alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Pusur

Pusur eller Garfield er en tegneseriefigur skapt av Jim Davis. Serien er en humoristisk avisserie som utgis som dagsstriper og søndagssider.

Davis startet serien om den feite, late, selvgode og selvopptatte katten 19. juni 1978. På originalspråket ble Garfield oppkalt etter Jims bestefar James Garfield Davis. De viktigste bifigurene er den nerdete eieren Jon (til å begynne med en tegneserietegner) og den dumme, men godhjertede hunden Jølle (opprinnelig eid av Jons romkamerat Lyman, som forsvant ut av serien i 1983). Av andre figurer er Jons familie på gården, Garfields potensielle kjæreste Arlene, kosebamsen Teddy, kattungen Nermal, postmannen som Garfield terroriserer og veterinæren Liz Wilson, som Jon var forelsket i helt siden han møtte henne første gang i 1979. Etter mange års beiling fra Jon ble Liz kjæresten hans den 28. juni 2006, Jons bursdag.

I dag står Garfield i Guinness rekordbok som verdens mest brukte avistegneserie ( aviser daglig), den har i tillegg hatt mange andre utgivelser rundt om i verden, også i Norge, hvor det er utgitt 18 avlange bøker i hefteform 1982-1991 (basert på et bokformat Jim Davis selv valgte for å samle serien i USA), spesialhefter i samme format basert på TV-spesialer, eget serieblad i Norge 1984–2004, julehefte siden 1984 (med unntak av manglende utgivelser i 1988 og 2020), diverse større bøker både i heftet og innbundet form gjennom 80-tallet, skoledagbok fra 1984 og tre seriealbum på begynnelsen av 90-tallet. I dag utkommer den kun som julehefte i Norge, utenom publisering i noen aviser, mens salgene av bøker og spesialutgivelser ennå er store i mange andre deler av verden, ikke minst i hjemlandet USA.

Pusur har også blitt adaptert til TV og film, samt alskens merchandise.

Opphavsmannen Jim Davis mener at Garfield sier og gjør det vi gjerne skulle sagt og gjort hvis vi kunne kommet unna med det.

Eksterne lenker 
 
Pusur på SNL

Tegneserier fra USA
Foreldreaksjonen mot samnorsk

Foreldreaksjonen mot samnorsk ble organisert av Riksmålsforbundet i 1951 for å motarbeide myndighetenes samnorskpolitikk. Den utgav blant annet kamp- og kulturavisen Frisprog, som kom ut to ganger i måneden fra 1953 frem til 1986 og hadde Margrethe Aamot Øverland og Sofie Helene Wigert som første redaktører, og samlet inn nesten 400 000 underskrifter mot samnorsk. Foreldreaksjonen mot samnorsk sies å ha medvirket i stor grad til at myndighetene etterhvert gav opp samnorskpolitikken.

Litteratur
Hansen, Jan E. (red.): Frisprog – mer enn ord, Oslo, 2004
Hva vil Foreldreaksjonen mot samnorsk?, utgitt av Foreldreaksjonen mot samnorsk, Oslo, 1952

Se også 
 Riksmål
 Riksmålsforbundet

Norske språkorganisasjoner
Riksmålstematikk
Samnorsktematikk
Etableringer i 1951
Ordet (tidsskrift)

Ordet er et tidsskrift som utgis fire ganger i året av Riksmålsforbundet.

Historie 
Ordet var opprinnelig et månedsskrift og utkom første gang i mars 1950, med undertittelen «Tidsskrift for fri sprogutvikling». Her ble Riksmålsforbundets språkpolitikk tydelig proklamert. Den første redaktøren var André Bjerke. Med seg hadde han blant annet Arnulf Øverland og Sigurd Hoel som bidragsytere. Andre skribenter gjennom årene omfattet Agnar Mykle, Jens Bjørneboe, Carl Keilhau, Iver-Tore Svenning og Francis Bull Første nummer av Ordet åpnet med en artikkel av Arnulf Øverland hvor han gikk hardt ut mot «språkmakerne», de som «vil kjøre nynorsk og riksmål gjennem kjøttkvernen idag, for de vil ha sproglapskaus til middag».

André Bjerke var redaktør til 1966. Deretter var Ebba Haslund redaktør i to år. Hun ble etterfulgt av Per Glad som var redaktør til 1972. Da ble Ordet lagt ned, av økonomiske årsaker. Det startet opp igjen i 1991 med Sissel Lange-Nielsen som redaktør og deretter .

Referanser

Se også 
Riksmål
Foreldreaksjonen mot samnorsk
Frisprog

Riksmålstematikk
Norske fagblader
Publikasjoner etablert i 1950
Massekommunikasjon

Massekommunikasjon er kommunikasjon fra en sender til flere mottagere gjennom et medium. 

Eksempler på slike medier er: 
Avis
Radio
Fjernsyn
Reklame
Internett
Talere

Målet for all massekommunikasjon er at flere mottakere, på forskjellig geografisk standpunkt, skal motta budskapet senderen ønsker å formidle.

Se også
  Massemedier

Medier
Kommunikasjon
Informasjon og samfunnskontakt
Narve

For mannsnavnet, se Narve (navn).
Narve (Nare) er i den norrøne mytologien sønn av Loke og Sigyn. Loke og Sigyn fikk to sønner, Narve og Vale.  Narve blir drept av Vale når æsene fanger de to og Loke for å straffe Loke. Æsene bruker da hans tarmer for å binde Loke. Se Æge. Navnet betyr 'smal, trang' trolig 'en som bor i en trang dal, eller ved et smalt sund', andre forslag er 'det var en trang fødsel, vanskelig fødsel'.

Referanser 

Personer fra norrøn mytologi
Æser
Åsynjer

Åsynjer er i den norrøne mytologien gudinner, det vil si kvinnelige æser. De bor i Åsgard sammen med de andre æsene. Norrøn stavemåte står i parentes.

De viktigste åsynjene: 
Frigg (Frigga)– Odins hustru, og mor til Balder. Den viktigste åsynjen 
Såga (Saga) – opprinnelig identisk med Frigg
Frøya (Freyja) – Fruktbarhetsgudinne, opptatt i æsene etter fredspakten etter Vanekrigen
Siv (Sif)– Tors hustru, mor til Mode og Trud
Nanna – Balders hustru, mor til Forsete
Idunn (Iðunn)– Ungdomsgudinne, Brages hustru
Gjevjon (Gevjon, Gefion) – Skjolds hustru 

Andre åsynjer: 
Eir – legekunstens gudinne
Fulla – Friggs tjener som kjenner alle Friggs hemmeligheter
Sjavn (Sjovn) – Elskovsgudinne 
Lovn (Lofn) – hjelper mennesker til å få tillatelse fra Odin eller Frigg til å bo sammen
Val (Vår) – overvåker menneskers edsavlegging
Syn – 
Lin (Hlin) – Friggs tjener, som passer på mennesker som Frigg ønsker beskyttet 
Snotra (Snotr) – «Den vise» – den mest dannede og grasiøse av åsynjene
Gnå (Gna) – Friggs sendebud som rir over himmelen på hesten Hofvarpnir
Sol (Sól)– styrer vognen som drar sola over himmelen
Bil – søster av Hjuke som ledsager månen rundt jorda
Jord (Fjorgyn) – jordens gudinne, datter til Natt, og mor til Tor
Rind (Rindr) – en av Odins medhustruer, mor til Våle (Vale)

 

en:Asynjur
Naturlig tall

Et naturlig tall er i matematikken enten et positivt heltall (1, 2, 3,...) eller ikkenegativt heltall (0, 1, 2,...). 

Den første definisjonen brukes oftest i tallteorien mens den siste brukes innenfor predikatlogikk, mengdelære og datateknologi.

Notasjon
Mengden av naturlige tall noteres  eller N. For å unngå misforståelse om hvorvidt null er inkludert, brukes ofte følgende notasjon for å betegne henholdsvis mengden av ikkenegative tall og mengden av positive tall:

Litteratur

Eksterne lenker

Naturlige tall
Ragnhild Sigurdsdatter

Ragnhild Sigurdsdatter (Ragnhildr Sigurðardóttir) var gift med Halvdan Svarte. Hun var barn av Sigurd Hjort Helgesson (ca. 810 -) og Tyrne Haraldsdotter (ca. 822 -). Hun ble født ca. år 840, på Ringerike, død ca. 858.

Sammen med Halvdan Svarte fikk hun Harald Hårfagre, ca. år 850.

Snorre forteller i Heimskringla om Ragnhilds drøm før Harald ble født:
«Dronning Ragnhild drømte store drømmer. Hun var en klok kvinne. Engang drømte hun at hun syntes hun sto ute i hagen sin og tok en torn (en nål i en spenne) ut av serken. Og mens hun sto og holdt på tornen, vokste den slik at den ble en lang tein, og den ene enden nådde jorden og ble straks rotfast, og like etter var den andre enden av treet høyt opp i luften; så syntes hun treet var så stort at hun nesten ikke kunne se toppen på det, og det var et under så tykt som det var; nederste delen av treet var rød som blod, og treleggen oppover var fager og grønn, men oppe i greinene var det snehvitt; det var mange store greiner på treet, noen langt oppe og noen langt nede, og greinene var så store at hun syntes de bredde seg over hele Norge og enda lenger.»

Denne drømmen ble tolket som et forvarsel om sønnen hennes; den grønne stammen som tegn på at hans rike skulle blomstre. Øverst var treet hvitt, noe som angivelig tydet på at han ville bli gammel og hvithåret. Mange kvister og greiner på treet varslet om at han ville få mange etterkommere spredd utover hele landet.

Denne «drømmen» er et vandresagn som kjennes fra andre kilder. Om Kyros den stores mor, Mandane, fortelles det at hennes far, kong Astyages av Media, drømte om datteren at en plante vokste ut av livmoren hennes og bredde seg over hele verden.Erling Sandmo: Tid for historie (s. 64), Universitetsforlaget 2015, ISBN 978-82-15-01644-3 En drøm skal ifølge Herodot også ha advart kong Astyages om at hans ufødte dattersønn kom til å true hans eget liv.

Referanser 

Nordmenn fra vikingtiden
Mødre
Kings of Convenience

Kings of Convenience er en «folk-pop»-duo bestående av Erlend Øye og Eirik Glambek Bøe fra Bergen.

Historie 
Øye og Bøe ble begge født i 1975, og har kjent hverandre siden de deltok i en geografikonkurranse da de var bare 10 år gamle. Da de var 16 år gamle, spilte de sammen i bandet Skog sammen med to andre venner, og utga en EP, Tom Tids Tale, før gruppen ble oppløst. Senere dannet de to duoen Kings of Convenience. 

De signerte kontrakt i 1999 med det amerikanske plateselskapet Kindercore Records, etter å ha deltatt på europeiske festivaler den sommeren. De gav ut debutalbumet Quiet Is The New Loud i 2001. Albumet ble produsert av Coldplay-produsenten Ken Nelson. Albumet ble svært populært, og mottok gode kritikker. Versus, et album med remixer av sangene fra Quiet Is The New Loud, kom ut kort tid etterpå.

Etter gjennombruddsåret ble det ikke hørt mye fra bandet. Øye utgav solo-materiell og albumet Unrest da han bodde i Berlin, samtidig som han hadde et sideprosjekt kalt The Whitest Boy Alive. Det var ikke før i 2004 at oppfølgeren ble utgitt, Riot on an Empty Street. Musikkvideoen til I'd Rather Dance With You, den andre singelen fra albumet, toppet MTVs europeiske liste som den beste musikkvideoen i 2004, og den vant den norske Alarmprisen 2005 for beste video.

Det tredje albumet, Declaration of Dependence, ble utgitt 20. oktober 2009.

I 2014 ble det publisert en bok, skrevet av kulturjournalist Ørjan Nilsson, med tittel Quiet Is The New Loud som handler om Kings of Conveniences album fra 2001. Erlend og Eirik promoterte boken med en tour i 2015 hvor de spilte alle sangene fra debutalbumet.

Diskografi 
 Quiet Is the New Loud (2001)
 Versus (2001)
 Riot on an Empty Street (2004)
 Declaration of Dependence (2009)
 Peace or Love (2021)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  historisk hjemmeside til 01-2012 på internet archive

Norske musikkgrupper
Vinnere av Alarmprisen
Gyda Eiriksdatter

Gyda Eiriksdotter (Gyða Eiríksdóttir) var datter av kong Eirik av Hordaland, og en av Harald Hårfagres hustruer. Hun ble oppfostret hos en storbonde i Valdres. 

Gyda har fått æren for Harald Hårfagres tilnavn, «Hårfagre», men denne æren tilfaller egentlig Tore "Teiandes" far Ragnvald Mørejarl. Harald hadde forelsket seg i denne datteren av kong Eirik i Hordaland. Han sendte sine sendemenn for å hente henne, men hun ville ikke ha Harald, fordi han ikke var mektig nok. Hun lurte på hvorfor han ikke hadde lagt hele Norge under seg. Han ble slett ikke fornærmet av det hun sa, men tok utfordringen, og lovte å ikke klippe seg før han hadde samlet hele landet under seg. Da han hadde greid denne oppgave, giftet de seg.

Gydas far kong Eirik av Hordaland hadde kjempet sammen med mange andre konger på Vestlandet, tapt og dødd i Slaget i Hafrsfjord i ca. 872 mot Harald Hårfagre. Da han så tok Gyda Eiriksdatter til kone var det etter å ha ført krig mot store deler av familien og lokalsamfunnet hennes. Sammen med Harald Hårfagre fikk hun barna Ålov Årbot, Rørek, Sigtrygg, Frode og Torgils. Sønnene Frode og Torgils dro i viking til Irland og Torgils var, ifølge Snorre, den første norske konge i Dublin. Dette er neppe historisk korrekt, og beror på en sammenblanding av Torgils og vikinghøvdingen Turgeis som var konge der fra 830 til 845. Datteren deres Ålov Årbot ble giftet til Haralds allierte Tore "Teiande" Ragnvaldsson som ble satt som jarl på Vestlandet, i det området som i form av Hardanger og Hordaland forøvrig hadde vært kongedømmet til Hordaætten. Denne ætten i Hardanger heter Galte og var jarl og lendmann på Hatteberg i Rosendal frem til Dansketiden og Reformasjonen.

Referanser

Nordmenn fra vikingtiden
Sentralmaktene

Sentralmaktene er et uttrykk som brukes for å beskrive den politiske og militære alliansen mellom Tyskland (Det tyske keiserriket), Østerrike-Ungarn, Det osmanske riket og Bulgaria under første verdenskrig. Italia var også opprinnelig alliert med Tyskland og Østerrike-Ungarn, men involverte seg ikke militært da de mente alliansen kun skulle være defensiv. De gikk så over til den andre siden i 1915.

Se også 
 Ententemaktene
Første verdenskrig
Aksemaktene (andre verdenskrig)

Første verdenskrig
Stater og territorier etablert i 1914
Stater og territorier opphørt i 1918
Militære allianser
Tora Mosterstong

Tora Mosterstong (Þóra Morstrstǫng) var en av Harald Hårfagres friller. Hun kalles også Thora Mostaff. 

Sammen med Harald Hårfagre fikk hun Håkon den gode (Haraldsson) (Hákon Aðalsteinsfóstri), ca. 921 – 961, konge i Norge ca. 935 – 961. Han regnes som uekte barn, fordi Tora var Harald Hårfagres frille. 

Ifølge Snorres Harald Hårfagres saga kommer hun fra Horda-Kåres (Hörða-Kára) ætt fra Moster:

Kongens tjenestejente
«Da kong Harald var nesten 70 år gammel, fikk han en sønn med en kvinne som het Tora og ble kalt Mosterstang, hennes ætt var fra Moster, og hun hadde gode frender, hun var skyld til Horda-Kåre. Hun var en staut kvinne og svært vakker; hun ble regnet som kongens tjenestejente. Det var mange den gang som gjorde tjeneste hos kongen, enda de var av god ætt, både menn og kvinner. Når det gjaldt storfolks barn, var det skikk å være svært nøye med hvem som skulle øse vann over dem og gi dem navn. Da det nå led mot den tid Tora ventet hun skulle føde barnet, ville hun reise til kong Harald, han var da nord på Seim, og hun var på Moster. Hun seilte så nordover på Sigurd jarls skip. De lå ved land om natten, og der fødte Tora barnet oppe på hella ved langangen; det var en gutt. Sigurd jarl øste vann over gutten og kalte ham opp etter sin egen far Håkon Ladejarl; gutten ble snart vakker og stor av vekst og lignet svært på sin far. Harald lot gutten følge moren, og de to var på kongsgårdene mens gutten var liten.»

Pris og bronsestatue

En bronsestatue av henne står i Mostraparken i Mosterhamn, og det er innstiftet en egen Tora Mostrastongpris som deles ut i forbindelse med Kristkongane på Moster (Mostraspelet) som har blitt satt opp av  Bømloteateret i Moster Amfi siden 1984.

Eksterne lenker
 «Tora Mostrastongprisen», utdelt for første gang i forbindelse med «Kristkongane på Moster», 2009

Nordmenn fra vikingtiden
900-tallet
Kurtisaner
Eldrimne

Eldrimne er i den norrøn mytologien den evig fulle gryten som kokken Andrimne hver dag koker galten Særimne i, når det er etegilde i Valhall. I Snorres Edda fortelles at selv om Særimne blir spist om dagen, er den like hel og levende om kvelden.

Fra «Gylfaginning» i Den yngre Edda:

Endhrímnir heitir steikarinn, en Eldhrímnir ketillinn, dvs. «Andrimne heiter kokken, og Eldrimne kjelen».

Vers 18 av Grimnesmål:

Litteratur 
  
 Edda. Edda-kvede. Snorre-Edda, Det norske samlaget 1961. Til nynorsk ved Ivar Mortensson-Egnund.

Referanser 

Norrøn mytologi
Forsvarsmuseet

Forsvarsmuseet er et norsk museum for militærhistorie. Museet er hovedmuseum i Forsvaret og har holdt til i en gammel arsenalbygning på Akershus festning i Oslo siden 1860.

Historie 

Museet ble opprettet i 1946 da Artillerimuseet (opprettet i 1860) og Intendanturmuseet (opprettet i 1928) ble slått sammen under navnet Hærmuseet. Til å begynne med var museet åpent kun for militærpersonell, men ble åpnet for publikum i 1978 av Kong Olav V under navnet Forsvarsmuseet.

Utstillinger 
Hovedformålet med museet er å vise norsk militærhistorie fra vikingtiden til i dag, og museet består av åtte utstillinger:

 De eldste tider, militærhistorien fra vikingtiden til 1814.
 1814-1905, militærhistorien fra unionsoppløsningen 1814 til unionsoppløsningen 1905.
 1905-1940, militærhistorien fra 1905 til 1940. 
 62 dager: Militærhistorien under andre verdenskrig i Norge. 

Krigskorset – Norges høyeste utmerkelse 
 Sjøkrigen, militærhistorien fra 1939 til 1945 med fokus på sjøkrigen.
Den kalde krigen
 Kong Harald V – hans arv og gjerning (åpner sommeren 2021)

Andre museer i Forsvaret 

Hjemmefrontmuseet (Oslo)
Oscarsborg festningsmuseum (Drøbak)
Rustkammeret (Trondheim)
Luftforsvarsmuseet (Bodø)
Bergenhus festningsmuseum (Bergen)
Marinemuseet (Horten)
Forsvarets flysamling (Gardermoen)

Minnesmerker 

Utenfor museet står en rekke minnesmerker over norske soldater om har mistet livet i ulike konflikter.

 Minnesmerket over Den norske brigade i Skottlands falne
 Minnesmerket over Kompani Linges og Shetlandsgjengens falne
 Minnesmerke over FN soldater som har gitt sitt liv i fredens tjeneste
 Minnesmerke over deltakerne i Normash, sanitetsstyrker i Koreakrigen
 Minnesmerket over polititroppenes falne
 Minnesmerket over Tysklandsbrigadens falne
 Minnesbaute over Flyvåpnets falne

Eksterne lenker
 

Museer i Oslo
Forsvaret i Oslo
Forsvarets museer
Etableringer i 1946
Museer etablert i 1940-årene
Militærmuseum
Hovedstad

En hovedstad er den byen i en stat, eller en annen politisk enhet, der den politiske sentraladministrasjonen holder til. Hovedstaden er ofte, men ikke alltid, den største og viktigste byen i den aktuelle enheten.

Et land kan ha flere hovedsteder som i Sør-Afrika der parlamentet holder til i Cape Town, regjeringen i Pretoria, høyesterett i Bloemfontein og forfatningsdomstolen i Johannesburg. Statusen som hovedstad kan gå på omgang mellom flere byer.

Amsterdam er Nederlands hovedstad og økonomisk og kulturelle sentrum, mens regjeringen, nasjonalforsamling og høyesterett holder til i Haag.

Hovedstaden i Norge er Oslo. Norges Grunnlov § 68 fastslår at Stortinget skal møtes i rikets hovedstad om ikke spesielle omstendigheter krever noe annet.

Hovedstaden har ikke eksistert i alle tider og samfunn. Middelalderens reisekongedømme var mye mer vanlig inntil moderne tid.

De ni største hovedstedene i verden 
De ni største hovedstedene etter befolkningstall

 Tokyo (Japan) (inkluderer Yokohama og Kawasaki) 34 200 000
 Mexico by (Mexico) (inkluderer Nezahualcóytl, Ecatepec og Naucalpan) 22 800 000
 Seoul (Sør-Korea) (inkluderer Bucheon, Goyang, Incheon, Seongnam og Suwon) 22 300 000
 Jakarta (Indonesia) (inkluderer Bekasi, Bogor, Depok og Tangerang) 16 550 000
 Kairo (Egypt) (inkluderer Al Jizah og Shubra al-Khaymah) 15 600 000
 Manila (Filippinene) (inkluderer Kalookan og Quezon by) 14 950 000
 Moskva (Russland) 13 750 000
 Buenos Aires (Argentina) (inkluderer San Justo og La Plata) 13 450 000
 Dhaka (Bangladesh) 13 250 000

Se også
Liste over hovedsteder etter land
Forbundshovedstad i føderale stater

Referanser 

 
Bebyggelsestyper
Ulvik

Ulvik herad er en kommune i Vestland fylke. Den grenser i vest til Voss herad, i nord til Aurland, i øst til Hol, i sør til Eidfjord, i sørvest til Ullensvang kommuner. Ullensvang ligger i landskapet Hardanger og var del av Hordaland fylke inntil sammenslåingen til Vestland fylke i 2020.

Geografi

Bygda ligger omkring Hardangerfjordens nordøstlige armer Osafjorden og Ulvikfjorden, og strekker seg langt inn på Hardangervidda, slik at det nordligste av Hardangerjøkulen, det vestligste av Hallingskarvet og Finse og Hallingskeid er innenfor kommunegrensene.

Tettstedet Ulvik med Brakanes som sentrum har  innbyggere per 1. januar , og ligger nesten innerst i Ulvikfjorden med trevare- og møbelindustri og 4 hoteller. Jordbruket er preget av frukt- og bærdyrking og sauehold.

Riksvei 7 og riksvei 13 går gjennom Ulvik. En strekning av Bergensbanen, med banens høyest beliggende stasjon, Finse stasjon, går gjennom kommunen.

Politikk

Kommunestyrevalget 2019

Kommunestyrevalget 2015
Ved kommunestyrevalget 2015 var det 887 stemmeberettigede i kommunene. Avgitte stemmer: 644 (72,8% oppslutning). Kommunestyret hadde 17 representanter. I perioden 2015-2019 var fem partier representert:

Arbeiderpartiet - 5 mandater (26,7 prosent)
Venstre - 4 mandater (25,3 prosent)
Senterpartiet - 4 mandater (22,3 prosent)
Høyre - 2 mandater (13,5 prosent)
Sosialistisk Venstreparti - 2 mandater (12,1 prosent)

Hans Petter Thorbjørnsen (Ap) var ordfører og Jens Olav Holven (Sp) var varaordfører.

Kilde: valgresultat.no

Kultur
Ulvik poesifestival blir arrangert hvert andre år og for niende gangen i 2016.

Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er allmenningen.

Kjente ulvikjer
Marcus Schnabel (1744-1780), prest og språkforsker
Olav H. Hauge (1908–1994), lyriker
Sigbjørn Bernhoft Osa (1910-1990), spelemann (hardingfele) 
Lars Sponheim (1957-), stortingsrepresentant 1993-2009, leder av Venstre 1996-2009, statsråd, fylkesmann i Hordaland
Terje Breivik (1965-), stortingsrepresentant (V) 2013-2021

Referanser

Eksterne lenker
 Ulvik herad
 Arkivkatalogen til Ulvik herad 
Ulvik herad sine arkiver

 
Tidligere fergesteder i Hordaland
Artikler i sjøfart-prosjektet
Dag og Tid

Dag og Tid er en norsk ukeavis. Utgiverstedet er Oslo med adresse Pilestredet 8.

Avisen kom med første prøvenummer i 1962, med den kjente NRK-profilen Arthur Klæbo som redaktør. Det skulle imidlertid gå seks år før avisa klarte å etablere stabil drift med ukentlige utgivelser. Det skjedde fra 1968. Dag og Tid hadde et oppsving i forbindelse med EF-striden og folkeavstemningen i 1972. I siste halvdel av 1970-årene kom avisa med to nummer i uka. I 1996 kom Dag og Tid med egne nettsider.

Dag og Tid politisk uavhengig, men med en klar motstrøms og målpolitisk profil. Den legger vekt på stoff om kultur og politikk, og gir plass for innlegg og artikler som dekker et bredt spekter av samfunnsoppfatninger. Eierskapet er fordelt på rundt 1200 aksjonærer.

Kjente navn i Dag og Tid opp gjennom historia har blant annet vært Herbjørn Sørebø, Ivar Eskeland, Per Øyvind Heradstveit, Daniel Liseth, Olav Rytter, Jon Hustad, og Agnes Ravatn.

Avisen vant Fritt Ords pris i 2017. Redaktør Gjerdåker sa i takketalen at Dag og Tid ikke skal være redd for ta opp vanskelige tema. Han sa også at språket skal være dempet og saklig, og avisen ønsker ikke sammenblanding av reklame og redaksjonelt stoff.

Dag og Tid er blant de avisene som mottar mest i pressestøtte i forhold til opplagstallet for en ukeavis. Produksjonstilskuddet for 2018 var på 4,9468 millioner kroner med et opplag på 11720.

Bakgrunn

Initiativet til avisen kom fra enkeltpersoner i Bondeungdomslaget BUL, Noregs Mållag og Kringkastingsringen. De ønsket en ny riksdekkende avis på nynorsk (men ikke først og fremst om nynorsk som tema) for å styrke nynorskens stilling. I 1960-årene var avisene i Norge partiaviser og Dag og Tid ble et uavhengig alternativ. Det skulle være en fri ukeavis med autoritets- og samfunnskritikk. Arthur Klæbo var redaktør for et prøvenummer i 1962. Etter seks år ble det stabil drift med ukentlige utgivelser og ordnet økonomi. I 1970 ble spalten «Nei takk!» opprettet der debattinnlegg refusert av andre aviser, særlig Oslo-aviser, ble trykket.

Redaktører

 Arthur Klæbo 1962
 Olav Maaland
 Tor Gabrielsen / Kjell Snerte 1967-
 Bjarne Myrstad 1974-1979
 Kjetil Tandstad 1976-1980
 Helge Arild Bolstad 1976-1985
 Asgeir Olden 1986-1990
 Arnhild Skre 1990-1993
 Audun Skjervøy 1993-2001
 Svein Gjerdåker 2001-dd

Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

Referanser 
<div class="references-small">

</div class="references-small">

Eksterne lenker
 Dag og Tid

Aviser i Oslo
Norske riksdekkende aviser
Aviser etablert i 1962
Mottakere av Fritt Ords Pris