alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Eliteserien i futsal

]]
}}
Eliteserien i futsal er den øverste divisjonen i norsk futsal for herrer. Serien er organisert av NFF, og ble opprettet i forkant av 2008/2009-sesongen under navnet Telekiosken Futsal Liga. Etter 2009/2010-sesongen har serien vært kjent som Eliteserien i futsal.

Eliteserien i futsal består av ti lag, som alle møter hverandre to ganger i løpet av sesongen, som strekker seg fra november til mars. Vinneren av eliteserien blir Norges representant i Mesterligaen påfølgende sesong, mens de to nederste lagene rykker ned til 1. divisjon.

Lagene (2022/23)

Historie 
Det var 63 påmeldte lag i divisjon under eliteserienivå sesongen 2008-09. De ti beste lagene kvalifiserte seg for den første sesongen i elitenivå i futsal i Norge.

Opprykk fra 1. divisjon
Det er åtte avdelinger i 1. divisjon i Norge, som er fordelt på følgende vis:

 Tre avdelinger i region Øst 
 To avdelinger i region Sør 
 Én avdeling i region Vest
 Én avdeling i region Midt 
 Én avdeling i region Nord

Vinnerne fra hver avdeling i region Midt og Nord, i tillegg til lag nummer to og en i hver avdeling fra Øst, Sør og Vest – tilsammen 12 lag – er kvalifisert til nasjonalt sluttspill. De deles opp i to puljer på seks lag, der de to puljevinnerne rykker opp til eliteserien.

Vinnere av eliteserien

 2008/09 – Nidaros
 2009/10 – 
 2010/11 – Vegakameratene
 2011/12 – Vegakameratene
 2012/13 – Vegakameratene
 2013/14 – Vegakameratene
 2014/15 – 
 2015/16 – Sandefjord
 2016/17 – 
 2017/18 – Sandefjord
 2018/19 – 
 2019/20 – 
 2020/21 – 
 2021/22 – Vesterålen

Flest seriemesterskap

Statistikk

Flest sesonger i Eliteserien 
Oppdatert etter 2021/22-sesongen

Listen inkluderer til og med 2021/22-sesongen.

Eksterne lenker 
 Telekiosken Futsal Liga hos Norges Fotballforbund

Futsal i Norge
Sportsarrangementer i Norge
Sportsserier
Arad

Navnet eller begrepet Arad har flere betydninger:
 Arad (Romania) – by i Romania
 Arad (fylke) – fylke i Romania hvor ovennevnte by ligger
 Arad (Israel) – by i Israel
 Arad (Ungarn) – historisk grevskap i Ungarn
 Arad (Iran) – landsby i Iran
 Arad (Bahrain) – landsby i Bahrain
Kit Bond

Christopher Samuel «Kit» Bond (født 6. mars 1939 i St. Louis i Missouri) er en amerikansk advokat og republikansk politiker.

Bakgrunn og yrkeskarrière 
Han har eksamen fra Deerfield Academy fra 1956, Princeton University fra 1960 og University of Virginia School of Law fra 1963. Han var ansatt hos Elbert Tuttle, daværende høyesterettsjustitiarius ved USAs ankedomstol for det 5. distrikt, 1963–1964, og praktiserte som advokat i Covington & Burling LLP i Washington, D.C. 1964–1967. Etter mange år som politiker er han fra 2011 tilbake som advokat i Thompson Coburn LLP.

Politisk arbeid 
I 1968 lyktes det ham nesten å bli innvalgt i Representantenes hus fra Missouris 9. distrikt. Bond var videre assisterende generaladvokat for John Danforth 1969–1970, og ledet avdelingen for forbrukerbeskyttelse, samt delstatens skatteinnkrever 1971–1973. I 1972, 33 år gammel, lyktes det ham i å bli valgt til guvernør for perioden 1973–1977. Bond er fremdeles den yngste guvernøren i delstatens historie, og var den første republikanske guvernøren i Missouri på 28 år. I 1976 tapte han overraskende med en knapp margin mot Joseph P. Teasdale, men ble senere valgt for perioden 1981–1985. Bond var senator for Missouri 1987–2011, og ledet Senatets komité for småbedrifter og entreprenørskap 1995–2001.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Senatorer fra Missouri
Guvernører i Missouri
Advokater fra USA
Personer fra St. Louis
Det odontologiske fakultet (UiO)

Det odontologiske fakultet er  Universitetet i Oslos avdeling for odontologi. Fakultetet utdanner studenter i tannlegestudier og i tannpleierstudier, og driver både grunnforskning og klinisk forskning knyttet til munnens helse.

Tiril Willumsen er valgt til dekan ved fakultetet for perioden 2021-24, mens Hans Jacob Rønold og Amer Sehic er prodekaner for studier , Janne E. Reseland er visedekan for forskning og Jan Eirik Ellingsen er visedekan for spesialistutdanningen. 

Fakultetet har sine røtter i Norges Tannlegehøyskole, som ble omgjort til et fakultet ved Universitetet i Oslo i 1959.

Det odontologiske fakultet har ca. 450 studenter. Fakultet driver også en klinikk med ca. 55 000 årlige pasientbesøk. Det odontologiske fakultet holder til i Geitmyrsveien. Det er besluttet at fakultetet skal flytte til Gaustad.

Institutter
Institutt for klinisk odontologi (IKO)
Institutt for oral biologi (IOB)

Referanser

Eksterne lenker
 Det odontologiske fakultets nettsider
 KOMPLEKS 99335705 Geitmyrsveien. Bygningsmessig beskrivelse av fakultetsbygningen. Del av høringsutkast til landsverneplan for Kunnskapsdepartementet.  Kunnskapsdepartementets hjemmeside, 23. februar 2010 (avlest 23. februar 2010)

 
Fakultet, Det odontologiske
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1959
1959 i Norge
Liste over statsledere i 1952



Oseania

Europa

Amerika

Eksterne lenker
 Herskere gjennom tiden
 WorldStatesmen - et online leksikon over ledere av nasjoner og territorier
 http://www.portalestoria.net/rulers%20countryby.htm 
 CIDOB Foundation

1952
Liste over statsledere i 1950



Europa

Nord-Amerika og Karibia

Oseania

Eksterne lenker
 Herskere gjennom tiden
 WorldStatesmen - et online leksikon over ledere av nasjoner og territorier
 http://www.portalestoria.net/rulers%20countryby.htm 
 CIDOB Foundation

1950
EM i friidrett 1978 – 100 meter menn

Dette er de offisielle resultatene for øvelsen 100 meter herrer ved EM i friidrett 1978 i Roma, Italia der finalen ble avholdt 30. august. 

Norge var ikke representert i øvelsen.

Rekord
Mesterkskapsrekord før denne konkurransen:

Det ble satt ny mesterskapsrekord under konkurransen:

Finalen

Eksterne lenker
 Resultater
 Norske EM-deltakere

EM i friidrett 1978
100 meter under EM i friidrett
Joseph De Combe

Joseph De Combe (født 19. juni 1901, død 1965) var en belgiske svømmer og vannpolospiller som deltok flere olympiske leker;  1924 i Paris, 1928 i Amsterdam og 1936 i Berlin.

De Combe vant to olympiske sølvmedaljer under OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass i svømming 200 meter bryst bak amerikaneren Robert Skelton. Han var også med på det belgiske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var tretten nasjoner som stilte lag. I kvartfinalen vant Belgia over Ungarn med 7-2 og siden slo de Tsjekkoslovakia med 5-1 i semifinalen. De tapte finalen mot Frankrike med 0-3 og Frankrike ble dermed olympiske mestere i vannpolo. I spillet om andreplass vant siden Belgia over Sverige med 4-3 og over USA med 2-1. De Combe spilte en kamp i OL-turneringen.

De andre spillerne på det belgiske laget var Gérard Blitz, Maurice Blitz, Joseph Cludts, Pierre Dewin, Albert Durant, Georges Fleurix, Paul Gailly, Joseph Pletinckx og Jules Thiry.

Tolv år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin, spilte han alle sju kampene for Belgia som kom på tredjeplass bak Ungarn og Tyskland i vannpoloturneringen.

OL-medaljer 
 1924  Paris -  Sølv i svømming, 200 meter bryst  Belgia
 1924  Paris -  Sølv i vannpolo,  Belgia
 1936  Berlin -  Bronse i vannpolo,  Belgia

Referanser

Eksterne lenker 
 

Belgiske svømmere
Belgiske vannpolospillere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Belgia
Olympiske bronsemedaljevinnere for Belgia
Medaljevinnere under Sommer-OL 1924
Deltakere for Belgia under Sommer-OL 1924
Svømmere under Sommer-OL 1924
Deltakere for Belgia under Sommer-OL 1928
Svømmere under Sommer-OL 1928
Vannpolospillere under Sommer-OL 1928
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Belgia under Sommer-OL 1936
Vannpolospillere under Sommer-OL 1936
Fødsler i 1901
Dødsfall i 1965
Olympiske medaljevinnere i svømming
Demmevasshytta

Demmevasshytta er en turisthytte i Eidfjord kommune eid av Den Norske Turistforening (DNT) og blir i all hovedsak brukt til kursing på bre. Hytta ble oppført som anleggshytte i 1896, og har vært turisthytte siden 1901. Hytta var betjent fra 1908 til 1941. Endrede breforhold gjorde Demmevasshytta vanskelig tilgjengelig og under krigen forfalt hytta. Virksomheten ble tatt opp igjen ved dannelsen av DNTs bregruppe i 1961 som tok på seg restaureringen. Idag er stedet mer eller mindre levende museum.

Demmevasshytta har en unik beliggenhet rett over brearmen Rembesdalskåka til Hardangerjøkulen og byr på en særdeles flott utsikt om ikke tåken ligger tett. Turen fra Finse er normert til 6-7 timers gangtid, går over flere breer og krever derfor tilstrekkelig med utstyr. Plass må reserveres på forhånd, men den er ellers åpen for alle DNT-medlemmer.

Referanser

Turisthytter i Vestland
Den Norske Turistforening
Byggverk i Eidfjord
Samferdsel i Eidfjord
Medvedev

Medvedev (russisk: Медве́дев) og Medvedeva (Медве́дева), fra det russiske ordet medved (медве́дь), som betyr bjørn på russisk, er slaviske etternavn. Kjente personer med disse etternavnene er:

Medvedev 
 Andrej Medvedev, russisk aker.
 Daniil Medvedev, russisk tennisspiller.
 Dmitrij Medvedev, russisk politiker, tidl. president og statsminister i Russland.
 Ilja Medvedev, russisk padler.
 Jevgenij Medvedev, russisk ishockeyspiller.
 Jevgenij Medvedjev, kasakhstansk vannpolospiller.
 Maksim Medvedev, aserbajdsjansk fotballspiller.
 Vitalij Medvedjev, ukrainsk fekter.

Medvedeva 
 Jevgenija Medvedeva, russisk kunstløper.
 Jevgenija Medvedeva-Abruzova, russisk tidl. langrennsløper.

Etternavn
EM i friidrett 1982 – 100 meter menn

Øvelsen 100 meter menn ved EM i friidrett 1982 fant sted i Athen, Hellas med finale 7. september. 

Norge var ikke representert i øvelsen.

Rekord
Mesterkskapsrekord før denne konkurransen:

Det ble ikke satt ny mesterskapsrekord under konkurransen.

Resultater

Semifinaler
Semifinalene ble arrangert 7. september.
Vinden var : -2,9 m/s (semfinale 1) og 0,5 m/s (semifinale 2)

Finale

Eksterne lenker
 Resultater
 Norske EM-deltakere

EM i friidrett 1982
100 meter under EM i friidrett
Presidentvalget i USA 1868

Presidentvalget i USA i 1868, det 21. presidentvalget i USAs historie, var det første valget som fant sted etter avslutningen av den amerikanske borgerkrigen. Tre tidligere konføderasjonsstater, Texas, Mississippi, og Virginia, var ennå ikke gjenopptatt i unionen og kunne derfor ikke stemme ved valget.

Den sittende presidenten, Andrew Johnson, lyktes ikke i å bli nominert som Demokratenes presidentkandidat fordi han hadde gjort seg til uvenn med så mange i presidenttiden og ikke bygget seg opp en politisk grunnmur. I stedet nominerte Demokratene Horatio Seymour til å utfordre Republikanernes kandidat, borgerkrigshelten general Ulysses S. Grant. Grant var en av de mest populære menneskene i nord på grunn av sin innsats i krigen. Det var derfor overraskende at han vant valget med en såpass liten margin som han gjorde.

Se også 
 Liste over Amerikas forente staters presidenter

Eksterne lenker 
 

 Stemmer fordelt på fylker (counties)
 Stemmer fordelt på stater
 How close was the 1868 election? – Michael Sheppard, Michigan State University

Presidentvalg i USA
Valg i 1868
1868 i USA
Asker Pinsemenighet

Asker Pinsemenighet er en kristen frikirkelig menighet tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Asker Pinsemenighet ble stiftet 1995 og ligger i Asker kommune i Viken.

Menigheten hadde 27 tilskuddstellende medlemmer i 2020. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon 
Asker Pinsemenighet er engasjert i misjonsarbeid i Kina, Israel, Peru og Romania. De støtter arbeidet til Europa i Fokus og IBRA media. I 2007 var menighetens misjonsregnskap på 26 730,- kr..

Litteratur 
 Brox, Torill F. (redaktør). 2007. Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge. Korsets Seier Publikasjoner AS

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske pinsemenigheter
Menigheter i Asker
Religion i Viken
Etableringer i 1995
Rostafjellet

Rostafjellet (nordsamisk: Skoŋggagáisi) er et fjell i Balsfjord og Målselv kommune i Troms og Finnmark. Ifølge Kartverket er fjellets høyde  meter over havet. Toppen er dekket av en isbre, og isbreens tykkelse har minket vesentlig de senere årene. En GPS-måling fra 2008 gav høyden .

Sekundærfaktoren er blant de 80 lengste i Skandinavia.

Det er to varder på fjellet. Den ene står på 1241 moh, ett par hundre meter unna fjellets høyeste punkt. Den andre varden står vest i fjellet, på den såkalte Rostakulen, 1274 moh.

De fleste som bestiger fjellet, starter turen ved Kongsvoldtunet ved Lille rostavatn. Mange velger å kun gå til Rostakulen. Det er også mulig å bestige fjellet fra sørøst, ved å følge ryggen opp fra Kvernelvskaret. Dette rutealternativet er imidlertid noe brattere.

Se også 
 Liste over fjell i Skandinavia
 Fjell i Troms

Referanser 

Fjell i Balsfjord
Fjell i Målselv
Fjell over 1000 meter
Det humanistiske fakultet (UiO)

Det humanistiske fakultet (HF) er Universitetet i Oslos fakultet for humaniora. HF er det største fakultet ved UiO, og har ca. 8000 studenter og 917 ansatte.

Fakultetet har sine røtter i Det filosofiske fakultet, et av universitetets fire opprinnelige fakulteter, som rommet alle andre fag enn teologi, jus og medisin i tradisjonen fra middelalderens universiteter (sammenlign det filosofiske fakultet). I 1861 ble Det filosofiske fakultet delt i Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet og Det historisk-filosofiske fakultet. I 1963 ble Det samfunnsvitenskapelige fakultet skilt ut fra Det historisk-filosofiske fakultet. Det historisk-filosofiske fakultet endret navn til Det humanistiske fakultet i januar 2005.

Fakultetet ledes av dekan Frode Helland. Professor Mathilde Skoie er prodekan for forskning og forskerutdanning, og professor Gunn Enli er prodekan for studier og utdanning.

Enheter ved fakultetet

Institutter
Institutt for arkeologi, konservering og historie
Institutt for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk
Institutt for kulturstudier og orientalske språk
Institutt for lingvistiske og nordiske studier
Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk
Institutt for medier og kommunikasjon
Institutt for musikkvitenskap

Sentre
Senter for Ibsen-studier
Det norske institutt i Roma
Det norske universitetssenter i St. Petersburg
Senter for fransk-norsk forskningssamarbeid innen samfunnsvitenskap og humaniora

Sentre for fremragende forskning
Senter for flerspråklighet
Centre for the Study of Mind in Nature

Se også
Liste over professorer ved Det humanistiske fakultet (UiO)
 Universitetsbiblioteket i Oslo

Referanser

Eksterne lenker
 Fakultetets nettsider

 
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1861
Vitenskap i 1861
1861 i Norge
Håpet Eidsvoll Verk

Håpet Eidsvoll Verk er en kristen frikirkelig menighet på Eidsvoll Verk, i Viken, tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Håpet Eidsvoll Verk ble stiftet 1933. Menigheten har 242 tilskuddstellende medlemmer i 2019.  Lokalene har sitteplasser til 250 personer.

Håpet på Eidsvoll Verk ble ledet av et kollektivt lederskap, uten en ansatt og lønnet pastor fra 1950-tallet og frem til 2008. I 2008 ble pastorparet Elbjørg og Vidar Børjesson innsatt til tjenesten sammen med ungdomspastor Rolf Magne Tømte.

Håpet Eidsvoll driver lokalradioen Mistberget radio. De har menighetskafé og holder Alpha-kurs for litt eldre og for de yngre, søndagskole, junior-gruppe, sangkor, med mer. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon 
Håpet Eidsvoll Verk er engasjert i misjonsarbeid i Niger og Kongo, og er utsendermenighet for misjonærer flere steder i verden. Laila og Knut Lindberg i Kongo, Edel Nordlie i Japan, Patrica og David Lindberg i Spania, Annie og Arthur Bye og Turid Opland. Menigheten støtter arbeidet til misjonærene Tove Susan Børjesson og Aslaug Langåsdalen i Japan.

Referanser

Kilder 
 Brox, Torill F. (redaktør). 2007. Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge. Korsets Seier Publikasjoner AS

Eksterne lenker 
 www.pinsebudet.info – Håpet Eidsvoll Verk

Norske pinsemenigheter
Kultur i Eidsvoll
Religion i Viken
Etableringer i 1933
NOU 1992:28, To-instansutvalget

NOU 1992:28, «To-instansbehandling, anke og juryordning i straffesaker» var en norsk offentlig utredning. To-instansutvalget ble oppnevnt 23. mars 1990, og la frem sin innstilling den 1. oktober 1992. Utvalget ble ledet av advokat Erik Keiserud.

Utvalgets mandat omfattet tre hovedspørsmål:
Overføring av førsteinstansbehandlingen av de alvorligste straffesakene fra lagmannsretten til herreds- eller byretten.
Spørsmålet om å gjøre lagmannsretten til den ordinære ankeinstans i straffesaker istedenfor Høyesterett.
Spørsmålet om å oppheve juryordningen i lagmannsretten.

Utvalget kom frem til at alle straffesaker burde behandles for herreds- eller byretten i første instans. Et flertall i utvalget anbefalte også at lagmannsretten overtok som ankeinstans for Høyesterett. Utvalgets flertall fant også gode grunner til å gå bort fra juryordningen for lagmannsretten, og la alle saker behandles for meddomsrett.

Norges offentlige utredninger
Norsk strafferett
Qutangkløften

Qutangkløften (kinesisk: 瞿塘峡, pinyin: Qū​táng​xiá​), også kalt Kuixia, var den korteste av De tre raviner langs elven Yangzi i Kina. Den var 8 km lang, og var den første av kløftene når man regner dem medstrøms, det vil si fra øst mot vest.

Kløften er vesentlig annerledes etter neddemmingen av Yangzi på grunn av De tre kløfters demning.

Rett nedenfor den gamle landsbyen Baidicheng (白帝城) (i fylket Fengjie) fløt Yangzifloden mellom klippene Chijia i nord og Baiyan (白盐山) i sør. Dette stedet ble kalt Kuimen (夔门) og var inngangen til Qutangkløften. Qutangkløften var bare 8 km lang, men den var den smaleste av de tre slukter. På sitt bredeste var kløften bare på 150 m. Fjellene på begge sider er inntil 1200 moh. Kombinasjonen av den smale rennen blant så høye fjell gav et spektakulært inntrykk. Qutangkløften ble generelt regnet som den vakreste av de tre slukter.

Neddemmingen av elven, fullført i 2009, har endret helhetsinntrykket nesten fullstendig. 

Selv om Qutangkløften er den av de tre kløfter som er øverst i forhold til selve demningen, har de stigende vannmassene her hatt større konsekvenser enn ved de andre kløftene. Mange av de mest berømte og historisk betydningsfulle minnesmerker lå i utgangspunktet nærmere elvebredden, så lavt at de også før demningen begynte å bli fylt ikke var tilgjengelige i de mest regnrike periodene. Vannet har nå steget over nivået til imponerende severdigheter som den gamle elvestien, Meng Liangs trapp, og hulen i Belgkløften.

Eksterne lenker 
 

Juv
Chongqing

de:Drei Schluchten#Qutang-Schlucht
Krigsdepartementet (USA)

Krigsdepartementet (Department of War) var et departement i den amerikanske regjeringen fra 1789 til 1947. Departementet hadde opprinnelig ansvar for landets samlede forsvar og militærmakt, til Marinedepartementet ble opprettet i 1798. Begge departementene ble underlagt Forsvarsdepartementet i 1947 og Krigsdepartementet endret navn til Armédepartementet.

Krigsdepartementet kontrollerte Armeen, og frem til 1798 også Marinen og Marinekorpset.

USAs forsvar
 
Forsvarsdepartementer
Johan Fredrich Biermann

Johan Fredrich Biermann (også kalt Johan Frederik) (født 4. april 1771 på Sagene i Aker, død 13. februar 1852 samme sted) var en norsk kjøpmann og legatstifter. Han overtok farens marketenteri og dreiv dette fra 1805 til 1842.

Han overtok etter hvert ei rekke eiendommer i området Tåsen – Bjølsen – Geitmyra – Voldsløkka. Han hadde også flere sjøboder for import av varer.

Biermann hadde flere offentlige verv i Kristiania. I 1837 blei han valgt til en byens seks representanter ved det første representantvalget. I 1843 blei han utnevnt til ridder av Vasaordenen.

Biermann var en stor boksamler, og bokauksjonen etter hans død varte i heile seks dager. Han hadde også ei stor myntsamling, som blei testamentert til Universitetets myntkabinett.

Han bidrog også med et større legat til utdanningsformål og gav eiendom og driftskapital til en skole på Sagene. «De Biermanske Legater Til Bl.a. Skole og Eugenia Stiftelsen» eksisterer den dag i dag.

Biermanns gate og Biermannsgården er oppkalt etter Johan Fredrich Biermann.

Eksterne lenker 
 Norsk biografisk leksikon, B. 1 : Aabel-Bjørnson, om Biermann på side 504,  digital utgave

Norske kjøpmenn
Vasaordenen
Norske forretningsfolk
Norske samlere
Norske filantroper
Personer fra Oslo
Maltodekstrin

Maltodekstrin er et karbohydratholdig næringsmiddel som ofte benyttes som erstatning for sukker. Det er en polysakkarid, og forekommer normalt som et hvitt hygroskopisk pulver. Maltodekstrin er lettfordøyelig og opptas like lett av kroppen som sukker.

Maltodekstrin utvinnes fra stivelse ((C6H10O5)n). I Europa benyttes vanligvis stivelse fra hvete i framstillingen, mens det i USA benyttes stivelse fra ris, mais eller potet. Maltodekstrin laget av hvetestivelse kan ha spor av gluten, men dette er langt under grensen på 25ppm, som regnes som trygt å innta dersom man har Cøliaki. Det kan også være spor av andre aminosyrer i mat som er tilsatt maltodekstrin.

Se også 

 Dekstrin

Eksterne lenker 
 Mattilsynets dom på et utvalg produkter, VG 2008-12-2

Kilder 

Karbohydrater
Matingredienser
Olefine Moe

Olefine Louise Margarethe Moe (født 18. mars 1850 i Bergen, død 8. november 1933 på Ski) var en norsk operasanger.. Hun var kjent for over femti roller i Norge og Sverige og var kjent  som Sveriges første Carmen.

Olefine Moe var datter av Iver Christian Moe (1827–1901) og Inger Marie Amundsen (1826). Faren spilte på obo og ga dansetimer. Olefine fikk navn etter gudfaren Ole Bull, og flyttet med musikerfamilien til Christiania tidlig, der hun etterhvert studerte og debuterte ved Christiania Theater som Emmeline i Eugène Scribes Den første kærlighed (1867).  

Hun studerte videre  i Stockholm hos sopranen Fredrika Stenhammar (1836–1880), og var engasjert ved Stockholmsoperaen 1872 til 1881. I 1877 giftet hun seg med svenske pianist Fredrik Thorssell (1844–1880). Etter et kort opphold ved Dramaten var hun tilbake i Norge som leder for landets første operascene beliggende i Tivoli (Oslo).  Den ble først kalt Den Norske Opera (1882), senere Tivoli Opera, og Olefine hadde de fleste hovedrollene. Denne ble nedlagt hvorpå hun flyttet til Sverige (1886), men returnerte senere (1891) til et langvarig virke som sangpedagog.

I ekteskapet med pianisten Oscar Fridolf Thorssell (1844–1880) fikk hun to barn. Datteren Astri Torssell (1879–1951) ble gift med arkitekten Christian von Munthe af Morgenstierne (1880–1967).

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske operasangere
Norske musikkpedagoger
Personer begravet på Vår Frelsers gravlund
Personer fra Bergen kommune
Tivoli Opera

Tivoli Opera (etablert 1882, nedlagt 1886) var Norge første faste operascene, beliggende i den ombygde festsalen til Tivoli i Oslo. Den ble ledet av operasangeren Olefine Moe (kunstnerisk leder), assistert av svenske Matilda Lundström (administrativ leder).  

Operaen hadde tilnavnet Mattis & Moe og var altså, uvanlig for tiden, ledet av to kvinner. Kunstnerisk leder var først italienske Paolo Sperati, senere den unge Hjalmar Meissner. Flere av de knapt tjue sangerne kom fra Kungliga Dramatiska Teatern der Moe hadde tilbrakt flere år med suksess, og man hadde et mindre orkester og et lite ensemble for ballett.

De hadde som første faste operascene i landet, knapt tyve uroppsetninger.  
Det var i 1883 av Fredrich von Flotows Martha, Barbereren i Sevilla, Rigoletto, Tiggerstudenten og Figaros Bryllup. I 1884 fortsatte de med Carmen, La traviata m.fl. Olefine Moe hadde de fleste hovedrollene.
Man hadde også turne til Bergen og Oslo (1885). Den siste var Lohengrin (1886).

Referanser 

Operahus i Norge
Kultur i Oslo
Etableringer i 1882
Opphør i 1886
1882 i Norge
1886 i Norge