alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
MS «Agdenes»

MS «Agdenes» er et hurtiggående katamaranfartøy bygget i aluminium ved Harding Verft A/S i 1991.

Fartøyet eies av FosenNamsos Sjø A/S og er reservefartøy i Kystekspressens rute Trondheim – Kristiansund, Hitra-Frøya og Sula. MS «Agdenes» har plass til 183 passasjerer og en besetning på 4 på hvert skift.
 
I 2010 ble MS «Agdenes» oppgradert med nye motorer, MAN V12 D 2862 LE463, 1029 kW som ble installert ved Oma Slip Leirvik. Det ble også byttet propeller for hastighetsøkning. MS «Agdenes» ble lakkert opp i nye farger. Etter installasjon av de nye motorene ble drivstofforbruket redusert med 100 liter pr time i forhold til de gamle Deutz MWM 1260 kW. Dette ga gevinst i bla. reduksjon av noX-utslipp.

I januar 2014 kom det nye påbud fra AtB (tidligere Trøndelag kollektivtrafikk AS) med nye strengere krav til hastighet og universell utforming. MS «Agdenes» er reservefartøy for de øvrige fartøy, men på grunn av hastighetskrav godkjente AtB ikke MS «Agdenes» som reservefartøy, på andre strekninger enn Trondheim-Vanvikan .

Juli 2014 ble oppgradering av MS «Agdenes» vedtatt. Oppgraderingen omfattet blant annet tilrettelegging for bevegelseshemmede og rullestolbrukere. MS «Agdenes» fikk nye seter og handikaptoalett. Passasjerkapasiteten ble redusert til 183.

Tirsdag 3.mai 2016, tegner rederiet FosenNamsos Sjø AS kontrakt med Islandsk rederi en salgskontrakt av MS «Agdenes». Fosen selger MS «Agdenes» etter 25 års tjeneste på Trøndelagskysten. MS «Agdenes» får nytt navn MS «Lilja». 15. mai 2016 forlater MS «Lilja» ex. MS «Agdenes» sør mot Ålesund, der hun starter seilasen over Nordsjøen til Island.

Siste observasjon Hafdanfurdur, Island. MS Lilja ex. MS Agdenes fungerer som hvalsafaribåt for turister på Island.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske hurtigbåter
Kystekspressens hurtigbåter
Skip fra 1991
1991 i Norge
Skip bygget ved Harding verft
Artikler i sjøfart-prosjektet
Blot-Svein

Blot-Svein (død ca. 1087) var konge over sveaerne i årene 1084–1087.

Noen kilder har markert Svein (eller Sverker) som sønn av Håkan Røde, noe som er usannsynlig ved at han i så fall var gift med sin egen tante. Andre kilder hevder at han var sønn av høvding i Østergøtland ved navn Kol (som da skulle ha vært Sverker den eldres farfars far). Trolig ble Svein født en gang på 1050-tallet og han skal ha vært gift med en av kong Steinkils døtre.

I år 1084 var Inge Stenkilsson den eldre konge og han presset på med alle midler for å kristne sveaerne. Sveaerne flest var lite begeistret over å bli tvunget til å oppgi det de trodde på og som brøt med all sed og skikk til fordel for en utenlandsk religion som kristendommen. Sed og skikk krevde at kongen selv ledet blotet på tinget i Gamla Uppsala, men Inge den gamle nektet å gjøre dette. Tinget ga ham da et vennlig ultimatum: Blot eller gå av som konge. Som kristen fantes det ikke noe alternativ for Inge den gamle, og han ble tvunget til å frasi seg tronen.

I henhold til tradisjonen steg da hans svoger fram, en Svein eller Sverker, og sa seg villig til å lede blotet og dermed også å overta tronen. Som en slektning av Inge den gamle var Svein lett å akseptere for tinget i og med at han ikke var av ringere byrd enn forgjengeren. Denne mannen ble kalt for Blot-Svein.

Kirken forteller om denne hendelsen i en offisiell legende forfattet flere hundre år senere av den engelske biskop Eskil som til hest dro til Strängnäs som var stedet for blotet. Der ble okser og får slaktet som offer til de gamle gudene og det ble holdt et storstilt gjestebud til gudenes og kongens ære. Eskil stilte seg opp midt i blant sveaerne og forsøkte å tale imot dem og deres handlinger. Sveaerne mislikte dette så pass sterkt at de kastet stein på ham inntil han holdt opp. Etter Eskils død skal flere undere ha skjedd, ifølge kirkens legende, blant annet skal en kilde ha sprunget opp som fortsatt skal finnes der, og ligger her. Eskil skal være Sveriges første martyr og er en av de første helgener.

Rundt år 1087 – tre år senere – kom Inge den gamle tilbake fra Vestergøtland hvor han fortsatt var høvding eller småkonge. Han kom med en stor mengde hærmenn til Gamle Uppsala. I ly av mørket omringet de langhuset til kongen og tente på det. Da kong Blot-Svein brøt ut og forsøkte å flykte drepte de ham. 

Til tross for drapet på sin svoger maktet ikke Inge den gamle å konsolidere sin makt. Sveaerne valgte Blot-Sveins sønn Erik Årsæl til ny konge. Året som fulgte må ha gitt god avling for bøndene ettersom tilnavnet ‘Årsæl’ henspiller på det, men Erik satt bare med makten i knapt et år. Muligens var han bare unggutten og et lett spill for en slu og hensynløs mann som Inge den eldre. I og med at tempelet på Gamla Uppsala ble brent ned året etter antar man at Erik Årsæl også ble drept av Inge den gamle som således på brutalt vis grep og holdt fast ved kongemakten. Med tempelet nedbrent ble det også en offisiell slutt for åsatroen i Sverige.

Svenske monarker
George Fant

George Fant (født 11. juli i 1916 i Stockholm, død 21. februar i 1998) var en svensk skuespiller. Han hadde en rekke roller i svenske filmer fra 1935 til 1965. Han hadde også en rolle i den norske filmen Elskere fra 1963. Hans sønn Christer (født 1953) er også skuespiller.

Filmer (i utvalg) 
1939 – Landstormens lille lotte (Landstormens lilla Lotta)
1941 – Snapphaner (Snapphanar)
1946 – Klockorna i Gamla Sta'n
1960 – Nå mørket faller på (När mörkret faller)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Svensk filmdatabas

Svenske skuespillere
Personer fra Stockholm
Fødsler i 1916
Dødsfall i 1998
Eduardo Andersen

Eduardo Hans «Doddo» Andersen (født 16. oktober 1963) er en norsk musiker, forfatter og lokalpolitiker i Bergen. Han er kjent som frontfiguren i bandet Unge Frustrerte Menn som eksisterte fra 1991 til 2002 og ga ut syv album. Doddo er også medlem av sportsredaksjonen i Bergens Tidenes Ballspark. 3. november 2022 ble Andersen utnevnt som byråd for kultur, frivillighet og inkludering av byrådsleder Rune Bakervik.

Biografi 
Doddo har utenom bandet Unge Frustrerte Menn samarbeidet med Odd Nordstoga om å skrive revyen Kjærlighet er best på pinne som også er tittelen på en bok, skrevet av Doddo, om de fire stadiene menn går igjennom i jakten på kjærligheten. Han ga i 2018 ut sitt første soloalbum, La oss ta en idealist. For albumet vant han Spellemannprisen 2018 i klassen årets tekstforfatter.

Doddo er blant annet fast skribent i Bergens Tidendes nettutgave der han blogger om alt som vedrører Brann. Doddo har gitt ut fem bøker. Høsten 2012 kom Mitt Haukeland - En nær livet-opplevelse ut. Boken handler om Haukeland universitetssykehus, og er gitt ut i forbindelse med sykehusets hundreårsjubileum.
 
Doddo er sønn av Knut Albrigt Andersen, og bror av musikerne gitarist Knut Luedy «Tino» Andersen og singer-songwriter og plateprodusenten Geir Luedy.

Diskografi 
 La oss ta en idealist (2018, Edda Music)
Tunge Tider (2020, Edda Music)

Unge Frustrerte Menn 
 Slanger og snegler (1991, Sigma Music)
 Doddo og Unge Frustrerte Menn (1995, Tylden & Co.)
 Sosialantropologi (1996, Lucky Music A/S)
 Hodet i sanden (1997, Grappa)
 Øl og peanøtter (1998, Grappa)
 Dronningen av kalde føtter (2001, Grappa)
 Solen titter frem (2002, Grappa)

Bibliografi 
 Kjærlighet er best på pinne (2005)
 Kjeks og samliv (2007)
 Hei, døden (2009)
 Fortellingen om Brann (2010)
 Mitt Haukeland. En nær livet-opplevelse (2012)
Meningen med livet (2014)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Doddos hjemmeside 
  Doddos Brann-blogg
  MIC Artikkel: Unge Frustrerte Menn
  Presentasjon av Eduardo Andersen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Personer fra Bergen kommune
Norske sangere
Norske låtskrivere
Vinnere av Spellemannprisen
Byråder i Bergen
Norske lokalpolitikere
Nils R. Müller

Nils Helge Russell Müller (født 17. januar 1921 i Shanghai, død 6. mars 2007 i Oslo) var en norsk filmregissør og manusforfatter.

Biografi 
Müller regnes for en av de mest produktive filmregissørene vi har hatt i Norge. I perioden fra 1946 til 1975 lagde han 20 spillefilmer, en helaftens dokumentarfilm og rundt 50 andre dokumentar- og oppdragsfilmer. Han var en engasjert humanist, noe som også hans filmer ofte bar preg av. Han tok for seg temaer som ikke tidligere var behandlet i norske spillefilmer: boligproblemer, bostedsløse, fengselsvesenet, flyktninger, handikappede, helbredelse ved bønn, homoseksualitet, likestilling og stjerneidrett. 

Mange av filmene hadde et humoristisk preg. Blant de mest kjente var Vi gifter oss fra 1951, med slageren «Hva var vel livet uten deg». Men også mer alvorlige temaer ble viet hans oppmerksomhet, slik som Tonny (1962), bygd på Jens Bjørneboes roman «Den onde hyrde». For denne filmen (som også ble vist på Filmfestivalen i Berlin) fikk han norske kinosjefers utmerkelse Sølvklumpen for beste norske film. I 1956 var det premiere på tre av hans filmer: Likestillingskomedien Kvinnens plass, som betimelig hadde premiere på kvinnedagen 8. mars, gressenkemannkomedien Ektemann alene og krigsfilmen Kontakt!. I 1966 kom Broder Gabrielsen, en film som ble forsøkt stoppet av den kjente predikanten Aage Samuelsen. Han huskes også for Kasserer Jensen (1954) og kriminaldramaet På slaget åtte (1957), som begge er inspirerte sjangerfilmer. Barnefilmen  Petter fra Ruskøy (1960) huskes også. Hans siste spillefilm var Min Marion fra 1975. Müller skrev også manus til flere av filmene han regisserte.

Familie 
Han var bror til Jens Müller (1917–99), deres foreldre var ingeniøren Einar Jønsberg  Müller (1874–1943) og den britiske skuespillerinnen Daisy Constance Russell (1891–1978). Faren virket i Kina, blant annet som sjefingeniør for et jernbaneselskap i Anhui fra 1905, og senere med eget firma i Shanghai. Se ellers Müller (slekt).

Müller var i flere år gift med forfatterinnen Bjørg Gaselle (1923–2008). Hun medvirket også i et par av hans filmer og hadde manus på Vi vil skilles. De fikk tre barn sammen.
I 1999 lagde Magne Antonsen en film om Müllers liv og karriere kalt «Nils R. Müller – hva var vel livet uten deg».


Filmografi (utvalg) 

 1975 – Min Marion

 
 1966 – Operasjon Blodsprøyt (kortfilm, skuespiller)

Priser 
 Amandaprisen ærespris 1996
 Sølvklumpen 1962 for Tonny som ble nominert til Gullbjørnen ved Filmfestivalen i Berlin. 
 nominert til en Grand Prix ved Moskva internasjonale filmfestival 1961 for Det store varpet. 
 Sølvklumpen 1966 for Broder Gabrielsen.

Se også 
 Jens Müller (flyger), bror og én av tre krigsfanger som klarte å rømme fra Stalag Luft III i det som kalles Den store flukten.

Referanser

Eksterne lenker 
  

Norske filmregissører
Norske manusforfattere
Amandakomiteens Ærespris
Personer fra Shanghai
Amandaprisen 1996
Nordmenn født i Kina
Fødsler i 1921
Dødsfall i 2007
Håkan Røde

Håkan Røde, født omkring 1040, i henhold til tradisjonen svensk konge i tidsrommet omkring 1070–1079.

Håkon Røde fikk kongsmakten etter at Halstein verget å lede blotet for sveaerne omkring år 1070 (eventuelt døde Halstein dette året og det var Inge Stenkilsson den eldre som verget å blote). Det er mulig at det eksisterte en annen konge av sveaerne, Anund Gårdske, i den første halvdelen av 1070-tallet. Det er trolig at Sverige i realiteten var delt mellom åsatroende sveaerne og de kristne sveaerne. Håkan Røde var da konge over kun de kristne og Anund Gårdske over de åsatroende.

I Vestergøtland skulle da Inge den eldre eller muligens Halstein være konge. Det finnes dog historikere som mener at Håkan Røde var en kompromisskandidat til kongsmakten etter at Halstein frafalt i 1070, og dermed var de kristne sveaerne og vestgøternes kandidat mens de åsatroende krevde Anund Gårdske. Halsteins bror, Inge den eldre, hadde formodenlig bare støtte fra de aller mest harde og kompromissløse kristne i Vestergøtland. Usikkerheten rundt dette gir et bilde av Sverige som en ikke-enhetlig stat.

Det eksisterer lite kunnskap om Håkan Rødes familie, kun at han antagelig var en uekte sønn til Stenkil og dermed halvbror til Halstein og Inge den eldre. Det fortelles at han ved tinget i Uppsala tok «unge Olofs mor» til hustru, det vil si Erik Hedningens enke. Enkelte historikere, som Sven Tunberg og Halvdan Koht, mener at Håkan også ble gift med norske Tora Torbergsdatter, mor til de norske kongene Magnus II og Olav Kyrre, etter at hennes mann, kong Harald Hardråde, døde i 1066.

Det beskrivende tilnavnet ‘Røde’ refererer sannsynligvis til hans røde hår.

En av de få kilder som finnes er den skadete runesteinen Håkanstenen (U 11) ved Hovgården på Adelsö i Mälaren. Steinen ble reist over kong Håkan Rødes sønn Erik. På steinen finnes et kvinnenavn, Gyla, som muligens var Eriks mor og Håkan Rødes make. Teksten på runesteinen avsluttes med å konstatere at kongen og hans hustru lot steinen risse etter Erik. Steinen er det første dokumenterte bruk av ordet konge i Sverige.

Referanser 

Svenske monarker
Fødsler på 1000-tallet
Dødsfall i 1079
Gamle Bergen Museum

Gamle Bergen Museum er et friluftsmuseum som ligger i strøket Ytre Sandviken. Det er bygget opp rundt det gamle lyststedet Elsesro. Muséet ble åpnet i 1949 og er nå en del av Bymuseet i Bergen. Friluftsmuséet har bygninger fra 1700- og 1800-tallet som er flyttet fra forskjellige strøk i Bergen til dette området. Bygningsmassen består hovedsakelig av en- og toetasjers tømmerhus med bordkledning og pannesteintak.

Opprettelsen 
Museumsforeningen ble opprettet i 1934, og muséet åpnet for publikum i 1949. Muséets mål var å bevare et bilde av Bergen med gater og miljøer slik byen engang hadde vært. En skulle fortelle om bergensk byggeskikk, de ulike sosiale lags liv og virksomhet, om håndverk og handel fra 1700- og 1800-tallet. I samlingen finner man i dag blant annet bakeriet, bakerens hus, kjøpmannshuset, urmakerens hus, skipperens hus, håndverkerhuset, embetsmannsbolig, hus for tannlege og barberer. Fra 1941 til 1971 var arkitekt Kristian Bjerknes direktør for Gamle Bergen Museum.

Bakergården 
Martens' bakergård som fra 1723 lå like ved Mariakirken i Kroken 1 i Dreggen, ble sterkt skadet av eksplosjonsulykken 20. april 1944, Marmor Carystium kalte romerne dette materialet som særlig keiser Hadrian var begeistret for. Denne marmoren er bølget, foldet og presset under høyt trykk i de geologiske prosessene som ennå skaper jordskjelv i middelshavsregionen.

Referanser

Se også 
 Elsesro
 Krohnstedet
 Solheimsvikens bedehus (Torvsalen)
 Nordnesgaten 23 (Håndverkerhuset)
 Kong Oscars gate 48 (Embetsmannshuset)
 Dorothe Engelbretsdatters hus
 Nordnesgaten 25 (Glassmesterhuset)
 Lyststedet Frydenlund
 Allersgården 
 Rolfsen (slekt)
 Welanderhjemmet i Bergen

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 Gamle Bergen
 Bymuseet i Bergen
 Bergen byleksikon på nett, om Gamle Bergen Museum

 
Museer i Bergen
Friluftsmuseer i Norge
Etableringer i 1949
Bergenhus
Ytre Sandviken
Museer etablert i 1940-årene
Trey Parker

Randolph Severn «Trey» Parker III (født 19. oktober 1969) er en amerikansk filmprodusent. Han var med på å skape TV-serien South Park.

Han har vært instruktør for filmer som South Park, større, lengre og usensurert og Team America World Police. Han er kjent for sin satiriske svarte humor.

Se også 
 Matt Stone

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Filmprodusenter fra USA
Personer fra Jefferson County i Colorado
The Game Awards-vinnere
Sjøåsen

Sjøåsen er ei bygd i Namsos kommune i Trøndelag, som ligger ved utløpet til Årgårdselva som renner ut i Lygnen. Sjøåsen ligger ved Fv17 26 km sør for Namsos og 48 km nord for Steinkjer.

På Sjøåsen starter Fv766, som går 40 km nordover til Lauvsnes og videre 14 km til Vik i Flatanger kommune. 

På Sjøåsen finnes blant annet har dagligvarehandel, bensinstasjon, hotell og  pelsberederi. Her ligger også Aasnæs glassverk. Sjøåsen er et godt utgangspunkt for laksefiske i Årgårdselva. 

Sjøåsen har 188 innbyggere pr 1. januar 2021.

Referanser 

Bosetninger i Namsos‎
Bygder og grender i Trøndelag
Namdalseid
Oda Utsi Onstad

Oda Utsi Onstad (født 12. mai 1990) er en norsk friidrettsutøver. Hun representerte IK Tjalve, etter en overgang fra Fagernes IL 2012. Hun meldte overgang til Norna-Salhus fra årsskiftet 2016/2017.

Hennes personlige rekord i lengdehopp er 6,34 meter fra 2006 . Som 15-åring oppnådde Onstad verdens lengste tresteghopp i sin klasse. I innendørs-NM 2007 tok hun en sølvmedalje på 60 meter etter Anne Cathrine Bakken, med tiden 7,53.
2. februar 2019 satte hun ny norsk innendørsrekord i tresteg i NM i Haugesund med 13,65 meter. 3. februar 2019 forbedret hun sin norgesrekord i lengde uten tilløp to ganger, først til 2,94 meter; så til 2,99 meter. Onstad har per 4. februar 2019 ti NM-gull innendørs i lengde uten tilløp, sju i tresteg og seks gull i lengde, det siste søndag 3. februar med 6,27 meter.

Hun har vunnet NM flere ganger, senest i 2019.

Medaljer i norske mesterskap

Referanser

Norske lengdehoppere
Personer fra Nord-Aurdal kommune
Friidrettsutøvere for IK Tjalve
Friidrettsutøvere for IL Norna-Salhus
Ålvik

Ålvik er et tettsted i Kvam kommune i Vestland. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Fylkesvei 79 går gjennom bygda.

Ålvik ligger idyllisk til ved Hardangerfjorden, det er nærhet til fjord og fjell og gode muligheter for friluftsaktiviteter. Det er egen barneskole og barnehage i Ålvik. Flere kunstnere har etablert seg i Kunstnarhuset Messen og det er stadig tilreisende kunstnere på besøk.

Historie 
Ålvik ble et industristed i 1905, da smelteverket Bjølvefossen A/S startet opp.

Offentlige tilbud 
I Ålvik ligger Ålvik barnehage og Ålvik skule. Stedet har sykestue og omsorgsboliger.

Ålvik kirke stod ferdig i 1962.

Det lokale biblioteket er en filial av det offentlige biblioteket i Kvam herad.

Kulturliv 
Ålvik Arbeidarmuseum ligger i Ålvik. I 2016 tok lokalpolitikere til orde for å legge ned museet.

Idrett 
Det lokale idrettslaget heter Ålvik idrettslag.

Organisasjonsliv 
 Ålvik Musikklag
 Ålvik Skulemusikk
 Ålvik Røde Kors Hjelpekorps
 Ålvik Jeger og Fiskarlag
 Ålvik og Ytre Ålvik grendautval
 Ytre Ålvik grendalag
 Ålvik Rock
 Ålvik Arbeidsstova
 Ålvik Båtforening
 Ålvik Ferieheim
 Ålvik Musikkstova
Ålvik Pensjonistlag

Bjølvefossen industrianlegg

Metallurgisk industri 
I 1905 startet metallindustribedriften Bjølvefossen A/S opp i Ålvik.

Kunstnarhuset Messen 
I 1918 ble det bygget et administrasjonsbygg ved verket. Per 2020 benyttes administrasjonsbygget som senter for kunstneropphold under navnet Kunstnarhuset Messen.

Kjente personer fra Ålvik 
Frode Aga – kokk
Jon Aga- forfatter og hotelleier

Referanser

Litteratur 
Erik Fossåskaret og Frode Storås (red.): Ferrofolket ved fjorden – Globale tema i lokal soge – Bjølvefossen, Ålvik, Hardanger. Bergen 1990. ISBN 82-7326-057-7

Eksterne lenker
 Nettside
 Filmklipp om Ålvik (1970)

Bosetninger i Kvam
Tettsteder i Vestland
Tidligere fergesteder i Hordaland
Artikler i sjøfart-prosjektet
Tikrit

Tikrit (arabisk:  ‏تكريت, også transkribert Takrit og Tekrit) er en by ved floden Tigris i det nordlige Irak, som er hovedstad i provinsen Salah ad Din. Den befinner seg omkring 160 km nordvest for Bagdad. Den har godt over 100.000 innbyggere (nøyaktige tall er [2015] ikke tilgjengelige; 260.000 (2003); 190.220 (2012, overslag)).

Historie 
Første sikre skriftlige omtale av er fra Klaudios Ptolemaios (2. årh.), som kalte byen for Birtha. Birtha er ennå i bruk, men om en bydel der.

Ifølge arabiske forfattere ble byen grunnlagt av sassanidenes kong Shapur I (regjerte 240/42–270 e.Kr.). På folkemunne heter det det nåværende navn Tikrit er etter en kristen kvinne ved navn Takrit bint Wail. 

Byen var tidlig et viktig sentrum for kristne klostersamfunn. I det hele tatt var det en kristen arabisk by før islamiseringen av regionen. I 637 ble så Tikrit erobret for første gang av muslimske arabere. Ikke desto mindre forble byen kristen i den tidligislamske tid. Tikrit var fra 300-tallet et jakobittisk bispesete. I 1155 smeltet bispedømmet sammen med bispedømmet Mosul. De kristnes liturgiske språk var gammelsyrisk. Selv om byen ikke spilte noen vesentlig historisk rolle, frembragte den enkelte kristne høylærde, blant annet biskop Cyriacus som ble patriark av Antiokia, teologene  Abu Zakariya Denha og Abu Raita, og oversetteren Yahya ibn Adi.

I middelalderen var Tikrit sete for maphrianen, i den syrisk-ortodokse kirkes struktur en metropolitt som stod umiddelbart under patriarken.

På 1000 erobret selsjukkene under Tughrul Beg byen. Fra 1149 tilhørte den Fyrstedømmet Arbil, men ble fra 1190 tilhørende den abbasidiske kalifen. Etter kalifene fulgte senere zengidene. 

I 1137 kom her Saladin til verden; han var kurdisk og lenge i zengidisk tjeneste, og ble så senere grunnlegger av ajjubidenes rike. 

Den ble ødelagt under herjingene til Timur Lenk (1336–1405) og forble deretter et ubetydelig sted i lang tid. På 1800-tallet hadde den ikke flere enn 4000-5000 innbyggere.

På 1500-tallet ble Tikrit osmansk og forble så til 1917, da den under første verdenskrig ble erobret av britene. Etter krigen ble den del av det britiske mandat Mesopotamia.

Personer født i byen 
 Saladin, grunnlegger av Ajjubide-dynastiet
 Saddam Hussein, president i Irak 1979-2005

Litteratur 
 The Encyclopaedia of Islam. New Edition, Artikkel Takrīt av J.H. Kramers-[C.E. Bosworth]
 J. M. Fiey: «Tagrit. Esquisse de l'histoire chrétienne», i: L'Orient Syrien 8 (1963) s. 289–342.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Guvernementet Salah ad Din
Byer i Irak
Byer ved Tigris
Stavsprang

Stavsprang er en idrettsgren innen  friidrett, der poenget er å komme seg så høyt som mulig opp og over en list ved hjelp av en stav, uten å rive den ned.

Beskrivelse
Stavsprang er en av fire hoppøvelsene i friidrett, de andre tre er høyde, lengde og tresteg. Stavsprang er noe likt høydehopp, man skal over en list som ligger en viss høyde over bakken. Man har også her tre forsøk. Forskjellen er at man nå har en stav til å hjelpe seg over med, denne er bøyelig og gir et visst løft over listen. Man kan bruke den stav man ønsker, og disse finnes i forskjellig lengde og fleksibilitet. Den optimale staven velges ut ifra hvor tung, sterk og raskt en utøver er. Jo tyngre, sterkere og raskere en utøver er, jo mindre fleksibilitet skal staven ha. En stav har også to sider og vil bar bøye seg mot en av sidene. Du kan finne ut den riktige siden ved å trille den over armen til den stopper, eller kjenne på den mot en vegg. Der hvor du får bøy fra deg, og en kan bøye seg framover er den riktige siden.

Et hopp består av et tilløp der man løper rett inn mot matta. I slutten av tilløpet senker man staven og sikter inn mot «kassa», en grop rett før matta der staven skal hektes i. Etter satsen kommer svingfasen og passasjen over lista med beina først. Til slutt fall og landing på matta. Når man hopper på stevne kan man selv velge hvor langt fra kassa lista kan ligge, mellom kassa og 80 cm videre inn mot matten.

En stavhopper trenger egenskaper som styrke, smidighet, hurtighet, spenst og koordinasjon samt rytme i tilløpet. Et vanlig tilløp ligger på rundt 16-22 steg for seniorer. Stavsprang er trolig en av de mest tekniske friidrettsøvelsene. 
 
Stavsprang for herrer har vært med som olympisk øvelse siden starten i Athen i 1896 og stavsprang for damer fra 2000 i Sydney. Stavsprang er også en av grenene i herrenes tikamp.

Rekorder
Den første offisielle verdensrekord ble godkjent av International Association of Athletics Federations (IAAF) i 1912. Åtti år senere, i 1992, ble den første verdensrekorden for kvinnenes stavsprang godkjent av IAAF.

I 2000 ble IAAFs regel 260.18a endret slik at verdensrekorder kan settes på arenaer både med og uten tak, det er altså verdensrekord selv om den er satt innendørs.

Utendørs

Innendørs

Se også
Verdensrekordutvikling i stavsprang

Referanser 

 
Friidrettsøvelser