alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ilja Repin

Iljá Jefimovitsj Répin (russisk: Илья́ Ефи́мович Ре́пин; født  i Tsjuhujiv, død 29. september 1930 i Kuokkala) var en ledende russisk-ukrainsk maler og billedhugger som tilhørte Peredvizjniki-skolen. Hans realistiske verker uttrykte ofte stor psykologisk dybde og fremviste motsetningene i den eksisterende samfunnsordenen. På midten av 1920-tallet ble det etablert en Répin-kult i Sovjetunionen, og Répin ble fremholdt som en modell for sosialist-realistiske malere i Sovjetunionen.

Liv og virke

Bakgrunn  

Répin ble født i byen Tsjuhujiv nær Kharkiv i den ukrainske del av Tsarrussland. Foreldrene var russiske, faren av fattig kosakkslekt, og moren drev en liten landsbyskole. Répin fikk utdannelsen sin ved en kunstskole i St. Petersburg i 1866.

Det russiske kunstakademiet, før kjent som Sankt Petersburgs kunstakademi, er nå faktisk kjent som Iya Repin-akademiet fordi han ble sett på som en så viktig del av russisk historie og fordi han senere skulle undervise der

Kunstner 
I perioden fra 1873 til 1876 bodde han, på stipend fra kunstakademiet, i Italia og Frankrike. I Paris ble han påvirket av de franske impresjonistene, noe som skulle vises i hans bruk av lys og farge i sine malerier senere. Han ble likevel ikke impresjonist selv; stilen hans ble liggende nærmere de europeiske mesterne, og da særlig Rembrandt. 

Gjennom karrieren malte han ofte vanlige mennesker, gjerne bønder og folk fra fattigere kår, selv om han på slutten av sin karriere også malte medlemmer av det russiske aristokratiet, deriblant tsar Nikolaj II.

Répin tegnet sitt eget hus i et område nord for St. Petersburg som etter oktoberrevolusjonen i 1917 skulle bli innlemmet i Finland. Lenin ba ham flytte tilbake til Russland, men Répin avslo; ifølge ham selv fordi han var for gammel for en slik reise. Han døde i Kuokkala i Finland (nå Repino, Leningrad oblast) i 1930 skapte 541 kunstverk mens han levde.

Galleri

Referanser

Kilder 
 Fan Parker and Stephen Jan Parker, Russia on Canvas: Ilya Repin (University Park-London: Pennsylvania State UP, 1980). 
 Grigory Sternin and others, Ilya Repin: Painting Graphic Arts (Leningrad: Aurora, 1985). 
 Elizabeth Kridl Valkenier, Ilya Repin and the World of Russian Art (New York: Columbia UP, 1990).

Eksterne lenker 
 
 Ilja Répin i Olga's Gallery
 Répins malerier i The Russian Art Gallery
 Répins hjem Penaty, nå et museum

Russiske malere
Personer fra Tsjuhuiv rajon i Kharkiv oblast
Fødsler i 1844
Dødsfall i 1930
Ukrainske kunstnere
Shepherd Market

Shepherd Market er et lite torg i området Mayfair på Londons West End, nærmere bestemt i triangelet som dannes av gatene Piccadilly, Park Lane og Curzon Street. Strøket har navn etter arkitekten Edward Shepherd, som i tidsrommet 1735-1746 bygde ut området der det årlige maimarkedet (May Fair) tidligere hadde vært holdt (og hvor Mayfair har fått sitt navn etter). Stedet har en landbylignende atmosfære. På 1920-tallet var stedet et populært sted å bo for forfattere og kunstnere, blant annet Anthony Powell, Michael Arlen og Sophie Fedorovitch.

Shepherd planla og bygde ut området som en tradisjonell landsby, med uregelmessig gatenett, blindgater og lave hus i tegl. Shepherd Market har i dag en sammensatt karakter. Her finner en eksklusive butikker og restauranter, og store hoteller som Hilton, Sheraton og Metropolitan. Samtidig har Shepherd Market i lang tid vært et tilholdssted for prostituerte på Londons West End. Det har dog blitt assosiert med prostituerte siden 1700-tallet. På 1980-tallet møtte forfatteren og den tidligere politikeren Jeffrey Archer, da formann i det konservative partiet, den prostituerte Monica Coghlan i Shepherd Market.

Referanser

Eksterne lenker 
 Shepherd Markets nettsted

Steder i City of Westminster
Residiv

Residiv (fra latin: at noe kommer tilbake) er en medisinsk betegnelse på at en sykdom kommer tilbake hos en pasient. Dette kan dreie seg både om infeksjonssykdommer, hvor det infeksiøse agens blir værende latent i kroppen for så å aktiveres med jevne mellomrom (eksempelvis tuberkulose, herpesvirusinfeksjoner), eller det kan dreie seg om kreft hvor pasienten har fått behandling og er antatt frisk, men hvor det stadig finnes kreftceller i kroppen som forårsaker flere svulster. Det kan også gjelde en revmatisk sykdom som kan være lenge i en rolig fase, for deretter å få en forverring.

I geologi kan det bety en rest hvor mesteparten er borte, for eksempel en liten forrevet topp hvor resten av landskapet er jevnet ut av isen.

Medisinsk terminologi
Per (andre betydninger)

Per kan referere til

Per (navn) – mannsnavn – en nordisk kortform av Peter
Per (kjeks) – søt kjeks fra Sætre AS
Per (preposisjon) – tidligere forkortet pr.
Per (eventyrfigur) – den eldste av brødrene til Espen Askeladd (Askeladden)
Per (ekstremvær) – et kraftig uvær som rammet Sverige og Norge 14. januar 2007
Tryggvi M. Baldvinsson

Tryggvi M. Baldvinsson (født 1965) er en islandsk komponist. Han har studert piano- og musikkteori, blant annet ved Konservatorium der Stadt Wien i Østerrike. Tryggvi har jobbet som musikklærer både i islandske grunnskoler og på musikkskoler etter sin utdanning. Han musikk har blitt gitt ut på en cd-plate hvor to islandske sangere, Marta Halldórsdóttir og tenoren Snorri Wium, synger til hans musikk.

Eksterne lenker 
 
 
 Tryggvi M. Baldvinsson

Tryggvi M. Baldvinsson
Chow Yun-Fat

Chow Yun-fat 周潤發 pinyin: Zhōu Rùnfā (født 18. mai 1955 i Hongkong) er en hongkongkinesisk skuespiller. Han gjorde sitt store gjennombrudd i Vesten med John Woos heroic bloodshed-filmer A Better Tomorrow, The Killer og Hard-boiled, men hans karriere omfatter også en hel del filmer i genre som drama og romantikk.

Filmografi i utvalg 

 A Better Tomorrow (1986)
 City on Fire (1987)
 An Autumn's Tale (1987)
 A Better Tomorrow II (1987)
 The Eighth Happiness (1988)
 All About Ah-Long (1989)
 The Killer (1989)
 A Better Tomorrow III (1989)
 God of Gamblers (1989)
 Once a Thief (1991)
 Hard Boiled (1992)
 The Replacement Killers (1998)
 The Corruptor (1999)
 Anna and the King (1999)
 Snikende tiger, skjult drage (2000)
 Pirates of the Caribbean: At world's end'' (2007)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kinesiske skuespillere
Hongkongkinesere
Personer fra Hongkong
Fødsler i 1955
Fylkesvei 3922

Fylkesvei 3922 går mellom Stemmen og Stølen i Vennesla kommune. Veien er 2,3 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 75 (Vest-Agder).

Kommuner og knutepunkter

 Stemmen
 Støleheiatunnelen (200 m)
Endepunkt Stølen

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Agder
Veier i Vennesla
Andrés Escobar

Andrés Escobar Saldarriaga (født 13. mars 1967 i Medellín i Colombia, død 2. juli 1994 samme sted) var en colombiansk fotballspiller som spilte for det colombianske storlaget Atlético Nacional i hele sin karriere, med unntak av et opphold hos BSC Young Boys i 1989/90-sesongen. Han ble verdenskjent etter at han scoret et skjebnesvangert selvmål under fotball-VM i USA i 1994. Det var sannsynligvis dette selvmålet som førte til at han senere ble drept.

Escobar ble karakterisert som en ledertype på banen med eminent teknikk og blikk for spillet. Han spilte 50 landskamper og scoret ett mål for .

Drapet 
Mannen som drepte Escobar, Humberto Castro Muñoz, var livvakt for to brødre som eide et stort diskotek i Medellin. Dette brødreparet hadde store forventninger til  i VM og de satset store penger på at laget skulle gjøre det bra. De mente at Escobar hadde skylden for all elendigheten etter VM. Castro hadde vært på besøk på brødrenes diskotek, og han fulgte etter Escobar til bilen. Castro tok opp en revolver da han stod ved siden av bilen og skjøt 12 skudd mot Escobar. Vitner har sagt at for hvert skudd Casto skjøt, så skal han har ropt «Gol!» (som er på spansk, og betyr "mål"). Muñoz ble dømt til 43 års fengsel, men kom ut etter 11 år i 2005.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Colombianske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 1990
Spillere i Fotball-VM 1994
Fotballspillere for Atlético Nacional
Fotballspillere for BSC Young Boys
Personer drept i attentat
Personer fra Medellin
Personer drept med skytevåpen
Andrine Sæther

Andrine Sæther (født 7. september 1964 i Oslo) er en norsk skuespiller som er kjent for sine roller både på film og teater.

Sæther ble i 1995 ansatt ved Nationaltheatret hvor hun debuterte i rollen som Recha i Nathan den vise. (Hun hadde riktignok en kort opptreden der i 1993 hvor hun overtok rollen Regine Engstrand i Gjengangere etter Liv Bernhoft Osa). Hun har siden spilt i mange stykker der, senest i Lesning: Ibsen og Fosse i 2006.

Filmdebuten kom i 1997 med en liten rolle i filmen Livredd. Den første hovedrollen kom året etter i Cellofan – med døden til følge, regissert av Eva Isaksen. I 2007 hadde hun rollen som Torunn Neshov i NRK-produksjonen Berlinerpoplene. For dette fikk hun Gullruten 2008 i klassen beste kvinnelige skuespiller.

Sæther var i mediebildet da hun og hennes ektemann Lars Lillo-Stenberg høsten 2006 gikk til sak mot Se og Hør og journalist Anders Johan Stavseng for brudd på privatlivets fred i forbindelse med at bladet tok bilder av parets vielse og trykket disse. Den 23. november fastslo Oslo tingrett at bladet hadde krenket privatlivets fred og tilkjente paret tilsammen 150 000 kroner i erstatning, paret ble også tilkjent saksomkostninger. Dommen ble anket til Borgarting lagmannsrett av Se og Hør, også her fikk paret medhold og ble tilkjent samme erstatning som i tingretten. Se og Hør anket dommen inn for Høyesterett, og ble her frifunnet.

Filmer 
 Ingenting å le av (2021)
 Gritt (2021)
 Lyset fra sjokoladefabrikken (2020)
 Barn - 2019 - spillefilm
 Som du ser meg (2013)
 Berlinerpoplene (2008) TV
 Ping Pong (2007) TV 
 Ikke naken (2004) 
 Hawaii, Oslo (2004)
 Sejer - Elskede Poona (2003) TV 
 Achttien (2002) TV
 Tiden før Tim (2002) TV 
 Amatørene (2001) 
 Sofies verden (2000) TV 
 Evas øye (1999) 
 Sofies verden (1999)  
 Cellofan – med døden til følge (1998) 
 Bare skyer beveger stjernene (1998) 
 Salige er de som tørster (1997) 
 Blind gudinne (1997) TV 
 Budbringeren (1997) 
 Livredd (1997)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Andrine Sæther - profil og bilder på Filmweb 
 Nationaltheaterets sider om Andrine Sæther

Norske skuespillere
Vinnere av Gullruten for beste skuespiller
Fødsler i 1964
Wimbledon-turneringen 2002

Wimbledon-turneringen 2002 ble spilt i juni i London og er en Grand Slam-turnering i tennis på gress. Wimbledon-finalen for damer ble historisk, for første gang på 118 år møttes et søskenpar i finalen, Serena Williams og Venus Williams. Det var andre gangen i Wimbledon-turneringens historie dette skjedde, forrige gang var i den første finalen i 1884 da de britiske søstrene Maud Watson og Lilian Watson gjorde opp om singletittelen. Serena Williams vant finalen over sin søster, hun vant også doublefinalen da sammen med Venus Williams. Herrenes singlefinale ble vunnet av Lleyton Hewitt fra Australia. Double-turneringen for herrer ble vunnet av det svensk / australske paret Jonas Björkman / Todd Woodbridge. Russiske Elena Likhovtseva vant sammen Mahesh Bhupathi fra India mixed double.

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 2002
Sport i England i 2002
Tveitsund bru

Tveitsund bru er en veibro som krysser Nissers utløp til Nisserelva. Den er en del av riksvei 41 og ligger midt i tettstedet Treungen i Nissedal kommune i Telemark. Brua ble bygd i 1918 og overlevert 13. september 1919, den ble fredet som kulturminne i 1999. I 2013 ble største totalvekt redusert fra 56 til 50 tonn og største lengde på vogntog satt under 20 meter; noe som medfører at en del vogntog med tømmer ikke kan bruke strekningen. Broen er for smal til at kjøretøy kan møtes og den er lyseregulert.

Brua er 62,1 meter lang og er landets nest lengste steinhvelvbru med et spenn på 51 meter. Brua har en bredde på 5 meter, og kjørebanen er 4 meter. Brua karakteriseres som et stykke ingeniørkunst av høy klasse. Bruspennet er strukket til yttergrensen av det som er teknisk mulig. Brua er fredet for å være et synlig minne om utviklingen av kommunikasjon og veibygging, heter det i omtalen av dette kulturminnet på Riksantikvarens hjemmeside.

Før det kom bru ble strekningen betjent av ferje og det første initiativet til bro kom i 1839 da formannskapet søkte om midler. Da Treungenbanen ble påbegynt tidlig på 1900 med planlagt endestasjon på Sundsmoen på vestsiden av elven ba kommunestyret om at det måtte anlegges bro. Det var misnøye med endestasjonen på vestsiden fordi det ikke var bro over Nisserelva på stedet og bebyggelsen for det meste var på østsiden. I februar 1913 ba kommunestyret om å få brosaken opp på amtstinget. Broen skulle oppføres i hugget stein og sement, med 4 meter kjørebredde, 50 meter spenn og maksimalt hjultrykk på 2,5 tonn. Kostnadene ble anslått til 55.000 kroner i 1915. Mange fra bygda deltok på anleggsarbeidet blant annet med kjøring av stein som ble hentet i berget ovenfor Tveitsund gård.

Referanser

Eksterne lenker
 Riksantikvaren: Fredning av Tveitsund bru ved Treungen, Nissedal kommune i Telemark (13. juli 1999)
 Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner (se avsnitt om Tveitsund bru)

Steinhvelvbroer
Kulturminner i Nissedal
Veier i Nissedal
Veibroer i Vestfold og Telemark
Riksvei 41
Broer åpnet i 1918
1918 i Norge
Telemarks samferdselshistorie
SpVgg Greuther Fürth

Spielvereinigung Greuther Fürth er en tysk sportsklubb fra byen Fürth. Før 1995 het klubben SpVgg Fürth.

Spillerstall 
Oppdatert 4. oktober 2022.

Utlånte spillere

Meritter 
 Tysk mester: 1914, 1926, 1929

Plasseringer

Referanser

Eksterne lenker 
Offisiell hjemmeside

Fürth
Sport i Bayern
Greuther Fürth
1903 i Tyskland
Tom Armstrong

Tom Armstrong (født 1898 i Preston i England, død 1967) var en engelsk fotballspiller som spilte for Preston North End og Liverpool FC på 1910-tallet og 1920-tallet.

For Liverpool fikk han bare én kamp, det var mot Sheffield Wednesday 13. mars 1920, dagen etter at han signerte for klubben. Kampen endte 2–2.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profilen på Lfchistory.net

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Preston North End FC
Fotballspillere for Liverpool FC
Personer fra Preston
KCOM Stadium

KCOM Stadium, tidligere Kingston Communications Stadium og KC Stadium, er et kombinert fotball- og rugbystadion i Hull, East Riding of Yorkshire, England og er hjemmebane til fotballklubben Hull City AFC og rygbyklubben Hull FC. Stadionet, som ble åpnet den 18. desember 2002, har en kapasitet på 24 400 sitteplasser fordelt på fire tribuneseksjoner som heter North Stand, East End, West Stand og South Stand. Det er også tatt høyde for å utvide kapasiteten på Kingston Communications Stadium til 35 000 sitteplasser finansiert av et eventuelt hotell- og kasinokompleks i nærheten. 

Stadionnavnet kommer som følge av sponsing fra selskapet KCOM, og det har også blitt arrangert konserter der med artister som Elton John, Bryan Adams og R.E.M..

Eksterne lenker 
 Informasjon og bilder av stadionet hos kcomstadium.com/
 Internet Football Grounds Guide – Kingston Communications Stadium, Hull City AFC

Fotballstadioner i England
Kingston upon Hull
Green Party (historisk britisk parti)

Green Party var et grønt politisk parti i Storbritannia. Det har blitt etterfulgt av tre politiske partier:
 Green Party of England and Wales
 Green Party in Northern Ireland
 Scottish Green Party

Green Party ble opprinnelig dannet som PEOPLE, eller Ecology Party, i Coventry i 1973, med den første utgaven av Manifesto for a Sustainable Society som partiets programerklæring om filosofi og politikk. Dokumentet var inspirert av  Blueprint for Survival, publisert av det britiske månedstidsskriftet The Ecologist. Partiet forandret siden sitt navn og ble til the Green Party på 1980-tallet.

I 1973 inkluderte partiets interesseområder økonomi, sysselsetting, forsvarspolitikk, energi- (drivstoff-)forsyning, markrettigheter, forurensning og sosial trygghet, alt sett fra et økologisk perspektiv. «Nullvekst» (eller stabilitet) innen økonomien var et fremtredende element i partiets filosofiske grunnlag, og det riksdekkende partiet utviklet et pågående og voksende nærvær i valgene til det britiske Underhuset og til Europaparlamentet og stilte tilstrekkelig ofte kandidater til å kvalifisere til valgsendinger i radio og fjernsyn.

Som Ecology Party, med Jonathon Porritt som et fremtredende medlem og et valgmanifest kalt The Real Alternative, stilte partiet over 50 kandidater i parlamentsvalget i 1979. Partiet fikk 40 000 stemmer og medlemsantallet tidoblet seg, fra om lag 500 til over 5000.

Stadig under navnet the Ecology Party stilte partiet deretter over 100 kandidater i 1983-valget og fikk 54 000 stemmer.

Partiet var så the Green Party i valget i 1987 og fikk 90 000 stemmer.

I valget til EU-parlamentet i 1989 fikk Green Party 2 millioner stemmer – 15 % av alle avgitte stemmer. På denne tiden var imidlertid valgene til Europaparlamentet i Storbritannia basert på enkeltmannskretser slik at partiet likevel ikke oppnådde representasjon.

På 1990-tallet opprettet både den skotske og den nordirske fløyen av partiet seg som egne enheter. Som en følge av dette er det i dag intet enkeltstående konstituert Green Party for hele landet, men de tre britiske partiene har et nært samarbeid.

Eksterne lenker
 Green Party of England and Wales
 Scottish Green Party
 Green Party in Northern Ireland

Grønne politiske partier
Tidligere politiske partier i Storbritannia
Politiske partier etablert i 1973
Politiske partier nedlagt i 1990
1973 i Storbritannia
1990 i Storbritannia
Bidevindseiler

Bidevindseiler er en småmanet som driver i overflaten i varme hav. Den ligner på portugisisk krigsskip, men er mye mindre, som regel ca. 30 mm i diameter. Kroppen er en avlang, blå skive som driver i vannskorpa. På skiva sitter et seil som stikker opp i lufta. Seilet har en vinkel på 45 grader i forhold til skivas lengste akse. I motsetning til seilet på en seilbåt, kan dette seilet ikke justeres etter vinden, så bidevindseileren må ofte seile bidevind. Bidevindseileren eter plankton som den fanger med tentaklene, men den får også næring fra dinoflagellater i kroppen (zooxanthellae). 

Den 18. november 2011 drev en bidevindseiler i land ved Uttakleiv på utsiden av Vestvågøy i Lofoten. Dette er sannsynligvis den første observasjonen av maneten i Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 Netarts Bay: By the Wind Sailors
 MarLIN: By-the-wind sailor

Nesledyr
Nesledyr formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Christiane Vera Felscherinow

Vera Christiane Felscherinow (født 20. mai 1962 i Hamburg; offentlig kjent som «Christiane Vera Felscherinow» eller «Christiane F.»)  ble kjent for offentligheten gjennom en serie reportasjer i magasinet Stern, samlet i boka Å være ung er for jævlig (ty. Wir Kinder vom Bahnhof Zoo) og filmatisert som Christiane F. – Å være ung er for jævlig. Da Felscherinow var seks år gammel flyttet familien til drabantbyenn Gropiusstadt i den fattige bydelen Neukölln i Berlin. Faren var alkoholisert og voldelig. Allerede som tolvåring ble hun rusavhengig, og som fjortenåring var hun heroinist og prostituerte seg på «barnestripen» i Kurfürstenstraße og ved Bahnhof Zoo. Moren oppdaget først to år senere datterens dobbeltliv.

Felscherinow kom i kontakt med en journalist i magasinet Stern da hun i 1978 skulle vitne i en rettssak. Reportasjene ble samlet i boken Wir Kinder vom Bahnhof Zoo (1979; norsk utgave Å være ung er for jævlig 1980), som også ble filmatisert i 1981. Filmen har både på tysk og norsk tittelen Christiane F. Filmen ble regissert av Uli Edel med Nadha Brunckhorst i hovedrollen. David Bowie stod bak musikken i filmen. Boken ble solgt i millionopplag og lå på den tyske bestselgerlisten frem til 1981. Den er oversatt til femten språk og er solgt i mer enn tre millioner eksemplarer.

Felscherinow prøvde å bli punkdronning i Vest-Tyskland og utga et par plater, og hun gav inntrykk av at hun var rusfri. Hun forsøkte seg også som skuespiller.

Fra 1987 til 1993 bodde hun i Hellas, hvor hun reiste fra øy til øy med sin greske kjæreste. Tilbake i Berlin startet Felscherinow med metadonbehandling. Hun fikk en sønn i 1996.

Felscherinow har hatt jevnlige tilbakefall. I 2008 bodde hun i Amsterdam med sønnen og en ny mann. Da misbruket tok overhånd, klarte Felscherinow å komme seg tilbake til Berlin, hvor hun selv overlot sønnen sin til myndighetene.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Prostituerte
Narkotika
Personer fra Hamburg
If—

If— er et dikt av den britiske forfatteren og poeten Rudyard Kipling. Det ble skrevet i 1895. Diktet uttrykker i en sum viktoriatidens stoiske mannsideal inklusive «The stiff upper lip» som populærkulturen har laget til en typisk britisk dyd. Diktet ble valgt til engelsk favorittdikt i en opinionsmåling av BBC i 1995. Det er også blitt gjenstand for mange parodier.

Diktet er oversatt til en rekke språk, inklusive André Bjerkes gjendiktning på norsk under tittelen «Hvis -». En annen oversettelse verd å merke seg, er den til myanmarisk (språket i Myanmar eller Burma). Denne var ved Nobels fredspris-vinner Aung San Suu Kyi. Diktet Mandalay eller på norsk Den vei til Mandalay handler om dette landet.

Responser 
«If-» var ifølge forfatterens selvbiografiske verk Something of Myself (1937) oversatt til «seven and twenty» språk, og var tilgjengelig i postkortformat til å henge på veggen. Det er hevdet at det er med i flere antologier enn noe annet kjent dikt. Robert Baden-Powell og speiderbevegelsen bidro også til utbredelsen gjennom bevegelsens skrifter.

Ikke alle var like enige. T. S. Eliot hevdet at Kipling med dette bare viste at han var en rimsmed og ingen poet. George Orwell som hadde et noe ambivalent forhold til Kipling på grunn av hans politiske holdning, sammenlignet folk som bare kjente til dette og en del andre tilsvarende dikt, med superpatrioter med ureflekterte holdninger («Colonel Blimp» var en datidens kjent parodisk figur, sammenlignbar med vår Fleksnes eller Stutum).

Referanser til diktet i film, litteratur og annet 
Den trolig mest sette (eller oversette) referansen er hogd inn over hovedinngangen til Wimbledon tennisstadion i London, som også kan skimtes et øyeblikk i en Hitchcock-film. I filmen Apocalypse Now av Francis Ford Coppola blir de tre første linjene lest av Dennis Hopper, etterfulgt av  T.S. Eliots dikt The Love Song of J. Alfred Prufrock.

Også i fjernsynsserien The Simpsons forekommer sitater.

Filmen If.... fra 1968 har ingen entydige referanser til diktet, bortsett fre heltens helt konsekvente måte å holde på sitt på, men handlingen følger nokså nøye deler av handlingen i en ungdomsbok: Stalky&Co – av Kipling –  bare omsatt til innspillingstidens turbulente ungdomskultur.

Norsk tonesetting 
Tore Magnus Pettersson har tonesatt André Bjerkes oversettelse («Hvis»)

Innspilling 
Tore Magnus Pettersson, Terje Fjærns orkester. Utgitt på LP-platen  Drypp (RCA LSP 10381) i 1972.

Referanser

Eksterne lenker
 Den norske oversettelsen av If

Engelske dikt
All Comers Round

All Comers Round er en betegning på en del av en tennisturnering der alle deltakerne, unntatt regjerende mester, spiller hver omgang. En slags cup-spill der vinneren går videre til neste omgang. Den som vinner cupspillet får møtte tittelforsvareren i Challenge Round som er turneringens finale.

All Comers Round ble benyttet i Wibledonmesterskapet 1878–1922, i Amerikanske mesterskapet 1884–1912 og i Davis Cup 1901–72.

Se også
Challenge Round

Tennis