alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
The Pentagon

The Pentagon er hovedkvarteret til det amerikanske forsvarsdepartementet. Bygningen, som ble innviet 15. januar 1943 etter kun 16 måneders konstruksjonsarbeid, er verdens største kontorbygning og huser omkring  ansatte.

Bygningen er pentagon-formet og ligger i Arlington i delstaten Virginia.

Som et ledd i terrorangrepet 11. september 2001, planlagt av Khalid Shikh Mohammed fløy et passasjerfly inn i bygningen. Deler av bygningen raste sammen, og 125 mennesker omkom, i tillegg til de 64 passasjerene, inkludert de 5 kaprerne, i flyet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Forsvarsdepartementets informasjonsside
 Pentagon Force Protection Agency

USAs forsvar
Byggverk i Virginia
Byggverk fullført i 1943
1943 i USA
USAs føderale myndigheter
Gansås

Gangsås er en bydel i Harstad – mellom Vågsfjorden mot nordvest, Stangnes mot øst og Åsby og Kanebogen mot sør. På Gangsås ligger boligfeltene Vollen og Øvre Gangsås m.fl.

Området blir ofte feil omtalt som Gansås.

Vollen
Til Vollen kommer man ved å ta seg opp halve Gangsåsbakken, som er en del av Gangsåsveien. Rekkehus og blokker preger miljøet, hvor man også finner fotballbane og Knerten barnehage. De første boligene stod ferdig i 1975.

Øvre Gangsås
Fortsetter man opp Gangsåsbakken fra Vollen, kommer man til Øvre Gangsås, som ble etablert på 1980-tallet. Eneboliger preger miljøet, hvor man også finner fotballbane og Aurora barnehage. De fleste veiene har navn etter solsystemets planeter. Det går sti videre opp til Gangsåstoppen. Flere steder på Øvre Gangsås har man god utsikt over Harstad sentrum.

Mercur (Nedre Gangsås)
På den vestlige foten av åsen ligger Mercur. Der finner man Statoils tankanlegg, hvor det har vært aktivitet i mange tiår. Mercur har noen eneboliger, men er i hovedsak et utbygd næringsområde.

Gangsåstoppen
Åsryggen, som er ubebygd, består av 3 topper – Gangsåstoppen i sør, Steinhammeren i midten og Ramfløya lengst nord – men på folkemunne kalles hele området for Gangsåstoppen. Fra sørsiden av åsen går det en merket sti fra parkeringsplassen i Toppenveien (innkjøring fra Østeråsveien). Det fins også andre stier opp, for eksempel fra Øvre Gansås og Hestvika.

Fra Gangsåstoppen har man full utsikt vestover mot bykjernen i Harstad samt flere av toppene rundt, som Middagsfjellet og Hinnstein. En ser mot øst Rolla og fastlandet, mot sør Tjeldsundet og mot nord Grytøya og Senja.

Det har vært planer om å etablere kafé, og til og med hotell, oppe på åsen – men disse planene er lagt på is. På Ramfløya fins det en postkasse hvor man kan skrive seg inn i gjesteboka, og se hvem andre som har vært der.

Referanser

Eksterne lenker
 Offisiell turistinformasjon Velg Gangsåstoppen i lista til venstre
 Visit Harstad

Bydeler i Harstad
Åser i Norge
Sojourner Truth

Sojourner Truth (født 1797?, død 26. november 1883) var en amerikansk aktivist som kjempet mot slaveriet. Hun tok dette navnet i 1843. Opprinnelig het hun Isabella Bomefree (senere endret til Baumfree). Hun ble født som slave, antagelig i 1797.

I 1827 flyktet hun til Canada; etter at New York avskaffet slaveriet dro hun dit i 1829. Hun engasjerte seg både i kvinnerettsbevegelsen og anti-slaveribevegelsen, hvor hun reiste land og strand rundt og snakket om alle menneskers rett til å være frie. En av hennes mest kjente taler var Ain't I a Woman?, som hun holdt på de amerikanske kvinnenes andre frihetskongress i 1851.

I 1981 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

UNESCO har inkludert Sojourner Truth i sin oversikt over betydningsfulle kvinner i afrikansk historie.

Referanser

Eksterne lenker

 Genealogy note
 Narrative of Sojourner Truth: http://digital.library.upenn.edu/women/truth/1850/1850.html
 An obituary written by Harriet Beecher Stowe is available from the Electronic Text Center, University of Virginia Library: https://web.archive.org/web/20061220160141/https://etext.lib.virginia.edu/
 Biography at FemBio – Notable Women International
 Text of 'Ain't I A Woman?' Speech

Slavehandel
National Women's Hall of Fame
Reginald Pole

Reginald Pole (født 3. mars 1500 i Stourton Castle, Staffordshire, England, død 17. november 1558 i London) var den siste katolske erkebiskop av Canterbury, og var kardinal.

Liv og virke

Bakgrunn 
Reginald Pole var sønn av Margaret Pole, datter av hertug George av Clarence. Han fikk sin utdannelse i Oxford og Padova, ble det man senere skulle kalle humanist, og siden den gang holdt han kontakt med en rekke av samtidens humanister.

Karriere 
Uten prestevielse fikk han en rekke embeder i kirken. Kong Henrik VIII av England  tilbød ham utnevnelse til erkebispedømmet York eller bispedømmet Winchester, ville han bare støtte hans ønske om å få sitt ekteskap med spanske Katarina av Aragón kjent ugyldig. Men Pole ville ikke det, og flyktet for sikkerhets skyld i eksil til Frankrike og Italia i 1532, der han fortsatte sine studier i Padova og Paris.

Pave Paul III utnevnte lekmannen Pole til kardinal i ved konsistoriet desember 1536, mot hans eget ønske. Han ble kardinaldiakon ved Santi Nereo ed Achilleo, skjønt i mai 1540 vekslet titteldiakoniet til Santi Vito, Modesto e Crescenzio og så i desember 1540 til Santa Maria in Cosmedin.

Som pavelig legat stod Pole i kontakt med den engelske konges motstandere. Henrik VIII fikk derfor utstedt en parlamentarisk straffebeslutning mot Pole, og utlovet dusør til den som kunne ta ham til fange. I 1541 ble hans mor, Margaret Pole, 8. grevinne av Salisbury, henrettet.

I 1542 ble han utnevnt som en av de tre pavelige legater som skulle presedere ved konsilet i Trient. Etter pavens død manglet det bare én stemme på at han skulle etterfølge Paul III som ny pave.

Etter Edward VIs død den 6. juli 1553 kom Maria Tudor på tronen i England. Det fremskyndte Poles hjemkomst fra eksil. Først skulle han komme som pavelig legat, men både Maria og keiser Karl V sørget for å forsinke ham helt til den 20. november 1554. Under dronning Maria Is styre ble Pole endelig presteviet den 20. mars 1557 og to dager etter konsekrert til erkebiskop av Canterbury. Dette embedet besatte han helt til sin død den 17. november 1558 i Lambeth-palasset i London, bare noen timer etter dronning Marias død.

Verker 
 Thomas F. Mayer (utg.): The correspondence of Reginald Pole, Ashgate, Aldershot,
 A calendar 1518–1546. Beginnings to legate of Viterbo, 2002, ISBN 0-7546-0326-1.
 A calendar 1547–1554. A power in Rome, 2003, ISBN 0-7546-0327-X.
 A calendar 1555–1558. Restoring the English Church, 2004, ISBN 0-7546-0328-8.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Katolske erkebiskoper av Canterbury
Engelske kardinaler
Humanister
Personer fra distriktet South Staffordshire
Fødsler i 1500
Dødsfall i 1558
John Pemberton

John Stith Pemberton (født 8. januar 1831, død 16. august 1888) var en amerikansk farmasøyt, som er mest kjent for å være oppfinneren av Coca-Cola. 

Han var utdannet både som lege og som farmasøyt og jobbet kontinuerlig med å utvikle nye medisiner, og hadde ved sin død i 1888 et meget stort antall nedskrevne eksperimenter. Pemberton var en apoteker som drømte om å oppfinne den perfekte medisinen og den perfekte leskedrikken samtidig. Pemberton var kavalerioffiser under den amerikanske borgerkrigen, og ble skadet i et slag i krigens siste fase, i delstaten Georgia.

I 1853 giftet han seg med Ann Eliza Clifford Lewis i Columbus, Georgia, og hun forble hans ektefelle til hans død i 1888. De fikk et barn sammen, Charles Ney Pemberton som ble født i 1854.

Drikken Coca-Cola utviklet han i løpet av vinteren 1885/1886, og selve smaken var et resultat av omfattende forbrukertesting i utsalgsstedet Jacob's Pharmacy i Atlanta. Det første glasset med Coca-Cola ble solgt den 8. mai 1886. Logoen og merkenavnet ble utviklet av Pembertons revisor Frank Robinson, som ble sentral i den senere driften av selskapet. Pemberton var før sin død i graverende dårlig form og sterkt avhengig av morfin, som han aktivt hadde brukt for å lette på smertene etter krigsskaden han pådro seg i den amerikanske borgerkrigen og døde i 1888 på grunn av magekreft, ukjent og uvitende om den fremtidige suksessen til sin oppfinnelse. Han er gravlagt på Linwood Cemetary i Columbus, Georgia.

Referanser

Kilder 
 NNDB.com: John Stith Pemberton

Oppfinnere fra USA
Farmasøyter
Personer fra Crawford County i Georgia
Personer fra Rome i Georgia
Rogaland Krigshistoriske Museum

Rogaland Krigshistoriske Museum, forkortet RKM, er et lokal- og militærhistorisk museum i den tidligere Soma militærleir i Sola kommune i Rogaland.

Muséet dokumenterer og formidler militære og sivile hendelser fra lokalsamfunnet under andre verdenskrig 1940–1945. Utstillingene er bygget opp med gjenstander, tekst, bilder og dioramaer. Muséet har en stor samling militære kjøretøy.

RKM var opprinnelig en privat stiftelse som ble grunnlagt i 1989. Museet flyttet til Somaleiren i 1994 da gamle militære bygninger ble stilt til disposisjon av Forsvaret.
Jærmuseet overtok driften av Rogaland Krigshistoriske Museum i 2011. 

Samlingene er åpen for publikum søndager (12-16) i perioden mai t.o.m. oktober.

Biler i samlingen

Biler fra krigen 
 AEC Matador
 Austin K6
 Bedford 3T OYD
 Bedford 6T OXC
 BMW R12
 Chervolet C-15A
 Chervolet C-30 LAAT
 Chervolet C60L  
 Chervolet C60S (kranbil)
 Diamond T 968
 Diamond T 969A (kranbil)
 Dodge D60L 
 Dodge WC-52 APT
 Dodge WC-54 (ambulanse) 
 Fordson Wot 2H 
 GMC CCKW 353A2  
 GMC CCKW 353A2 (airborn)
 GMC CCKW 353A2 (tankvogn)   
 Loyd Carrier
 M3A1 White Scout Car
 M5 International half-track
 M24 Chaffee
 M29 Studenbaker Weasel
 Morris C-4 3/4ton
 Opel Kadett 
 Renault FT-17C
 Renault UE2 Chenillette
 Sd.Kfz 142/1 – Sturmgeshütz III(3)
 Sd.Kfz 2 – Kettenkrad
 Sd.Kfz 8 DB 9 – 12t (halvbelte)
 Sd.Kfz 305 – Opel Blitz 4x2
 Somua MCG
 Steyr RSO
 Unic P107
 Universal Carrier
 Willys Jeep

Biler fra etter krigen 

 Bv 202
 Landrover 109
 M88A1 Bergepanser(bergningsvogn)
 M5A3
 M621 Lastevogn
 NM-116 Panserjager
 NM-130 Bergepanser
 Volov 3314N Felt

Eksterne lenker
 Rogaland Krigshistoriske Museum
 RKM Kjøretøyer 

Museer i Rogaland
Norge under andre verdenskrig
Norske stiftelser
Museer etablert i 1989
Holmenkollen

Holmenkollen er et boligstrøk i bydel Vestre Aker i Oslo. Kollens høyeste punkt ligger 371 meter over havet. Holmenkollen, og da spesielt Holmenkollbakken, er en av Norges mest kjente turistattraksjoner med over 1 million besøkende hvert år. Egennavnet Besserud er en del av området, det er her den kjente hoppbakken ligger.

Historie 

Boligbyggingen i Holmenkollen tok til for alvor i forbindelse med anlegget av Holmenkollbanen i 1898. Tomter langs med banen ble solgt for å sørge for et jevnt kundegrunnlag, ut over trafikken av ski- og turgåere. Den fine utsikten og korte avstanden til Marka gjorde at strøket ble svært attraktivt, og området er i dag preget av villabebyggelse. I de senere årene har det i tillegg foregått en tildels omstridt fortetting og utbygging av boligområdene, særlig i området ovenfor Holmenkollbakken (Voksenkollen). 

Holmenkollbanen bidro også sterkt til at området ble tatt i bruk som rekreasjonsområde for Oslos befolkning. Området er brukt som inngangsport til Nordmarkas vestre del og sommerstid er turgåing, fiske, sykling og kanopadling populære aktiviteter. Vinterstid er området tilrettelagt med oppkjørte og tildels opplyste skiløyper til konkurransetrening og turgåing.

Holmenkollbakken 
 

Holmenkollbakken ble åpnet i 1892 med en bakkerekord på 21,5 meter, men er ombygd mange ganger siden. Bakken var arena for det olympiske hopprennet i 1952 samt VM i 1966, 1982 og i 2011 

Ny bakkerekord ble satt under Holmenkollen Skifestival og Raw Air 2019 den 9. mars 2019 av Robert Johansson. Bakkerekorden er 144 meter.

Holmenkollanlegget er Norges best besøkte turistmål, med 686 857 betalende gjester i sesongen 2006.

Holmenkollbakken ligger ca. 425 meter over havet.

Den gamle Holmenkollbakken ble revet i 2008, for å gi plass til en ny.

Skimuseet 
Skimuseet i Holmenkollen er verdens eldste museum for ski og skihistorisk utstyr. Skisamlingen til slottsforvalter Hjalmar Welhaven dannet grunnstammen i samlingen.

Holmenkollen kapell 

Holmenkollen kapell ligger like ved Holmenkollbakken. Det ble bygget i 1903, og gjenoppbygget i 1996 etter en påsatt brann. Kapellet er ettertraktet for vielser, og Kongefamilien har som tradisjon å feire julen med et besøk her.

Eksterne lenker 
 
 Hjemmeside for Ski-VM 2011
 Holmenkollen.com
 Skiforeningen Holmenkollen
 Holmenkollen World Cup
 Aktiviteter og tilbud i Holmenkollen-området

 ScenicNorway, bilder fra Holmenkollen

 
Vintersportssteder i Norge
Fjell i Oslo
Fjell under 1000 meter
Hermes Trismegistos

Hermes Trismegistos (gresk: Ἑρμῆς Τρισμέγιστος for «trefoldig største Hermes») er en synkretistisk sammensmeltning av den greske måneguden Hermes og den egyptiske guden Thot. Frem til inn i Nytiden trodde man i Europa at Hermes Trismegistos var en historisk person.  

Hermes og Thot er også blitt identifisert med Enok. Over tid ble han utviklet til en gud for visdom og assosiert med magi, musikk, medisin, astronomi, geometri, tegning og skriving. Det greske tilnavnet Trismegistos, «den trefoldig store», kommer av at han hadde kunnskapen om de tre domener i naturen: det mineralske, det vegetabilske og det animalske. I den egyptiske formen, Thoth, var Hermes også gud over underverdenen hvor han skrev dommene over de dødes sjeler.

Hermes var populær i middelaldersk magi og alkymi. Han var gullmaker og eier av et segl som kunne lukke hermetisk. Myten om dette seglet er opphavet til ordet hermetikk/hermetisk.

Tekstene 
Hermes Trismegistos var angivelig opphavsmann til de såkalte hermetiske skrifter, Hermetica, hvorav de viktigste er samlingen Corpus Hermeticum, Asklepios og Smaragdtavlen. Corpus Hermeticum er en senere sammenredigering av 17 tekster fra 200- og 300-tallet, den første og mest kjente av disse er Poimandres (latin: Pymander). Teksten Diskursen om den åttende og den niende ble funnet blant Nag Hammadi-skriftene i 1945, mens Utdrag fra talen til Tot og Verdens jomfru er kjent fra 400-tallsantologien Stobaei Hermitica.

Bibliografi 
 Hermes Trismegistos : gresk-egyptiske visdomstekster. Utvalg, kommentarer og innledende essay av Christian Hervik Bull. Bokklubben, 2010. LXIV, 272 sider. (Verdens hellige skrifter; 64). ISBN 978-82-525-7463-0

Eksterne lenker 
 

 Corpus Hermeticum 
 The Divine Pymander av Hermes Mercurius 

Hermetisme
Alkymister
Astrologer
Bokserien Verdens hellige skrifter
Eiganes og Våland

Eiganes og Våland er en bydel i Stavanger med 20 126 innbyggere (2006).  Eiganes og Våland bydel består av vestre del av bysenteret og området vestover til Stokkavatnet. Folketilveksten siden år 2000 er på 796 personer eller 4,1 %.

Geografi 

Bydelens landareal er 7,01 km².

Vålandshaugen (84 moh.) er bydelens høyeste punkt. Her finner vi Vålandstårnet, et utsiktstårn oppført i 1895, med vokterbolig for byens første trykkvannsbasseng. Tidligere stod tårnet "Vålandspibå" her. På Kampen ligger Byhaugen, 76 meter over havet.

Grenser 

I nordvest går grensen til Tasta bydel på Kalhammaren, sør for Fortunaveien ved Stemmen idrettsanlegg. Den går videre ved Christian Bjellands gate, langs Lyngveien og opp til Byhaugen for så å fortsette vestover til Litle Stokkavatn og Store Stokkavatn. Sørøst for Store Stokkavatn ligger grunnkretsen Madlaforen/Sandal 2 som tilhører Eiganes og Våland. Bydelsgrensen går ned til riksvei 509 (Madlaveien) i sør, følger denne til Tjensvollkrysset for så å strekke seg over Mosvatnet (den sørlige delen av vatnet tilhører Hillevåg bydel) til Vålandsskogen. På Vålandshaugen avgrenses Eiganes og Våland i sør mot Hillevåg i Folke Bernadottes vei og Arne Garborgs vei. Helt i øst går grensen sør for Solbjørgveien og nord for Frida Hansens vei.
Grunnkretsen Solbjørg tilhører Eiganes og Våland bydel.

En del av Stavangers sentrumskjerne ligger i Eiganes og Våland, grunnkretsen Sentrum vest 2. Stavanger domkirke, Byparken, Breiavatnet og Kongsgård videregående skole ligger innenfor bydelens grenser. Det samme gjelder Kongsgårdbakken, Haakon VIIS gate (med unntak av nr. 1) og Olav Vs gate. Grensen mot Storhaug i nordøst går langs Kongsgata og riksvei 444 til Stavanger Museum. Den går så i retning Consul Sigval Bergesens gate nær Hillevågsvatnet.

Delområder og grunnkretser 

Grensene for delområdene i Stavanger følger ikke helt grensene for bydelene, men grovt sett kan vi si at Eiganes og Våland er inndelt i disse 4 delområdene:

 Våland
 Eiganes
 Kampen
 Stokka

Det er 36 grunnkretser i bydelen, hvorav 3 ligger utenfor delområdene over :
1 grunnkrets ligger i Bergjeland delområde, 1 i Kvalaberg og 1 i Madlamark.

Bydelen omfatter fire valgkretser: Kampen, Stokka, Eiganes og Våland.

Bydelsutvalg 

Eiganes og Våland bydelsutvalg er et politisk utvalg som skal være bindeledd mellom bydelens og byens sentrale organer. Det skal ta initiativ i saker som gjelder bydelen og har uttalerett i en rekke kommunale saker. Utvalget tildeler også midler til det frivillige organisasjonslivet i bydelen.

Utvalget består av 9 medlemmer med varamedlemmer valgt av bystyret.

 Sammensetning 2015 – 2019
Ap 3, V 1, KrF 1, H 2, FrP 1

 Leder: Leif Arne Moi Nilsen (FrP)
 Nestleder: Hege Eriksen Nordbøe (V)

Referanser

Eksterne lenker 
 Mer informasjon om bydelen

Bydeler og delområder i Stavanger
Tasta

Tasta er en bydel i Stavanger med 15 363 innbyggere (2017).

Innbyggertall 
Folketilveksten i bydelen siden år 2000 er 2,6 prosent (353 personer), som er kommunens laveste tilvekst. Til gjengjeld økte folketallet i fastlandsdelen med hele 42,0 prosent på 1990-tallet. Det var byens høyeste vekstrate.

Geografi 

Bydelens landareal er 10,87 km² (uten Austre Åmøy 7,19 km²).

Tasta bydel består av nordre del av tidligere Hetland herred. Bydelen utgjør nordre del av kommunen og omfatter området nord for Stokkavatnet og Byhaugen. Austre Åmøy, som har fastlandsforbindelse via Rennfast og Randaberg, inngår i Tasta bydel.

I nord og vest grenser bydelen Tasta til Randaberg kommune. Grensen følger det gamle skiftet mellom gårdene Finnestad, Høie, Nedre og Øvre Tasta, gårdene Leikvoll, Håland, Goa og Rygg i Randaberg. I sør følger grensen det gamle skiftet mellom Nedre Tasta og den tidligere gården Eiganes og gården Stokka. Grenselinjen går fra Kalhammaren til Knutmannsteinen på Byhaugen og videre vestover til Store Stokkavatnet, som tidligere også ble kalt Tastavatnet. 

Tastaveden, ca. 3 km nord for Stavanger sentrum, er bydelens største friområde og høyeste punkt (92 meter over havet), fulgt av Tastavarden (79 moh.) Midt på Austre Åmøy troner to markante høydedrag. Det høyeste, Brenningstua, er 72,5 meter over havet.

Historie 

I høymiddelalderen finner vi fire gardsbruk på det nåværende Tasta. To gardsbruk var utskilt fra hovedgarden Tasta; nemlig Høie og Finnestad. Vi vet med sikkerhet at folketapet etter svartedauden i 1350 førte til at Høie og Finnestad ble fraflyttet. Folket konsentrerte seg om de to rikeste og største gardene, Øvre- og Nedre Tasta.

I 1838 hadde Nedre Tasta 21 bruk, Øvre Tasta ti bruk i tillegg til Dusavik. På Finnestad fantes det ni bruk og på Høie ti bruk. I 1866 var tallet på bruk steget til 71 på Øvre Tasta, 55 bruk på Nedre Tasta, mens Høie og Finnestad hadde henholdsvis 12 og 21 bruk.

Idrett 
Bydelen har tre fotballklubber; Vardeneset B.K, Tasta IL, Tastavarden HK og Pol IL.

Ikke langt fra Tastarustå Skole og Tastasenteret finnes Tasta Skatepark som er en av landets største skateparker.

Delområder og grunnkretser 

Grensene for delområdene i Stavanger følger ikke helt grensene for bydelene. Tasta er inndelt i disse to delområdene :

 Indre Tasta
 Ytre Tasta

Det er 30 grunnkretser i bydelen, hvorav to ligger utenfor delområdene over :
én grunnkrets ligger i Kampen delområde (Kalhammaren 2) og én i Øyane (Austre Åmøy).

Bydelen består av tre valgkretser: Austre Åmøy, Ytre Tasta og Indre Tasta.

Tastas severdigheter 
 Tasta Senter
 Tasta kirke
 Vardeneset fyr
 Vardeneset kirke
 Tasta Idrettspark (omfatter hjemmebane og klubbhus til Vardeneset Ballklubb, treningssenteret Toppform og utendørs skatepark)

Bydeler og delområder i Stavanger
Fallujah

Fallujah (arabisk: فلوجة, noen ganger skrevet Falluja, Fallouja eller Falloujah) er en by i den irakiske provinsen Al Anbar, 65 km vest for Bagdad. Omtrent  innbyggere bor i byen. Den er kjent som «moskeenes by» fordi det finnes over 200 moskeer i Fallujah og området rundt. Den blir regnet som et av sentrene for Sunniislam. De siste års krigshandlinger i Fallujah har medført rapporter om ødeleggelse av opptil 60 % av byens bygningsmasse, hvorav 20 % er total ødeleggelse. Dette inkluderer 60 av byens moskeer.

Historie 
Det har bodd mennesker i området i mange tusen år og det finnes bevis for at den var befolket i den babylonske perioden. Opprinnelsen for byens navn er noe uklart, men en teori går på at det syriske navnet, Pallugtha kommer fra ordet skille.

Den moderne byen Fallujah ble grunnlagt i det 4. århundre i nærheten av en tidligere by med navn Misiche, hvor den romerske keiseren Gordian III hadde blitt drept under slaget om Misiche i 244. Det var en liten og ubetydelig by i mesteparten av sin historie.

Under Det osmanske riket ble Fallujah et stopp på en av landets hovedfartsårer gjennom ørkenen vest for Bagdad. I 1947 hadde byen rundt  innbyggere. Den vokste raskt til en større by så snart Irak fikk sin uavhengighet, godt hjulpet av oljens inntog i landet. Den geografiske posisjonen langs en av hovedveiene ut fra Bagdad gav den en viktig posisjon.

Saddam Hussein styrte Irak fra 1979 til 2003, og under hans styre ble Fallujah et område som ga viktig støtte til regimet. Mange av innbyggerne i den hovedsakelig sunnimuslimske byen var ansatt i den irakiske staten og mange av de fremtredende medlemmene av Ba'athpartiet var opprinnelig oppvokst i byen. Byen ble sterkt industrialisert i perioden ved byggingen av flere store fabrikker.

Etter USA og Storbritannias okkupasjon av landet i 2003 ble Fallujah en base for den irakiske motstandsbevegelsen.

Byer i Irak
Byer ved Eufrat
Guvernementet Anbar
Reinhard Selten

Reinhard Selten (født 5. oktober 1930 i Wrocław, død 23. august 2016 i Poznań) var en tysk matematiker og økonom.

Reinhard Selten ble født i Breslau i Tyskland (i dag Wrocław i Polen). Etter andre verdenskrig ble familien i likhet med andre tyskere fordrevet fra Schlesien, og han studerte matematikk i Frankfurt am Main, ble kandidat i 1957 og doktor i 1961. Etter flere års arbeid med økonomiske emner ble han i 1968 utnevnt til økonom, og ble professor i økonomi i Berlin, Bielefeld og Bonn. Han gikk av med pensjon i 1996.

Reinhard Selten mottok, sammen med John Harsanyi og John Forbes Nash jr., i 1994 Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel for sitt arbeid innenfor spillteori. Han er også kjent for sitt arbeid med begrenset rasjonalitet og eksperimentell økonomi.

Selten ble i 2006 utnevnt til den tyske ordenen  Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.

Referanser

Eksterne lenker 

Tyske økonomer
Tyske matematikere
Tyske nobelprisvinnere
Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel
Pour le Mérite
Personer fra Wrocław
Haubits

Haubits eller haubitser (gjennom tysk fra tsjekkisk houfnice, «steinslynge») henviser til forholdsvis kortrekkende skyts med høy, krum kulebane som kan treffe mål bak høyder og lignende. Det er en relativt kort kanon som skyter granater med middels munningshastighet, som regel i høy bane. 

Haubitser er spesielt egnet som feltartilleri i kupert og/eller bebygget terreng. Moderne haubitser er som regel enten selvdrevne (motoriserte) eller tauet.

Den norske Hæren har i moderne tid brukt den selvdrevne M109, som nå er byttet ut med K9 Thunder, men har tidligere også brukt blant annet de tauede haubitsene M101 og M114.

Referanser

Eksterne lenker 

Artilleri
Kanoner