Jyske Lov

Jyske Lov var en landskapslov for Jylland og Fyn, stadfestet av Valdemar II av Danmark i 1241. Erstattet av kong Christians Danske Lov i 1683.

Ovenstående sitat fra lovens fortale henviser antakelig til at Jyske Lov er vedtatt på det jyske landsting i Viborg. Derimot er Jyske Lov antakelig ikke vedtatt av landstingene i Ringsted og Skåne.

Jyske Lov gjaldt i Jylland og på Fyn. Som en følge av landskapslovene var kongeriket Danmark oppdelt i tre selvstendige rettsområder inntil Danske Lovs innføring i 1683. Det er imidlertid blitt fremført at Jyske Lov i tiden inntil 1683 fikk rettsvirkning i de øvrige landsdelene. I hertugdømmet Slesvig bevarte den sin status  inntil 1900.

Enkelte er derfor av den oppfatning at Jyske Lov har vært gjeldende for hele landet, for på tross av navnet er den gitt på et møte for landets stormenn i Vordingborg. Andre mener at loven ikke ble vedtatt av landstingene i Sjælland og Skåne, men at loven allikevel, på grunn av kongens og stormenenes støtte, kan ha hatt en smitteeffekt i Østdanmark. 

Visse deler av Jyske Lov var fortsatt gjeldende i Sønderjylland inntil begynnelsen av det tyvende århundre. Det var snakk om en enkelt paragraf om at den som fanger en bisverm kan beholde den selv om man vet hvem den tilhører.

Historie 
Saxo forteller i sitt verk Gesta Danorum fra rundt 1200-tallet om de danske kongenes forsøk på lovgiving. Men nedskriving av lovregler på papir og stentavler kjennes allerede fra det gamle Persia og den romerske republikk. Et av de tidligste eksempler på dansk lovgivning var Vederloven som fastsatte regler for kongens personlige hær, også kalt hirden, fra ca. 1180. 

Sammen med Sjællandske Lov og Skånske Lov kalles Jyske Lov for landskapslovene. Jyske Lov er den eneste av landskapslovene som er datert, men på bakgrunn av innholdet i lovbøkene anslås Jyske Lov til å være den yngste. Jyske Lov er datert år 1241 og det innebærer at den er utstedt i kong Valdemar IIs regjeringsperiode. Lovbokens hovedforfatter var biskop Gunner av Viborg.

Loven må imidlertid ses i sammenheng med den europeiske rettstradisjonen som siden 1100-tallet hadde beveget seg i retning av en større sammenskriving av gjeldende sedvane i en prosess man kaller kodifisering. Tradisjonen ble påskyndet av den katolske kirke.

Form 
Jyske Lov er detaljert og utførlig i sine bestemmelser helt i overensstemmelse med kasuistisk rettsoppfatning som var fremherskende dengang. Det var snakk om en sammenskriving av en rekke samfunnsmessig viktige problemstillinger, som før nedskrivingen har vært gjeldende i form av sedvane og tradisjon. Som noe helt nytt innførte lovboken bevisføring og føring av vitner i stedet for blodhevn og muligheten for å sverge seg fri. 

Jyske Lov er den eneste av landskapslovene som har en fortale. Fortalen er sterkt inspirert av kanonisk rett og tar mer eller mindre direkte hoveddelen av sine setninger fra disse eldre kildene. En stor del av det lånte stoffet kan føres helt tilbake til Isidor av Sevilla (ca. 560-636).

Dr. jur. Stig Iuul skrev i Lov og Ret i Danmark i 1942:

Eksisterende eksemplarer 
Det tidligst kjente håndskriftet av Jyske Lov, Codex Holmiensis 37, fra slutten av 1200-tallet ble oppbevart på Kungliga Biblioteket i Stockholm i rundt 300 år. I mars 2011 vendte det tilbake til Danmark. 

Hvordan det kom til Sverige vet man ikke – det var i ribebispen Christian Muus besittelse i begynnelsen av 1700-tallet.

Referanser

Eksterne lenker 
 Jyske Lov - Studér Middelalder på Nettet Tekstkritisk udgave af håndskriftet NkS295,8°, Kongelige Bibliotek, København
 Codex Holmiensis: Jyske Lov hos Det Kongelige Bibliotek 
 Jyske Lov med ordforklaringer 

Nordisk rettshistorie