alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gibraltartunnelen

Gibraltartunnelen er et planlagt byggeprosjekt som skal forene Europa og Afrika med en jernbanetunnel under Gibraltarstredet. Ideen om en tunnel eller en bro over Gibraltarstredet har eksistert siden 1980-tallet. Det er usikkerhet hvorvidt når tunnelen skal stå ferdig, men 2025 er et mulig årstall. Det regnes med at lengden på tunnelen skal bli omkring 40 kilometer, selv om stredet bare er cirka 14 km bredt. Stredet er dog så dypt at tunnelen må være så lang. Kostnaden av tunnelen beregnes til cirka 5-10 milliarder euro.

Det har også vært diskutert å bygge en bro over sundet, men det virker som om det er mindre trolig etter politiske diskusjoner.

Jernbanetunneler
Vefsn prestegjeld

Vefsn prestegjeld var et prestegjeld i Indre Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Nordland.

I 1589 var Vefsn et residerende kapellani, underlagt Alstahaug prestegjeld. Kapellaniet hadde en kirke på Dolstad.

Vefsn prestegjeld ble opprettet ved reskript av 6. mars 1767. Gårdene Remnes (nord for Vefsnfjorden) og Sørnes (sør for Vefsnfjorden) ble grensegårder for prestegjeldet. Vefsn prestegjeld omfatter således hele området innenfor Vefsnfjorden.

Gårdene Kongsdalen, Bleikvasslia og Bygdåsen ble samtidig overført til Hemnes prestegjeld, og definerte samtidig grensen mot Rana.

Leirfjorden, som tidligere hadde vært en del av Vefsn sogn, ble inndelt i Tjøtta sogn og Stamnes sogn i Alstahaug prestegjeld.

Ved høyeste resolusjon av 18. juli 1837 ble det gitt tillatelse til beboerne ved Røsvatnet å opprette en hjelpekirkegård ved Tustervatnet, som de selv måtte finansiere og vedlikeholde. Presten hadde plikt til å forrette jordpåkastelse minst en gang årlig.

Ved kongelig resolusjon av 19. april 1849 ble det besluttet at gårdene Rundsvoll og Skogsmo skulle overføres fra Vefsn prestegjeld til Hemnes prestegjeld.

Ved kongelig resolusjon av 3. august 1859 ble kapellsognet Hattfjelldal utskilt fra Vefsn som Hattfjelldal prestegjeld.

Grane kapell ble tillatt vigslet ved kongelig resolusjon av 7. september 1859. 

Ved kongelig resolusjon av 26. juli 1880 ble det deretter gitt tillatelse til å bygge en kapellkirke og anlegge en kirkegård for Drevja på gården Nilsskog.

Ved kongelig resolusjon av 25. februar 1927 ble prestegjeldet inndelt i 3 sokn: Vefsn, Drevja og Grane. Grensene mellog sognene ble fastsatt i et møte den 30. desember 1926 i Vefsn herredsstyre. 

Ved kongelig resolusjon av 5. februar 1965 ble Grane sogn utskilt fra Vefsn prestegjeld som Grane prestegjeld. Samtidig ble Elsfjord sogn i Hemnes prestegjeld overf¢rt til Vefsn prestegjeld.

Prestegjeldet ble faset ut i forbindelse med omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet.

Eksterne lenker 
 Prestegjeld og sogn i Nordland

Indre Helgeland prosti
Prestegjeld i Sør-Hålogaland bispedømme
Vefsns historie
Viktor Mamatov

Viktor Fjodorovitsj Mamatov (russisk Виктор Фёдорович Маматов, født 21. juli 1937 i Belovo, Kemerovo oblast) er en tidligere russisk skiskytter.

Under OL 1968  i Grenoble og OL 1972 i Sapporo var han med på å vinne gull med det sovjetiske stafettlaget. 

Under VM 1967 i Altenberg vant han gull på 20 km.

Eksterne lenker 
 

Russiske skiskyttere
Olympiske mestere for Sovjetunionen
Verdensmestere i skiskyting
Medaljevinnere under Vinter-OL 1968
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1968
Skiskyttere under Vinter-OL 1968
Medaljevinnere under Vinter-OL 1972
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1972
Skiskyttere under Vinter-OL 1972
Personer fra Belovo
Fødsler i 1937
Deltakere under VM i skiskyting 1967
Deltakere under VM i skiskyting 1969
Deltakere under VM i skiskyting 1970
Deltakere under VM i skiskyting 1971
Kungsgatan (Stockholm)

Kungsgatan er en gate i bydelene Norrmalm og Kungsholmen i Stockholm. I vest er den tilknyttet Kungsholmen via Kungsbron, og derfra strekker den seg østover mot Stureplan.

Roman og film 
Kungsgtan var tittelen på en roman av Ivar Lo-Johansson fra 1933 og en film fra 1943. Filmen var basert på romanen og fokuserte på Kungsgatan og prostitusjonstrafikken i gaten.

Gater i Stockholm
Heine Richardsen

Heine Richardsen (født 1. september 1958) er en norsk tidligere embetsmann. Han var luftfartsdirektør og sjef for Luftfartstilsynet i en åremålsperiode på seks år fra 10. mai 2006 til 15. mai 2012. Fra 2017 var han administrerende direktør i FlyViking.

Richardsen er utdannet flymekaniker og flytekniker. Han var flyteknisk inspektør i Luftfartstilsynet fra 2004 til 2006. I tillegg fungerte han fra 2005 som stedlig leder av Luftfartstilsynet i Bodø.

I perioden 1998–2004 var han leder for SASs flytekniske avdeling og bakkeutstyrsverksted i Bodø. Han har arbeidet som flytekniker i Widerøes Flyveselskap fra 1981 til 1987 og i SAS fra 1988 til 2004. Fra 1990 til 1996 var Richardsen hovedtillitsvalgt for Norsk Flytekniker Organisasjon, SAS.

Referanser 

Norske embets- og tjenestemenn
Personer tilknyttet SAS Group
Fødsler i 1958
Kjell-Olof Feldt

Kjell-Olof Feldt (født 18. august 1931 i Holmsund i nåværende Umeå kommun i Västerbottens län (Västerbotten) er en svensk sosialdemokratisk politiker. Han forbindes først og fremst med sin tid som finansminister i perioden 1982–90.

Ved siden av statsministrene Olof Palme og Ingvar Carlsson, spilte Feldt en sentral rolle i svensk politikk på 1980-tallet. Både Sveriges og sosialdemokratenes økonomiske politikk gjennomgikk flere radikale forandringer under Feldt.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Personer fra Umeå
Svenske politikere
Medlemmer av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Philip Marlowe

Philip Marlowe er en fiktiv litterær figur skapt av Raymond Chandler i en rekke romaner som omfatter blant andre  Den lange søvnen og The Long Goodbye. Marlowe opptrer for første gang i Den lange søvnen, utgitt i 1939. Marlowe er ikke med i noen av Chandlers tidlige noveller, selv om mange av hans tidlige historier ble publisert seinere der navnet på hovedpersonene var forandret til Philip Marlowe – disse endringene var antagelig gjort med Chandlers samtykke.

Philip Marlowes figur er først og fremst innen genren  hardkokt krimlitteratur som oppsto i 1920-årene, mest kjent i magasinet Black Mask, hvor Dashiell Hammetts The Continental Op og Sam Spade først opptrådte. 

Under den vitsende, alkoholtørste, tøffe overflaten til detektiven, er Marlowe ettertenksom og filosofisk. Han liker sjakk og poesi. Mens han ikke er redd for å skades fysisk, tyr han ikke til vold bare for å ta igjen. Moralsk høyverdig, lar han seg ikke lure av genrens vanlige femmes fatales, som Carmen Sternwood i The Big Sleep. Som Chandler skrev om sin detektivs idealer generelt: «Jeg tror han ville kunne forføre en hertuginne, men jeg er ganske sikker på han ikke ville gjøre det samme med en jomfru.»

Chandlers behandling av detektivromanen viser en kontinuerlig innsats for å utvikle kunstformen. Hans første bok av en romans lengde: Den lange søvnen, ble utgitt da  Chandler var 51 år; hans siste, Playback, da han var 70. Alle de sju romanene ble således skrevet i de to siste tiårene av hans liv.

Bibliografi

Tekster av Raymond Chandler

 «Finger Man» (1934), novelle): Denne historien hadde opprinnelig en ikke navngitt forteller, som blir identifisert som «Carmady» i påfølgende historier, og seinere døpt om til Marlowe når historien ble utgitt i bokform.
 «Goldfish» (1936), (novelle): Fortellingen der Carmady opprinnelig opptrådte, seinere døpt om til Marlowe da historien ble utgitt i bokform.
 «Red Wind» (1938), (novelle): Fortellingen der John Dalmas opprinnelig opptrådte, seinere døpt om til Marlowe når historien ble utgitt i bokform.
 «Trouble Is My Business» (1939) (novelle): Fortellingen der John Dalmas opprinnelig opptrådte, seinere døpt om til Marlowe når historien ble utgitt i bokform.
 Den lange søvnen (1939)
 Filmatisert i 1946 (Den store søvnen) med Humphrey Bogart i rollen som Philip Marlowe. Det amerikanske filminstituttet har kåret Philip Marlowe til filmhistoriens 32. beste helteskikkelse.
 Farewell, My Lovely (1940)
 The High Window (1942)
 The Lady in the Lake (1943)
 The Little Sister (1949)
 The Simple Art of Murder (1950) (novellesamling)
 The Long Goodbye (1954)
 Playback (1958)
 Poodle Springs (ufullstendig ved Chandlers død i 1959; fullført av Robert B. Parker, 1989)
 «The Pencil» (også kjent som «Marlowe Takes On the Syndicate», «Wrong Pigeon», og «Philip Marlowe's Last Case») (1959), (novelle): Chandlers siste fullførte tekst om Marlowe, hans første novelle med Marlowe på mer enn tjue år, og hans første novelle opprinnelig skrevet med figuren Marlowe navngitt fra begynnelsen av.

Se også
Tidenes 100 beste kriminalromaner

Referanser 

Personer i kriminallitteraturen
Fylkesvei 864

Fylkesvei 864 går mellom Tomasjord og Oldervik i Tromsø kommune. Veien følger Tromsøysundets østside og deretter Grøtsundets sørside til Snarby, og går derfra opp Snarbydalen og over Snarbyeidet til Oldervik ved Ullsfjorden. Veien er 38,4 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 53 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Snarby

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 Kartverkets norgeskart
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Tromsø
Fylkesvei 7768

Fylkesvei 7768 går mellom Tromvik og Henrikvik i Tromsø kommune. Veien er 31,5 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 57 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Endepunkt Nakkeneset

Grøtfjord

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 Kartverkets norgeskart
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Tromsø
Fylkesvei 7764

Fylkesvei 7764 går mellom Brensholmen og Larseng på sørsida av Kvaløya i Tromsø kommune. Veien er 38,2 km lang.

Beskrivelse 
Veien begynner ved rundkjøringen på Larseng, hvor fylkesvei 858 fra Malangshalvøya fortsetter nordover mot Tromsø. Fra Larseng går veien mot vest og passerer Rystraumen og utfartsstedet Hella. Ved Vollbukta ligger bygda Straumsbukta. Veien fortsetter utover langs Straumsfjorden (som etter hvert går over i Malangen), og passerer bygdene Mjelde og Bakkejord, foruten flere mindre grender. Her finner vi også gården Greipstad, som har vært bosatt siden vikingtiden. Veien (og fjorden) snur heretter mot nordvest, passerer bygda Buvik, og går over Brensholmeidet mellom Torsnesaksla og Kvitfjell. På nordsida av eidet går veien først over de flate Brensholmmyran, før den ender ved krysset med fylkesvei 862 på Brensholmen.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 54 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Buvik
Bakkejord

Straumsbukta

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Tromsø
Fylkesvei 7778

Fylkesvei 7778 går mellom Nordkjosen og Nordhella i Tromsø kommune. Veien er 22,9 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 66 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Indre Kårvik

Simavik

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 Kartverkets norgeskart
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Tromsø
Magnus Minnisköld

Magnus Minnisköld eller Minnesköld (født 1175, død 31. januar 1208) var lagmann og far til Birger jarl.

Magnus Minnisköld er nevnt i to ulike kilder fra samme tid som bror til jarlen (det vil si Birger Brosa) samt av kong Magnus Birgersson som i et brev i 1280 kaller ham farfar. Han blir beskrevet som far til Eskil Magnusson i Vestergøtlands lagmannslengd og Hakonarsagaen. Sistnevnte utpeker ham også som far til Birger Jarl.

Magnus Minnisköld var bosatt på slektens gods Bjälbo, i nåværende Mjölby kommune, Östergötlands län. Han var sønn til Bengt Snivil. Noen kilder oppgir at han døde 31. januar 1208 i slaget ved Lena, andra sier at han døde i slaget ved Gestilren 17. juli 1210.

Han giftet seg to ganger og fikk til sammen fem barn. Med sin første kone, som er ukjent, fikk han en datter (muligens ved navn Hafrid Magnusdotter), gift med Sigtrygg Bengtsson (Boberg), Eskil Magnusson, lagmann i Västergötland og Karl Magnusson (Folkungaätten), biskop i Linköping, drept 8. august 1220 i Estland. I sitt andre ekteskap, med Ingrid Ylva, fikk han Bengt Magnusson (Folkungætten), som ble biskop i Linköping og døde i 1237 og Birger jarl.

Fiksjon 
Magnus Minnesköld er med i Jan Guillous bøker om Arn Magnusson som Magnus Månesköld (på norsk Magnus Måneskjold). Magnus Måneskjold er sønn av (fiktive) Arn Magnusson og (fiktive) Cecilia Algotsdotter (hovedpersonene). I boken oppdras han av Birger Brosa, ettersom hans mor er plassert i kloster og faren kjemper i Det hellige land. I boken blir han drept i slaget mot danskene i år 1210.

Se også 
 Folkungaætten

Referanser 

Personer fra norrøn tid
Fødsler i 1175
Dødsfall i 1208
Fylkesvei 7806

Fylkesvei 7806 går mellom Tennevoll i Lavangen og Årstein i Gratangen. Veien følger Lavangens sørvestside til Svarthammaren (kommunegrensa), følger Astafjordens sørøstside til Grøsnes ved Myrlandshaugen, og derfra inn Gratangens nordøstside til Årstein. Veien er 46,8 km lang.

Før Mjøsundbrua til Andørja ble bygd, var strekningen mellom Tennevoll og Myrlandshaugen en del av riksvei 848 (nåværende fylkesvei 848), med ferge til Hamnvik på Rolla og Sørvik på Andørja.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 141 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Lotternes
Røkenes
Hestnes
Keiprød

Selnes
Løvdal
Myrlandshaugen
Grøsnes
Lille Grøsnes
Lavik

Hesjeberg
Skifte
Åkenes
Årstein

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Lavangen
Veier i Gratangen
Fylkesvei 7810

Fylkesvei 7810 går mellom Lavangsnes og Laberget i Salangen kommune. Veien er 20,3 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 152 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Kommunal vei Lavangsnesveien fra Lavangsnes til Reite (2,4 km)
Rotvik
Dalen

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Salangen
Fylkesvei 7822

Fylkesvei 7822 går mellom Holt og Høgskarhus i Målselv kommune. Veien er 21,3 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 173 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

 

Kommunal vei Dividalsveien fra Høgskarhus til Fossbua →  Øvre Dividal nasjonalpark (13,5 km)

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Målselv
Fylkesvei 7890

Fylkesvei 7890 går mellom Aursfjord og Bukta (Storsteinnes) i Balsfjord kommune. Veien er 24,6 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 283 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Josefvatn leirsted

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Balsfjord
Grane prestegjeld

Grane prestegjeld var et prestegjeld i Indre Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Nordland.

Den 25. februar 1927 ble Grane et sogn i Vefsn prestegjeld, sammen med Vefsn og Drevja.

Ved kongelig resolusjon av 5. februar 1965 ble Grane sogn utskilt som Grane prestegjeld.

Prestegjeldet ble faset ut i forbindelse med omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet.

Referanser

Eksterne lenker 
 Prestegjeld og sogn i Nordland

Indre Helgeland prosti
Prestegjeld i Sør-Hålogaland bispedømme
Suter

Suter (Tinca tinca) eller sudre er en ferskvannsfisk i gruppen karpefamilien. Den er utbredt over store deler av Eurasia. I Norge er den hovedsakelig utbredt i vann langs Skagerakkysten, særlig i området rundt Arendal. Den er ikke naturlig forekommende i norsk fauna, men er utsatt. Det er dokumentert at den ble utsatt i Solborgvannet ved Arendal midt på 1800-tallet av gruvearbeidere fra Tyskland. Den har siden spredt seg derfra, dels naturlig, og dels med hjelp av mennesker.

I Norsk svarteliste 2012 ble suter vurdert til svært høy risiko blant annet fordi at den kan påvirke bestandene av stedegne fiskearter og amfibier negativt. I Fremmedartslista 2018 er arten nedgradert til høy risiko på grunn av moderat invasjonspotensial og middels økologisk effekt.

I Arendalsområdet betegnes fisken som sudre.

Atferd 
Suteren trives i vann hvor bunnen er dekket med organisk materiale, og helst med tett vegetasjon. Den er nattaktiv og spiser snegler, mygglarver og plantedeler. 

Suter kan bli opp til 8 kg, men blir sjelden større enn 3 kg i Norge.
Den kan være grønn eller brun av farge, avhengig av vannet.

Nytte 
Suter er en utmerket matfisk med fast kjøtt. Skinnet er svært tykt og fast, og er blitt brukt til å lage sko av, og den er derfor også blitt kalt for «skofisk». Skinnet er dekket av et slim som er blitt brukt som medisin mot feber og gulsott, og i England har den fått navnet «doctor fish».

Til bruk som matfisk, er det viktig at den blir tappet for blod så snart som mulig for å unngå misfarving av kjøtt, og redusert smakskvalitet.

Fiske 
Fisket foregår gjerne med ruse eller stangfiske med agn. Fisken har en liten munn, og ved agnfisket, som foregår sent om kvelden eller på natten, brukes små kroker. Som agn brukes mais eller meitemark. Den største suteren som er tatt med sportsfiskeutstyr i Norge, veide 3,96 kg. Rekorden ble satt i Østeråa 9. juni 2011

Litteratur

Referanser

Eksterne lenker 
  
 Fiskipedia.no
 Miljølære.no
 Rapport fra Borrevannet
 Allt om fisk – Sutare
 
 Suterfiske i Jovannet

Karpefamilien
Høyrisikoarter på fremmedartslista
Fisker formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Europas ferskvannsfisker
Fylkesvei 7950

Fylkesvei 7950 går mellom Indre Storvik og Bakkeberget i Nordreisa kommune. Veien er 20,4 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 355 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Endepunkt Indre Storvik
Storvik

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Nordreisa
Lurøy prestegjeld

Lurøy prestegjeld var et prestegjeld i Nord-Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Nordland.

I 1589 var Lurøy sogn underlagt Rødøy prestegjeld. Sognet hadde en kirke på Lurøy og et kapell på Træna.

Gjennom et reskript av 13. mars 1767 ble Lurøy og Træna sogn omdannet til et eget prestegjeld. Ved reskript av 1. juni 1774 ble imidlertid prestegjeldet oppløst, og slått sammen med Rødøy prestegjeld. Det ble opprettet et residerende kapellani i Rødøy prestegjeld for Lurøy og Træna sogn.

Ved kongelig resolusjon av 14. desember 1822 ble det residerende kapellaniet i Rødøy nedlagt, og Lurøy og Træna ble på nytt et eget prestegjeld. Gården Indre Onøya ble omdannet til prestegård.

Ved kongelig resolusjon av 29. april 1833 ble gården Selvær overført fra Rødøy sogn til Træna sogn.

Ved kongelig resolusjon av 15. desember 1877 ble det gitt tillatelse til å bygge en hjelpekirkegård for Træna sokn på Rødskjærholmen.

Kongelig resolusjon av 16. februar 1909 påla sognepresten å forrette jordfesting to ganger i året på Sanna hjelpekirkegård i Træna sogn.

Prostiet ble faset ut i forbindelse med omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet.

Litteratur 
 Arkivverket: Prestegjeld og sogn i Nordland

Nord-Helgeland prosti
Prestegjeld i Sør-Hålogaland bispedømme
Rødøy prestegjeld

Rødøy prestegjeld var et prestegjeld i Nord-Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Nordland

I 1589 var det 3 kirker og 1 korhus i Rødøy prestegjeld, som ble betjent av 2 prester. Rødøy hovedkirke og Meløy anneks ble betjent av den ene presten, og Lurøy kirke og Træna korhus ble betjent av den andre.

Ved reskript av 13. mars 1767 ble Lurøy og Træna utskilt som et eget prestegjeld. Ved reskript av 1. juni 1774 ble imidlertid Lurøy prestegjeld opphevet, og omdannet til et residerende kapellani i Rødøy prestegjeld.

Ved kongelig resolusjon av 14. desember 1822 ble sognene Lurøy og Træna igjen utskilt som Lurøy prestegjeld.

Ved kongelig resolusjon av 29. april 1833 ble gården Solvær overført fra Rødøy til Træna sokn i Lurøy prestegjeld.

Ved kongelig resolusjon av 3. mai 1884 ble det gitt tillatelse til å bygge en ny hovedkirke, med gravgård, i Rødøy på prestegårdens grunn «Flaten».

Ved kongelig resolusjon av 27. september 1902 ble Meløy sogn i Rødøy prestegjeld utskilt som Meløy prestegjeld fra 1. januar 1903

Kongelig resolusjon av 31. desember 1910 ga tillatelse til å bygge et kapell i Sørfjorden, i den sørlige delen av Rødøy prestegjeld og Rødøy herred. Der skulle det holdes 10 gudstjenester i året.

Ved kongelig resolusjon av 22. november 1911 ble sognepresten pålagt å forrette jordfesting på hjelpekirkegården i Tjongsfjorden en gang i året.

Tjongsfjord kapell ble tatt i bruk i 1962.

Prostiet ble faset ut i forbindelse med omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet.

Eksterne lenker 
 Prestegjeld og sogn i Nordland

Nord-Helgeland prosti
Prestegjeld i Sør-Hålogaland bispedømme
Herøy prestegjeld (Nordland)

Herøy prestegjeld i Nordland var et prestegjeld i Nord-Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Nordland.

Herøy var i 1589 et sogn underlagt Alstahaug prestegjeld. Ved kongelig resolusjon av 11. desember 1861 ble Herøy omdannet til et eget sognekall med virkning fra 1. mai 1862. Gården Nord-Sandvær ble i denne forbindelse overført fra Tjøtta til Herøy, og gårdene Tenna og Andøya ble overført fra Alstahaug til Herøy.

Prestegjeldet ble faset ut i forbindelse med omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet.

Kongelige resolusjoner
22. mai 1869 ble det gitt tillatelse til å bygge en hjelpekirke på gården Nordvik for den nordlige delen av prestegjeldet.
10. mars 1911 ble Hæstad kapell bestemt oppført. Det skulle holdes 6 gudstjenester årlig der.
17. november 1916 ble gnr. 21–53 og 56–59 skilt ut fra Herøy sogn som Nordvik sogn.
18. mai 1962 ble så Nordvik sogn i Herøy og Dønna sogn i Nesna prestegjeld slått sammen til det nye Dønna prestegjeld.
10. januar 1964 ble skolekretsene Husvær og Barøy/Prestøy overført fra Alstahaug prestegjeld til Herøy.

Referanser

Eksterne lenker 
 Prestegjeld og sogn i Nordland

Nord-Helgeland prosti
Prestegjeld i Sør-Hålogaland bispedømme
Yobes Ondieki

Yobes Ondieki (født 21. februar 1961) er en kenyansk friidrettsutøver. Han var den første som løp 10 000 meter under 27 minutter.

En av sine største triumfer feiret Ondieki da han vant gull på 5000 meter i VM 1991 i Tokyo. Han satte ny mesterskapsrekord med tiden 13.14,45. Det samme året satte han sin bestenotering på denne distansen, med tiden 13.01,82. 

I OL 1992 i Barcelona var han med i en femmannsgruppe som kjempet om seieren på 5000 meter, men på oppløpssiden måtte han se seg slått av både vinneren Dieter Baumann og ytterligere tre løpere, og måtte dermed nøye seg med femteplassen.

Ondieki sikret seg plassen i historiebøkene under Bislett Games 10. juli 1993. Der forbedret han den fem dager gamle verdensrekorden til Richard Chelimo på 10 000 meter. Med tiden 26.58,38 ble Ondieki dermed den første som løp en mil under 27 minutter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kenyanske langdistanseløpere
Verdensmestere i friidrett
Deltakere for Kenya under Sommer-OL 1988
Deltakere for Kenya under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1988
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Personer fra Kisii
Ernest Vincent Wright

Ernest Vincent Wright (født 1873, død 1939) var en amerikansk forfatter. Hans mest kjente utgivelse er romanen Gadsby, A Story of Over 50,000 Words, et lipogram som ikke inneholdt bokstaven e (bortsett fra introduksjonen og en sluttnote). Samtlige ord var riktig stavet og alle setningene var grammatisk korrekte. 

Wright hadde tidligere utgitt tre bøker: The Wonderful Fairies of the Sun (1896), The Fairies That Run the World and How They Do It (1903) og Thoughts and Reveries of an American Bluejacket (1918).

Referanser 

Forfattere fra USA