alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nguyễn Huệ

Nguyễn Huệ (Hán tự: 阮惠; Quy Nhon, Quangnam, født 1752 eller 1753 i Huế, Quangnam, død 16. september 1792 i Dong Kinh, Annam), også kjent som keiser Quang Trung (光中皇帝; Quang Trung Hoàng đế) var den andre keiseren av Vietnams Tây Sơn-dynasti fra 1788 til hans død i 1792. Nguyễn Huệ var en av de mest suksessrike militære kommandanter i Vietnams historie. 

Nguyễn Huệ og hans to brødre, Nhạc og Lữ har i Vietnam blitt kjent som de tre Tây Sơn-brødrene, og ledet det berømte Tây Sơn-opprøret, som begynte i 1770. I dette opprøret erobret de Vietnam og styrtet det formelt regjerende keiserlige Lê-dynastiet og de to rivaliserende føydalherrefamiliene som hadde den reelle makten i landet, Nguyễn i sør og Trịnh i nord.

Etter å ha ført sammenhengende krig i flere år og innsatt seg som det forente Vietnams hersker, døde Nguyễn Huệ førti år gammel, muligens av hjerneslag. Før han døde hadde han planlagt å fortsette sin marsj sørover for å ødelegge hæren til Nguyễn Ánh, den gjenlevende arvingen til  Nguyễn-herrene. Nguyễn Huệs død førte til at Tây Sơn-dynastiet mistet makten, og hans etterkommer Cảnh Thịnh, hans andre sønn, var ikke i stand til å følge planene Nguyễn Huệ hadde lagt for landet, og i 1802 ble Nguyễn-dynastiet grunnlagt med Nguyễn Ánh som sin første keiser. Likevel kom Nguyễn Huệs erobringer til å markere begynnelsen på en omtrent ett hundre år lang periode hvor Vietnam både var forent og uavhengig fram til den franske erobringen i 1885.

Referanser 

Vietnamesiske keisere
Vietnams historie
Opprørsledere
First House

First House er et norsk kommunikasjons- og rådgivningsselskap som startet sin virksomhet mandag 4. januar 2010. Selskapet ble kjent for offentligheten allerede i oktober 2009, gjennom medieoppslag om at en rekke topp-politikere hadde gått sammen om å etablere dette selskapet. Selskapet leverer rådgivning innen finansiell og politisk kommunikasjon, virksomhetskommunikasjon, lederkommunikasjon, posisjonering, krise- og mediehåndtering.  

Selskapet er strukturert som et partnerskap. Daglig leder i First House per 2019 er Per Høiby og styreleder per 2019 er Kari Holm Hejna. Selskapet har 16 partnere av totalt 33 ansatte. Videre har selskapet tilknyttet om lag ti industrielle rådgivere som assosierte partnere. Sigbjørn Aanes, som er tidligere statssekretær for statsminister Erna Solberg, er en av partnerne i selskapet. Geir Arne Drangeid, Hans-Christian Vadseth, Kari Holm Hejna, Ketil Lindseth, Leif Monsen, Cecilie Ditlev-Simonsen, Per Høiby og Ole Berget er også partnere i selskapet.

Selskapet har jevnlig fått oppmerksomhet i media, særlig for sine ansettelser av tidligere politikere. I Dagsavisen den 29. mars 2012 ble First House brukt av tidligere statsminister Thorbjørn Jagland som et eksempel på en ikke-demokratisk maktansamling. I mai 2014 kom Aftenpostens Harald Stanghelle med påstander om av First House skal ha vært engasjert av Kina eller «kinesiske interesser» for å sverte Thorbjørn Jagland og å påvirke sammensetningen av Den Norske Nobelkomite. First avviste dette, og klagde Stanghelle inn til PFU. Tirsdag 23. september slo Pressens Faglige Utvalg fast at Aftenposten brøt god presseskikk i en kommentarartikkel om selskapet. First House klaget Aftenposten inn for utvalget som konkluderte med at avisa skulle gitt selskapet anledning til såkalt samtidig imøtegåelse. Men avisa ble ikke felt for sitt kildevalg fordi utvalget mente det tydelig fremkom i artikkelen.

First House ble kåret til Årets konsulentselskap i Norge i 2014 av Konsulentguiden. I 2012 vant selskapet SABRE Awards som årets nykommer i Europa, Midtøsten og Afrika (EMEA). Dette er en internasjonal konkurranse i regi av Holmes Report. Selskapet ble også nominert til Finance Consultancy of the year i 2012 av Holmes Report.

Selskapet har ved minst en anledning blitt kritisert for å være udemokratisk ved at de har tett tilknytning opp mot norske politikere og har hemmelighold av kundelister.

Aksjonærer
Ved utgangen av 2018 var følgende personer de største aksjonærene i First House AS:

Referanser

Eksterne lenker
 Nettsted

 
Næringsliv i Oslo
Selskaper etablert i 2009
Ketil Lindseth

Ketil Lindseth (født 1977 i Steinkjer) er en norsk kommunikasjonsrådgiver og tidligere politiker (Ap).

Han har grunnfag i sosiologi fra Høgskolen i Nord-Trøndelag fra 1998 og grunnfag i medievitenskap fra NTNU fra 2000. Lindseth var fylkessekretær i AUF i Nord-Trøndelag 1996–1997, leder i AUF i Nord-Trøndelag 1997–1999, medlem av AUFs sentralstyre 1999–2001, medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1999–2003, politisk rådgiver for Arbeiderpartiets stortingsgruppe 2000–2002, selvstendig næringsdrivende som kommunikasjonsrådgiver 2002–2004, samfunns- og kommunikasjonssjef i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité 2004–2006, seniorrådgiver i JKL Group i 2007, politisk rådgiver i Arbeids- og inkluderingsdepartementet 2007–2008, politisk rådgiver i Helse- og omsorgsdepartementet 2008–2009 og statssekretær sammesteds i 2009. Lindseth er fra 2009 partner og seniorrådgiver i First House.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Statssekretærer fra Ap
Statssekretærer i Regjeringen Stoltenberg II
Politiske rådgivere fra Arbeiderpartiet
Ap-politikere i Nord-Trøndelag
Tillitsvalgte i AUF
Norske kommunikasjonsfolk
Personer tilknyttet First House
Personer fra Steinkjer kommune
Natalie Talmadge

Natalie Talmadge (født 29. april 1896 i Brooklyn, New York, død 19. juni 1969) var en sporadisk skuespillerinne fra stumfilmæraen, som var mest kjent som søsteren til hennes filmstjerne-søsknene Norma og Constance Talmadge

Bakgrunn og virke 
Selv om det har vært spørsmål om hennes faktiske fødselsår, er hennes fødselsår oppført til 1896, 1900, 1910, og 1920. Disse oppføringene ble gjort av folketellingene for Brooklyn og Manhattan, New York. Hun dukket opp i regissør D.W. Griffiths Intolerance (1916), og Buster Keaton's Our Hospitality (1923) som var hennes siste opptreden som skuespiller.

Talmadge giftet seg med stumfilm-skuespiller og regissør Buster Keaton den 31. mai 1921, Deres ekteskap resulterte i to sønner, James, (født 2. juni 1922 – død 14. februar 2007), og Robert, (født 3. februar 1924). Natalie brukte uhyre summer på klær og stadig mer på sitt forseggjorte hjem i Beverly Hills hjem, og etter fødselen av deres andre sønn skal hun etter sigende ha annonsert at hun ikke lenger ønsket å ha sex med ham. 

Sent i ekteskapet begynte Busters karriere å lide etter at hans kontrakt med Schenck ble solgt til Metro-Goldwyn-Mayer og han ble mer åpne om sine affærer med andre kvinner, og han begynte å drikke stadig mer. Han ble etter hvert en uhåndterlig alkoholiker. Ekteskapet kollapset til slutt etter at Keaton inviterte en av hans mange elskerinner til deres hjem og fortalte henne at hun kunne  ta hva hun ville av Natalies enorme garderobe. 

Etter deres mye omtalte og bitre skilsmisse i 1932, fikk Natalie lovlig endret barnas etternavn til hennes etternavn Talmadge og hun nektet dem noen form for kontakt med faren deres. Navneskiftet var spesielt vanskelig for den eldste sønnen James, som var ti år gammel og allerede vant til sitt tidligere etternavn. Natalie og hennes familie strengt instruerte guttene at de var Talmadges og ikke Keatons.

I løpet av de neste årene ble hun stadig involvert med en skuespiller ved navn Larry Kent. De bodde sammen en stund i et hus kjøpt for henne av hennes søster Constance etter den berømte italienske herregården som eks-ektemannen Keaton hadde bygd for henne som hadde blitt solgt i 1933. Kent og Talmadge tok også mange ferier sammen på denne tiden, men romansen varte ikke lenge. 

Natalie utviklet et heller hevngjerrig hat til sin eks-mann for resten av livet hennes og ville ikke tillate ham å bli nevnt i hennes nærvær. Dette ble etter hvert en spøk i familien til det punktet der hennes barnebarn gjerne skulle underholde seg selv ved å si Keatons navn i hennes nærvær bare for å kunne gjøre henne rasende.

Hun giftet seg aldri igjen, og i hennes ensomme tilværelse utviklet hun også et alvorlig alkoholproblem, der hun blant annet kunne konsumere opptil en liter whisky hver dag, i tillegg til at hun nærmest kjederøyke. Natalie Talmadge var i en skrøpelig helse i løpet av sine siste år og hun døde av hjertesvikt i 1969. Hun ble gravlagt i familie-krypten.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skuespillere fra USA
Stumfilmskuespillere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra New York City
Constance Talmadge

Constance Talmadge (født 19. april 1898 i Brooklyn, New York, død 23. november 1973) var en amerikansk skuespillerstjerne fra stumfilmæraen på 1910- og 1920-tallet.

Hun var søster av skuespillerne Norma Talmadge og Natalie Talmadge og var av europeisk avstamning. Hennes faktiske fødselsår har vært omstridt, men Talmadge ble født 19. april 1898 i Brooklyn i New York ifølge folketellingene fra 1900, 1910 og 1920. 

Talmadge ble født inn i en fattig familie. Hennes far, Fred, var alkoholiker, og forlot familien da hun fortsatt var veldig ung. Hennes mor, Peg, tjente penger ved å drive vaskeri og leie ut rom og leiligheter. Da en venn anbefalte at Peg brukte Norma som en modell for bilder i filmer, besluttet Peg å prøve ut dette. Dette førte til at alle tre søstrene begynte en skuespillerkarriere.

Hun debuterte som skuespiller på film i 1914. Hennes venn, Anita Loos, som skrev mange manus for henne, satte pris på hennes «humor og hennes uansvarlige levemåte». I løpet av karrieren, dukket Talmadge opp i mer enn 80 filmer, ofte i komedier som Happiness à la Mode (1919), Romance and Arabella (1919), Wedding Bells (1921) og The Primitive Lover (1922).

Da filmer med tale for første gang ble laget i andre halvdel av 1920-tallet, valgte Talmadge å pensjonere seg som skuespiller og forlate Hollywood. Hennes søster Norma spilte i en håndfull talefilmer, men for det meste var de tre søstrene pensjonister, de investerte i eiendom og diverse andre forretningsforetak.

Bare noen få av hennes filmer vises på TV i dag. Som hennes søster Norma, bukket Talmadge under for rusmisbruk og alkoholisme senere i livet. Hun hadde også mange mislykkede ekteskap, forhold og relasjoner til mange forskjellige menn. Hun var gift fire ganger, men hennes tidlige forhold varte sjelden mer enn tre år.

 Hennes første ekteskap, med John Pialoglou, ble inngått i 1920 i et dobbeltbryllup med Dorothy Gish og James Rennie. Hun skilte seg fra Pialoglou to år senere.
 Hun giftet seg med Alastair McIntosh i februar 1926, de skilte lag i 1927.
 Hun giftet seg Townsend Netcher i mai 1929, og skilte seg i 1931.
 Hun giftet seg med Walter Michael Giblon i 1939. Dette ekteskapet varte frem til hennes død 1. mai 1964.

Hun ble tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved 6300 Hollywood Boulevard.

Filmografi 
 1916 - Intoleranse
 1916 - The Missing Links
 1917 - Betsy’s Burglar
 1917 - A Girl of the Timber Claims
 1917 - The Honeymoon
 1917 - The Lesson
 1917 - Scandal
 1918 - The Studio Girl
 1918 - The Shuttle
 1918 - Up the Road with Sallie
 1918 - Good Night, Paul
 1918 - Et par silkestrømper
 1918 - Sauce for the Goose
 1918 - Mrs. Leffingwell’s Boots
 1918 - Egteskapsannoncen
 1919 - Who Cares?
 1919 - Romance and Arabella
 1919 - Experimental Marriage
 1919 - The Veiled Adventure

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skuespillere fra USA
Personer fra New York City
Hollywood Walk of Fame
Khotanesisk

Khotanesisk er en avart av språket saka som en gang ble talt i det sentralasiatiske kongedømmet Khotan. Språket er bevart i tekster blant Dunhuang-manuskriptene, som er skrevet i en skrift som er avledet av brahmi-skrift.

Østiranske språk
Dharmaguptaka

Dharmaguptaka (sanskrit, kinesisk: 法藏部, pinyin: fǎzáng-bù) var en av de 18 eller 20 tidlige buddhistiske skolene. Skolen sies å ha utgått fra mahīśāsakas. Den spilte en stor rolle i sentralasiatisk og kinesisk buddhisme, og deres klosterregler for munker og nonner benyttes fortsatt i enkelte østasiatiske land i dag, deriblant i Kina, Korea, Taiwan og Vietnam. Den er en av tre overlevende linjeholdere av Vinaya pitaka, sammen med mūlasarvāstivāda og theravāda.
Bygdabilly Band

Bygdabilly Band er et musikkalbum med Bygdabilly Band, utgitt i 2005.

Sporliste

 «Fiskekunstnar'n» (Jon Solberg/Halvor Dag Rinde)
 «Det ordnar seg'kje likavæl» (Jon Solberg)
 «Cowboystrekk» (Jon Solberg)
 «Tupera lugg» (Jon Solberg)
 «Bø te Lonne (på 7.20)» (Jon Solberg/Halvor Dag Rinde)
 «Den feite dama mi» (Merle Travis/Jon Solberg)
 «Lengtar heim te Evjo (og te deg)» (Jon Solberg)
 «Pølsemeny» (Jon Solberg)
 «Hårr ska' du gå» (Jon Solberg)
 «Kom ska' me selge huset ditt» (Jon Solberg)
 «Sitt litt te» (Jon Solberg)

Medvirkende

Bygdabilly Band
 Jon Solberg - sang, gitarer, låtskriver
 Ken-Børre Langås - bass, kor
 Eivind Aase - trommer

Øvrige
 Terje Meisingset - tangenter
 Morten Lund - mastering 

Debutalbum fra 2005
Ni liv-album
Norske debutalbum
Telemarkana

Telemarkana er et musikkalbum med Ni liv, utgitt i 2007. Albumet lå 1 uke på VG-lista og endte med 39.-plass som beste plassering. Dette er bandets debutalbum.

Sporliste

 «Armen tett rondt jenta mi» (Jon Solberg)
 «Somtir» (Veslemøy Solberg/Jon Solberg)
 «Ikkje spør» (Jon Solberg)
 «Klippe slite jobb for lite» (Ken-Børre Langås/Jon Solberg)
 «Middelveg» (Jon Solberg)
 «Lever av å vera sur» (Jon Solberg)
 «Da eg og bestefar var små» (Jon Solberg)
 «Erlings gym» (Jon Solberg/Halvor Dag Rinde)
 «Asgeir smed» (Jon Solberg)
 «Raymond» (Jon Solberg)
 «Tida kjem» (Jon Solberg)
 «Slik e det å høyre te» (Jon Solberg)

Medvirkende

Ni Liv
 Jon Solberg - sang, gitar, mandolin, banjo, låtskriver, arrangement, produsent
 Ken-Børre Langås - bass, låtskriver, arrangement, produsent
 Eivind Aase - trommer, maracas, tamburin, kubjeller, slåttetrommer, plystring, kor, arrangement, produsent

Øvrige
 Terje Meisingset - piano, orgel
 Trond Villa - fiolin på Armen tett rondt jenta mi, Somtir, Klippe slite jobb for lite, Middelveg, Lever av å vera sur, Da eg og bestefar var små
 Ranveig Seljemark - kor på Armen tett rondt jenta mi, Klippe slite jobb for lite, Lever av å vera sur, Erlings gym og Slik e det å høyre te
 Mildrid Seljemark - kor på Armen tett rondt jenta mi, Klippe slite jobb for lite, Lever av å vera sur, Erlings gym og Slik e det å høyre te
 Siv Langøy - kor på Klippe slite jobb for lite, Erlings gym
 Oddbjørn Aase - trekkspill på Ikkje spør, Klippe slite jobb for lite, Lever av å vera sur, Da eg og bestefar var små
 Anders Røine - munnharpe på Asgeir smed og Slik e det å høyre te
 Kai Andersen - produsent, tekniker 
 Morten Lund - mastering 
 Kåre Brynjulvsrud - artwork 

Debutalbum fra 2007
Ni liv-album
Norske debutalbum
Sjumilsteg

Sjumilsteg er et musikkalbum med Ni liv, utgitt i 2008. Låten «Det var den gong» ble en stor suksess på radioen.

Sporliste
 «Tjønnimellom»
 «Det var den gong»
 «Lenge sea toget stoppa her»
 «Marianne»
 «Det beste»
 «Eg savnar deg her»
 «Solfrids song»
 «Om det'kje var for ho»
 «Land of Opportunity»
 «Vegen te deg»
 «Eg tek det på hæl'n»
 «Rondingar»
 «Merkeband»

Medvirkende

Ni Liv
 Jon Solberg - sang, gitarer, mandolin, banjo, steelgitar, låtskriver, produsent 
 Ken-Børre Langås - bass, kor, produsent
 Eivind Aase- trommer, perkusjon, kor, produsent, tekniker

Øvrige
 Terje Meisingset - piano, orgel rhodes, melodika, clavinet
 Ingebjørg Harman Bratland - sang/kor på Det var den gong, Om det'kje var for ho og Vegen te deg
 Trond Villa - fele på Tjønnimellom, Land of Opportunity og Eg tek det på hæl'n
 Jørund Fluge Samuelsen - munnspill på Lenge sea toget stoppa her og Om det'kje var for ho 
 Oddbjørn Aase - trekkspill på Det beste
 Birgitte Stærnes - fiolin på Merkeband
 Alyson Reed - fiolin på Merkeband
 Hilde Gunn Aasen - bratsj på Merkeband
 Tove Margrethe Erikstad - cello på Merkeband
 Sven Ohrvik - strykearrangement på Merkeband, tekniker 
 Eivind Skovdahl - produsent, tekniker
 Morten Lund - mastering 
 Magnus Rakeng - form 
 Kåre Brynjulvsrud - covertegning 

Musikkalbum fra 2008
Ni liv-album
Matthew Lillard

Matthew Lillard (født 24. januar 1970 i Michigan, USA) er en amerikansk skuespiller og produsent.

Lillard ble født i Lansing, Michigan, og vokste opp i Tustin, California. Mens han gikk på high school, ble han med-arrangør av en kortlivet TV-show med tittelen SK8 TV. Etter high school, ble han ansatt for Ghoulies 3: Ghoulies Go to College fra 1991. Han gikk på American Academy of Dramatic Arts i Pasadena, California, der han blant andre møtte skuespilleren Paul Rudd, og senere begynte han ved teater-skolen Circle Square i New York City.

I 2010, ble Lillard gitt en rolle på TV-kanalen Fox sine serier, House M.D.. I 2000 giftet Lillard seg med Heather Helm og sammen fikk de tre barn: Addison Grace, Macey Lyn, og Liam. I oktober 2005 deltok Lillard i en Dungeons & Dragons Mini-turnering mot medlemmer av Quest Club Gaming Organization på Magic. Castle i Hollywood.

Filmografi 
 If These Walls Could Talk (1996) som en protester.
 She’s All That (1999) som Brock Hudson
 Without A Paddle (2004) som Jerry Conlaine
 The Perfect Score (2004) som Larry.
 In the Name of the King: A Dungeon Siege Tale (2007) som Duke Fallow.
 Skrik som Stu Macher.
 Skrik 2 (1997)
 Scooby-Doo (2002) som Shaggy.
 Looney Tunes: Back in Action (2003) som seg selv.
 Scooby-Doo 2 - Monstre på frifot (2004) som Shaggy.
 The Descendants (2011) som Brian Speer.
 Scooby-Doo! Mysteriegjengen (mellom 2010 og 2013) som Norville Shaggy Rogers.
 Halt and Catch Fire (mellom 201 og 2017) Ken Diebold i Sesong 3.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Skuespillere fra USA
Personer fra Orange County i California
Personer fra Lansing
Fødsler i 1970
Bjørn Geirr Harsson

Bjørn Geirr Harsson (født 23. januar 1940) er en norsk geofysiker, som er kjent for sin innsats for geodesi i Statens kartverk.

Harsson er utdannet cand.real. med hovedfag i geofysikk fra Universitetet i Oslo. Han hadde sin yrkeskarriere i Norges geografiske oppmåling, som ble til Statens kartverk. Harsson var også rådgiver for Utenriksdepartementet i spørsmål om delelinjer til sjøs, 
blant annet ved Jan Mayen, Svalbard og i Barentshavet. Oppdraging av Norges sjøgrenser og avgrensning av norsk kontinentalsokkel, blant annet på Ekofiskfeltet i Nordsjøen, har vært av avgjørende betydning for norske nasjonale interesser.

I arbeidet med utarbeidelse av FNs havrettskonvensjon var Harsson representert i ulike arbeidsgrupper. Harsson har vært formann i Norsk Geofysisk Forening. Han har også vært presidiemedlem i Nordisk kommisjon for geodesi. Han arbeidet for å få Struves meridianbue inn på UNESCOs verdensarvliste.

Harsson har vært aktiv i lokalpolitikken for Høyre og har vært kommunestyrerepresentant i Hole kommune. Han har vært leder i Hole Høyre.

Harsson er også aktiv som lokalhistoriker og har utgitt lokalhistoriske skrifter. Han er leder av Hole historielag. Han fikk Hole kommunes kulturpris i 2017 og ble æresmedlem i Hole historielag i 2020. Han var redaktør av Heftet Ringerike 2005–2009.

Harsson er medlem av Klimarealistenes vitenskapelige råd

Kongen utnevnte i 2005 Harsson til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for norsk geodesi.» Han ble utnevnt til æresmedlem i GeoForum i Tønsberg i 2007 og æresmedlem i Norsk Kartmuseums Venneforening i 2020.

Referanser

Bibliografi 
 Bjørn Geirr Harsson og Roald Aanrud Med kart skal landet bygges – Oppmåling og kartlegging av Norge 1773–2016  Statens kartverk 2016 ISBN 978-82-7945-471-7

Norske kartografer
Norske embets- og tjenestemenn
Lokalpolitikere i Hole
Høyre-politikere i Buskerud
St. Olavs Orden
Fødsler i 1940
Ellen Inga O. Hætta

Ellen Inga Brita Olavsdatter Hætta (født 17. juni 1953 i Kautokeino) er rektor og politiker (H). Hun har siden 2011 vært rektor ved Samisk videregående skole og reindriftsskole i Kautokeino. Hun har tidligere vært reindriftssjef i Norge, og statssekretær.

NRKs generalforsamling ved kulturminister Thorild Widvey oppnevnte 10. juni 2014 Hætta som medlem i NRKs styre. Hun er første same i NRKs styre.

Hun har examen artium fra 1973, almenlærerutdannelse fra 1980, semesteremne i samisk fra 1981, grunnfag i samisk fra 1987, Forsvarets høgskoles hovedkurs 1992–1993 og kurs i kvinneledelse fra Høgskolen i Finnmark fra 2000. Hætta var lærer, sosiallærer og rektor i barne- og ungdomsskolen i Kautokeino 1973–1987, direktør i Samisk utdanningsråd 1994–1999, avdelingsdirektør ved Sametinget 1999–2001 og reindriftssjef 2001–2010.

Hætta var medlem av Kautokeino kommunestyre 1984–1995 og 1999–2001, ordfører 1988–1991, leder i Kautokeino Høyre 1992–1994 og statssekretær i Kommunal- og regionaldepartementet under Kjell Magne Bondeviks andre regjering 2004–2005. Hun har også innehatt en rekke andre kommunale og regionale verv og deltatt i statlige utredningsarbeider.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Statssekretærer fra Høyre
Ordførere i Kautokeino
Høyre-ordførere i Finnmark
Norske skoleledere
Personer fra Kautokeino kommune
Rogaland fylkes kulturpris

Rogaland fylkes kulturpris er en kulturpris som deles ut årlig av Rogaland fylkeskommune. Den skal være en honnør for langvarig innsats for kulturlivet i fylket, og tildeles primært personer bosatt i Rogaland. Prisen består av en statuett laget av John Th. Josefsen samt et pengebeløp på 50 000 kroner. (Beløpet var på 10 000 kroner fram til og med 2006).

Prisvinnere 

1979: Ola Barkved, kulturvern
1980: Werner Otto Lichtenberg, billedkunst
1981: Erling Trondsen, idrett
1982: Johan Veka, kulturvern
1983: Magnus Johnsbråten, musikk
1984: Georg Joa, kulturvern
1985 Tore Wiig, ungdomsarbeid/frivillige organisasjoner
1986: Alfred Hauge, litteraturvern
1987: Reidar B. Thu, idrett
1988: Magle Løvik, musikk
1989: Elsa Nordvang, teater (barneteateret)
1990: Berit Wathne, kulturformidling
1991: Carsten Dahl Carstensen, musikk
1992: Vilhelm Feyling, kulturvern
1993: Gudrun Laland/Olav Stangeland, litteratur
1993: Kvinneforeningen i Det Norske Misjonsselskap, Rogaland, generell kulturinnsats
1994: Rogaland Idrettskrets, masseidrett
1995: Sven F. Valand-Lie, kulturhistorie/-vern
1996: Asgjerd Taksdal, litteratur/kulturvern
1997: Richard Johnsen, generell kulturinnsats
1998: Steinar Eielsen, musikk
1999: Martin Nag, litteratur
2000: Njål Tjeltveit, litteratur/kulturhistorie
2001: Jone Vadla, Stavanger, museum
 2002: , musikk
 2003: , kulturvern/kulturformidling
 2004: , kulturjournalistikk/-formidling
 2005: Gunnar Johan Løvvik, filmformidling
 2006: , kulturvern/kulturformidling
 2007: Kjartan Fløgstad, litteratur
 2008: , idrett
 2009:  og , kunst/generell kulturinnsats
 2010: Nils Økland, musikk
 2011: , generelt kulturelt arbeid
 2012: Gunnar Roalkvam, litteratur
 2013: Arild Østin Ommundsen, film
 2014: Helge Torvund, litteratur
 2015:  og , kultur for psykisk utviklingshemma
 2016: Kolbein Falkeid, litteratur
 2017: Sally Nilsson, skuespiller
 2018: Kjell Pahr-Iversen, visuell kunst
 2019: Morten Abel, musikk
 2020: Frank Tønnesen (Tønes), musikk
 2021: Tore Renberg, forfatter
 2022: , dans

Referanser

Eksterne lenker 
 http://www.rogfk.no/OEkonomisk-stoette/Stipend-og-priser2/Kulturprisen 

Norske kulturpriser
Kultur i Rogaland