør og forlagsmann.

Fredhøi startet sin arbeidskarriere 14 år gammel, som førstereisgutt på en seilskute. Han debuterte som forfatter i 1911 med romanen Livsskjebner, skrevet mens han ennå seilte ute. Som forfatter, senere også som signatur på magasinspalter, brukte han ofte pseudonymene «Skipper Skuteløs», «Master Whitehill» og «Mr. Whitehill». Pseudonymet Skipper Skuteløs skal senere også ha vært brukt av andre.

I 1927 grunnla han Fredhøis Forlag. Forlaget baserte seg på en idé som den gangen var ny i Norge, å massepublisere billigbøker med limt rygg. Ideen skal ha blitt importert fra England av Fredhøis sønn Odd. Fra starten i 1927 utga forlaget også magasinet SKIB O HOI, redigert og i begynnelsen skrevet av Fred A. Fredhøi.

Bibliografi (ufullstendig) 
 Livsskjebner – roman (1911)
 Knut – roman (1934), utgitt under pseudonym Master Whitehill, senere nyutgivelse som Mr. Whitehil
 Bli med på mit værelse – roman (1938), utgitt under pseudonym Skipper Skuteløs, senere nyutgivelse som Mr. Whitehill
 Naglegutten – roman (1941), utgitt under pseudonym Skipper Skuteløs
 Kan du huske – (1969)

Litteratur 
 Odd Sondré Fredhøi: Fiskergutten som ble "Nordens skutekonge". En biografi over Fred A. Fredhøi tilegnet fru Gudrun Fredhøi på hennes 50-årsdag 10. juli 1943 (1943)

Referanser 

Norske forleggere
Norske redaktører
Norske forfattere
Kongens fortjenstmedalje i gull
Jamaica under Sommer-OL 1976

Jamaica under Sommer-OL 1976. Tjue sportsutøvere fra Jamaica deltok i tre sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Jamaica kom på 21.-plass på medaljestatistikken med en gull- og en sølvmedalje.

Medaljer

Medaljevinnerne

Eksterne lenker
 Resultater og profilside  på sports-reference.com

Nasjoner under Sommer-OL 1976
Jamaica under de olympiske leker
Sport i Karibia i 1976
1970-årene på Jamaica
Hanna Gronkiewicz-Waltz

Hanna Beata Gronkiewicz-Waltz (født 4. november 1952 i Warszawa) er en polsk jurist og økonom. Hun var sentralbanksjef for Polens nasjonalbank fra 1992 til 2000. Borgermester i Warszawa (2006-2018). 

Gronkiewicz-Waltz har doktorgrad i jus fra 1981, og ble sentralbanksjef i 1992. I sin første seksårsperiode bidro hun til å styrke sentralbankens uavhengighet. Hun ble i 1998 utnevnt for en ny seksårsperiode, men sluttet i desember 2000 fordi hun gikk til jobben som visepresident i Den europeiske bank for gjenoppbygging og utvikling i London.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil hos Polens nasjonalbank (polsk)

Polske økonomer
Polske jurister
Sentralbanksjefer
Personer fra Warszawa
Acmaeops

Acmaeops (i snever forstand)
 Gnathacmaeops
 Dinoptera

Acmaeops (her behandlet i vid forstand) er en gruppe (slekt eller gruppe av slekter, avhengig av hvilken klassifikasjon man legger til grunn) av biller som tilhører gruppen blomsterbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Fem arter forekommer i Norge, men ingen av dem er vanlige. Larvene lever under barken på døde trær.

Utseende 
Små til middelsstore (6–12 mm), forholdsvis tettbygde, mest brune eller svarte trebukker. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, rettvinklede skuldre. Antennene er svarte og rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er sterkt hvelvet, med rundede sider. Beina er forholdsvis lange og svarte.

Levevis 
Larvene lever under løs bark på døde trær, fire av de norske artene på gran og furu, mens Dinoptera collaris lever på løvtrær. Trær som er drept av skogbranner synes å være spesielt velegnet for disse artene. De fleste av artene besøker gjerne blomster, men ikke alle.

Truede arter 
Ingen av disse artene er særlig vanlige, og noen er ganske sjeldne i Norge. Som mange andre trebukker er de avhengige av døde trær og forsvinner dersom disse blir sjeldne på grunn av moderne skogbruk.

Systematisk inndeling 
Inndelingen følger Danilevsky (2006).

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
 Stammen Rhagiini Kirby, 1837
 Slekten Acmaeops LeConte, 1850  – nå gjerne delt i flere slekter, totalt fem arter i Norge:
 Slekten Acmaeops (i snever forstand) – ca. 20 arter, i Norge:
 Acmaeops angusticollis (Gebler, 1833) - nå gjerne plassert i slekten Euracmaeops
 Acmaeops brachypterus Daniel & Daniel, 1898
 Acmaeops discoideus (Haldeman, 1847)
 lysrandet bartrebukk, Acmaeops marginatus (Fabricius, 1781) - nå gjerne plassert i slekten Euracmaeops
 Acmaeops proteus (Kirby, 1837)
 nordlig bartrebukk, Acmaeops septentrionis (Thomson, 1866) - nå gjerne plassert i slekten Euracmaeops
 smaragdbukk, Acmaeops smaragdulus (Fabricius, 1792) - nå gjerne plassert i slekten Euracmaeops
 Slekten Gnathacmaeops Linsley & Chemsak, 1972 – bare én art i Europa
 østlig bartrebukk, Gnathacmaeops pratensis (Laicharting, 1784)
 Slekten Dinoptera Mulsant, 1863 – 3 arter i verden, en i Norge:
 rødbrystet løvtrebukk, Dinoptera collaris (Linnaeus, 1758)

Kilder 
 Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

Eksterne lenker 
 
 Norges trebukker – med faktaark på de artene som forekommer i Norge.

Lepturinae
Acmaeops smaragdulus

Acmaeops smaragdulus er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den har ikke fått normert navn av  Artsdatabanken, men Smaragdbukk er foreslått. Det er en nordlig art som ikke lenger finnes i Norge.

Utseende 
En liten til middelsstor (7–12 mm), mørk trebukk med et tydelig grønnskjær, dette gjør arten lett å kjenne. Kroppen er ganske tett kledt med lyse hår. Den er ganske ensfarget over hele kroppen. Antennene er snaut halvparten så lange som kroppen, pronotum er sterkt hvelvet med rundede sider. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum og har markerte, rettvinklede skuldre.

Levevis 
Biologien til denne arten er ikke godt kjent, men larvene lever under løs bark på døde bartrær. Larveutviklingen tar to år. De voksne billene er aktive i juni-august og besøker gjerne blomster.

Utbredelse 
Arten er en typisk nordlig art som er utbredt i Skandinavia og det nordlige Russland, den er dessuten funnet i Alpene. I Norge er den nå regnet som utdødd, tidligere funnet på det indre Østlandet og i Troms og Finnmark.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae  – 130 arter i Europa
 Stammen Rhagiini
 smaragdbukk, Acmaeops smaragdulus (Fabricius, 1792)

Referanser

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Acmaeops smaragdulus

Eksterne lenker 
 
 Foto av arten

Lepturinae
Dyr formelt beskrevet av Johann Christian Fabricius
Biller formelt beskrevet i 1792
Titanus giganteus

Titanus giganteus er en meget stor bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er den største trebukken i verden, og den billearten som har den største kroppslengden. Den lever i tropisk regnskog i Brasil og omkringliggende land.

Utseende 
En enorm (opptil 17,5 centimeter lang), avlang, noe flat, mørkt rødbrun trebukk. Antennene er kraftige og rundt halvparten så lange som kroppen. Hodet er stort med meget kraftige kjever (mandibler). Pronotum har skarpe pigger langs ytterkanten. Beina er forholdsvis lange og tynne, de tre innerste fotleddene er bredt tolappede.

Levevis 
Larven, og dermed mye av biologien, til arten er fortsatt ukjent. Det har blitt funnet kjempestore billelarver som har blitt antatt å være av denne arten, men de har vist seg å være andre. Man antar at larven kan være så mye som 30 centimeter lang og 5 centimeter bred, og at den lever i død ved, mest trolig på røttene av store regnskogstrær. De voksne billene er nattaktive, og tar etter alt å dømme ikke næring til seg, til tross for at kjevene er så sterke at det påstås de kan klippe en blyant i to. Hannene kommer gjerne til lys. Det er nesten bare funnet hanner av arten, dette kan muligens skyldes at hunnene tilbringer mesteparten av livet sitt under bakken.

En truet art? 
Denne arten var lenge bare kjent i noen få eksemplarer, men senere har man funnet stabile forekomster. Men den ser ut til å ha gått tilbake, muligens på grunn av avskoging. Det har også blitt samlet inn en god del eksemplarer for salg til samlere – et særlig stort eksemplar har en markedsverdi på flere tusen kroner.
På den andre siden har det blitt påpekt at innsamling ikke nødvendigvis er en negativ faktor for denne arten. Det er nesten utelukkende hanner som blir samlet inn, dette har sannsynligvis en liten effekt på bestanden der tallet på hunner er avgjørende. Artens kommersielle verdi gjør den til en verdifull ressurs som kan høstes fra en intakt regnskog (som arten etter alt å dømme er avhengig av) og er dermed med på å gi skogen verdi for lokalbefolkningen. Slik kan kommersiell innsamling av denne arten muligens bidra til bevaring av regnskogen.

Utbredelse 
Arten finnes bare i et relativt begrenset område i den øvre delen av Amazonas-området i Brasil, Guyana, Venezuela, Colombia og Ecuador.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802  – 10 arter i Europa
 Stammen Prionini
 Titanus giganteus Linnaeus, 1771

Kilder 
 Natural History Museum - Titanus giganteus. Nettside om arten.

Eksterne lenker 
 

Prioninae
Biller formelt beskrevet i 1771
Brasils insekter
Guyanas insekter
Fransk Guyanas insekter
Ecuadors insekter
Colombias insekter
Venezuelas insekter
Australia under Sommer-OL 1976

Australia under Sommer-OL 1976. 180 sportsutøvere, 145 menn og 34 kvinner fra Australia deltok i 20 grener under Sommer-OL 1976 i Montréal. Australia kom på 32.-plass med en sølv- og fire bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Raelene Boyle var flaggbærer under åpningsseremonien.

Medaljer

Medaljevinnerne

Kilder 
 Resultater og profilside  på sports-reference.com

Nasjoner under Sommer-OL 1976
Australia under de olympiske leker
1976 i Australia
Sport i Oseania i 1976
New Zealand under Sommer-OL 1976

New Zealand under Sommer-OL 1976. Åtti sportsutøvere fra New Zealand deltok i tretten sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. New Zealand kom 18.-plass med to gull-, en sølv- og en bronsemedalje. Bryteren David Aspin var New Zealands flaggbærer under åpningsseremonien.

Medaljer

Medaljevinnerne

Eksterne lenker 
 Resultater og profilside  på sports-reference.com

Nasjoner under Sommer-OL 1976
New Zealand under de olympiske leker
1970-årene på New Zealand
Magne Tobias Sørensen

Magne Tobias Sørensen (født 29. desember 1931 i Haugesund, død 24. mai 2015) var generalmajor i Luftforsvaret. Han var blant annet sjef for Ørland hovedflystasjon, sjef for luftstridskreftene i Nord-Norge 1978–81, Generalinspektør for Luftforsvaret 1981–85, forsvarsattaché i Washington og kommandant på Akershus festning. 

Sørensen ble tildelt Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Kong Olav Vs minnemedalje, Forsvarsmedaljen med tre stjerner og Forsvarets vernedyktighetsmedalje med tre stjerner. Han ble hedret med utnevnelse til kommandør av USAs Legion of Merit, storoffiser av Den nasjonale fortjenstorden (Frankrike), og storoffiser av Fortjenstordenen (Luxembourg).

Referanser

Litteratur 

 Maaø, Ole Jørn/Sanderød, Steinar (red) (2017). "Luftforsvarets historie - sett ovenfra". Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2183-7

Generalinspektør for Luftforsvaret
Forsvarsmedaljen med laurbærgren
Forsvarsmedaljen
Den nasjonale fortjenstorden (Frankrike)
Personer fra Haugesund kommune
Østerrike under Sommer-OL 1976

Østerrike under Sommer-OL 1976. Seksti sportsutøvere, femtifire menn og seks kvinner fra Østerrike deltok i femten sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Østerrike kom på delt 37.-plass med en bronsemedalje. Padleren Günther Pfaff var Østerrikes flaggbærer under åpningsseremonien.

Medaljer

Medaljevinnerne
  

Nasjoner under Sommer-OL 1976
Østerrike under de olympiske leker
1976 i Østerrike