alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Vear

Vear er et tettsted som ligger i Tønsberg kommune i Vestfold. Tettstedet har totalt  innbyggere per 1. januar . Vear er å regne som en forstad til Tønsberg by, som ligger mellom Sandefjord og Tønsberg langs riksvei 303. Store våtmarker og jordbruksområder skiller tettstedet Vear fra bybebyggelsen i nord, og det er avgrenset av Akersvannet mot vest og jordbruksområder og Robergvannet naturreservat mot resten av Sandefjord mot syd.

Stedet
Vear skole ble bygd i 1974, og er barneskole for Vear-området samt ungdomsskole for Vear og Sem.

Postkontoret på Vear har blitt lagt ned, og tilbudet har siden 2002 blitt ivaretatt av Post i butikk. Postnummeret for Vear er 3173 og 3172 Vear for (Bjelland og Hogsnes).

Vear arbeidskirke ligger på Vear.

På Vear ligger også flerbrukshallen Vearhallen, med innendørs klatrevegg, håndballbane og tribuneplass til ca. 300 personer. Hallen ligger i tilknytning til Vear skole og Vear IF sitt idrettsanlegg. Foruten hallen består idrettsanlegget av 3,7 kilometer med lysløype, klubbhus med garderober, treningsbane på grus, 11’er- og 7’er-fotballbane og sandvolleyballbane. 
I 2014 ble Vear IF Discgolf etablert med en 18 hulls bane i lysløypa og omkringliggende områder. 
I 2008 ble en ny del av anlegg åpnet, med 7’er-bane på kunstgress og ny 11’er-bane.
I 2020 ble også Kiwi parken etablert, en aktivitetspark som ligger ved fotballanlegget.

Vestfold Golfklubb med sine to 18- og 9-hulls baner ligger også på Vear. Det gjør også .

Grenseregulering

Vear lå til 1. januar 2017 både i Tønsberg og i Stokke kommune.

I forbindelse med kommunesammenslåingen mellom Sandefjord, Stokke og Andebu fra 1. januar 2017, ble grensen mot den nye kommunen justert, slik at tettstedet Vear i sin helhet ble liggende i Tønsberg kommune. Dette er som følge av innbyggernes ønsker, og omfatter Vear og Bruaåsen i tidligere Stokke og områdene Hogsnes, Bjelland og Smørberg som allerede tilhørte Tønsberg.

Den nye grensen ble lagt slik at fra Akersvannet ble gården Råstad nordre overført til Tønsberg, mens Råstad søndre ble værende i nye Sandefjord kommune (gamle Stokke kommune), videre sydover langs vestsiden av Vearåsen og Robergåsen, nordover langs Sjuestokkmyra, og deretter østover til Vestfjorden, slik at området Sjuestokkskogen ble lagt til Tønsberg. Friluftsområdet med golfbanen og området Skogro ble værende i den nye Sandefjord kommune.

Referanser 

Tettsteder i Vestfold og Telemark
Bosetninger i Tønsberg
Bosetninger i Sandefjord
Wangdue Phodrang

Wangdue Phodrang (eller Wangdi Phodrang) er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan.

Wangdue Phodrang grenser til Dagana og Tsirang i sør, til Trongsa i øst, Thimpu og Punakha i vest. I nord grenser det til Gasa dzongkhag og dels riksgrense mot Tibet.  

Fylket deler navnet med fylkets dzong fra 1638, og med markedsplassen utenfor dzonget. Navnet sies å stamme fra Shabdrung Ngawang Namgyal, som lette etter et egnet sted å anlegge et dzong for å forhindre angrep sydfra. På dette stedet møtte han en gutt ved navn Wangdi som lekte ved elva, og han kalte dzonget "Wangdi's Palass".  

Fylket ligger mellom 800 og 4000 moh., og 65% av arealet er skogkledd. Fylket berøres av to nasjonalparker: Jigme Dorji National Park i nord, og Black Mountain National Park som dekker store deler av fylket.

Det er tre asfalterte veier i Wangdue Phodrang dzongkhag. Hovedveien vest-øst kommer inn i fylket ved Dochu La-passet, krysser elva Pana Tsang Chhu ved Wangdue Phodrang dzong, og fortsetter østover til Tongsa. En sidevei går nordover fra Wangdue Phodrang til Punakha dzong og et stykke videre, dette fortsetter som ganveien til Gasa fylke. En annen sidevei tar av sydover fra hovedveien øst for fylkeshovedstaden og går til klosteret Phobji og til Gangteydalen hvor man kan se den sjeldne svarthalstranen (Grus nigricollis).

Gewog
Wangdue Phodrang består av gewog, underdistrikt:
Athang Gewog
Bjena Gewog
Daga Gewog
Dangchu Gewog
Gangte Gewog
Gasetsho Gom Gewog
Gasetsho Om Gewog
Kazhi Gewog
Nahi Gewog
Nyisho Gewog
Phangyuel Gewog
Phobji Gewog
Ruepisa Gewog
Sephu Gewog
Thedtsho Gewog

Eksterne lenker
 Wangdue Dzongkhag
 General Information

Bhutans distrikter
Zhemgang

Zhemgang (tidligere Shemgang) er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan.  Det grenser til Sarpang, Trongsa, Bumthang, Mongar og Samdrup Jongkhar dzongkhag, og til den indiske delstaten Assam i syd.

Fylket var lenge underutviklet og er fremdeles et av de mest utilgjengelige hva angår veier. Landbruket lider under mangel på veier og jordkultur. I sørfylket er det derfor fremdeles utstrakt svedjebruk, Tseri.

Tidlig på 1990-tallet etablerte separatister fra United Liberation Front of Asom geriljabaser i skogområder i sydlige Zhemgang.  Herfra angrep de mål i India. 15. desember 2003 ledet kong Jigme Singye Wangchuck en militær operasjon, støttet av India, som drev opprørerne ut av fylket. På grunn av disse urolighetene er fylket stengt for utenlandske turister.

Gewog
Zhemgang består av 8 gewog, underdistrikt:
Bardho Gewog
Bjoka Gewog
Goshing Gewog
Nangkor Gewog
Ngangla Gewog
Pangkhar Gewog
Shingkhar Gewog
Trong Gewog

Eksterne lenker
 Zhemgang Dzongkhag
 Bhutan Portal

Bhutans distrikter
Gulveis

Gulveis, eller gulsymre, (Anemone ranunculoides) (dansk: gul anemone, svensk: gulsippa) er en flerårig urt i soleiefamilien.

Utseende 
Gulveisen blir 5-20 cm høy. De blomstrende skuddene kommer fra krypende jordstengler, og hver stengel har tre blader midt på stengelen slik som hvitveis. Blomstene ligner på hvitveisens, men har nesten alltid fem blomsterblader som er hårete på utsida – hvitveis har gjerne flere blomsterblad som er glatte. Den mest iøynefallende forskjellen i tillegg til blomsterfargen er at gulveisen som regel har to blomster per stengel mot hvitveisens ene.

Utbredelse 
Gulveisen blomstrer fra hovedsakelig fra april til mai og vokser langs bekker i skogen, i parker og på enger. Arten er vanlig i Mellom-Europa, og går nord til Skandinavia og Finland. I Norge er den spredt, men ofte lokalt vanlig. Den finnes på Østlandet, langs Mjøsa og enkelte steder i Nord-Trøndelag, Nordland og Troms. Gulveisen blir også dyrket.

Planten har en naturlig utbredelse i Albania, Belarus, Belgia, Bulgaria, det sentraleuropeiske Russland, Danmark, den østeuropeiske delen av Russland, Estland, Finland, Frankrike, Hellas, Italia, Jugoslavia, Krim, Latvia, Litauen, Nederland,  Nord-Kaukasia, den nordeuropeiske delen av Russland, nordvestlig delen av den europeiske delen av Russland, Norge, Polen, Romania, det søreuropeiske Russland, Spania, Sverige, Sveits, Tsjekkoslovakia, Transkaukasia, Tyrkia, Tyskland, den europeiske delen av Tyrkia, Ukraina, Ungarn, Vest-Sibir og Østerrike.

Planten er innført i Storbritannia.

Annet 
Gulveis er valgt til kommuneblomst i Bærum.

Gulveis er giftig.

Gulveis kan danne hybrid med hvitveis, som da heter Anemone nemorosa × ranunculoides.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Den virtuella floran – gulsippa
 Anders Lyngstad og Egil Ivar Aune, Naturtypekartlegging i Overhalla kommune, NTNU 2005 med koordinater til voksesteder og opplysninger om økologi

Soleiefamilien
Gule blomster
Europas flora
Stauder
Albanias flora
Belgias flora
Bulgarias flora
Danmarks flora
Estlands flora
Finlands flora
Frankrikes flora
Hellas' flora
Belarus’ flora
Italias flora
Jugoslavia
Krim
Latvias flora
Litauens flora
Nederlands flora
Nord-Kaukasias flora
Norges flora
Polens flora
Romanias flora
Russlands flora
Spanias flora
Sveriges flora
Sveits' flora
Tsjekkoslovakia
Transkaukasia
Tyrkias flora
Tysklands flora
Ukrainas flora 
Sibirs flora
Ungarns flora
Østerrikes flora
James Marsters

James Wesley Marsters (født 20. august 1962 i Greenville i California) er en amerikansk skuespiller og musiker. Marsters fikk sitt gjennombrudd som den populære rollefiguren Spike, en platinablond, britisk vampyr i TV-serien Buffy, vampyrenes skrekk og spin-offserien Angel (1997–2004). Siden har han spilt andre science fiction-roller som superskurken Brainiac i Smallville, kaptein John Hart i Torchwood og Barnabas Greeley i Caprica.  

Marsters har også spilt i filmer. Han hadde hovedrollen i krimfilmen Cool Money (2005) og en viktig rolle i skrekkfilmen Shadow Puppets (2007). I 2007 spilte han en mindre rolle (John) i filmen P.S. I Love You, og han var hovedskurken Piccolo i eventyrfilmen Dragonball Evolution i 2009. Han har også spilt astronauten Buzz Aldrin, i Moonshot (2009). 

Som sanger og låtskriver var Marsters i 2003–2004 vokalist i bandet Ghost of the Robot. Bandet tok en pause i 2005 og ble gjenforent i 2010. Han har gitt ut to soloplater: Civilized Man (2004) og Like a Waterfall (2007) og har hatt konserter over hele verden. Han er en populær gjest på Comic Cons (messer for popkultur-fans) i USA og Canada. 

James Marsters giftet seg med Patricia Rahman Marsters 14. januar 2011. Han har en sønn, Sullivan (f. 1996), fra et tidligere ekteskap med Liane Davidson.

Diskografi 
Soloalbum:
 Civilized Man (2005)
 Like a Waterfall (2007)

Med Ghost of the Robot:
 Mad Brilliant (2003)
 B-Sider (2011)
 Murphy's Law (2011)
 Bourgeois Faux Pas (2015)

Filmografi

Film 
 House on Haunted Hill
 Chance
 Shadow Puppets
 Superman: Doomsday
 P.S. I Love You
 Dragonball Evolution
 Dudes & Dragons

Fjernsyn 
 Northern Exposure
 Medicine Ball
 Moloney
 Buffy, vampyrenes skrekk
 Angel
 Millennium
 Winding Roads
 The Enforcers
 Strange Frequency
 Andromeda
 Spiderman: The New Animated Series
 The Mountain
 Cool Money
 Smallville
 Sporløst forsvunnet
 Saving Grace
 Torchwood
 The Capture of the Green River Killer
  The Clone Wars
 Moonshot
 High Plains Invaders
 Numb3rs
 The Super Hero Squad Show
 Løgner
 Caprica
 Hawaii Five-0
 Supernatural
 Three Inches
 Métal Hurlant Chronicles
 Wedding Band
 Warehouse 13
 Scooby-Doo! Mysteriegjengen
 Ultimate Spider-Man
 Witches of East End
 The Devil You Know
 ViDiOTS
 Dragon Ball Super
 Marvel’s Runaways

Referanser

Eksterne lenker 
 
  
 

Skuespillere fra USA
Sangere fra USA
Personer fra Plumas County i California
Personer fra Stanislaus County i California
Tommy Sørbø

Tommy Sørbø (født 8. oktober 1953) er en norsk forfatter, kunsthistoriker, og dramatiker.

Han har arbeidet som museumslektor på Nasjonalgalleriet, skrevet for en rekke norske institusjonsteater, blant annet Agder Teater, Teater Ibsen, Den Nationale Scene, Riksteatret og Sogn og Fjordane Teater. Han har skrevet for radioprogrammet Hallo i uken. Han er en populær kulturformidler og aktiv samfunnsdebattant, og har skrevet en rekke bøker om kunst og kultur, flere av dem med en humoristisk vinkling. 

Han er bror til Lars Sørbø.

Offentlig debatt

Nytt Munch-museum 
Tommy Sørbø har blant annet engasjert seg i debatten om nytt Munch-museum. I et innlegg med overskriften I fakkeltog for den gode smak 
i Aftenposten 23. oktober 2012 karakteriserte han Lambda, vinnerutkastet i arkitektkonkurransen, på følgende måte:
«Lambda er simpelthen et så generelt bygg, at hvis ikke det hadde blitt tegnet av Herreros, ville det ha blitt tegnet av en annen av tidens arkitekter. Lambda er et bygg som bekrefter og lukker, det motsatte av Munchs kunst som ryster og åpner.»

I et nytt innlegg i samme avis 22.11.2012 under overskriften Pent, stygt eller sant?  
følger han opp med å forklare hvorfor det vakte rabalder da Oslos varaordfører Libe Rieber-Mohn uttalte at Lambda var «Ikke akkurat pent»:
 «... arkitekturen har ikke lenger skjønnhet som mål. Med funksjonalismen på 1920-tallet beveget arkitekturen seg bort fra de skjønne kunster.»
Og videre:
 «Stygt og pent kan jo alle mene noe om, men hva som er funksjonelt og dermed sant, det må det fagfolk til for å kunne uttale seg om. De fleste arkitekter smiler fremdeles overbærende når folk de bygger for snakker om hva de liker og ikke liker.»

Sitater 
I det omtalte debattinnlegget Pent, stygt eller sant? refererer Sørbø til Bourdieus teori om smak som markør for sosial tilhørighet:

Bibliografi 

 2012 – Til fots i Toscana: en vandrehistorie med  hovedfotograf Tine Poppe ISBN 978-82-516-5621-4
 2007 – Søppel: en roman om kunst ISBN 978-82-516-2555-5
 2005 – Norske malerier fra J.C. Dahl til idag ISBN 82-525-6091-1
 2004 – Europas filosofihistorie ISBN 82-516-2095-3
 2003 – Norges kunsthistorie, en kladd ISBN 978-82-516-2041-3
 1998 – Dråge, 2 monologar
 1995 – Norges nasjonalmalerier

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Tommy Sørbø hos Norske Dramatikeres Forbund

Norske dramatikere
Norske kunsthistorikere
Norske sakprosaforfattere
Norske komikere
Personer fra Porsgrunn kommune
Norsk Tidend

Se også Norsk Tidend (1940–1945) (Londonregjeringas informasjonsavis)

Norsk Tidend er ei avis som blir utgitt av Noregs Mållag. Avisa har kontor i Oslo. Avisa er en fortsettelse av avisene Fedraheimen og Den 17de Mai.

Norsk Tidend startet som dagsavis i 1935, det samme året som Den 17de Mai ble lagt ned. Første redaktør var Olav Rytter. Etter hvert ble avisa en ren medlemsavis for Noregs Mållag, og kommer ut fem ganger i året.

Ansvarlig redaktør er Anita Grønningsæter Digernes (2021-).

Historie

Fedraheimen 
Fedraheimen ─ «eit Vikeblad aat det norske Folket» ble startet av Arne Garborg høsten 1877. Bladet ble nedlagt i 1891. Fedraheimen var det første nynorske riksorganet som var noe mer enn et énmannsforetak (slik Vinjes Dølen hadde vært). I 1894 startet Rasmus Steinsvik Den 17de Mai, en avis med et radikalt, nasjonalt ståsted, kombinert med et vidt internasjonalt utsyn. Dette skal ha vært en videreføring av Fedraheimen. Undertittelen lød i alle fall navnet «Fedraheimen».

Den 17de Mai 

Den 17de Mai var som tittelen antyder en norsk avis i tiden 1894 til 1935 – avisa eller «bladet» hadde naturligvis sitt navn etter den norske grunnlovsdagen 17. mai. Den hadde undertittelen Norskt Folkeblad. I 1935 skiftet avisa navn til Norsk Tidend. Landsmål var hovedmål i avisa, avisa er derfor blitt kalt en «målavis» eller «norskdomsblad».

9. januar 1894 kom første utgave av Den 17de Mai. Arne Garborg og Rasmus Steinsvik gjorde forberedelsene til utgivelsen, mens Hulda Garborg døpte bladet. De samme personene var også knyttet til en annen målavis, Fedraheimen.

Avisa hadde fra starten av tre ukentlige utgivelser («tirsdag, thorsdag og laurdag») og kostet 1,10 kroner pr. kvartal («fjordungaaret»), 6,10 kroner til Amerika, «send 1 gong um vika».

I 1910 ble avisa regnet blant de med mest betydningsfulle i hele landet. Fra 1914 kom bladet ut daglig, for første gang fikk man et daglig nynorsk riksorgan. Da Rasmus Steinsvik døde i 1913, hadde avisa et opplag på 15 000 – like mye som Arbeiderbladet og fire ganger Dagbladets opplagstall.

Redaktører var:
 Rasmus Olai Steinsvik fra 1893 til han døde i 1913.
 Andreas Haavoll fra 1913 til 1917

Litteratur 
 Dalhaug, Ole (1997): Den 17de mai : Rasmus Steinsvik 1863–1913.
 Gausemel, Steffen (1937): Rasmus Steinsvik, hovudoppgåve i norsk. Universitetet i Oslo.

Eksterne lenker 
 Norsk Tidend
 Rasmus Olai Steinsvik målmann, journalist, forfatter, redaktør
 Om Norsk Tidend på allkunne.no

Norske riksdekkende aviser
Nynorsk
Aviser etablert i 1935
Selskapsrett

Selskapsrett er rettsregler som omhandler selskapets rettsstilling, regler om selskapets formue, gjeld, organisasjon, selskapsmedlemmenes rettsstilling, eierskifte, endring og opphør av selskapsforholdet.

Se også
Aksjeloven
Selskapsformer i Norge
Regnskap
Næringsvirksomhet
Virksomhet

Eksterne lenker

Norsk lovverk 
 Aksjeloven
 Allmennaksjeloven
 Selskapsloven
 Stiftelsesloven
 EU-direktiver innen selskapsretten som implementeres i norsk lov . 

Næringsliv
 

ar:قانون تجاري
bar:Rechtsform
bs:Trgovačko pravo
bg:Търговско право
ca:Dret mercantil
cs:Obchodní právo
da:Erhvervsjura
et:Äriühing
el:Εμπορικό Δίκαιο
hu:Gazdasági társaság
eo:Komerca juro
eu:Merkataritza zuzenbide
fa:حقوق تجارت
fr:Droit commercial
ko:상법
hr:Trgovačko pravo
id:Badan Usaha
ms:Undang-undang komersil
nl:Handelsrecht
pl:Prawo handlowe
ro:Drept comercial
sk:Obchodné právo
sh:Privredno pravo
fi:Yritysjuridiikka
sv:Handelsrätt
Guldbollen

Guldbollen er en pris som blir utdelt av den svenske avisen Aftonbladet og det svenske fotballforbundet til den beste mannlige svenske fotballspilleren. Prisen blir utdelt årlig. Den kvinnelige prisen blir kalt Diamantbollen.

Zlatan Ibrahimović har vunnet prisen elleve ganger (2005, 2007–2016). Han er den eneste som har vunnet Guldbollen mer enn to ganger. Følgende spillere har vunnet Guldbollen to ganger: Bo Larsson, Ralf Edström, Ronnie Hellström, Patrik Andersson, Glenn Hysén, Tomas Brolin, Henrik Larsson, Fredrik Ljungberg og Victor Lindelöf.

Guldbollen er designet av sølvsmeden Bengt Liljedahl.

Vinnere

1940-tallet 
 1946 – Gunnar Gren
 1947 – Gunnar Nordahl
 1948 – Bertil Nordahl
 1949 – Knut Nordahl

1950-tallet 
 1950 – Erik Nilsson
 1951 – Olle Åhlund
 1952 – Kalle Svensson
 1953 – Bengt Gustavsson
 1954 – Sven-Ove Svensson
 1955 – Gösta Löfgren
 1956 – Gösta Sandberg
 1957 – Åke «Bajdoff» Johansson
 1958 – Orvar Bergmark
 1959 – Agne Simonsson

1960-as évek 
1960 – Torbjörn Jonsson
1961 – Bengt Nyholm
1962 – Prawitz Öberg
1963 – Harry Bild
1964 – Hans Mild
1965 – Bo Larsson
1966 – Ove Kindvall
1967 – Ingvar Svahn
1968 – Björn Nordqvist
1969 – Tommy Svensson

1970-tallet 
 1970 – Jan Olsson
 1971 – Ronnie Hellström
 1972 – Ralf Edström
 1973 – Bo Larsson
 1974 – Ralf Edström
 1975 – Kent Karlsson
 1976 – Anders Linderoth
 1977 – Roy Andersson
 1978 – Ronnie Hellström
 1979 – Jan Möller

1980-as évek 
 1980 – Rolf Zetterlund
 1981 – Thomas Ravelli
 1982 – Torbjörn Nilsson
 1983 – Glenn Hysén
 1984 – Sven Dahlkvist
 1985 – Glenn Strömberg
 1986 – Robert Prytz
 1987 – Peter Larsson
 1988 – Glenn Hysén
 1989 – Jonas Thern

1990-tallet 
 1990 – Tomas Brolin
 1991 – Anders Limpar
 1992 – Jan Eriksson
 1993 – Martin Dahlin
 1994 – Tomas Brolin
 1995 – Patrik Andersson
 1996 – Roland Nilsson
 1997 – Pär Zetterberg
 1998 – Henrik Larsson
 1999 – Stefan Schwarz

2000-tallet 
 2000 – Magnus Hedman
 2001 – Patrik Andersson
 2002 – Fredrik Ljungberg
 2003 – Olof Mellberg
 2004 – Henrik Larsson
 2005 – Zlatan Ibrahimović
 2006 – Fredrik Ljungberg
 2007 – Zlatan Ibrahimović
 2008 – Zlatan Ibrahimović
 2009 – Zlatan Ibrahimović

2010-tallet
 2010 - Zlatan Ibrahimović
 2011 - Zlatan Ibrahimović
 2012 - Zlatan Ibrahimović
 2013 - Zlatan Ibrahimović
 2014 - Zlatan Ibrahimović
 2015 - Zlatan Ibrahimović
 2016 - Zlatan Ibrahimović
 2017 - Andreas Granqvist
 2018 - Victor Lindelöf
 2019 - Victor Lindelöf
 2020 - Zlatan Ibrahimović
 2021 - Emil Forsberg

Referanser

Se også
Diamantbollen

Eksterne lenker
 

Fotballpriser
Trofeer
Fotball i Sverige
Svenske idrettspriser
Utmerkelser etablert i 1946
Sport i Sverige i 1946
Herreidrett
Aleksander With

Aleksander Denstad With (født 30. juni 1987 i Trondheim) er en norsk musiker som vant Idol i Norge 2006. Han var vokalist i bandet Wimpylime sammen med felles Idol-deltager, Vivian Sørmeland. Han gikk videre fra semifinalen med sangen «Chariot» av Gavin DeGraw.

Før han kom videre i Idol gikk Aleksander på musikklinjen ved Heimdal videregående skole; der Vivian Sørmeland (3.-plass Idol 2006), Margaret Berger (2.-plass Idol 2004) og Rebecca Ludvigsen (4.-plass Idol 2003) også har gått.

Aleksander vant over Jonas Thomassen i Idol-finalen 19. mai 2006, med 55% av stemmene. Vinnerlåten «A Little Too Perfect» ble sluppet 26. mai, og solgte raskt over 11 000 eksemplarer, som kvalifiserer til platinaplate.

I bakkant av Idol dro han på turne i Japan, hvor han lå på listetoppen i flere uker, og hvor en av hans selvskrevne låter ble kåret til "Verdens beste låt" av japanerne. Han har også vunnet pris i Sverige som beste låtskriver til det svenske Melodi Grand Prix og skriver også for andre kjente artister.

Aleksander er sønn av Odd Anders With og sønnesønn av Odd With, begge politikere for Kristelig Folkeparti.

I 2014 var han dommer i TV 2s talentkonkurranse Idol Junior.

Album 
 Coming Home (2006)
 Still Awake (2010)
 Aleksander With (2011)
 The Butterfly Effect (2015)

Idol-opptredener 
 Audition: Gavin DeGraw – Dancing Shoes
 Semifinale: Gavin DeGraw – Chariot
 Første finalerunde: Coldplay – Trouble
 Andre finalerunde: American Woman
 Tredje finalerunde: Blair – Have Fun go Mad
 Fjerde finalerunde: Espen Lind – Unloved
 Femte finalerunde: Gavin DeGraw – I Don't Wanna Be
 Sjette finalrunde: Michael Jackson – The Way You Make Me Feel
 Sjuende finalerunde: Andreas Johnson – Glorious
 Åttende finalerunde: Michael Bublé – Spiderman Theme
 Niende finalerunde: R.E.M. – Everybody Hurts og Mary J. Blige feat U2 – One
 Tiende finalerunde: A-ha – I've Been Losing You og Seal – Kiss From a Rose
 Finale: Andreas Johnson – Glorious, Seal – Kiss From A Rose og vinnerlåten A Little Too Perfect

With sang Gavin DeGraws sanger. Da DeGraw hadde konsert på Sentrum Scene 10. august 2006 fikk With komme opp på scenen og synge med sitt store idol. Dette var under sangen «Just friends».

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske sangere
Norske Idol-deltakere
Personer fra Trondheim kommune
Football Writers’ Association Footballer of the Year

Football Writers' Association Footballer of the Year er en pris som blir utdelt årlig til den beste fotballspiller i England ifølge fotballjournalistene. Dette er en av de to mest prestisjefylte prisene som en fotballspiller i England kan motta. Den andre er PFA Players' Player of the Year. Prisen har vært utdelt siden 1948 da Stanley Matthews fra Blackpool FC vant den. Åtte spillere har vunnet prisen mer enn én gang, hvorav den siste spilleren er Christiano Ronaldo, som vant sist i sesongen 2007–08. Vinneren av prisen blir valgt gjennom et stemmesystem blant medlemmer av Football Writers' Association (FWA), som består av rundt 400 fotballjournalister hjemmehørende overalt i England.

Tidligere vinnere

Statistikk

Vinnere etter nasjonalitet

Vinnere etter klubb

Se også
 PFA Player of the Year
 PFA Young Player of the Year

Referanser

Eksterne lenker 
 Footballwriters.co.uk

Fotballpriser
Fotball i England
Utmerkelser etablert i 1948
Catch-Gamer

Catch-Gamer (CG)  var en norsk ungdomsportal med fokus på videospill og et eget nettsamfunn. Portalen var tidligere kjent som Norges største av sitt slag, men hadde de siste årene stadig synkende aktivitet. Etter en periode uten aktivitet og ingen aktiv ledelse, opphørte spillportalen i mai 2012.

Historie 
Catch-Gamer ble opprettet i september 2003, opprinnelig som en videospillportal rettet mot Catch Communications' privatkunder.

Den 1. september 2005 valgte Catch Communications ASA å trekke seg ut av Catch-Gamer. Som følge av denne beslutningen valgte de som driftet portalen å kjøpe den for å kunne drive den videre.

Team Catch-Gamer 
Catch-Gamer hadde tidligere et Counter-Strike-lag, Team Catch-Gamer, som oppnådde følgende plasseringer:

Nasjonale turneringer, 2005 og 2006 
 1.-plass: Digilab – Porsgrunn, mars
 2.-plass: WCG Norge – Oslo, september
 1.-plass: warpzone 16 – Stavanger, oktober
 2.-plass: Digilab – Porsgrunn, februar

Internasjonale turneringer, 2005 og 2006 
 9.-plass: Optihack – Göteborg, Sverige, januar
 1.-plass: CPL World Tour – Istanbul, Tyrkia, februar
 7.-plass: CPL World Tour – Barcelona, Spania, april
 2.-plass: World E-sport Games (VM) – Seoul, Korea, juli
 3.-plass: CPL World Tour – Sheffield, England, september
 3.-plass: CPL World Tour – Santiago, Chile, oktober
 7.-plass: CPL Winter Championship – Dallas, USA, desember
 4.-plass: WEG Masters (VM) – Hangzhou, Kina, april
 7.-plass: WSVG Dreamhack – Jönköping, Sverige, juni
 17.-plass: Intel Summer Championships – Dallas, USA, juli

Tjenere 
Catch-Gamer hadde mot slutten spilltjenere for følgende spill:

 Counter-Strike
 QuakeWorld
 Quake 4
 Trackmania Nations Forever

Referanser

Eksterne lenker
 Catch-Gamers offisielle nettsted – på web.archive.org før den ble lagt ned.
 Historien om Team Catch-Gamer – Artikkel om Catch-Gamers Counter-Strike-lag hos Gamermag.no
 Catch the Future – Video om Team Catch-Gamer på YouTube

Norske videospillnettsteder
Nettsamfunn
E-sport
Etableringer i 2003
Opphør i 2012