alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Steinar Pettersen

Steinar Pettersen (født 29. april 1945) er en tidligere fotballspiller fra Drammen. Han spilte for Strømsgodset i perioden 1962–1975. Han spilte 282 obligatoriske kamper og scoret 234 mål. Han spilte 6 A-landskamper for . Pettersen var også en fremragende bandyspiller, og var med på det norske landslaget som tok sølv i VM i Moskva i 1965. I bandy scoret han alle målene i NM-finalen da Strømsgodset slo Sparta 4-0 i 1962. Han var da 16 år gammel. Han vant NM 6 ganger i bandy med Strømsgodset og fikk totalt 29 landskamper.

Se også
 Liste over norske idrettspersoner på sokkel

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Godsetunionen – Legende: Steinar Pettersen: 

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Fotballspillere for Strømsgodset TF
Norgesmestere i fotball
Toppscorere i Eliteserien i fotball for menn
Norske bandyspillere
Personer fra Drammen kommune
Bosnisk

Bosnisk språk er en spesifikasjon fra den tidligere samlebetegnelsen serbokroatisk. Bosnisk er et slavisk språk, og har store likhetstrekk med andre slaviske språk (f.eks. kroatisk og serbisk), men inneholder til forskjell fra de fleste andre av disse, noen få tyrkiske lånord. Grunnen til de tyrkiske lånordene er at Bosnia lå under tyrkisk styre i nærmere 500 år. De tyrkiske lånordene er imidlertid på vei til å gå helt ut av bruk. Dette fordi den yngre generasjon oppfatter disse som umoderne (tilhørende den eldre generasjon), og dagens bosniere har meget lite eller intet til felles med tyrkere, selv om Tyrkia her regnes for å være et meget  vennligsinnet land.

Det er først etter krigen i Bosnia (1992–1995) språket ble erklært som et offisielt språk.

Språket har sju kasus, og har to skriftsystemer: det latinske alfabetet og en variant av det kyrilliske alfabetet utviklet av Vuk Stefanović Karadžić på første halvdel av 1800-tallet, gjerne kalt det serbiske alfabetet. I dagligtale og i lovgivningen (og også i Serbias og Montenegros grunnlover) blir alfabetet imidlertid bare omtalt som «kyrillisk».
I Bosnia-Hercegovina er de to alfabetene sidestilte som offisielle skriftformer, men dette er ikke regulert i grunnloven. Det fremgår imidlertid av domstolslovgivningen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bosnian - UCLA Language Materials Project, University of California Los Angeles (UCLA).

Slaviske språk
Språk i Bosnia-Hercegovina
21. århundre

Det 21. århundre dekker årene 2001–2100.

Viktige hendelser
 Terrorangrepet 11. september 2001
 Invasjonen av Irak
 Jordskjelvet i Indiahavet 2004 (tsunamikatastrofen)
 Terrorangrepet i London 7. juli 2005
Finanskrisen fra 2008 
 Opprøret i den arabiske verden i 2011
 Terrorangrepene i Norge 2011
 14. juli 2015 – Den amerikanske romsonden New Horizons passerte dvergplaneten Pluto.
Terrorangrepet i Paris 13. november 2015
Terrorangrepet i Berlin 19. desember 2016
Terrorangrepet mot Kabul Serena Hotell
Terrorangrepet i Manchester 22. mai 2017
Terrorangrepene på Sri Lanka 21. april 2019
2019-2021 – Utbruddet av COVID-19 blir århundrets hittil største pandemi.

Planlagte eller antatte fremtidige hendelser

Juni 2019 – Constellation-programmet: Første bemannede ferd til Måne-bane siden 1972.
 1. januar 2021 Den tredje syklus i den Iviske kalender (0-895) avsluttes når år 2685 går over i 2686.
 20. februar 2021 Verdens skjelldyrdag (som feires årlig tredje lørdag i februar)
 13. april 2029 – Asteroiden 99942 Apophis passerer jorden innenfor månens bane.
 19. januar 2038 kl. 03:14:08 UTC – 2³¹ sekunder siden 1. januar 1970 00:00:00 UTC, programmer som bruker 32-bits lagring av UNIX-klokke vil feile.
 2061: Halleys komet vender tilbake
 2097: Det blir ny solformørkelse.

Årstall

Se også
Århundre

 2020
Nasjonalsang

En nasjonalsang, fedrelandssang eller nasjonalhymne er skrevet for å uttrykke et folks nasjonalfølelse eller samhørighet med fedrelandet. Noen lands sanger er formet som en hyllest til eller lykkeønskning for statsoverhodet eller andre nasjonale symboler.

De fleste nasjonalsangene ble komponert på 1800- og 1900-tallet, i samband med framveksten av nasjonalstatene. Nederlands nasjonalsang «Wilhelmus» som ble skrevet mellom 1568 og 1572 er den eldste vi kjenner. I noen land har en sang offisiell status som «nasjonalsang» eller lignende, mens i andre er dette basert på sedvane. Ofte kan flere sanger ha en de facto status som «nasjonalsang».

Nasjonalsang i Norge

Inntil 2019 hadde Kongeriket Norge ingen offisiell nasjonalsang. Basert på allmenn og utbredt bruk hadde imidlertid forskjellige sanger gjennom tidene blitt omtalt eller betraktet som de facto nasjonalsang. På ulike tidspunkter har flere sanger hatt en slik status samtidig.

Med «Sønner af Norge» vant Henrik Anker Bjerregaard en konkurranse om en nasjonalsang til avløsning av «For Norge, Kjæmpers Fødeland». Andre sanger som ble sendt inn, var «Mens Nordhavet bruser» av Conrad Nicolai Schwach og «Hvor herligt er mit Fødeland» av Simon Olaus Wolff.

«Ja, vi elsker dette landet», som kom i 1864, ble etter hvert den sangen som ble etablert som «den norske nasjonalsangen». Før denne var «Sønner av Norge» den mest anerkjente sangen, etter at Selskabet for Norges Vel i 1820 kåret sangen som vinner av deres konkurranse. Tidligere har også «Norges Skaal» («For Norge, Kjæmpers Fødeland») av Johan Nordahl Brun og Ole Vigs dikt «Normandssang» («Blandt alle Lande») vært i bruk. Den første som skapte en fedrelandssang beregnet for barn, var Henrik Wergeland med «Smaaguttenes Nationalsang» («Vi ere en Nation vi med»). Wergeland skrev den til samme melodi som ble brukt til «Norges Skaal». Salmen «Gud signe vårt dyre fedreland» omtales gjerne som «Norges nasjonalsalme» og benyttes også ofte i sammenhenger der landet feires. Den 11. desember 2019 vedtok Stortinget at «Ja, vi elsker dette landet» skal være Norges nasjonalsang.

Nasjonalsanger i andre land
Mange land har flere sanger av nasjonalsang-karakter, men som regel er bare en av dem er anerkjent av landets myndigheter som landets offisielle nasjonalsang.
Storbritannia har egentlig ingen nasjonalsang, men veksler for ulike anledninger mellom «God save the King/Queen» og «Land of hope and glory», også kjent som «Pomp and circumstance».
I Australia har «Advance Australia Fair» vært offisiell nasjonalsang siden 1984, men det er fremdeles bred folkelig oppslutning om balladen «Waltzing Matilda».
Mest bemerkelsesverdig er likevel den sørafrikanske nasjonalsangen, som siden 1997 har vært en syntese mellom vers fra de hvite boernes afrikaans-språklige «Die Stem» og ANCs sang «Nkosi sikelel' iAfrika», på hver sin melodi, føyd sammen.

Referanser

Se også
 Fedrelandssalme
 Kongesang
 Liste over nasjonalsanger

Eksterne lenker
 Nasjonalsanger på verdenskart
 Norges nasjonalsang

 
Nasjonalitet
Musikksjangre
Heide Simonis

Heide Simonis  (født som Heide Steinhardt 4. juli 1943 i Bonn) er tysk samfunnsøkonom, forfatter og politiker (SPD). Hun ble den første kvinnelige ministerpresident i Schleswig-Holstein, og i Tyskland overhodet.

Liv og virke 
Hun studerte økonomi og sosiologi i Erlangen, Nürnberg og Kiel, og arbeidet deretter som lektor i tysk ved Lusaka-universitetet i Zambia i Afrika. Deretter var hun virksom ved instituttet for finans i Kiel. Hun var deretter tilknyttet Goethe-Institut.

Siden 1969 er hun medlem av SPD, og fra 1972-76 var hun medlem av kretsstyret i SPD-laget i Kiel. Hun ble 1971 rådsherre i Kiels rådsforsamling, og ble i 1976 innvalgt i Forbundsdagen, hvor hun satt frem til 1988.

Etter regjeringsskiftet i Schleswig-Holstein ble hun 31. mai 1988 finansminister i Björn Engholms delstatsregjering. Hun ble visestatsminister 10. mars 1993, og overtok som regjeringssjef 19. mai samme år som første kvinne i historien.

Referanser 

Medlemmer av Forbundsdagen
SPD-politikere
Personer fra Bonn
David Lynch

David Keith Lynch (født 20. januar 1946) er en amerikansk regissør.

Lynch ble født i Missoula, Montana, USA, en liten by som mange mener minner om settingen i flere av hans filmer. Han studerte ved forskjellige kunstskoler og giftet seg i 1967 med Peggy Lynch. De ble senere skilt, og etter et ekteskap med Mary Fisk er han nå gift med Emily Stofle. På slutten av 80-tallet hadde han også et lengre forhold til Isabella Rossellini. 

Han gjorde sin regidebut med filmen Eraserhead i 1977, en film som ble karakterisert som surrealistisk og rar, og enkelte trodde at den ikke ville kunne bli sluppet fordi den var altfor sær. Filmen fikk raskt kultstatus. Neste film fra Lynch var Elefantmannen, som kom i 1980. Denne filmen ble meget godt mottatt av kritikerne og ble nominert til åtte Oscar, men vant ingen. I hovedrollene finner vi blant andre Anthony Hopkins og John Hurt.

Lynchs filmer er stort sett ansett for å være for de mer spesielt interesserte og er ofte forvirrende og provoserende. Dette gjelder også hans meget omtalte TV-serie Twin Peaks som ble laget i 1990. Denne serien handler i utgangspunktet om mysteriet rundt et drap i en liten og merkelig by.

I 1999 overrasket Lynch mange med filmen The Straight Story. Som tittelen indikerer, er dette en film med en historie som er ganske «rett fram», meget ulik Lynchs tidligere filmer. Filmen fikk varm omtale og ble nominert til en Oscar.

I 2005 startet han David Lynch Foundation For Consciousness-Based Education and Peace. Stiftelsen gir stipend til studenter som vil lære trancendental meditasjon (TM), og finansierer forskning på TM og dens effekt på læring. Lynch har selv praktisert TM siden 1973, og han skriver om dette i boken Catching the Big Fish (2006, norsk utgave med samme tittel 2007 og 2022).

Filmografi

Film 
 Eraserhead (1977)
 Elefantmannen (The Elephant Man, 1980)
 Dune (1984)
 Blue Velvet (1986)
 Wild at Heart (1990)
 Twin Peaks – Fire Walk with Me (1992)
 Lost Highway (1997)
 The Straight Story (1999)
 Mulholland Dr. (2001)
 Inland Empire (2006)

TV 
 Twin Peaks (TV-serie) (1990, 2017)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 World of David Lynch
 Bibliografi over bøker og artikler om Lynch fra biblioteket ved University of California, Berkeley

Regissører fra USA
Personer fra Missoula
Fritz Lang

Friedrich Christian Anton «Fritz» Lang (født 5. desember 1890 i Wien, død 2. august 1976 i Beverly Hills i Los Angeles i California) var en østerriksk-tysk-amerikansk filmregissør, manuskriptforfatter og skuespiller.

Sammen med sin tyske kone, teaterskuespiller, manusforfatter, regissør og forfatter Thea Gabriele von Harbou (1888-1954), som i Weimartiden skrev manuskriptene til flere av hans klassikere, blant annet fremtidseposet Metropolis og Dr. Mabuses testament, revolusjonerte han filmen. Han utviklet en egen estetikk som gjorde filmer som M, Dr. Mabuse og Metropolis til milepæler i filmhistorien, og de tidlige verkene har bidratt til å prege ekspresjonismen innen kinematografisk historie.

Fritz Lang var født østerriker og fikk det tyske statsborgerskap i 1922 etter han hadde giftet seg med Thea von Harbou. Amerikansk statsborger ble han etter sin emigrasjon til USA i 1939.

Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Filmografi 

 1919 : Halbblut
 1919 : Der Herr der Liebe
 1919 : Edderkoppene, del 1
 1919 : Harakiri
 1920 : Edderkoppene, del 2
 1920 : Das wandernde Bild
 1921 : Vier um die Frau
 1921 : Den ubeseirede døden
 1922 : Dr. Mabuse, der Spieler
 1924 : Die Nibelungen: Siegfried
 1924 : Die Nibelungen: Kriemhilds Rache
 1927 : Metropolis
 1928 : Spioner
 1929 : Kvinnen i Månen
 1931 : M
 1933 : Dr. Mabuses testament
 1934 : Liliom
 1936 : Jeg er uskyldig
 1937 : Du lever kun én gang
 1938 : Du og jeg
 1940 : Frank James vender tilbake

 1941 : Villmarkens riddere
 1941 : Menneskejakt
 1943 : Skrekkdager i Prag
 1944 : Kvinnen i vinduet
 1944 : Ministry of fear
 1945 : Scarlet Street
 1946 : Kappe og dolk
 1946 : Den låste døren
 1950 : Huset ved elven
 1950 : Natt over Filippinene
 1952 : Rancho Notorious
 1952 : Utladning
 1953 : Den blå gardenia
 1953 : Jeg er loven
 1954 : Blindt begjær
 1955 : Smuglere
 1956 : Mens byen sover
 1956 : Det perfekte alibi
 1958 : Tigeren fra Eschnapur
 1958 : Det indiske gravmæle
 1958 : Dr. Mabuses 1000 øyne

I andre media 
Han opptrer som hovedpersonen i den tyske «dokudrama»-filmen Fritz Lang, hvor han blir spilt av Heino Ferch.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Østerrikere
Tyske regissører
Tyske manusforfattere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Wien
Stumfilmregissører
Hannover

Se også fyrstehuset Hannover og staten Hannover

Hannover er hovedstaden i den tyske delstaten Niedersachsen og ligger ved elven Leine.

Hannover er en kjent messeby. Hver vår huser den verdens største datamesse, CeBIT, og industrimessen Hannover Messe. I 2000 var Hannover vert for verdensutstillingen Expo 2000. Mange reiser også til Hannover på grunn av universitetene og medisinstudiene, den internasjonale flyplassen og den store dyrehagen.  Den er også et knutepunkt for trafikken. Hannover har også gitt navn til fyrstehuset Hannover, som har hatt en viktig rolle i byens historie.

Historie 
Hannover var opprinnelig en fiskerlandsby, som vokste til by i middelalderen, da det bl.a. ble bygget bymurer og flere kirker.

Grevene av Braunschweig flyttet til byen i 1636, og grevskapet, som også var kurfyrstedømme og fra 1814 kongerike, ble senere kalt Hannover. Med Georg I kom huset Hannover i besittelse av den britiske tronen. Under fem monarker var Storbritannia og Hannover i personalunion.  Den siste britiske monark av huset Hannover var dronning Victoria, og da hun arvet tronen betød det samtidig slutten på personalunionen, siden Hannovers lover ikke tillot kvinner å arve tronen.

Hannover ble annektert av Preussen i 1866. Byen fortsatte å vokse, men ble som så mange andre tyske byer svært ødelagt av bombeangrep under andre verdenskrig. Hannover var et viktig trafikalt knutepunkt og produksjonssenter, og derfor også et mål under den strategiske bombingen under andre verdenskrig. Mange ble drept og mer enn 90 % av byen ble ødelagt av til sammen 88 bombetokter.  På grunn av dette har Hannover også mange moderne bygninger.

Hesterasen hannoveraner kommer også fra byen.

Industri 
Niedersachsen er et viktig industriområde, og i Hannover ligger noen av fabrikkene til Volkswagen, elektronikkprodusenten Sennheiser og dekkprodusenten Continental. På 1800-tallet ble industrikonsernet Hanomag en viktig industri i byen. Konsernet ble kjøpt opp av Mercedes-Benz på 1960-tallet. Andre store arbeidsgivere er Talanx, VHV, Volkswagen og Nord LB.

Transport

Jernbane 
Hannover Hauptbahnhof er et knutepunkt i det tyske ICE-nettet.

Fly 
Hannover/Langenhagen International Airport (IATA-kode: HAJ; ICAO-kode: EDDV) ligger 11 km nord for bysentrum.

Vei 
Hannover er også et viktig knutepunkt i det tyske Autobahn-nettet. De to store motorveiene A2 og A7 møtes i krysset Hannover-Ost nordøst for byen.

Buss og trikk 
Hannover har et godt utbygd kollektivtransportilbud. Tilbudet drives av Üstra (Üstra Hannoversche Verkehrsbetriebe). Byen er også kjent for sin spesielle design av busser og trikker.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Panoramabilder fra Hannover
 Viktige kvinner fra Hannover

 
Hansabyer
1690



Begivenheter 
 Grøtøy gamle handelssted blir opprettet
 Den første dokumenterte oppdagelsen av planeten Uranus blir gjort av John Flamsteed
 14. januar – Bjelkefeiden: Svensk mislykket angrep på Halden 
 12. juli – Slaget ved Boyne der Vilhelm III av England beseiret Jakob II av England.

Fødsler 
1. mars – Silvio Valenti Gonzaga, italiensk kardinal  (d. 1756)
7. november – Peter Wessel, norsk sjøoffiser (d. 1720)
 ukjent dato – Christian David, tysk salmedikter (d. 1751)
 ukjent dato – Christian Falster, dansk filolog  (d. 1752)

Dødsfall 
 12. februar – Charles Le Brun, fransk maler (f. 1619)
 18. april – Karl V, hertug av Lorraine, (f. 1643)
 26. juni – Knut Kurck, svensk riksråd (f. 1622)
 17. oktober – Marguerite-Marie Alacoque, fransk nonne og helgen (f. 1647)
 Abraham Brueghel – flamsk maler (f. 1631)

Musikk 
 14. januar – Klarinetten blir oppfunnet i Nürnberg, Tyskland.

1690
Anders Aukland

Anders Aukland (født 12. september 1972 i Tønsberg) er en norsk langrennsløper og friidrettsutøver fra Tønsberg i Vestfold, og representerer Oseberg Skilag og langløpslaget Team Ragde Charge (tidl. Team Santander) som han driver sammen med broren Jørgen.

Han ble olympisk mester i 2002 sammen med Thomas Alsgaard, Frode Estil og Kristen Skjeldal på 4 × 10 km stafett. Da han vant Vasaloppet i 2004, ble han den andre nordmannen gjennom tidene som vant dette skiløpet, 33 år etter at Ole Ellefsæter vant i 1971.

Han er bror til Jørgen Aukland og Fredrik Aukland.

Karriere 
Aukland har vunnet seks verdenscuprenn i langrenn, og i sesongen 2001–2002 ble han nummer tre sammenlagt. Han er norsk mester i langrenn, friidrett, duathlon (løp+sykkel), hundekjøring, og i  vintertriathlon (løp, sykkel, ski).  Han har også vunnet kongepokaler i både duathlon og hundekjøring (1991). I tillegg til NM-gull har han også vunnet nordisk mesterskap i hundekjøring. Aukland ble tildelt Egebergs Ærespris i 2001 for sine meritter i langrenn, friidrett og hundekjøring.

Anders Aukland og broren Jørgen Aukland dannet våren 2007 Team Xtra Personell, som i 2013 skiftet navn til Team Centric og i 2014 til Team Santander. De satser primært på FIS Marathon Cup. De er også begge ansatt i Centric, der de arbeider med helsefremmende arbeid. I 2008 vant Anders Aukland sin andre seier i det italienske turrennet Marcialonga, og senere samme sesong bla han nummer to i Vasaloppet, bak broren Jørgen. Aukland ble slått i spurten av tsjekkeren Stanislav Řezáč i eliteklassen i Birkebeinerrennet, men gikk likevel inn til seier i verdenscupen for langløp (FIS Marathon Cup). I 2010 vant han Birkebeinerrennet. Han vant Ski Classics sammenlagt både i 2012 og 2013.

Personlige rekorder i friidrett:

Internasjonale meritter 
 VM 2005 – Sølv på 50 km klassisk
 Vasaloppet 2004 – Vinner
 VM 2003 – Gull på 4 x 10 km stafett 
 VM 2003 – Sølv på 30 km klassisk
 OL 2002 – Gull på 4 x 10 km stafett
 Marcialonga – Vinner 2004, Vinner 2008
 Verdenscupen i langløp 2007/08 – Vinner

Verdenscupseire

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen 

* distansecupen var delt mellom langdistanse og mellomdistanse

Medaljer i norske mesterskap 

Aukland har dessuten to NM-gull i hundekjøring, kongepokal i hundekjøring fra 1991, og fire kongepokaler i duatlon fra 2000, 2002, 2005 og 2008.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske langrennsløpere
Norske langdistanseløpere
Norske hundekjørere
Norske motbakkeløpere
Norske hinderløpere
Olympiske mestere for Norge
Verdensmestere i langrenn
Vinnere av Egebergs Ærespris
Langrennsløpere tilknyttet Birkebeinerrennet
Langrennsløpere tilknyttet Vasaloppet
Deltakere under Ski-VM 2001
Medaljevinnere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2002
Langrennsløpere under Vinter-OL 2002
Deltakere under Ski-VM 2003
Deltakere under Ski-VM 2005
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2006
Langrennsløpere under Vinter-OL 2006
Deltakere under Ski-VM 2007
Norgesmestere i langrenn
Norgesmestere i friidrett
Kongepokalvinnere i hundekjøring
Kongepokalvinnere i triatlon
Personer fra Tønsberg kommune
Aukland-slekten
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Finn Carling

Finn Carling (født 1. oktober 1925 i Oslo, død 12. mars 2004) var en norsk forfatter.

Liv og virke
Finn Carling tok artium som privatist i 1945, studerte psykologi ved Universitetet i Oslo 1945-49, og studerte deretter sosiologi, historie og litteratur ved Howard University i Washington, D.C. 

Carling debuterte i 1949 med Broen, to noveller med en enakter. Finn Carling var født med alvorlig cerebral parese. Han forteller om sin barndom og oppvekst med dette fysiske handikappet i sin selvbiografiske roman Kilden og muren fra 1958. Han fulgte opp historien om sitt liv i barneboken I et rom i et hus i en have i 1976. I 1988 lagde han en ny selvbiografi, Gjensyn fra en Fremtid, hvor han tenker seg at han er blitt gammel og reiser tilbake til da han var ung.

Forfatterskapet går i mange ulike retninger og sjangre. Både i den tidligste og den siste delen av forfatterskapet velger han ofte fabelen. Han har skrevet sakprosa og dokumentarlitteratur med litterære kvaliteter om flere minoriteter: blinde, homofile. Både i sakprosa og skjønnlitteraturen er annerledeshet et gjennomgående tema, ofte med bakgrunn i hans egne erfaringer.

Den alvorlige sykdommen påvirket hans liv helt fra da han var et lite barn. Til tross for dette maktet han å leve et normalt liv og opprettholde en stor kunstnerisk produksjon. I sitt arbeid gjorde han det avvikende til noe alminnelig. 

Han var nestleder i Den norske Forfatterforening 1966–68, og var statsstipendiat fra 1971.

Bibliografi

Priser og utmerkelser 
 1970 – Riksmålsprisen
 1976 – Gyldendals legat
 1986 – Doblougprisen
 1987 – Aschehougprisen
 1992 – Human-Etisk Forbund: Humanistprisen
 1999 – Norsk kulturråds ærespris

Referanser

Eksterne lenker 
 
 NRK: Lydfiler med Finn Carling
 Finn Carling i Dagbladet Forfatter
 Digitaliserte bøker av Carling i Nasjonalbiblioteket.

Norske romanforfattere
Norske lyrikere
Norske dramatikere
Statsstipendiater
Vinnere av Gyldendals legat
Vinnere av Doblougprisen
Vinnere av Aschehougprisen
Personer fra Oslo
Sepsis

Sepsis (fra gresk Σῆψις - forråtnelse), også kalt blodforgiftning, er kroppens ekstreme reaksjon på en infeksjon. Dersom forgiftningen ikke blir identifisert og behandlet raskt, kan den føre til alvorlig sykdom og til slutt død.

Se også
Antibiotika
Prøvetaking for mikrobiologisk diagnostikk.
Septisk sjokk

Referanser 

Infeksjonssykdommer
Medisinsk terminologi