alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Det spanske imperiet

Det spanske imperiet var det første virkelig globale imperiet. Det var også et av de største imperiene i verdenshistorien. I løpet av det 16. århundre var Spania og Portugal ledende i den europeiske utforsking og koloniekspansjon og åpnet handelsruter over oseanene. Handelen blomstret over Atlanterhavet mellom Spania og Amerika, og over Stillehavet mellom Øst-Asia og Mexico via Filippinene. Conquistadorene felte azteker- og inka-sivilisasjonene og gjorde krav på store landområder i Nord- og Sør-Amerika. En stund dominerte det spanske imperiet verdenshavene med sin erfarne marine og hersket over de europeiske slagmarkene med sitt fryktede og veltrente infanteri, den berømte tercio. Spania opplevde en kulturell gullalder i det 16. og 17. århundre.

Gull og sølv fra koloniene finansierte den militære evnen til Spania under habsburgene i sine lange rekker av afrikanske og europeiske kriger. Mellom innlemmelsen av det portugisiske imperiet i 1580 (mistet i 1640) og tapet av de amerikanske koloniene i det 19. århundre, opprettholdt Spania det største imperiet i verden selv om det hadde et vekslende militær og økonomi fra 1640-årene. Konfrontert med nye erfaringer, vanskeligheter og lidelse skapt av imperiebyggingen, formulerte spanske tenkere noen av de første moderne tankene om naturrett, suverenitet, folkerett, krig og økonomi, og stilte til og med spørsmål om legitimiteten i imperialismen, i relaterte tankeretninger som kollektivt kalles Salamanca-skolen.

Konstant friksjon med rivaliserende nasjoner førte til territoriale, kommersielle og religiøse konflikter som bidro til sakte nedgang fra midten av det 17. århundre. I Middelhavet kriget Spania kontinuerlig med Det osmanske riket, på det europeiske kontinentet ble Frankrike nesten like sterk. I Atlanterhavet ble Spania innledningsvis utfordret av Portugal og senere av England og Nederland. Engelsk, fransk og nederlandsk-sponset piratvirksomhet, overekspansjon, økende korrupsjon i styresmakten, økonomisk stagnasjon på grunn av militære felttog og kontinuerlig strøm av dyrebare metaller, alt bidro til slutt til denne nedgangen. Spanias europeiske imperium ble til slutt avskaffet i Utrecht-avtalen, som fratok Spania de gjenværende territoriene i Italia og Nederlandene. Spanias lykke ble forbedret etter dette, men landet forble en annengrads stormakt i politikken i det kontinentale Europa.

Men Spania opprettholdt og utvidet sitt store oversjøiske imperium frem til det 19. århundre da sjokket fra halvøykrigen førte til uavhengighetserklæringer i Venezuela og Paraguay (1811), og etterfølgende revolusjoner som fjernet områder på fastlandet i Amerika. Spania beholdt betydelige fragmenter av sitt imperium i Karibia (Cuba og Puerto Rico), Asia (Filippinene) og Oseania (Guam, Mikronesia, Palau og Nord-Marianene) frem til den spansk-amerikanske krigen i 1898. Spansk deltakelse i kappløpet om Afrika var minimal. Spansk Marokko ble beholdt til 1956 og Spansk Guinea og Spansk Sahara ble holdt til henholdsvis 1968 og 1975. Kanariøyene, Ceuta, Melilla og andre plaza de soberania er fremdeles del av Spania.

Spanias historie
Imperialisme
 
Amerikas historie
Thomas Vinterberg

Thomas Vinterberg (født 19. mai 1969 i København) er en dansk filmregissør som sammen med Lars von Trier grunnla Dogme 95-bevegelsen, for å etablere enklere og renere produksjon av filmer.

Hans første spillefilm var De Største Helte. Etter at Dogme 95 ble utarbeidet laget han dogmefilmen Festen. 

I 2010 ble Vinterberg tildelt Nordisk råds filmpris for Submarino og i 2013 fikk han prisen for Jakten.

Filmografi (utvalg)

Spillefilmer 
 2020: Et glass til
 2018: Kursk
 2016: Kollektivet
 2016: Far from the Madding Crowd
 2012: Jakten
 2010: Submarino
 2007: En mand kommer hjem
 2005: Dear Wendy
 2003: It's all about love
 1998: Festen (tatt opp i den danske Kulturkanonen)
 1996: De største helte

Kortfilmer 
 2000: D-dag
 1994: Drengen der gik baglæns
 1993: Sidste omgang (avgangsfilm fra Filmskolen)
 1993: Slaget på tasken 
 1990: Sneblind

Musikkvideoer 
 2008: Metallica: «The Day That Never Comes» 
 2002: Blur: «Don't Bomb When You're the Bomb» 
 1999: Blur: «No Distance Left to Run»

Priser og utmerkelser 
 2021: Amandaprisen (Beste utenlandske kinofilm) for Et glass til
 2020: Den europeiske filmprisen for beste filmanus for Et glass til  (Sammen med Tobias Lindholm)
 2016: Ridder av Ordre des Arts et des Lettres 
 2015: Ridder av Dannebrogordenen 
 2013: Nordisk råds filmpris for Jakten (Sammen med Tobias Lindholm, Sisse Graum Jørgensen og Morten Kaufmann)
 2012: Den europeiske filmprisen for beste filmanus for Jakten  (Sammen med Tobias Lindholm)
 2010: Nordisk råds filmpris for Submarino (Sammen med Tobias Lindholm og Morten Kaufmann)
 1999: Amandaprisen (Beste utenlandske kinofilm) for Festen
Bodilprisen
 2021: Bodilprisen for beste danske film for Et glass til
 2021: Bodilprisen for beste manuskript for Et glass til (Sammen med Tobias Lindholm)
 2014: Bodilprisen for beste danske film for Jakten
 1999: Bodilprisen for beste danske film for Festen
Robertprisen
 2021: Robertprisen for årets regissør, for Et glass til 
 2021: Robertprisen for årets manuskript, for Et glass til (Sammen med Tobias Lindholm)
 2021: Robertprisen for årets danske spillefilm for Et glass til (Sammen med Tobias Lindholm, Sisse Graum Jørgensen og Kasper Dissing)
 2017: Robertprisen for årets tilrettelagte manuskript, for Kollektivet (Sammen med Tobias Lindholm)
 2014: Robertprisen for årets danske spillefilm, for Jakten
 2014: Robertprisen for årets regissør, for Jakten
 2014: Robertprisen for årets manuskript, for Jakten (Sammen med Tobias Lindholm)
 1999: Robertprisen for årets danske spillefilm, for Festen
 1999: Robertprisen for årets originale manuskript, for Festen (Sammen med Mogens Rukov)
 1995: Robertprisen for årets korte dokumentarfilm, for Drengen der gik baglæns

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske regissører
Danske manusforfattere
Vinnere av Nordisk råds filmpris
Dannebrogordenen
Ordre des Arts et des Lettres
Vinnere av Amanda-prisen
Bodilprisen for beste manuskript
Robertprisen for årets regissør
Personer med enkeltverk i den danske kulturkanonen
Personer fra København
Risøya (Tromsø)

Risøya er ei øy i havet i Tromsø kommune ca. 50 kilometer nordvest for Tromsø. Risøya er omgitt av over 150 holmer og mer enn 200 skjær.

Hovedhuset på Risøya ble bygd i 1856, men mest sannsynlig har øya vært bebodd lang bakover i historien.  Den nest største øya i øygruppen som Risøya hører med til, Sandvær, er nevt i Snorres kongesagaer. Fra 1850 og utover var det stor aktivitet på Risøya med sanking av egg/dun og fisk. På det meste hadde væreieren over 200 fiskere sysselsatt i sesongen, innlosjert i rorbuer.

Som egg og dunvær var Risøya det nest største i landet etter Vardøhus Festning. Jacobsenfamilien var også sterkt engasjert i ishavsfangsten, og eide ishavsskutene Ægir og Hanseat.

Som resten av disse en gang så sentralt plasserte stedene ute ved kysten, datidens E6, gikk tiden fra dem. På Risøya holdt den siste væreieren, Jacob Carl Jacobsen, ut fram til 2001 sammen med Elise Jensen. Da ble helsa for ustabil og de så seg nødt til å flytte inn til Tromsø. Historien om deres liv på Risøya kan leses i Eva Husebys bok «En øy i havet» fra 2004. Elise og Jacob Carl døde med en måneds mellomrom i 2007. 

I 1995 ble Store Risøya landskapsvernområde opprettet. Dette innbefatter selve Risøya samt Steggholmen. Samtidig ble Risøya naturreservat opprettet. Risøya naturreservat dekker alle holmer og skjær rundt selve Risøya, tilsammen 14,1 km². 

Formålet med naturreservatet og landskapsvernet er å sikre best mulige levevilkår for sjøfugl og annet dyreliv i et område med naturlig og kulturbetinget vegetasjon samt å bevare et kysthandelssted med tilhørende bebyggelse, kulturlandskap og dyre- og planteliv. 

I naturreservatet er det i perioden f.o.m. 1. april t.o.m. 31. juli forbud mot ilandstigning og ferdsel på øyer, holmer og skjær, for å verne fuglene i hekketiden og i månedene ungene er i reiret.

Litteratur
 Eva Huseby: En øy i havet – Livet på Risøya. Gyldendal. Oslo 2003. ISBN 82-05-32339-9

Eksterne lenker
 Miljøstatus: Risøya naturreservat/Store Risøya landskapsvernområde
 turliv.no - informasjon og bilder fra Risvær
 En øy i havet. Livet på Risøya (Dagbladet, 26.01.2004]

Øyer i Tromsø
Fergesteder i Troms og Finnmark
Musvær

Musvær er ei øy og ei øygruppe i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Øygruppa ligger nord for Vengsøya. Musvær har seks innbyggere som bl.a driver melkeproduksjon.

Utenom sjølve Musvær består øygruppa av ei rekke øyer og holmer, noen av de største er Smaløya, Gammelgårdsholmen, Landholmen, Sommarøya og Bukkøya. De mindre øyene har alle høyeste punkt mellom omtrent 10 og 20 moh. Mellom Gammelgårdsholmen og Smaløya går Smaløysundet, mellom Gammelgårdsholmen og Musvær (øya) ligger Mushola. 

Musvær har fergeforbindelse til Vengsøya og Belvika på Kvaløya. I 2009 vedtok kommunestyret i Tromsø ei millioninvestering i ny kai på Musvær.

Eksterne lenker
 Bent Svinnungs padleside om Musvær
 Aron Mat: Musvær gård
 Innslag på NRK – første skoledag for en elev fra Musvær

Øyer i Tromsø
Bosetninger i Tromsø
Fergesteder i Troms og Finnmark
Øygrupper i Norge
Morten Rostrup

Morten Rostrup (født 7. mars 1958) dr. med. og overlege ved Akuttmedisinsk avdeling på Oslo universitetssykehus, Ullevål. Han er spesialist i Akutt- og mottaksmedisin samt spesialist i indremedisin. Han er også professor ved Avdeling for medisinsk atferdsvitenskap ved Universitetet i Oslo og leder Enhet for indremedisinsk forskning ved Oslo universitetssykehus. Hans forskningsarbeid er relatert til kardiovaskulære sykdommer, stressreaksjoner, hjertets reaksjon på hypoksi, globale aspekter ved metanolforgiftninger og humanitær medisin.

Han var tidligere aktiv ekspedisjonsklatrer og besteg Mount Everest i 1996. Samme året var han med på å stifte den norske avdelingen av Leger Uten Grenser og ble dens første president. Han var fra 2000 til 2004 internasjonal president for MSF (Médecins Sans Frontières) og i perioden 2011-2015 medlem av MSF´s internasjonale styre. 

Han var også med på å stifte organisasjonen Drugs for neglected diseases initiative (DNDi) i 2003 og var medlem av det første styret til organisasjonen.

Han har vært på en rekke ulike feltoppdrag for MSF og arbeidet blant annet under borgerkriger i Angola, Liberia, Sudan, Libya, Syria og Kongo. Han arbeidet i Bagdad under Irak-krigen og deltok i hjelpearbeidet etter Tsunamien i Indonesia og jordskjelvet på Haiti. Han var på oppdrag i Liberia under ebolautbruddet og var sist i Bangladesh i 2018 i forbindelse med en difteriepidemi blant Rohingyna flyktninger. Rostrup ga ut boken Felt i 2006 som omhandlet hans erfaringer fra de første ti årene med Leger Uten Grenser. I 2019 ga han ut boken Uten grenser. Beretning fra en ny type krig.

Han er onkelen til Espen Nakstad.

Referanser 

Norske leger
John Hallgeir Johansen

John Hallgeir Johansen (født 31. mai 1963) er en vokalist fra Haugesund. 

Han var frontfigur i hardrock-bandet Wanted, som ga ut CD-en Over The Top i 1994, og pub-rockbandet S.O.B., som ga ut CD-ene Vorspiel i 1996 og Haugesund Halvkommunale Offside-orkester i 1997. Han har også gitt ut to CD-er under tilnavnet «Jojo» (Poetry & Motions i 1995 og Goin' Somewhere i 1999). John Hallgeir Johansen var vokalist i bandet Ten Tons, men nå er han vokalist i Alleyrats. I tillegg er han trubadur og pub-musiker.
Han var også med i X-Factor Norge 2009 der han gikk videre til topp 100.

Eksterne lenker 
 Wanted (http://www.myspace.com/wantednorway)
 Ten Tons
 Alley Rats (facebook)

Norske sangere
Trubadurer
Fødsler i 1963
Richard Ashcroft

Richard Ashcroft (født 11. september 1971) er en engelsk pop-artist. Han er født og oppvokst i Billinge, Wigan, England. Richard Ashcroft var og er frontmann i The Verve, og er hjernen bak 90-talls-hiten «Bitter Sweet Symphony». Ashcroft og bandet tjente ingen penger på sangen, da den ble beskyldt for plagiarisme. Først i mai 2019 kunne Ashcroft tjene penger sangen etter en avtale med The Rolling Stones og avdød platesjef Allen Kleins sønn.

I 1998 vant han Ivor Novello Awards for beste tekstforfatter. I 2019 fikk han samme pris for «enestående bidrag til britisk musikk».

Soloalbum 
 Alone with Everybody (2000)
 Keys To The World (2002)
 Human Conditions (2006)
 These People (2016)
 Natural Rebel (2018)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Engelske sangere
Engelske låtskrivere
Personer fra Wigan
Sola ruinkirke

Sola ruinkirke, også omtalt som Sola gamle kirke,  ligger i Sola kommune Rogaland. Den ble  bygd  rundt 1150 i stein og var i bruk frem til 1842, da den begynte å forfalle. 

Kunstmaleren Johan Bennetter kjøpte kirkeruinen i 1871, og bygde den om til privatbolig med atelier. I 1907 flyttet familien Bennetter ut i et nytt hus som ble bygd i hagen, rett sør for kirken. Kjelleren fra dette huset er bevart som en steinsatt fordypning sørvest for kirkeruinen. Etter 1940 overtok tyskerne Sola flyplass som en av de viktigste basene i Norge. Man fant da ut at kirkeruinen kunne nyttes av de allierte som innflyvningsmål for angrep på flyplassen. Den ble derfor revet allerede i 1940. Da ble bygningsrestene etter kirken liggende som en stor steinhaug. Heldigvis markerte tyskerne hver stein, og hvor de hadde stått.

I 1982 begynte Riksantikvaren i samarbeid med Sola kommune et opprydnings- og restaureringsarbeid. Dette ble avsluttet med en arkeologisk utgraving av kirkeruinen i 1986. Arbeidet med å restaurere kirken ble fullført i perioden  fra 1992 til 1995, etter en arkitektkonkurranse. Louis Kloster var ansvarlig arkitekt for gjenoppbygging og rehabilitering.

Fra kirken er det bevart en likkiste av kleberstein fra middelalderen. Den er nå en del av samlingene ved Bergen museum.

Hvert år deler ordfører eller varaordfører i Sola kommune ut Menneskerettighetsprisen for Nordjæren-regionen i kirken, vanligvis på FN-dagen den 24. oktober.

Erling Skjalgssons kirke? 
Det er godt mulig at det her har ligget en tidligere stavkirke i tre, som har vært bygget av Erling Skjalgsson i tilknytning til hans gård på «Kirke-Sola». Plasseringen av kirken midt på Sola med utsikt mot Solastranden, havet, Rott og mot Hafrsfjord gjør dette til et naturlig sted å ha en hovedgård. 

I dag står det en stor bautastein som minnesmerke for Erling Skjalgsson like utenfor ruinkirken.

Referanser

Eksterne lenker
 Fornminner.no
 Dis Norge
 

Kirker i Sola
Kirker i Tungenes prosti
Norske middelalderkirker i stein
Kulturminner i Sola
Religiøse bygninger fra 1100-tallet
Kirkeruiner i Norge
Progressive Unionist Party

Progressive Unionist Party (PUP) er et nordirsk lojalistisk parti. Det ble dannet i 1979, og hadde sitt utspring i Independent Unionist Group i Shankillområdet i Belfast. Partiet er knyttet til den paramilitære gruppen Ulster Volunteer Force (UVF). I det politiske spekteret befinner det seg på venstresiden, med hovedtyngden av medlemmer og velgere i Belfasts arbeiderklasse.

I 1994 ble PUPs leder Hugh Smyth overborgermester i Belfast. To år senere sikret partiet seg to representanter, Billy Hutchinson og David Ervine, i Nord-Irlands forum, der samtalene som ledet frem til Belfastavtalen i 1998 foregikk. De fikk også to representanter i Den nordirske forsamling, men mistet det ene setet i 2003. I lokalvalget i 2005 fikk partiet dårlig oppslutning, og beholdt bare to plasser i lokalråd. 

Under en feide mellom UVF og Loyalist Volunteer Force ble fire personer drept av UVF i Belfast. Dette førte til at den britiske regjeringen ikke lenger anerkjente UVFs våpenhvile, og partiet begynte dermed en diskusjon om hvorvidt man skulle kutte båndet til UVF. Forslaget om å bryte med organisasjonen ble nedstemt på partiets landsmøte i oktober 2005.

I mars 2006 ble partilederen Dawn Purvis, som er forsker ved University of Ulster, utnevnt til uavhengig medlem av Northern Ireland Policing Board.

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Nord-Irland
Politiske partier etablert i 1979
1979 i Storbritannia
Roaldsøy

Roaldsøy er en øy i Stavanger. Formelt hører den til bydel Hundvåg. Det bor ca. 1500 innbyggere på øya. Skolen heter Roaldsøy skole, og omfatter beboerne på Bjørnøy, Roaldsøy og Ormøy. På Roaldsøy finnes også en barnehage, men ingen butikk. Alle øyene er fastlandsforbundet med bruer. Disse har det vært stor krangel om skulle bygges eller ikke.

Øyer i Stavanger
Bosetninger i Stavanger
Stavanger havn
Artikler i sjøfart-prosjektet
Trygd

Trygd er en offentlig forsikring. Obligatorisk trygd kalles gjerne folketrygd. Andre typer trygd er alderstrygd, barnetrygd og uføretrygd.

Trygd er nær knyttet til velferdsstaten, og erstattet tidligere ordninger som fattigvesenet og kirkelige veldedighetskasser. Historisk har fattigdom vært håndtert på ulike måter, variert mellom kulturer og generasjoner. Fra de eldste tider var familien og slekten det viktigste sikkerhetsnettet for den enkelte og i noen tilfeller har denne plikten vært institusjonalisert gjennom lovverk. I Europa representert også kirken et sikkerhetsnettverk. Statsdannelsene i Europa medførte en overføring av dette ansvaret.

Fattiglovgivingen var den vanlige ordningen for sosiale nettverk før utviklingen av trygdeordninger. Fattiglovgivingen var basert på et system hvor staten finansierte støtteordninger for de fattige. Det var flere problemer forbundet med lovene. De var som regel alltid lokalt organisert og kvaliteten i gjennomføringen var dermed knyttet opp til hvor en bodde. Videre var de basert på behovsprøving og mottakerne hadde som regel ingen klagemuligheter. Systemet ble derfor lite forutsigbart og tildels vilkårlig.

Den første trygden ble etablert i Tyskland på 1880-tallet, og var et resultat av rikskansler Otto von Bismarcks sosiallovgiving. Politikken var dels et resultat av at staten hadde konsolidert sine primære maktfunksjoner og dermed søkte nye områder for makt, og dels at lederne søkte å demme opp for voksende sosial uro og det som opplevdes som den sosialistiske trusselen. Trygdeordningene som da ble innført var ikke de første av sitt slag, men de skilte seg ut fra de foregående ved at de favnet større grupper og var nasjonale. Lovene var basert på forsikringsprinsippet, hvilket innebar at de forsikrede – som regel arbeidere – hadde rett til inntektskompensasjon fra fond som de selv hadde bidratt til å bygge opp gjennom et liv i yrkesaktivitet. De grunnleggende trekkene ved strukturene som da ble etablert regnes for videreført i samtlige av de etterfølgende tyske regimer. Modellen ligger også til grunn for flere andre velferdsstater.

Referanser

Se også
 Forsikring
 Folketrygd
 Trafikktrygd
 Pensjon
 Sykepenger
 Sosialhjelp
 Velferdsstat
Folketrygden

Folketrygden er et norsk obligatorisk, nasjonalt, sosialt forsikringssystem.

Folketrygden ble innført 1. januar 1967 ved lov om folketrygd av 1966 mens Egil Aarvik (KrF) var sosialminister i Per Bortens regjering. Mesteparten av folketrygden administreres av Arbeids- og velferdsetaten og finansieres av medlemsavgift, arbeidsgiveravgift og tilskudd fra staten. Pensjonene i folketrygden blir fastsatt og regulert hvert år i forhold til folketrygdens grunnbeløp, ofte kalt G. Alle personer som er bosatt i Norge er pliktig medlem av folketrygden. Folketrygden er basert på pay-as-you-go-prinsipp eller det som kalles et utligningssystem. Det vil si at folketrygden ikke er fondert.

Folketrygden gir økonomisk hjelp ved sykdom, skader og legemsfeil (lyter), svangerskap og fødsel, arbeidsløshet, alderdom, uførhet, enslig forsørgeransvar, dødsfall og tap av forsørger. Folketrygden dekker dessuten utlegg til medisinsk behandling og rehabilitering og til yrkesmessig attføring, det vil si tilbakeføring til arbeidslivet.

1966-loven inkorporerte tidligere ytelser etter egne lover, som attføringsytelser (ved kortvarig arbeidsuførhet), yrkesskadetrygden, uførepensjoner og aldersrelaterte ytelser, der en del offentlige pensjonskasser ble samordnet folketrygden. De fleste av disse ble til egne kapitler i den nye loven. Samtidig ble loven og ytelsene utvidet til å omfatte alle som var født i landet (statsborgerskap) eller hadde nok botid. Det ble sikret visse minsteytelser for disse gruppene, mens maksimale ytelser ble beregnet ved et poengsystem basert på antall arbeidsår fram til oppnådde 40 år. Den som ikke kunne tjene opp alle 40 årene på grunn av sykdom eller skade oppstått etter at en var begynt i arbeide, fikk de resterende årene tillagt. Studenter og skoleelever kunne få trygdeytelser basert på forventet yrkeskarriere og inntekt.

For å sikre en ensartet behandling av likeartede saker, er det laget rundskriv til de fleste av lovens bestemmelser.

Se også
 Arbeidsløshetstrygd
 Arbeidsavklaringspenger
 Barnetrygd
 Enkepensjon
 Fødselspenger
 Folketrygd
 Folketrygdfondet
 Folketrygdloven
 Forsikring
 Forsørgingstillegg
 Grunnbeløpet
 Grunnstønad
 Minstepensjon
 NAV
 Overgangsstønad
 Pensjon
 Rikstrygdeverket
 Svangerskapspenger
 Sykepenger
 Trygd
 Uføretrygd
 Yrkesskadetrygd
 Særtillegg

Referanser

Eksterne lenker
 Lov om folketrygd (folketrygdloven)
 Lov om folketrygd (www.legemiddelsiden.no)

Trygd i Norge
Norsk politikk
Etableringer i 1967
Evald Rygh

Evald Rygh (født 26. mai 1842 i Verdal, død 9. mai 1913 i Kristiania) var en norsk politiker, tilknyttet partiet Høyre. 

Han var sønn av lensmann og stortingsmann Peder Strand Rygh og bror til arkeolog og stortingsmann Karl Ditlev Rygh samt arkeolog og stedsnavngransker Oluf Rygh. Han giftet seg i 1870 med Sophie Arntzen, datter av stiftamtmann Karelius August Arntzen.

Han var utdannet cand.jur., og var borgermester i Kristiania mellom 1880 og 1889, og senere ordfører mellom 1892 og 1893. Han var valgt som 1. representant for Høyre fra kjøpstedene Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger i 1892. I Emil Stangs første regjering var han statsråd i Finans- og tolldepartementet fra 1889 til 1891. Fra 1893 var han administrerende direktør i Christiania Sparebank, samtidig som han fortsatte sitt politiske arbeid. I 1895–1896 var han formann i komiteen som forhandlet med Sverige om ny mellomrikslov.

Ved Holmenkollen i Oslo er det reist en byste av Rygh. Sammen med veidirektør Hans Krag tok han initiativ til å få sikret byens befolkning et areal ved Holmenkollen. Han arbeidet også for at kommunen skulle kjøpe Frognerseterskogen.

Evald Rygh var Nationaltheatrets første styreformann.

Rygh ble av kong Oscar II i 1891 utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjenstlig embedsvirksomhed».

Evald Ryghs gate, fra 1914, og Evald Ryghs plass på Ila i Oslo, anlagt cirka 1930, er oppkalt etter Rygh. Det samme er Ryghs vei, navngitt i 1938.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske finansministre
Høyre-statsråder
Norske statsråder 1884–1905
Høyre-ordførere i Oslo
Stortingsrepresentanter fra Høyre
Stortingsrepresentanter 1892–1894
Norske bankfolk
St. Olavs Orden
Norske jurister
Personer fra Verdal kommune
Personer begravet på Vår Frelsers gravlund
Solastranden Golfbane

Solastranden golfbane ligger ved Stavanger lufthavn og Solastranden i Sola, Rogaland. Det er en 18 hulls bane som har åpent hele året. Selv om banen kan virke enkel å spille på er den utfordrende da det ofte er vanskelige vindforhold som gjør banen til en utfordring. Banen  er 5001 meter fra gul tee. Banen har et banepar på 69 slag.

Eksterne lenker
 Solastranden golfklubb
 omtale i Aftenposten
 Slopetabell
 Baneguide

Golfbaner i Norge
Idrettsanlegg i Rogaland
Sport i Sola
Byggverk i Sola