alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gerd Fleischer

Gerd Elinor Fleischer (født 17. september 1942) er en norsk menneskerettighetsforkjemper. Hun er leder for Selvhjelp for innvandrere og flyktninger (SEIF) og en fremtredende representant for norske krigsbarn.

Hun har norsk-samisk mor og tysk far. Hun er oppvokst i Troms. Som barn ble hun selv utsatt for diskriminering, vold og forfølgelse fra lokalsamfunnet og den norske staten. Som 13-åring måtte hun rømme hjemmefra, etter at moren var blitt gift med voldelig «jøssing». Som 17-åring forlot hun Norge. Etter atten år i eksil, det meste av tiden i Mexico by, kom hun tilbake til Norge, fast bestemt på å kjempe for rettferdighet for krigsbarna og alle ofre for diskriminering og forfølgelse. Hun har to adopterte barn, opprinnelig gatebarn fra Mexico. Hun har deltatt i krigsbarnas søksmål mot den norske staten ved den europeiske menneskerettighetsdomstolen i 2007.

Foran Sametingsvalget 2009 var hun andrekandidat for Samefolkets Parti i valgkretsen Sør-Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 Norway's "lebensborn", artikkel fra BBC NEWS hvor Gerd Fleischer intervjues (engelsk)

Personer fra Troms og Finnmark
Norske aktivister
Menneskerettighetsaktivister
Samiske politikere
Eviggrønn

Eviggrønn er en betegnelse på planter som bevarer bladene gjennom hele året, og hvor hvert blad holder i mer enn tolv måneder. Dette i motsetning til løvfellende planter som mister bladene om høsten før de går inn i hvileperioden om vinteren, når det er kaldt, eller i tørketiden, når vanntapet er for stort for planten. 

De fleste eviggrønne planter beholder bladene i halvannet til fem år, men rekorden ligger på omkring 40 år (Pinus longaeva).

I tropene er de fleste plantene eviggrønne. I Skandinavia utmerker bartrærne seg. Av andre eviggrønne bladplanter i vår natur er eføy og kristtorn mest kjent, men her finnes også eviggrønne lyngplanter, og bregner.

Se også 
 Vintergrønn

Botanikk
Ł

Ł eller ł er en modifisert bokstav i det latinske alfabetet. Den omtales ofte som «l med strek». Den ble først innført i det 16. århundre i polske tekster.

Ł finnes i polsk, kasjubisk, sorbisk, hviterussisk, wymysorys, navajo, dene suline, dogrib og i foreslåtte alfabeter for venetiansk. I slaviske språk representerer den en fortsettelse av den protoslavisk ikkepalataliserte konsonanten l, mens den i de fleste ikke-europeiske språk representerer en ustemt alveolar lateral frikativ eller lignende lyd. 

På polsk uttales den normalt , som en engelsk w i were eller will. I det østlige Polen og i de polske minoritetene i Litauen, Hviterussland og Ukraina er en eldre uttalemåte bevart. I det hviterussiske latinske alfabetet tilsvarer den kyrillisk л, og uttales normalt .

På navaho brukes den for en ustemt alveolar lateral frikativ, , tilsvarende walisisk Ll. 

Det er foreslått at den i venetiansk skal brukes til å angi en etymologisk l i ord hvor uttalen avviker fra den vanlige, for eksempel der den blir stum eller blir en a- eller e-lyd. 

I språk som ikke bruker bokstaven blir minuskelen til tider blandet sammen med t. For eksempel blir det polske kvinnenavnet Małgorzata i Norge ofte feilskrevet som Matgorzata.

I norsk sammenheng brukes «Ł» til å beskrive det språklige fenomenet «tykk l».

Referanser

L 10
Farmen (Sverige)

Farmen er en svensk realityserie som sendes sesongvis på TV4. Konseptet var at et antall deltagere blir plassert på en bondegård. Der skal de bo i 10 uker og leve omtrent som bønder gjorde på 1800-tallet. Hver uke sendes to deltakere inn i tvekamp, hvor en får fortsette og en må reise hjem. Slik går konkurransen helt til det er fire finalister igjen i finaleuka.

Farmen 2003 
Sesong 2003 ble sendt i 30-minutters episoder 19.30 på hverdager med repriser av alle ukens episoder på søndager. Det farmenårets store mediekontrovers var utvilsomt «Naken-Janne» (Jan O. Jansson). En nudist, eller naturist som han selv foretrakk å bli kalt (selv om øvrige naturister foretrakk å kalle ham ekshibisjonist), som ikke var redd for å vise seg splitter naken framfor kameraet. TV 4s beslutning om å vise Jansson uten noen som helst form for sensur, hans penis ble til og med eksponert i så godt som hver eneste episode, skapte mye styr i pressen. 

Jansson ble til og med ansett av seerne til å være ganske usympatisk. Han ble likevel stemt ut i konkurransens senere del. Deretter dro han rundt på en ganske mislykket kroturnè der han også viste seg naken.

Vinnere av Farmen 
 2017 – Niklas Ravnestam 
 2016 – Fredrik Rosenkvist
 2015 – Örjan Selien
 2014 – Maria Dahlberg
 2013 – Erik Persson
 2004 – Christian Gergils (vant Farmen Skjærgården)
 2004 – Pia Flodner (vant Farmen Afrika)
 2003 – Veronika Larsson
 2002 – Inger Andersson
 2001 – Benny Viberg

Innspillingsplasser 
 2001 – Kolhorvan i Tuna i Vimmerby kommune i Småland.
 2002 og 2003 – Sotbo i Norn ved Soten i Hedemora kommune i Dalarna.
 Våren 2004 – Farmen Afrika: Oudtshoorn i Sør-Afrika.
 Høsten 2004 – Farmen Skjærgården: på øyen Saltholmen mellom Oskarshamn og Västervik.
 2013 og 2014 – Sotbo i Norn ved Soten i Hedemora kommune i Dalarna.
 2015, 2016 og 2017 – Norra Brandstorp ved Brandsjön i Vaggeryd kommune i Småland.
 2018 – Kvarntorp i Voxtorp i Gnosjö kommune i Småland.

Se også 
Farmen, den norske versjonen av konseptet.

Eksterne lenker 
 
 
 

Svenske reality-TV-serier
Svenske TV-serier fra 2000-årene
Svenske TV-serier fra 2010-årene
Ivar Gjetnes

Ivar Gjetnes (født 8. august 1943) var generalmajor i Luftforsvaret. Han var blant annet sjef for Personellavdelingen i Luftforsvarsstaben, overadjutant for H. M. Kongen 1990-1993 og sjef for Luftforsvarets forsyningskommando. Senere har han vært direktør i NAMSA. Har var også kommunestyremedlem for Rælingen Høyre.

Politiske verv 

 Kommunestyrerepresentant for Rælingen Høyre i perioden 1983-1987

Tillitsverv i politisk parti 

 Formann i Rælingen Høyre 1982-1983

Utmerkelser 
Gjetnes er innehaver av flere dekorasjoner, bl.a.:
 Forsvarsmedaljen 
 Vernedyktighetsmedaljen

Eksterne lenker 

 Rælingen Høyre

Lokalpolitikere i Rælingen
Høyre-politikere i Akershus
Generaler i Luftforsvaret
Fødsler i 1943
Del.icio.us

Del.icio.us er et nettsted for sosial bokmerking. Påloggende brukere kan lagre, dele og utforske andre brukeres bokmerker til nettsider. Nettstedet ble opprettet i 2003 og ble utviklet av Joshua Schachter. Det ble senere kjøpt av Yahoo!. I slutten av 2010 ble det klart at Yahoo! ønsket å avslutte tjenesten.

Generell beskrivelse 
Del.icio.us klassifiserer bokmerkene etter et ikke-hierarkisk system der brukerne kan klassifisere («tagge») kategorier for hvert at sine bokmerker. Brukerne kan fritt velge hvilke enkeltord de vil bruke for å beskrive nettsiden. Dette kalles innen informasjonsvitenskap «åpent vokabular» og med teknologisjargong «folksonomi». Typiske tagger om denne nettsiden her kunne for eksempel være: «Wikipedia, WP, sosialbokmerking, internett, nettsteder, bokmerke, norsk, delicious».

Det er ikke noe over- eller underordning mellom kategoriene, som for eksempel på kategorisystemet til Wikipedia. Ved pålogging vil hver bruker se sine bokmerker, samtidig som det er mulig å søke for å se hvilke nettsider som har blitt klassifisert med samme kategoriord. Dermed kan samme side bli bokmerket flere brukere. Det frie kategorisystemet sikrer at det er stort samsvar mellom hva brukerne oppfatter at en nettside omhandler, og hvilke kategorier den blir klassifisert i. Når flere brukere gir ulike kategorier til samme nettside, fører det til at taggene utfyller hverandre. Dersom det er stort statistisk sammenfall i hvilke tagger brukerne gir en side, vil dette styrke graden av hvor «riktig» en kategori er. Dermed fanges både avvik og enighet opp av kategorisystemet.

Alle tagger er refererbare med egen URL. Det vil si at hver gang det opprettes en kategori, vil det samtidig oppstå en nettside som rangerer alle bokmerkede nettsider som har blitt tildelt denne taggen etter popularitet. Dette gir brukerne mulighet til å oppdage beslektede nettsider som de ikke kjente til fra før av.

Det er også mulig å abonnere på nye bokmerker i en kategori, eller fra en bruker med hjelp av RSS.

Alle lenker lastet opp til nettstedet er i utgangspunktet synlige for alle og enhver. Men det er støtte for å holde bokmerker private ved å krysse i en boks.

Det er utviklet plug-ins til de mest populære nettleserne for å kunne bokmerke nettsider rett fra nettleseren.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nettsteder
Sosial bokmerking
Etableringer i 2003
Killaloe

Killaloe er en landsby i den østlige delen av grevskapet Clare i Irland, midtvest i  Irland. Landsbyen ligger på den sørlige enden av Lough Derg, men bebyggelsen sprer seg over elven Shannon. Delen som ligger i Tipperary kalles Ballina. Området rundt Killaloe er et populært sted for fotturer.

Bispedømmet Killaloe er det nest største i Irland, bestående av størstedelen av Clare, en stor del av Tipperary og deler av grevskapene Offaly, Laois og Limerick. Slik den irske kirken (Church of Ireland) er delt inn er bispedømmet nå del av det forente bispedømme av Limerick og Killaloe.

Folk fra Killaloe 
 Killaloe er også kjent som fødestedet til Irlands berømte overkonge Brian Boru. Han regjerte fra Kincora, som man tror lå der Killaloe ligger i dag.
 den katolske helgenen Flannan fra Killaloe var den første biskop her.

Eksterne lenker 
 
 Biografien til den hellige Flannan på katolsk.no
 Vevsiden til Killaloe/Ballina med turistinfo med mere
 Krfm – lokal radiostasjon
 Killaloe i Catholic Encyclopedia
 Hjemmesiden til Killaloe Bispedømme

Landsbyer i Clare
Lene Alexandra Øien

Lene Alexandra Øien (født Lene Øien 29. oktober 1981 i Trøgstad) er en norsk sanger, låtskriver og tidligere modell. Hun startet i 2016 selskapet LA Lifestyle. Lene Alexandra Øien nådde 3.-plass i NM i bikinifitness i Oslo i 2016, 1.- og 2.-plass i Ironman Naturally Fitexpo Los Angeles 2015 og leder Team LA Lifestyle frem mot ulike konkurranser innen bikinifitness hvert år. Hun produserte en egen sportstøykolleksjon og kostholdsprodukter i 2016. I 2008 vant hun Skal vi danse, og 2004 deltok hun i realityprogrammet Robinson-ekspedisjonen på TV3. Hun deltok også i Idol 2003, men kom ikke til finalrundene. I 2021 er Øien deltager i en ny sesong av gameshowet Fangene på fortet.

Kjendiskarrière 
Øien er oppvokst i Trøgstad. Da hun var 19 år lot hun seg avbilde som nakenmodell for Lek, Cocktail og Cats.
Hennes første steg til kjendisstatus var da hun deltok i realityprogrammet Robinson-ekspedisjonen på TV3 i 2004.

Hun og den den tidligere pornoskuespilleren og glamourmodellen Aylar Lie deltok i et PR-stunt hvor Lie påstod å ha hatt sex med den britiske sangerkjendisen Robbie Williams mens Øien skal ha sett på.
Det ble senere avslørt at dette var oppspinn, men PR-stuntet fikk likevel oppmerksomhet, og Lie og Øien havnet på forsiden av den britiske avisen The Sun.

Hun vant danseshowet Skal vi danse høsten 2008. Programmet hadde rekordmange seere, flere enn noen annen sesong av Skal vi danse.

I 2008 deltok Øien i en svensk reklamefilm for nummeropplysningstjenesten Aspiro, og fikk mye kritikk i Sverige av mange som mente at filmen var kjønnsdiskriminerende.

Øien spiller i noen scener i filmen Tomme Tønner i en rolle som politibetjent.
Filmen hadde premiere den 8. januar 2010 samme kveld som hun framførte «Prima Donna» i Melodi Grand Prix 2010.

Musikken og Melodi Grand Prix 
Øien deltok i Idol 2003, der hun ikke kom til finalerundene i seriens første sesong.

I desember 2006 var hun med på en låt med industrimetallbandet Staal og bandmedlemmer fra Rammsund i forbindelse med veldedighetsdugnaden Prosjekt 101. Låta heter «11 dagar» og ble omtalt av Dagbladets anmelder som «...et av prosjektets sterkeste sanger». Våren 2007 ga hun ut «My Boobs are OK», sangen handler om at man skal være stolt av seg selv uansett hva slags pupper man har.

I 2008 deltok hun i Melodi Grand Prix med sangen «Sillycone Valley».

Hun deltok i Melodi Grand Prix 2010 med sangen «Prima Donna».

I 2011 utdannet hun seg som personlig trener, og jobber på SATS Nydalen. Hennes siste album kom ut i januar 2012.

Filmografi 

 2004: Asfaltevangeliet
 2010: Tomme Tønner

Diskografi

Album 
 2008: Welcome to Sillycone Valley
 2010: Prima Donna
 2011: Try To Catch Me

Singler

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Musikkvideo: My Boobs Are OK
  Musikkvideo: Hot Boy, Hot Girl
  Sannheten om Lene Alexandras bryster(nrk) 
  Lene Alexandras offisielle hjemmeside

Norske sangere
Norske låtskrivere
Glamourmodeller
Norske nakenmodeller
Robinsonekspedisjon-deltagere
Norske Idol-deltakere
Deltakere i Melodi Grand Prix
Skal vi danse-deltakere
Skuespillere i Hotel Cæsar
Personer fra Sarpsborg kommune
71° nord-deltakere
Erik Aasheim

Erik Aasheim (født 9. juli 1967 i Bærum) er en norsk journalist, programleder, konferansier og forfatter. 

Han var tidligere radio- og fjernsynsjournalist tilknyttet NRK. Han har jobbet som journalist siden 1985. Han arbeidet først i aviser, blant annet syv år i Dagbladet. Siden 1998 har han jobbet i NRK, der han har vært programleder og vaktsjef for debattprogrammer på radio (Dagsnytt Atten og Ukeslutt) og for kultur- og aktualitetsprogrammer på tv (Nyhetsblikk og Stereo) sammen med Nina Stensrud Martin. Han fikk Prix Radio 2004 for programledelse av årets beste direktesending. Siden 2004 arbeidet han som freelance korrespondent i Paris med NRK og Dagens Næringsliv som hovedoppdragsgivere. Aasheim har også drevet nyhetsbyrået ScandiPress i Paris sammen med Magnus Falkehed. Etter åtte år i Paris, ble han i 2012 kommunikasjonsrådgiver for miljøvernminister Bård Vegar Solhjell (SV) og deretter for klima- og miljøminister Tine Sundtoft (H). Pr. 1. januar 2016 begynte han som kommunikasjonsdirektør for EAT, stiftet og drevet av Gunhild Stordalen.  Fra 1. januar 2017 startet han opp innholdsbyrået Primus Productions. Aasheim sto på Kampanjes liste i 2020 over Norges mest populære konferansierer. Han står bak flere podkast-produksjoner, blant annet for NRK og Sveriges Radio. Podkasten Kidnappet ble i 2020 nominert som beste dokumentarserie i Prix Europa. Han har også skrevet biografier om Eva Joly (Rød klut, grønne drømmer, Kagge, 2012) og Jonas Gahr Støre (Jonas, Gyldendal 2014). 

Erik Aasheim er bror av Anne Aasheim (1962–2016), tidligere sjefredaktør i Dagbladet og direktør for Norsk kulturråd. Sammen med sin daværende partner var Erik Aasheim blant de første som inngikk registrert partnerskap i Oslo rådhus like etter at Partnerskapsloven trådte i kraft i 1993. Dette skjedde samtidig med blant andre Kim Friele og Wenche Lowzow, med stort mediefokus. Aasheim har tidligere vært nestleder i Åpen kirkegruppe i Oslo.

Referanser

Eksterne lenker 
 Primus Productions

Journalister i Dagbladet
NRK-journalister
NRK-korrespondenter
Personer fra Oslo
Gran Turismo 4

Gran Turismo 4 (GT4) er det fjerde spillet (regner ikke med konsept-spillene og prologen til GT4) i videospillserien Gran Turismo. Sjangeren til spillet regnes som bilspill. Spillet finnes bare til spillkonsollen PlayStation 2. GT4 ble publisert den 28. desember 2004, i Japan og Hongkong, men kom ikke til Norge og Europa før 9. mars 2005. I spillet finnes det over 700 forskjellige biler fra 80 forskjellige bilmerker. GT4 har biler fra så tidlig som 1886 til konsept-biler fra 2022. Det finnes 51 baner på spillet. De fleste finnes også i de tidligere spillene. De nye banene er blant annet: Nürburgring Nordschleife, Suzuka, Circuit de la Sarthe, Fuji Speedway, New York og El Capitan

Spillmoduser 
GT4 har to forskjellige spillmoduser, A-Spec og B-Spec. A-spec er den vanlige modusen, hvor man kjører en bil selv. Når man kjører i A-spec får man B-spec-poeng, som brukes til å forbedre B-specmodusen. B-Spec er den andre spillmodusen, i denne delen kjører spillet for deg, mens spilleren setter på hvor aggressivt spillet skal kjøre for deg.

Eksterne lenker 
 

Gran Turismo
Racerspill
Videospill fra 2004
Videospill utviklet i Japan
Maurice Bardèche

Maurice Bardèche (født 1. oktober 1909 i Dun-sur-Auron, død 30. juli 1998 i Paris) var en fransk essayist, litteratur- og kunstkritiker, journalist, og  en ledende eksponent for nyfascisme i etterkrigstidens Europa. Bardèche ble en ledende holocaust-benekter og skrev omfattende om dette senere i livet. Bardèche var også svoger av kollaboratøren og antisemitten Robert Brasillach som ble henrettet for landsforræderi etter frigjøringen av Frankrike.

Den tredje republikken og Vichy 
Bardèche var et produkt av de mulighetene til utdannelse som åpnet seg med den tredje republikken. Han fikk stipend og gikk på Lycée Louis-le-Grand, der han møtte og ble venn med Thierry Maulnier og sin fremtidig svoger Robert Brasillach. I 1928 begynte han på École normale supérieure, og ble ferdig i 1932.

Bardèche ble først kjent gjennom sitt samarbeid med Brasillach, sammen skrev de historiske verk om film og om den spanske borgerkrigen, det siste er et manifest for forsvar av orden, mot «paralyserende demokrati, det samme som malaria». Han var professor i fransk litteratur ved Université des Sciences et Technologies de Lille fra 1942 til 1944, og ble anerkjent som kritiker.

Etter opprinnelig å ha vært rojalist, begynte han i 1938 å skrive for den fascistiske avisen Je suis partout («Jeg er overalt»). Han konsentrerte seg fullt om politikk etter 1945, da Vichy-regimet og andre verdenskrig var over og Brasillach var henrettet som kollaboratør.

Etter andre verdenskrig 

Han skrev Lettre à François Mauriac (Brev til François Mauriac) i 1947, der han angrep det han så som streng behandling av tilhengerne til Philippe Petain etter krigen. I 1948 fulgte han det opp med Nuremberg ou la Terre Promise («Nürnberg eller det lovede land»), hvor han gikk løs på Nürnbergprosessen. Denne boken første til at han ble idømt ett års fengsel (aldri avtjent) og fikk status som en av de fremste tenkerne innen nyfascismen.

Han var en av grunnleggerne av Mouvement Social Européen i 1951 og ble nestleder, dette brakte ham i kontakt med personer som Oswald Mosley, Karl-Heinz Priester og Per Engdahl. Han utga også et tidsskrift, Défense de l'Occident («Forsvar av Vesten»), fra 1952 til 1982, som uttrykte de samme ideene om europeisk nasjonalisme og enhet.

I motsetning til noen av sine samtidige gjorde Bardèche ingen hemmelighet av sin fascisme, og skrev i innledningen til sitt verk Qu'est-ce que le fascisme? («Hva er fascismen?») i 1961 «Jeg er en fascistisk forfatter». Han prøvde å utvikle en mer tidsriktig ideologi, som han kalte fascisme amélioré («forbedret fascisme»). Bardèche var også holocaust-benekter og skrev mye om dette emnet på slutten av sitt liv.

Han døde i 1998 og hans hustru Suzanne døde i 2005.

Referanser

Eksterne lenker 
 Intervju om Holocaust-benektelse med Deborah Lipstadt

Franske forfattere
Franske journalister
Personer fra departementet Cher
Høyreekstremisme
Fødsler i 1909
Dødsfall i 1998
MintJam

MintJam er et japansk rockeband som ble stiftet april 2003 av artistene setzer, a2c. Juni samme år ble kya medlem av bandet, og i desember 2004 også TERRA og A.Koga. MintJam startet å utgi sangene sine i den japanske indie-sirkelen muzie. Litt senere, samme år som stiftelsen, ga de ut deres første album 'POTENEKO ACADEMY ORIGINAL SOUND TRACKS'. Det tok ikke lang tid før MintJam var et anerkjent indie-band og de begynte med dette å fokusere mer på å komponere egen musikk framfor å arrangere spillmusikk. 4th GIG Decide var et lite vendepunkt for bandet. Det var det første albumet der alle sporene var med en vokalist, TERRA. Tidligere hadde de kun laget én sang med sangtekst og vokal.

Det går rykter blant fansen at TERRA var grunnen til at kya avgjorde å slutte i bandet august 2006. Kya skal visst ha vært veldig lei TERRAs sjefete personlighet. I et intervju skal han ha sagt at han "er lei av at TERRA skal bestemme hvordan alt skal være." I slutten av intervjuet skal han også ha sagt at han ikke en gang liker sangstemmen til TERRA.

Diskografi

Album 

BRINY AIR -POTENEKO ACADEMY ORIGINAL SOUND TRACKS- (17. august 2003)
MISTRAL NOTE -POTENEKO ACADEMY ORIGINAL SOUND TRACKS 2- (30. desember 2003)
ATMOSPHERE -POTENEKO ACADEMY ORIGINAL SOUND TRACKS 1&2- (30. desember 2004)
Ragnarok Online Arrange (3. mai 2004)
1st GIG #Awake (15. august 2004)2nd GIG #Break Out (10. november 2004)
Mushihimesama Arrange CD -Haitenai Densetsu- (27. april 2005)3rd GIG #Crescent (14. august 2005)
4th GIG #Decide (30. desember 2005)5th GIG #Energy Drive (13. august 2006)
extra GIG #Crying Moon (9. oktober 2006)Reincarnation (30. juni 2007)

Singler 
Passing by / SWAY (Kompilasjon) (29. april 2006)

Eksterne lenker
 MintJam's offisielle hjemmeside (Japansk)
 MintJam's Muzie side (Japansk)
 VGMdb oversikt (Engelsk)
Japanske_rockegrupper
Sinekyre

En sinekyre (av latin sine, uten, og cura, omsorg, via fransk sinécure) er en godt lønnet stilling som krever lite eller intet arbeid. Eksempler er Lord Privy Seal og Chancellor of the Duchy of Lancaster i den britiske regjeringen som er ministerposter uten portefølje. 

Sinekyrer har historisk sett utgjort et kraftfullt middel for regjeringer eller monarker til å distribuere patronater, mens mottakerne har kunnet samle opp titler og lettvint lønn.

Eksempler på sinekyrer
 Lord Warden of the Cinque Ports
 Lord President of the Council
 Lord Privy Seal
 First Secretary of State
 Chancellor of the Duchy of Lancaster
 Lord Clerk Register
 President of the Privy Council (Canada)
 Crown Steward and Bailiff of the Chiltern Hundreds
 Crown Steward and Bailiff of the Manor of Northstead
 Minister uten portefølje

Referanser 

Latinske ord og uttrykk
Agnes Thorsens plass (Oslo)

Agnes Thorsens plass er en parkmessig opparbeidet plass i bydel Nordstrand. 

Plassen ligger ved krysset Nordstrandveien/Midtåsen. Grunnboken oppgir tomtearealet til 11 997,7 m2. Plassen er eiet av kommunen og regulert til friområde. Området er parkmessig opparbeidet, og i 1946 ble det reist et minnesmerke utført av Nicolai Schiøll over nordstrandbeboere som falt under annen verdenskrig.

Plassen ble i 1957 oppkalt etter Agnes Thorsen (1862–1953), som opprettet Nordstrand Middelskole i 1889–91, Aker kommunes første middelskole. Denne ligger i Solveien 113, og rommer i dag Steinerskolen på Nordstrand. Plassen ble tidligere kalt Bankplassen etter Aker Sparebanks gamle bygning i Nordstrandveien 32.

Referanser

Litteratur 
 Oslo byleksikon
 
 

Plasser i Oslo
Parker i Oslo
Rosemarie Ackermann

Rosemarie Ackermann (født 4. april 1952 i Lohsa, Sachsen,  som Rosemarie Witschas) er en tidligere tysk høydehopper. Hun var den første kvinnen som hoppet over 2 meter. Hun vant gull under OL 1976 i Montréal.

Under EM 1974 i Roma vant hun sin første internasjonale tittel. Med 1,95 m forbedret hun den to år gamle verdensrekorden til bulgarske Jordanka Blagojeva med en centimeter. Samme år giftet hun seg med håndballspilleren Manfred Ackermann og tok hans etternavn.

Karrierens høydepunkt kom i 1976. I forkant av OL forbedret hun verdensrekorden til 1,96 m. I OL-finalen vant hun gull med et hopp på 1,93.

Ytterligere to ganger forbedret hun verdensrekorden. Først hoppet hun 1,97 i Helsingfors, før hun 26. august 1977 gikk over 2 meter under ISTAF-stevnet i Berlin. Hun la opp som aktiv utøver etter OL 1980 i Moskva, der hun kom på fjerdeplass.

OL-medaljer 
  1976  Montréal -  Gull i friidrett, høydehopp damer  Øst-Tyskland

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske høydehoppere
Deltakere for Øst-Tyskland under Sommer-OL 1972
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1972
Medaljevinnere under Sommer-OL 1976
Deltakere for Øst-Tyskland under Sommer-OL 1976
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1976
Deltakere for Øst-Tyskland under Sommer-OL 1980
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1980
Olympiske mestere for Øst-Tyskland
Personer fra Landkreis Bautzen
Deltakere for Øst-Tyskland under EM i friidrett 1978
Verdensrekordsettere i friidrett
Deltakere for Øst-Tyskland under EM i friidrett innendørs 1973
Deltakere for Øst-Tyskland under EM i friidrett innendørs 1974
Deltakere for Øst-Tyskland under EM i friidrett innendørs 1975