alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Devizes Castle

Devizes Castle var opprinnelig en historisk middelalderfestning i den engelske byen Devizes i Wiltshire som ble revet i slutten av den engelske borgerkrigen. Dagens «festning» er nostalgisk rekonstruksjon som ble bygget på 1800-tallet.

Den første festningen på dette stedet ble bygget i 1080 av Osmund, biskop av Salisbury. Denne festningen brant ned i 1113 og ble deretter bygget på nytt i stein av Roger, biskop av Salisbury, i 1120. Han okkuperte det under kong Henrik I av England og på nytt under kong Stefan av England. Roger stilte seg på Stefans side under den første engelske borgerkrigen. Festningen ble erobret og gjenerobret til den forble en eiendom under kronen og ble brukt som et fengsel under kongene Henrik II og Henrik III.

I 1643 under den andre engelske borgerkrigen ble festningen okkupert av rojalistiske soldater og deretter beleiret av parlamentariske tropper under ledelse av sir William Waller. Imidlertid tre dager senere i slaget ved Roundway Down ble Wallers hær beseiret av de rojalistiske styrkene. Festningen og byen forble under kontroll av rojalistene under militært styre ved sir Charles Lloyd som forsvarte byen mot gjentatte angrep og bombardement av parlamentarikerne. I september 1645 invaderte Oliver Cromwell med store styrker og tungt artilleri og beleiret festningen til den kapitulerte etter å ha blitt beskutt i stykker. 

I mai 1648 ble festningen revet ned som følge av parlamentarisk orden. Alt som gjenstår av middelalderfestningen er den opprinnelige jordhaug, omrisset av festningsgraven og spor av grunnmuren til den store hallen.

Dagens «festning» eller slott ble bygget av Leach-familien på 1800-tallet i en såkalt ny-normannisk eller gotisk stil som har ingenting med de tidligere bygningene å gjøre. Bygningen er i dag delt inn i leiligheter i privat eie og er ikke åpent for offentligheten.

Litteratur 
Fry, Plantagenet Somerset, The David & Charles Book of Castles, David & Charles, 1980. ISBN 0-7153-7976-3

Eksterne lenker 
 Devizes Castle Home Page
 Devizes Castle

Historiske byggverk
Slott i England
Festninger i England
Sretensk

Sretensk (russisk: Сре́тенск) er en by i Zabajkalskij kraj i Russland. Den ligger ved elva Sjilka, rundt 385 km øst for Tsjita.

Sretensk ble grunnlagt i 1689, og fikk innvilget bystatus i 1926.

Demografi 
Befolkningsutvikling:
{| class="wikitable"
|-
! År || Folketall || Kilde
|-
| 1959 || align=right |  || Folketelling 1959
|-
| 1970 || align=right |  || Folketelling 1970
|-
| 1979 || align=right |  || Folketelling 1979
|-
| 1989 || align=right |  || Folketelling 1989
|-
| 2002 || align=right |  || Folketelling 2002
|-
| 2010 || align=right |  || Folketelling 2010
|}

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Zabajkalskij kraj
Bosetninger etablert i 1689
Flykapring

Flykapring innebærer at man med vold eller trussel om vold tar kontrollen over et fly. En person som utfører denne handling kalles «flykaprer». Flykapringer forbindes sterkt med terrorisme.

En topp ble nådd på slutten av 1960-tallet, da det årlig ble kapret 30-40 fly. Men få kom til skade, og for flyselskapene var kostnadene overkommelige sammenlignet med strengere sikkerhetstiltak, som også ville gi lange køer og dermed skremme vekk passasjerene. Da en senator i 1968 foreslo å installere røntgenmaskiner og metalldetektor på flyplasser, svarte en representant for amerikanske luftfartsmyndigheter at dette ville skremt folk vekk.

Det vanligste er at kapreren bruker våpen mot pilotene for å tvinge dem å føre flyet dit kapreren vil. I visse fall, som ved 11. september-terrorattentatet i USA den 11. september 2001, har kapreren selv kunnet styre flyet og overtok spakene. I dette fall var målet dog ikke forflytning mellom plasser, men et selvmordsattentat.

Den første flykapringen ble utført den 21. februar 1931 i Arequipa i Peru.

I oktober 1998 kapret piloten selv flyet, under en flygning med Air China fra Beijing til Kunming. Han styrte flyet til Taiwan i stedet, men oppnådde bare å bli fengslet av taiwanske myndigheter. Året før hadde det vært to lignende, men mislykte forsøk.

Flykapringer har medført strengere kontroll av passasjerenes bagasje på flyplassene. I 2002 kalkulerte man med en utgift på en halv milliard kroner for sikkerhetskontrollen på norske flyplasser.

I USA har tiltak blitt iverksatt som blant annet innebærer at dørene mellon cockpit og passasjerkabin stenges, samt at piloten tillates å bære pistol på flyet.

Flykapring heter hijack på engelsk. I 2000 på Oakland-flyplassen utenfor Detroit hilste en ansatt på en kollega med ordene Hi, Jack! Dette ble oppfattet som ordet «flykapring», og politiet tilkalt.

Kjente flykaprere
 Mohammed Atta
 Souhaila Andrawes

Tilfeller av flykapring 
Noen tilfeller av flykapring beskrevet på Wikipedia:
 Flykapringen i Sverige 1972 
 Flykapringene på Dawson's Field i september 1970.
 Kapringen av Landshut fra Palma til Frankfurt am Main i 1977

Referanser
Ingrid Evertsen

Ingrid Anna Evertsen (født 28. mars 1956) er en norsk skuespiller og standup-komiker fra Tromsø, best kjent for rollefiguren «Mossa».

Som Mossa har hun opptrådt hyppig i diverse moroprogram fra Tromsø, blant annet i Du skal høre mye fra Rorbua, men også i diverse private arrangement. Som «Mossa» gjorde hun et lite comeback i NRK serien Tidsbonanza episode 1 sesong 1.

Hun står også bak en kåseriserie i NRKs Norgesglasset kalt «Lev lurt med Evertsen».

Evertsen bor i Mefjordvær i Berg kommune på Senja. Hun sitter i kommunestyret (formannskapet) for Arbeiderpartiet. Hun har et stort samfunnsengasjement, blant annet til fordel for Tromsøs vennskapsby Gaza og for homofiles rettigheter.

Bibliografi 
Mossa i syden, Bladkompaniet, 1992
Mossa på hurtigruta, Bladkompaniet, 1993
Mossa si håndbok, Bladkompaniet, 1994

Eksterne lenker 
 

Lokalpolitikere i Berg
Ap-politikere i Troms
Norske komikere
Norske forfattere
Personer fra Tromsø kommune
Personer fra Berg kommune
NHO Transport

NHO Transport er en bransje- og arbeidsgiverforening for norske persontransportselskaper. Hovedmålet er å bidra til økt kollektivtrafikk og forbedre kollektivtrafikkens rammebetingelser for å nå klima- og transportpolitiske mål. 

NHO Transport ivaretar medlemsbedriftenes felles interesser innen næringspolitikk, arbeidsgiver- og tariffspørsmål, inkludert utvikling av tariffavtaler.

Rundt 150 av Norges største persontransport- og kollektivtrafikkleverandører er medlemmer i NHO Transport. De transporterer mer enn to av tre kollektivreisende i Norge basert på offentlige kontrakter eller billettfinansiering. Dette gjøres med rute- og turbuss, lokalbaner eller drosjer. Medlemsbedriftene representerer over 16 000 årsverk, lokalisert i hele Norge. 

NHO Transport er en sammenslutning etablert av tidligere bransje- og arbeidsgiverforeninger. Bransjeforeningen ble stiftet i 1929 som Norges Rutebileieres Forbund, senere skiftet organisasjonen navn til Norges Rutebileierforbund og fra 1989 til Norges Transportforbund (NT). Rutebileiernes Arbeidsgiverforening ble etablert i 1954 og var tilsluttet Norsk Arbeidsgiverforening. Etter fusjonen av disse to i 1990 ble Transportbedriftenes Landsforening (TL) etablert. 1. februar 2011 byttet foreningen til dagens navn.  

NHO Transport er en landsforening tilsluttet Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO). 

Jon H. Stordrange er leder av organisasjonen.

Eksterne lenker 
 NHO Transport

Transport i Norge
Etableringer i 1929
Næringslivets Hovedorganisasjon
Seaguard CIWS

Seaguard CIWS er et nærforsvarssystem (CIWS) for å beskytte krigsskip mot sjømålmissiler, fly og andre overflatetrusler.
 
Seaguard CIWS («Close-in Weapon System») ble utviklet i samarbeid mellom Italia, Storbritannia og Sveits. Systemet består av et radarsystem, forskjellige typer sensorer og en enhet med fire 25 mm kanoner. Kanonene har en rekkevidde på mellom 100 m og 3 500 m og kan til sammen avfyre opptil 3 400 skudd i minuttet. Systemet kan også brukes mot fly.

CIWS
Artikler i sjøfart-prosjektet
Kveøyforbindelsen

Kveøyforbindelsen er en vei- og bruforbindelse som knytter Kveøya i Kvæfjord i Troms sammen med Hinnøya og gir innbyggerne på Kveøya fergefri forbindelse til omverdenen. Veien er en del av fylkesvei 105. Forbindelsen ble åpnet 25. september 2010.

Veien går over Øysundet mellom Hundstad sørøst på Kveøya og Salen på Hinnøya. Den består av vei på land og steinfyllinger i sjø på til sammen 2010 meter, samt Kveøybrua på 370 meter. Veien har ett kjørefelt og møteplasser. Brua er ei stålkassebru med seilingshøyde 10 meter.

Kveøyforbindelsen erstatter fergestrekningen mellom Hokland på Kveøya og kommunesenteret Borkenes.

Troms fylkesting vedtok 7. desember 2006 at Kveøyforbindelsen skulle bygges. Byggearbeidet begynte i oktober 2007 med skogrydding og masseuttak i Salen. Like etter byggestart ble det spekulert på om funn av fornminner på Kveøyas sørøstspiss kunne forsinke arbeidet med Kveøyforbindelsen. Spekulasjonene ble imidlertid avvist av fylkesråd i Troms Synnøve Søndergaard. I mars 2008 sendte Statens vegvesen Kveøybrua ut på anbud, og Mesta Entreprenør AS ble hovedentreprenør for Kveøybrua.

I forbindelse med byggingen av Kveøyforbindelsen ble fylkesvei 83 ved Salen senket tre meter. Man tok stein fra dette stedet til Kveøyforbindelsen.

I 2013 ble fylkesvei 105 Kveøyforbindelsen kåret til Nord-Norges beste anleggsprosjekt. Prisen deles ut hvert tredje år av Maskinentreprenørenes Forbund. Begrunnelsen denne gangen var at prosjektet var utfordrende, at det hadde tre lokale entreprenører og at prosjektet har stor betydning for lokalsamfunnet. – Den tekniske løsningen var en utfordring, spesielt siden prosjektet ble utført som sjøfylling på forholdsvis store dyp. Videre ble prosjektet levert til rett tid, til god kvalitet og innenfor avtalte økonomiske rammer, heter det i begrunnelsen for prisen. Prosjektet var et arbeidsfellesskap mellom de tre entreprenørene Nydals Maskinstasjon AS, Brødrene Kiil AS og Harstad Maskin AS

Referanser

Eksterne lenker
Maskinentreprenørenes forbund: Nord-Norges beste anleggsprosjekt (18. juni 2013)
Harstad Tidende: Nord-Norges beste (17. juni 2013)
Harstad Tidende: Stasstemning på nybrua  (25. september 2010)
Harstad Tidende: – Her kommer Kveøybrua (23. mai 2007)
Harstad Tidende: Fyller ut masse på havbunnen (9. februar 2008)

Veier i Troms og Finnmark
Veier i Kvæfjord
2010 i Norge
Broer åpnet i 2010
Radikal

Radikal kan bety
 Radikalisme (historisk), en historisk politisk strømning som var en forløper til sosialliberalisme og progressivisme
 i norsk politisk historie på 1800-tallet og deler av 1900-tallet ble radikal tradisjonelt brukt om fremskrittsvennlige sosialliberalere, ofte med forankring i Venstre, omtrent i samme betydning som progressiv, jf. begrepet kulturradikalisme som bygget på liberale ideer som retten til fri ytring og redusering av kirkens makt
 venstreradikalisme 
 høyreradikalisme
 frie radikaler, innenfor fysikk
Urd (ukeblad)

Urd (grunnlagt 1897, nedlagt 1958) var et norsk ukeblad som var myntet på kvinnelige lesere.

Bladet ble startet av journalistsøstrene Anna (1864–1956) og Cecilie Bøe (1856–1947). Det hadde en kristen profil og satset på familieorientert stoff, men også folkeopplysning, kunst og kultur. Anna Bøe var redaktør fra starten til 1933.

Urd ble lagt ned i 1958, etter å ha kommet ut i noe over 60 år.

Referanser 

Nedlagte norske ukeblader
Publikasjoner etablert i 1897
Publikasjoner nedlagt i 1958
1897 i Norge
Kunst og kultur i 1897
Kunst og kultur i 1958
Alle Kvinners Blad

Alle Kvinners Blad, senere Alle Kvinner, var er norsk ukeblad. Det ble startet i 1938, endret navn til Alle Kvinner i 1963 og gikk inn i 1978. Ukebladet var meget populært og blant de største på 1950-tallet; i 1950 nådde opplaget over 275 000 eksemplarer, et antall som bare ble overgått av Norsk Ukeblad. Alle Kvinner ble utgitt  av Gyldendal forlag i Oslo fram til 1974 da bladet ble det solgt til Nordisk Forlag. Blant redaktørene kan nevnes Johanna Oftedal, som hadde stillingen fra 1938 til 1968, og Toppen Bech, som var redaktør fra 1974 til bladet ble lagt ned.

Referanser

Eksterne lenker
 Hva skjedde med Norges største ukeblad? (sammendrag av hovedoppgave)

Nedlagte norske ukeblader
Publikasjoner etablert i 1938
Publikasjoner nedlagt i 1978
Kunst og kultur i 1938
Kunst og kultur i 1978
ASU-57

ASU-57 er en selvdreven panservernkanon utviklet i det tidligere Sovjetunionen.

ASU-57 ble utviklet for bruk med luftbårne styrker og kan slippes fra fly. Lav vekt var derfor viktig og skroget er konstruert av 6 mm tykt sveiset aluminium. ASU-57 har åpen topp som kan dekkes med presenning for beskyttelse mot vær, men er ellers svært sårbar for fiendtlig ild.

ASU-57 er ustyrt med en 57 mm CH-51M kanon med riflet løp. Kjøretøyets ammunisjonskapasitet er på 30 runder. Det har også et avtagbart 7,62 mm maskingevær som kan brukes utenfor kjøretøyet. ASU-57 har i tillegg til mannskapet på tre også plass til fire fallskjermsoldater.

ASU-57 ble erstattet av ASU-85 i operative enheter, men ble fortsatt brukt for trening siden.

Litteratur

 Koll, Christian (2009). Soviet Cannon: A Comprehensive Study of Soviet Arms and Ammunition in Calibres 12.7mm to 57mm. Austria: Koll. p. 491. ISBN 978-3-200-01445-9.
 Zaloga Steven J.; Hull Andrew J.; Markov David R. (1999). Soviet/Russian Armor and Artillery Design Practices: 1945 to Present. Darlington Productions. pp. 288–291. ISBN 1-892848-01-5.
 Solyankin, A.G.; Zheltov, I.G.; Kudryashov, K.N. (2010). Otechestvenniye Bronirovanniye Mashiny - XX Vek, Tom 3: 1946-1965. OOO "Tsejkhgauz". pp. 530–533. ISBN 978-5-9771-0106-6.

Kanonpanserjagere
M-980

M-980 er en stormpanservogn utviklet i det tidligere Jugoslavia.

M-980 ble tatt i bruk av den jugoslaviske hæren omkring 1975. Stormpanservognen har plass til 8 fullt utstyrte soldater og er amfibisk, fremdrift i vannet gis av beltene. 

Stormpanservogner
Vitality Innovation

Vitality Innovation AS er et norsk selskap, hjemmehørende i Larvik. Det er et utviklingsselskap som fokuserer på produkter som forbedrer helsen og ytelsen hos dyr. Vitality Innovaton AS har startet med å markedsføre sine patenterte kostholdsprodukter til hunder, hester, katter og kalv gradvis i hele verden. Prouktene skal fremme helsen og basere seg på ingredienser som er naturlige for dyrene.

Det ble startet i 2004 av Dr. Scient. Frode Brakstad og Cand. oecon. Morten H. Raaholt. Stifterne har kompetanse og erfaring innenfor organiske syrer og salter av disse. De har deltatt i utviklingen av produkter for forskjellig bruk blant annet for dyr og fisk innenfor Norsk Hydro ASA.

Eksterne lenker 
 

Norske teknologiselskaper
Næringsliv i Larvik
Etableringer i 2004
Teater Glimt

Teater Glimt er en friteatergruppe som ble opprettet i 2006. Gruppen ble først kjent for sin turistrettede forestilling Ibsensafari, en vandreforestilling om Henrik Ibsens oppvekst i Skien. Siden har de gjort seg bemerket med bl.a. forestillingene "Rotte på loftet" og "Fra en annen tid: en saga om blodslinjer".

Forestillinger 

Ibsensafari, spilt hvert år siden 2004 
Rotte på loftet, uroppsetning mai 2005 på Teater Ibsens hovedscene 
Fra en annen tid: en saga om blodslinjer 
Til bords med Henrik, en humoristisk forestilling Henrik Ibsens liv som tema 
Peer Gynt (engelsk kortversjon)

Eksterne lenker 
 Rotte på loftet, premierekritikk fra 2005
 Rotte på loftet: aviskritikk (2005)
 Rotte på loftet, aviskritikk, dagen for psykisk helse, 2007
 Fra en annen tid: forhåndsomtale

Norske teaterkompanier
Etableringer i 2006
Salting

Salting er en gammel metode for konservering av mat hvor salt tilsettes. Det finnes tradisjonelt to metoder å salte maten, tørrsalting og lakesalting. Salt virker konserverende ved at det senker vannaktiviteten i maten. Økningen av salt i vannet i maten vil øke det osmotiske trykket, dette hemmer veksten av mikroorganismer, samt hemmer aktiviteten til enkelte enzymer. I tillegg til sin konserverende effekt vil salt også påvirke fargen i kjøtt, forandre vannbindingsevnen til matvaren og påvirke smaken.  

Salting blir brukt til å konservere blant annet kjøttprodukter som spekepølse, og fiskeprodukter som klippfisk.  


Tørrsalting 
Tørrsalting går ut på å dekke overflaten av matvaren med salt og legge den lagvis i en beholder med rikelig med salt imellom.

Lakesalting 
Ved lakesalting blir matvaren enten lagt i en blanding av salt og vann til saltinnholdet i maten blir korrekt eller saltlake blir injisert inn i matvaren. En slik blanding av salt og vann kalles en saltlake. 

Det finnes ulike typer salt en kan bruke til salting av matvarer, havsalt, steinsalt, vakuumsalt og lakesalt som har ulikt innhold av mineraler.

Salting er en svært effektiv konserveringsmetode, og mennesker har godt av å spise salt i små mengder. Likevel har myndighetene kommet med et ønske en generell reduksjon i bruken av salt i næringsmiddelbransjen for å forbedre folkehelsen.

Se også 
 Speking

Litteratur 
Hemmer m.fl. 2001. Næringsmiddellære. Råstoff-, produksjon- og ferdigvarekunnskap. Yrkeslitteratur as. ISBN 9788258404450

Eksterne lenker
 http://forskning.no/mat/2010/06/vil-redusere-salt-i-matvarer

Matkonservering
Fra en annen tid: en saga om blodslinjer

Fra en annen tid: en saga om blodslinjer er et teaterstykke som er skrevet av dramatikeren Joakim Fink Graasvold for Teater Glimt. Forestillingen ble spilt i 2006.

Norske skuespill
Skuespill fra 2006
Sekstiåtterne

Sekstiåtterne er en betegnelse på den radikale generasjon av studenter i 1968 og de påfølgende årene.

Det skjedde mye på den verdenspolitiske scenen i 1968. Martin Luther King og Robert F. Kennedy ble drept, det var «Prahavår» i Tsjekkoslovakia, opptøyer i Paris og verden så en bølge av studentdemonstrasjoner som blant annet endte i Tlatelolcomassakeren i Mexico.

Norge opplevde ikke den samme studenturoen i 1968 som mange andre land, og det var ikke før i 1970, med Rød Fronts overtagelse av Det Norske Studentersamfund, at man så en klar radikalisering av norsk studentliv. Denne radikalisering var likevel et brudd med de helthetlige strømninger man ellers så i studentbevegelsene i Europa, der Rød Front og andre i Ml-bevegelsen representerte en stalinistisk autoritær politikk.

Referanser

Litteratur
Nordisk
 Nielsen, Nils-Fredrik (1984): Ekte sekstiåttere spiser ikke seipanetter : portretter fra 68-generasjonens indre og ytre liv Gyldendal, ISBN 82-05-15088-5
 Førland, Tor Egil og Korsvik, Trine Rogg (2008): Ekte sekstiåttere, ISBN 9788205381629
 Førland, Tor Egil; Korsvik, Trine Rogg, red. (2006): 1968 : opprør og motkultur på norsk. Oslo: Pax, ISBN 978-82-530-2928-3
 Lundberg, Svante (1993): Sextioåttor : studie av en politisk generation. Stockholm: Brutus Östlings Bokförlag, ISBN 91-7139-175-4

 Tysk 
 Busche, Jürgen (2003): Die 68er : Biographie einer Generation. Berlin: Berlin Verlag, ISBN 3-8270-0507-8
 Gilcher-Holtey, Ingrid (2001): Die 68er Bewegung : Deutschland – Westeuropa – USA. München: Beck, ISBN 3-406-47983-9

Eksterne lenker
 «Radikalt vakuum. Sekstiåtterne har styrt norsk tankeliv i førti år», Morgenbladet 27. september 2013
 «1968: Fremtiden kan vente», Universitas  30. mai 2007
 Sosiale bevegelser, artikkel hos Norgeshistorie.no

Hendelser i 1968
Ord og uttrykk
Citroën Méhari Armée

Citroën Méhari Armée er et fransk lett militært kjøretøy og en variant av den sivile Citroën Méhari.

Omkring 10 000 Méhari Armée ble levert til den franske hæren, såvel som til flyvåpenet, marinen og gendarmeriet. Kjøretøyet blir benyttet til lett transport og som moblie kommandoposter utstyrt med radio.

Feltvogner
Sjømannshjem

Sjømannshjem er en type sosialt botilbud for tidligere sjøfolk. Sjømannshjem var på 1800- og 1900-tallet vanlige i mange norske kystbyer og lokalsamfunn. Initiativtakere var ofte lokale foreninger og ideelle organisasjoner, f.eks. sjømannsforeninger. Mange av dem har vært organisert som stiftelser.

Eksempel er sjømannshjemmet Havblikk på Havstad i Arendal. Konvoibyen i Risør er fra siste halvdel av 1900-tallet, og bygd spesielt med tanke på krigsseilerne fra andre verdenskrig.

Behovet for sjømannshjem av denne type er nå nær forsvunnet, dels fordi sjømannens arbeidssituasjon er blitt helt annerledes og dels fordi antall sjøfolk er sterkt redusert.

Sjømannshjemmet i Stavanger var et av de siste i drift. Det ble etablert i 1870, og de siste beboerne flyttet ut i 2008. Sjømannshjemmet i Stavanger reiste et nytt bygg i 1933 da behovet for husvære for sjøfolk var ekstra stort. Skipperhuset i Langesund eksisterer imidlertid fortsatt (pr. 2022); det ble innviet i 1932 og er fortsatt forbeholdt sjømenn og sjømannsenker.

Det fantes også norske/skandinaviske sjømannshjem i store havnebyer jorda rundt. Foreningen for skandinaviske sjømannshjem i fremmede havner eksisterte fra 1901 til 1987. Foreningens arkiv befinner seg i Riksarkivet.

Begrepet sjømannshjem er også brukt i litteraturen. I Henrik Ibsen stykke Gengangere planlegger Snekker Engstrand å bygge et sjømannshjem. Tradisjonen forteller at Henrik Ibsens grandtante Kristine Cathrine Ploug ønsket å etablere et sjømannshjem sammen med kjæresten sin, som var sjøkaptein. Dette er referert til i Joakim Fink Graasvolds stykke Rotte på loftet, som handler om Ibsens gamle grandtante.

Se også 

 Sjømannshjemmet Havblikk, Arendal
 Konvoibyen i Risør
 Sjømannshjemmet i Stavanger
 Skipperhuset i Langesund
Sjømenns aldershjem, Trondheim

Referanser

Litteratur 
 

Norske ideelle organisasjoner
Sjøfart
Henrik Ibsen
Artikler i sjøfart-prosjektet
Johannes Wember

Johannes Wember (født 15. november 1900 i Dortmund i Tyskland, død 4. mai 1980 i Tromsø) var katolsk apostolisk vikar i Nord-Norge 1939–1976.

Liv 
Johannes Wember trådt inn hos Misjonærene av den Hellige Familie og ble presteviet den 8. august 1926.

1938 ble han utnevnt til superior til misjonen „Sui Iuris“ av Nord-Norge (Norvegia Settentrionale). Ved misjonens oppgradering til apostolisk prefektur i 1944 ble han utnevnt til prefekt, og i 1955 ved oppgradering til apostolisk vikariat til vikar og titulærbiskop av Vasada ved pave Pius XII. Han ble bispeviet den 15. mai 1955 av biskop Jacob Mangers S.M. av Oslo; medkonsekratorer var biskop Willem Petrus Bartholomaeus Cobben S.C.J. av Helsingfors og titularbiskop Johannes Rüth SS.CC., apostolisk vikar av Mellom-Norge.   

1976 emeriterte han og flyttet tilbake til Tyskland.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
 Kardinal Giulio Antonio Santori  (1532-1602)
 Kardinal Girolamo Bernerio, O.P.  (1540-1611)
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622)
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632)
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642)
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679)
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698)
 Pave Benedikt XIII (1649-1730)
 Pave Benedikt XIV (1675-1758)
 Pave Klemens XIII (1693-1769)
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793)
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil, B. (1718-1802)
 Kardinal  Giulio Maria della Somaglia (1744-1830)
 Kardinal Carlo Odescalchi, S.J. (1785-1841)
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876)
 Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903)
 Pave Pius X (1835-1914)
 Pave Benedikt XV (1854-1922)
 Erkebiskop Sebastiano Nicotra (1855-1929)
 Biskop Pierre Nommesch (1864-1935) 
 Biskop Jacob Mangers, S.M. (1889-1972)
 Biskop Johannes Wember, M.S.F.

Referanser

Eksterne lenker 
 katolsk.no

Ikkenorske katolske biskoper i Norge
Tyske katolske biskoper
Tyske medlemmer av katolske ordener
Norske medlemmer av katolske ordener
Personer fra Dortmund
Skåla Idrettslag

Skåla Idrettslag (stiftet 6. april 1915) er et idrettslag fra Skålahalvøya like utenfor Molde. Fotballaget spiller sine hjemmekamper på Våganebanen, men har også en mindre bane/treningsfelt på Åsanebanen like ved Skålasenteret. Sponsorer er Spar Skåla, Sparebanken Møre og Bussbygg. Klubbfargene er oransje trøyer, sorte bukser og sorte strømper. Skåla har også en kunstgressbane like ved Vågsetra barne- og ungdomsskole.

Historikk
Da Skåla IL ble stiftet, 6. april 1915, fantes det to fotballag fra Skålahalvøya: Horgakammeratene fra Nesjestranda og Vågane fra Hovdenakken. Disse slo seg senere sammen til ett fotballag, med navnet Skåla IL.

Eksterne lenker 
 Våganebanen - Nordic Stadiums

Idrettslag i Molde
Idrettslag etablert i 1915
Fotballag i Møre og Romsdal
Fotballag etablert i 1915