alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Eikelurvemåler

Eikelurvemåler (Biston strataria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er hovedsakelig knyttet til eik og finnes derfor bare i det sørligste Norge.

Utseende 
En ganske stor (vingspenn 40 – 55 mm) og kraftig måler med avlange forvinger. Hannen har fjærformede antenner. Forkroppen er gråhvit med en mørk tegning på brystet, bakkroppen lysbrun. Forvingen er gråhvit med to brede, uregelmessige, brune, svartkantede tverrbånd, det ytterste av disse langs vingens ytterkant. Mellom de to brune tverrbåndene er det et smalt, ofte ufullstendig, svart tverrbånd. Bakvingen har bare ett brunt tverrbånd. Den ligner slektningen bjørkelurvemåler (Biston betularia), men kan kjennes på vingenes brune tverrbånd, dessuten flyr den tidligere på våren. Larven er mørkebrun og litt knudrete.

Levevis 
Arten er knyttet til eikeskog hos oss, men larvene kan også forekomme på andre trær enn eik. De voksne målerne flyr i mars – mai.

Utbredelse 
Eikelurvemåleren finnes over det meste av Europa, unntatt lengst i nord, dessuten i Nord-Afrika og Midtøsten. I Norge følger den eikeskogens utbredelse og er funnet vest til Vest-Agder.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1767
Dyr formelt beskrevet av Johann Siegfried Hufnagel
Tannmåler

Tannmåler (Odontopera bidentata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne kraftig bygde arten er grå med flikete vinger, og er ganske vanlig i Norge nord til Nordland. Den kan kjennes fra andre målere med flikete vinger på den relativt homogene (lite spraglete) grå fargen.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 32 – 40 mm), ganske kraftig, grå måler med flikete vinger. Antennene er ganske lange, nær 2/3 så lange som forvingen, kraftige og ikke påfallende fjærformede. Forvingen har to mer eller mindre tydelige, mørke tverrstriper, det ytterste er tofarget, mørkt og lyst. Den ytterste stripen er temmelig rett, den innerste krum. Vingenes grunnfarge er nokså variabel og hos mørke individer er det vanskelig å se tverrstripene. Forvingen har også en oval, mørk flekk rundt midten. Bakvingen har en mørk tverrstripe, også denne med en oval, mørk flekk. Larven er spraglete, grå eller grønnlig, med spredte, korte hår.

Levevis 
Denne vanlige arten lever i skog, heier og også i hager og parker. Larven kan finnes på mange ulike løvtrær og busker. De voksne målerne flyr om natten i mai – juni, og kommer gjerne til lys.

Utbredelse 
Tannmåleren finnes i Nord- og Mellom-Europa. I Norge er den vanlig nord til det sørlige Nordland.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1759
Dyr formelt beskrevet av Carl Alexander Clerck
Robert Patrick

Robert Patrick (født 5. november 1958) er en amerikansk skuespiller. Han har fire nominasjoner for Saturn Award. Han droppet ut av college på grunn av at dramatimene vekket hans interesse for skuespill. Han begynte i filmbransjen i 1986.

I Norge er han kanskje best kjent for sin rolle som T-1000 i James Camerons Terminator II – Dommens dag i 1991. Denne rollen fikk han for en supportrolle i Die Hard 2 (1990). På grunn av rollen som T-1000 fikk han også være med i filmene Wayne's World (1992) og Last Action Hero (1993).

Han har også hatt fremtredende roller i Fire in the Sky (1993), Striptease (1986), Cop Land (1997), The Faculty (1998), Spy Kids (2001), Charlie's Angels: Full Throttle (2003), We Are Marshall (2006), Bridge to Terabithia (2007), Menn som stirrer på geiter (2009) og Safe House (2012).

Patrick har spilt gjesteroller i tv-serien The Sopranos og science fiction-orienterte tv-serier. Han har hatt flere gjesteopptredener i The Outer Limits og X-Files, hvor han spiller FBI spesialagent John Doggett (1993-2002). I 2005 hadde Patrick rollen som Johnny Cashs voldelige far i filmen Walk the Line. Han spilte rollen som oberst Tom Ryan i CBSs action-dramaserie The Unit (2006-2009). Han har også hatt roller i Elvis, Avatar: The Last Airbender, Burn Notice, Last Resort, Sons of Anarchy, From Dusk Til Dawn: The Series i tillegg til dramaseriene Scorpion og The Marine.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  

Skuespillere fra USA
Personer fra Marietta
Strålingspådriv

Strålingspådriv eller strålingspådrag er et mål på hvilken virkning en naturlig eller menneskeskapt faktor har som mulig klimaendringsmekanisme. Strålingspådrivet er definert som endring i netto irradians ved tropopausen. Netto irradians er differansen mellom inngående solstråling og utgående varmestråling fra jorda med atmosfæren, og måles i W/m².

Strålingspådriv har vist seg som et nyttig begrep i studiet av naturlige og menneskeskapte klimaendringer, og brukes hyppig i rapportene fra FNs klimapanel. Her blir verdiene til
strålingspådraget gitt som endringer i forhold til en førindustriell bakgrunn. Strålingspådriv er et enkelt mål for de mange faktorer som påvirker klimaet, og er lettere å beregne enn selve klimaendringene, som i tillegg avhenger av mange kompliserte og vanskelig kalkulerbare tilbakekoplingsmekanismer mellom jord, hav og atmosfære.

Anslag for strålingspådriv i IPCCs 4. hovedrapport
Søylene i figuren viser strålingspådrivet fra ulike menneskeskapte og naturlige faktorer i forhold til førindustrielt nivå (1750). Røde søyler viser positivt pådriv (oppvarmende effekt), blå søyler negativt pådriv (avkjølende effekt). Linjestykker ved hver søyle viser usikkerheten i anslagene, innafor et 95 % konfidensintervall.

Figuren viser at økning i atmosfærens CO2-konsentrasjon utgjør det betydeligste strålingspådrivet, anslått til 1,66 W/m². De øvrige drivhusgassene (metan, lystgass og halokarboner) bidrar med til sammen 0,98 W/m².

Den viktigste avkjølende effekten som følge av menneskelig aktivitet kommer fra økt innhold av aerosoler i atmosfæren, på grunn av deres evne til å spre og absorbere innkommende solstråling. Aerosolene stammer i det vesentlige fra industriell virksomhet. Industrielle aerosoler består hovedsakelig av en blanding av sulfater, organisk karbon, sot, nitrater og industristøv. Aerosoler fra brenning av biomasse antas å ha en neglisjerbar effekt.

Enda viktigere er aerosolenes indirekte virkning ved at de fungerer som kondensasjonskjerner som bidrar til skydannelse. Økt skydekke øker jordas totale albedo, og virker avkjølende. Den samla direkte og indirekte effekten av aerosoler antas å gi et strålingspådriv på -1,2 W/m². Her er det imidlertid stor usikkerhet i anslagene.

Økt solaktivitet i perioden etter 1750 gir et forsvinnende lite bidrag til det totale strålingspådrivet – ca. 5 % av bidraget fra drivhusgassene.

Konklusjon: «Man vet nå med rimelig sikkerhet at effekten av menneskelig aktivitet siden 1750 svarer til et nettopådriv på +1.6 [+0.6 – +2.4] W/m².»

Referanser

Se også
Jordens strålingsbalanse

Klimaendringer
Jordens atmosfære
Øst-Timors sentralbank

Øst-Timors sentralbank er sentralbanken for Øst-Timor. Sentralbanken er grunnlovfestet, men ikke innført. Den er under innføring, og dens oppgaver utføres i mellomtiden av et bank- og betalingsråd; The Banking and Payments Authority of Timor-Leste (BPA).

Historie
Øst-Timor ble gitt autonomi i 1999, og ble ledet av en FN-ledet interimregjering (UNTAET – United Nations Transitional Administration of East Timor) fra oktober 1999 til mai 2002, fram til uavhengigheten formelt trådte i kraft 20. mai 2002. UNTAET etablerte først Central Payments Office (CPO), deretter BPA. BPA ble etablert 30. november 2001.

Visjon og målsettinger
BPAs visjon er å være en troverdig leder i å bevare prisstabilitet og fostre økonomisk vekst i Øst-Timor. 

BPA utfører mange av de oppgavene den kommende sentralbanken skal utføre, herunder utstedelse av penger, overvåking av banknæringen, samt overvåking av landets økonomi for å kunne etablere en økonomisk politikk som gir moderat inflasjon. I tillegg samler og utgir de informasjon, fungerer som clearinghus for bankene, fyller rollen som regjeringens bank og forvalter landets valutareserver. Dette gjør at BPA i praksis utfører de aller fleste oppgavene en sentralbank normalt gjør. 

I 2005 etablerte Øst-Timor et petroleumsfond for å sikre velferd også for kommende generasjoner, dette fondet administreres også av BPA.

Sentralbanksjef
Sentralbanksjef («General Manager») pr mars 2008 er Abraão F. de Vasconselos.

Eksterne lenker
 Offisiell hjemmeside – BPA

Sentralbanker
Øst-Timors økonomi
Johannes Gjerdåker

Johannes Gjerdåker (født 15. februar 1936, død 27. april 2020) var en norsk historiker, filolog, lyriker og oversetter fra Voss. Han har også arbeidet som lærer.

Han fikk i 1996 Bastianprisen for gjendiktingen av Robert Burns' Dikt og songar, han fikk Melsomprisen i 1999 for det andre bindet med Burns, og Kritikerprisen for beste oversettelse i 2005. Han fikk Voss kommunes kulturpris i 1992, og i 2001 fikk han Honnørprisen fra Halldor O. Opedals Fond. 
 
Gjerdåker studerte ved Universitetet i Oslo. Han drev Vestanbok forlag, han skrev lokalhistoriske bøker, bygdebøker og bedriftshistorie og utga en lang rekke gjendiktninger. Han lærte seg persisk for å gjendikte Omar Khayyam til norsk. Gjerdåker regnet Joni Mitchell og Robert Burns blant de fremste lyrikerne. Olav Aukrust, Olav Nygard og Per Sivle var i tillegg til Ivar Aasen hans nynorske forbilder.

Han gjendiktet Beatles' «When I'm Sixty-Four» og «Norwegian Wood» for Ivar Medaas og Joni Mitchells «Both sides now» for Herborg Kråkevik.

Til 70-årsdagen hans i 2006 ble det utgitt festskriftet Bokmann og brubyggjar. Vennen Nils Ryum hadde også oversatt William Goldings Arvtagerne som en gave til jubilanten.

Verk
 Skot på gamal stuv (diktsamling, 1978)
 Balladen om Reading fengsel og andre dikt frå engelsk (gjendikting, 1980)
 Arbeidet i bygdene (historie, 1980)
 Dikt og songar (gjendikting av Robert Burns, 1996)
 Ruba'iyat (gjendikting av Omar Khayyam, 1997)
 Dikt og songar, andre samling (gjendikting av Robert Burns, 1998)
 Mjølk av Paradis. Engelsk og skotsk lyrikk frå Thomas Gray til John Clare (gjendikting, 2000)
 Odar av Horats (gjendikting, 2001).
 Odar av Horats, andre samling (gjendikting, 2005)
 Dei greske gudane og lagnaden (gjendiktning av Friedrich Schillers dikt, 2008) Det Norske Samlaget, Oslo ISBN 978-82-521-7162-4
 Svar på brev frå Helga av Bergsveinn Birgisson (2012)
 Glimesteinar frå islandsk visetradisjon (gjendiktning, 2017)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Voss kommune
Norske oversettere
Norske lyrikere
Nynorskforkjempere
Vektløfting under Sommer-OL 2008

Vektløfting under Sommer-OL 2008. Vektløfting var med på det olympiske programmet for 23. gang under OL 2008 i Beijing. Det ble konkurrert om femten olympiske titler i åtte ulike vektklasser for menn og sju for kvinner i perioden 9. til 19. august. Kina ble beste nasjon med åtte gullmedaljer foran Hviterussland og Sør-Korea begge med to.

Medaljer

Medaljører

Menn

Kvinner

Vektløfting under Sommer-OL 2008
Om Gudsstaten

Om Gudsstaten (latin De Civitate Dei, også nevnt som De Civitate Dei contra Paganos, Gudsstaten mot hedningene) er en bok skrevet på latin av Augustin av Hippo tidlig på 400-tallet, og tok for seg Gud, martyrium, jødene, og andre kristne filosofer.

Augustin skrev avhandlingen for å forklare kristendommens forhold til andre religioner og filosofier, og til de romerske autoriteter som den etterhvert ble økende sammenflettet med. Den ble skrevet kort etter at Roma var blitt angrepet og herjet av vestgotere i år 410. Denne hendelsen etterlot romerne i sjokktilstand og mange ytret at hendelsen var en straff for å ha forlatt romernes tradisjonelle guder. Det var i denne atmosfæren at Augustin søkte å skape tillit til kristendommen, og skrev at det var Guds rike som til slutt ville triumfere — symbolsk. Gudsstaten var uforgjengelig i motsetning til den menneskelige stat som var forgjengelig. Augustins øyne var fiksert på himmelen, et tema som ble gjentatt av mange senantikke kristne kunstformer.

Boken presenterer den menneskelige historie som en konflikt mellom det som Augustin kaller for menneskenes stat og Guds stat, en konflikt som er bestemt i å ende i en seier for sistnevnte. Gudsstaten er merket for mennesker som gir avkall på jordiske gleder og dedikerer seg til å fremme kristne verdier. Menneskenes stat, på den annen siden, består av mennesker som har blitt avledet fra Gudsstaten. De to statene er ikke ment å representere faktiske steder eller organisasjoner, skjønt Augustin tenkte opplagt den kristne kirke var hjertet i Gudsstaten.

Til tross for kristendommens betegnelse som offisiell religion for Romerriket erklærte Augustin at bokens budskap var åndelig heller enn politisk. Kristendommen, argumenterte han, burde være opptatt av det mystiske, himmelske byen Jerusalem (Det nye Jerusalem) enn til jordisk politikk. 

I hvilken grad boken var ment å skulle oppfattes symbolsk er åpent spørsmål. Augustin var selv tilhenger av å bruke makt og tvangskonvertering av hedninger og ikkekristne, slik det kommer til syne i hans 93. brev til biskop Vincentius som ble skrevet i år 408. Spesielt i middelalderen ble boken tatt til inntekt for at kirken skulle ha total makt, inkludert verdslig, og med paven som overmakt. Augustin ga argumenter for at kun en kristen stat kunne være en god stat. Sammen med skriftene til den senere Thomas Aquinas, fikk Om Gudsstaten sterk innflytelse på den teologiske tenkningen for forholdet stat og kirke gjennom hele middelalderen.

Om Gudsstaten finnes i norsk oversettelse fra 2002.

Referanser

Litteratur
 Augustin : De civitate Dei, Gudsstaten eller Guds by. Oversatt, og med forord av Reidar Aasgaard. Pax Forlag 2002. ISBN 82-530-2371-5

Eksterne lenker
 Komplett tekst fra NewAdvent.org (engelsk)
 Komplett originaltekst — The Latin Library (latin).
 An introduction to The City of God – en introduksjon ved James J. O'Donnell

Oldkirkelige tekster
Kristne tekster
Filosofibøker
Johannes Seland

Johannes Seland, også kjent som Johs. Seland, (født 14. september 1912, død 31. desember 1999) var en norsk redaktør og politiker for Venstre.

Johannes Seland ble født i Nes i Flekkefjord i 1912. Hans far Ingvald Seland var redaktør av Avisen Agder  i Flekkefjord i over femti år. Johannes Seland fikk allerede som ung opplæring som typograf og journalist i Avisen Agder og i 1934 ble han 22 år gammel redaktør for den nystartede avisen Vest-Agder i Farsund.

Under den tyske okkupasjon var Seland involvert i den lokale etterretningsgruppa Cheese som sto under kommando av den britiske Special Operations Executive. I 1942 måtte han flykte til Storbritannia hvor han ble informasjonssekretær for regjeringen i London og samtidig virket som journalist.

Ved tilbakekomsten til Norge ble han i 1946 redaktør i avisen Fædrelandsvennen, en stilling han hadde fram til 1979.

Han var ordfører i Kristiansand for Venstre I953–1955 og suppleant til Stortinget fra Vest-Agder i perioden 1954–1957.

Bøker 

 En by og en bank. Farsunds historie og Farsunds sparebanks 100 års historie, 3 bd., Farsund 1947
 Martin Mosvold. Mannen og verket. 1876 – 17. oktober – 1956, Kristiansand 1956
 Rederen og skipet. Kristiansand og Mandal fra seil til damp og diesel. Kristiansand 1959
 Hunsfoss fabrikker gjennom 75 år.Kristiansand 1961
 O. P. Moe & søn. Jubileumsskrift. Kristiansand 1965
 Macody Lund. Et hjerte i en kruttønne. 1971
 Med Fædrelandsvennen i hundre år. Kristiansand 1975
 Nes sparebank 1876–1976. Bygda, byen og banken gjennom hundre år. Flekkefjord 1976
 Et handelshus i Kristiansand. Kristiansand 1982
 Mennesker jeg møtte. Kristiansand 1990

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Katalog til arkiv etter Johannes Seland hos Statsarkivet i Kristiansand

Stortingsrepresentanter fra Venstre
Norske journalister under andre verdenskrig
Redaktører for Fædrelandsvennen
Ordførere i Kristiansand
Venstre-ordførere i Vest-Agder
Personer fra Flekkefjord kommune
Osram

Osram er både et varemerke for lyspærer, lysrør og andre belysningsprodukter og et firmanavn for en tysk produsent av slike varer og for flere underselskaper av produsenten. Osram er verdens nest største lyspæremerke etter Philips.

Betegnelsen Osram ble registrert som varemerke i 1902 og er et teleskopord satt sammen av deler av navnene osmium og wolfram, grunnstoffer som brukes til glødetråd i glødelamper.

Osram GmbH
Osram GmbH ble dannet i 1919 da industriselskapene  AEG, Siemens & Halske og Deutsche Gasglühlicht slo sammen sin produksjon av glødelamper. Selskapet har siden 1978 vært et datterselskap som er heleid av i Siemens AG. Osram GmbH har hovedkontor i München og omkring 40 000 ansatte fordelt på fabrikker i tilsammen 19 land. Selskapet omsatte for 38 milliarder kroner i 2007. Den tyske selskapsbetegnelsen GmbH betyr Gesellschaft mit beschränkter Haftung, det vil si «selskap med begrenset ansvar».

Osram AS i Norge
Den norske lyspærefabrikken Osram AS startet virksomheten på Brakerøya i Drammen i 1916 under navnet AS Norsk Elektrisk Lampefabrikk (NEL). Osram-fabrikken var i mange år en hjørnesteinsbedrift i Drammen. På starten av 1950 tallet hadde bedriften 150 ansatte og produserte ca. 4 millioner lyspærer som tilsvarte halvparten av det Norske forbruket. I 1953 ble fabrikken totalskadet av en brann, mesteparten av utstyr forsvant under brannen, allerede i 1954 var produksjonen i gang igjen. På 1950 tallet utvidet fabrikken utvalget med produksjon av lysrør. En av fabrikkens mer populære produkter var juletre belysning, på 50 tallet solgte fabrikken om lag 30 000 lyslenker i året. På 1960 ble den kjente Osram blokka oppført og tatt i bruk. På 1970 tallet hadde Osram en markedsandel på ca. 50 prosent i Norge og sysselsatt totalt 235 personer, i 1984 ble selskapet overtatt av det Tyske selskapet Osram Gmbh. I 1991 ble det produsert 150 forskjellige lyspærer i Drammen, den Norske delen av selskapet hadde på den tiden omtrent 200 ansatte og en omsetning på 240 millioner kroner. I 1998 kom det største tilbakeslaget da Norgesgruppen lukket døra for Osram, som førte til oppsigelser ved fabrikken. I 1999 produserte fabrikken 29 millioner pærer i Drammen. I 2003 ble Osram utestengt fra Coop noe som gjorde at Osrams markedsandel i Norge falt fra 70 prosent til 55 prosent. I 2005 besluttet styret i Osram å legge ned fabrikken, produksjonen ble i 2006 stanset. Salg og administrasjon fortsetter ved aksjeselskapets hovedkontor på Vækerø utenfor Oslo. Den årlige produksjonen ved anlegget i Drammen var på det meste 35,6 millioner lyspærer.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Osrams internasjonale nettsider
 Osrams norske nettsider

Selskaper etablert i 1916
Selskaper etablert i 1919
Tyske industriselskaper
Norske industriselskaper
Varemerker
Lysteknikk
Teleskopord
Næringsliv i Drammen
Sørumsneset naturreservat

Sørumsneset naturreservat (1 100 dekar) ligger i kommunene Lillestrøm og Rælingen i Viken fylke og ble vernet i 1992. Sørumneset grenser i sør mot Nordre Øyeren naturreservat, som er Nordens største innlandsdelta og har ramsarstatus.

Sørumsneset naturreservat utgjør et våtmarksområde på cirka 1 100 da, hvorav størstedelen ligger i Skedsmo kommune. Området har et særegent landskap som dannes av elva Leiras meandere og stillestående laguner. Gruntvannslagunene regnes som et av landets mest artsrike våtmarksområder og området som sådan har spesielt stort biologisk mangfold.

Referanser

Verneområder i Rælingen
Verneområder i Lillestrøm
Naturreservater i Viken
Verneområder opprettet i 1992
Nordre Øyeren naturreservat

Nordre Øyeren naturreservat er et naturreservat i Lillestrøm, Rælingen og Enebakk kommuner, Viken. Naturreservatet er Nordens største innlandsdelta og omfatter innsjøene Svellet og nordre del av Øyeren, samt elvedeltaområdene i forbindelse med Glomma, Leira og Nitelvas utløp til disse innsjøene, og har status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler.
 
Reservatet ble opprettet 5. desember 1975 og fikk ramsarstatus i 1985. Området har en viss betydning som hekkeområde, men er av størst betydning for fuglelivet som rasteplass under vår- og høsttrekkene.

Landskapet 
Området dekker 62,568 km², hvorav 55,1 km² er vann, 20 km² er deltaslette, og 7 km² utgjør øyer. Reservatet grenser mot Sørumsneset naturreservat (1 100 dekar) i nord.
 
Deltasletten består av en rekke øyer, viker, kanaler, råker, evjer og laguner som danner grunnlag for en rekke naturtyper (biotoper) og en særdeles variert flora og fauna med stort mangfold. Øyene har strukket seg og blitt formet av elvestrømmen, og dannet såkalte fuglefotdelta. Det er registrert mer enn 320 ulike arter med vann- og sumpplanter (hvorav 50 arter med ekte vannplanter, altså planter som er neddykket mer enn halve vekstsesongen), omkring 260 fuglearter (hvorav mer enn halvparten knyttet til våtmark), samt trolig 25 fiskearter. Våtmarksområdet er dessuten landets viktigste innlandsområde for vannfugler (bade- og vadefugler).

Fauna 
Det er totalt registrert 269 fuglearter i reservatet.
 De dominerende fugleartene (antallene i parentes er snitt per år) var i perioden 1973–97 krikkand (7 608), hettemåke (4 000), stokkand (2 900, hekker og overvintrer), gråmåke (2 700), gulerle (2 500, hekker), vipe (1 620, hekker), sangsvane (1 578, overvintrer), brunnakke (1 348), kanadagås (1 054, overvintrer), laksand (970, hekker), storspove (620, hekker), heilo (533), linerle (500, hekker) og sivspurv (500, hekker).

Av fuglearter som står på Norsk rødliste for arter finnes rovfuglene fiskeørn, myrhauk og lerkefalk. I tillegg finnes andefuglene dverggås, sædgås, bergand, svartand, havelle, sjøorre, stjertand, skjeand og lappfiskand, samt vadefuglene dobbeltbekkasin, dverglo, vannrikse, myrrikse, sandlo, myrsnipe og rødstilk. Andre arter på listen som finnes i området er åkerrikse, storlom, smålom og lomvi.

For øvrig har minst 18 pattedyrarter, samt amfibier og krypdyr tilhold her. Spissnutefrosk er en av artene.

Det finnes trolig 25 fiskearter innenfor Nordre Øyeren naturreservat. Noen av artene er riktignok bare påvist sporadisk. Artene er: bekkeniøye, ørret, sik, lagesild, harr, krøkle, gjedde, mort, gullbust, stam, vederbuk, asp, laue, flire, brasme, ørekyt, karuss, ål, trepigget stingsild, nipigget stingsild, lake, hork, abbor, gjørs og steinulke. Øyeren er det eneste stedet i Norge hvor asp gyter.

Tilgjengelighet 
Det er to observasjonstårn for fuglekikkere i området. Det ene på Jørholmen og det andre på Årnestangen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Kart over området på miljostatus.no

Ramsarområder i Norge
Verneområder i Lillestrøm
Verneområder i Enebakk
Verneområder opprettet i 1975
Naturreservater i Viken