alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Grenchen

Grenchen (fransk Granges) er en by og en kommune i kantonen Solothurn nordvest i Sveits. 

Grenchen har egen flyplass, Grenchen lufthavn (ICAO: LSZG).

Eksterne lenker
 

Kommuner i Sveits
Byer i Sveits
Solothurn (kanton)
6.8×51 mm

6.8×51 mm eller .277 FURY er en sentertent patron som ble annonsert av SIG Sauer mot slutten av 2019. Patronen bruker en todelt hylse hvor den fremste delen er messing og den bakerste delen er av stål, og skal på denne måten kunne tåle kammertrykk opptil 550 MPa (5500 bar). Dette skal gjøre det mulig å avfyre et 7.0 mm-prosjektil med utgangshastighet på over 900 m/s fra en 400 mm lang pipe.

Historie 
Patronen ble designet av SIG Sauer for et utviklingsprogram hos den amerikanske hæren (Next Generation Squad Weapon-Rifle). Patronen ble annonsert for sivil bruk samtidig med SIG Sauer CROSS-riflen i desember 2019.

Oppbygning 
Hylsen har samme lengde og diameter som .308 Winchester. Messing- og ståldelen er koblet samme via en låseskive. Patronen ble lansert med en 8.7 grams matchkule og en 9.1 grams jaktkule.

Ytelse 
SIG Sauer hevder at patronen har overlegen ytelse i forhold til 6.5 mm Creedmoor ved at patronen har rundt 2-3 meter mindre kulefall på 900 meter og samtidig leverer 20-25% mer energi på den avstanden.

Se også 
 7 mm-kaliber
 Liste over riflepatroner

Referanser 

Patroner
S-25 Berkut

S-25 Berkut (; "Berkut" betyr kongeørn på norsk) - NATO-kallenavn  SA-1 Guild - er et bakke-til-luft missil, den første operative luftvernmissil-systemet i Sovjetunionen. I begynnelsen av 1950-tallet ble missilet testet på øvingsfeltet Kapustin Jar.

Det ble utplassert i flere ringer rundt Moskva i 1955 og ble operativt i juni 1956. Systemet ble brukt bare defensivt av Moskva, mer mobile S-75 (SA-2 Guideline) ble brukt i nesten alle andre steder. Flere forbedringer ble innført i løpet av sin lange tjenestetid, og systemet ble til slutt erstattet av S-300P i 1982.
Deler av systemet inkluderer V-300 rakett, R-113 og B-200 radarer samt A-11/En-12 antenner for B-200.

Referanser 

Luftvernmissiler
Russlands forsvar
Cerabilia

Cerabilia er en slekt av biller i underfamilien Pterostichinae i familien løpebiller.

Utseende 
Middelsstore, avlangt-ovale, blanke løpebiller.

Levevis

Utbredelse 
Artene er utbredt i New Zealand, Ny-Caledonia og Australia.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie Pterostichinae Bonelli, 1810
 understammen Pterostichini
 slekten Cerabilia  Laporte de Castelnau, 1867
 Cerabilia amaroides (Moore, 1965) 
 Cerabilia aphela (Broun, 1912)
 Cerabilia australis (Chaudoir, 1878)
 Cerabilia intermedia (Moore, 1965)  
 Cerabilia major (Broun, 1912)
 Cerabilia maori Castelnau, 1867
 Cerabilia minor (Moore, 1965) 
 Cerabilia monteithi (Baehr, 2007) 
 Cerabilia oblonga (Broun, 1910)
 Cerabilia rufipes (Broun, 1893)
 Cerabilia striatula (Broun, 1893)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Pterostichinae
Biller formelt beskrevet i 1867
New Zealands insekter
Brachidius

Brachidius  er en slekt av løpebiller.

Utseende

Levevis

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Andamanene.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Pterostichinae Bonelli, 1810  
 stamme Cratocerini Lacordaire, 1854 
 slekten Brachidius Chaudoir, 1852
 Brachidius crassicornis Chaudoir, 1852

Eksterne lenker 
 
 

Pterostichinae
Biller formelt beskrevet i 1852
Indias insekter
Lophoglossus

Lophoglossus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (ca. 20 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Hodet er bredt rundet med litt utstående fasettøyne, kjevene ikke forstørrede, antennene forholdsvis lange og tynne. Pronotum er mer eller mindre rundet, dekkvingene er rundede med fine punkstriper.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det østlige USA og det sørøstligste Canada..

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie Pterostichinae Bonelli, 1810
 slekten Lophoglossus LeConte, 1852 
 Lophoglossus gravis LeConte, 1873
 Lophoglossus haldemanni (LeConte, 1848)
 Lophoglossus scrutator (LeConte, 1848)
 Lophoglossus substrenuus (Csiki, 1930)
 Lophoglossus tartaricus (Say, 1823)
 Lophoglossus vernix Casey, 1913

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 

Pterostichinae
Biller formelt beskrevet i 1852
Piesmus

Piesmus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
En middelsstor (ca. 12 millimeter), avlang, blankt svart løpebille. Hodet er bredt rundet, kjevene ikke forstørrede, antennene forholdsvis lange og tynne. Pronotum er rundet, dekkvingene er jevnbrede med kraftige punkstriper.

Levevis 
Arten lever under løs bark på døde furutrær.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det sørøstlige USA.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie Pterostichinae Bonelli, 1810
 slekten Piesmus LeConte, 1852 
 Piesmus submarginatus (Say, 1823)

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 

Pterostichinae
Biller formelt beskrevet i 1823
USAs insekter
Neocarenum

Neocarenum er en slekt av løpebiller som lever mer eller mindre underjordiske.

Utseende 
Middelsstore (ca. 20 millimeter), ganske smale, blankt svarte løpebiller. Hodet er forholdsvis stort, pronotum er rundet og bredere enn de smale dekkvingene. Oversiden er blankt uten påfallende punktering.

Levevis 
Graveløperne er rovdyr som lever mer eller mindre underjordisk, der de graver ganger.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga 
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien graveløpere, Scaritinae Bonelli, 1810
 Stammen Scaritini Bonelli, 1810 
 Understammen Carenina MacLeay, 1888
 Slekten Neocarenum Laporte de Castelnau, 1867
 Neocarenum angustatum Sloane, 1894
 Neocarenum blackburni Sloane, 1895
 Neocarenum cylindripenne Bates, 1874
 Neocarenum dingo Sloane, 1916
 Neocarenum elongatum (Macleay, 1864)
 Neocarenum parviceps Sloane, 1894
 Neocarenum retusum Bates, 1874
 Neocarenum rugosulum Macleay, 1869
 Neocarenum singulare Castelnau, 1867
 Neocarenum spenceri Sloane, 1897

Eksterne lenker 
 

Graveløpere
Australias insekter
Biller formelt beskrevet i 1867
Interseksjonell feminisme

Interseksjonell feminisme brukes ofte om feminisme som anvender et interseksjonelt analytisk rammeverk for å forstå overlappende former for diskriminering og marginalisering. Interseksjonell feminisme brukes ofte synonymt med inkluderende feminisme om feminisme som prøver å ta høyde for ulike former for diskriminering og marginalisering i samfunnet og inkludere marginaliserte grupper. Dette gjelder f.eks. den diskrimineringen og marginaliseringen som rammer etniske minoriteter, funksjonshemmede, kjønnsminoriteter og seksuelle minoriteter særskilt.

Begrepet interseksjonalitet ble først brukt av den amerikanske juristen Kimberlé Crenshaw i 1989 for å beskrive hvordan svarte kvinner i USA ble rammet av både sexisme og rasisme samtidig, og interseksjonell feminisme er opptatt av hvordan ulike former for makt og forskjellsbehandling samvirker i samfunnet, f.eks. kjønnsidentitet, seksuell orientering, etnisitet, alder og klasse. Interseksjonell feminisme ble tatt i bruk som et kritisk perspektiv som gikk på tvers av ulike etablerte feministiske strømninger. Det ble et viktig perspektiv i feminismens tredje bølge i 1990-årene. Den interseksjonelle forståelsesmåten har fra 1990-årene blitt dominerende innen akademisk feminisme, de fleste moderne feministiske idétradisjoner og offisiell likestillingspolitikk, bl.a. innen UN Women. Denne forståelsesmåten er dermed en integrert del av feminismens fjerde bølge fra 2010-årene. Interseksjonell feminisme er ikke én bestemt form for feminisme, men et perspektiv innen moderne feminisme som idag er utbredt i alt fra liberal feminisme til marxistisk feminisme. Interseksjonell feminisme har dermed siden 1980-årene gått fra å være et nytt, kritisk perspektiv til å bli det anerkjente hovedperspektivet i moderne feminisme.

Referanser

Feminisme
Iberotrechus

Iberotrechus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
En middelsstor, avlang, blek løpebille. Kroppen har spredte, lange børster. Hodet er bredt med små (men ikke manglende) fasettøyne og nokså lange kjever. Antennene er tynne og noe over halve kroppslengden. Pronotum er rundet mer markerte bakhjørner. Dekkvingene er ovale.

Levevis 
Artene lever i huler, der de trolig ernærer seg av andre smådyr, men forekommer også på bakken utenfor hulene. Den ser ut til å være et sjeldent eksempel på en art som kan leve både i og utenfor huler .

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det nordlige Spania.

Systematisk inndeling 
Systematikken følger Carabidae of the World. 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
 stammen Trechini Bonelli, 1810 
 delgruppe Trechina Bonelli, 1810
 Slekten Iberotrechus Jeannel, 1920 
 Iberotrechus bolivari Jeannel, 1920

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggeløpere
Biller formelt beskrevet i 1920
Spanias insekter
Neaphaenops

Neaphaenops  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
En middelsstor (ca. 10 millimeter), avlang, blankt brunrød løpebille. Hodet er avlangt uten fasettøyne, med nokså lange kjever. Antennene er tynne og nesten så lange som kroppen. Pronotum er rundet med markerte bakhjørner. Dekkvingene er ovale.

Levevis 
Artene lever i huler, der de trolig ernærer seg av andre smådyr.

Utbredelse 
Arten er bare kjent fra huler i Kentucky.

Systematisk inndeling 
Systematikken følger Carabidae of the World. 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
 stammen Trechini Bonelli, 1810 
 delgruppe Trechina Bonelli, 1810
 Slekten Neaphaneops Jeannel, 1920 
 Neaphaenops tellkampfii (Erichson, 1844)

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 

skyggeløpere
Biller formelt beskrevet i 1844
USAs insekter
Paratrechus

Paratrechus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Små til middelsstore (ca. 7 millimeter), avlange, litt flate, blankt brunrødlige løpebiller. Hodet er avlangt med små fasettøyne, med nokså lange kjever. Antennene er tynne og nesten så lange som kroppen. Pronotum er rundet med markerte bakhjørner. Dekkvingene er rundede med fine punktstriper.

Levevis 
Artene lever i fjellområder. De kan finnes i huler, men trolig også utenfor.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen, mest i Mellom-Amerika og det nordligste Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 
Systematikken følger Carabidae of the World. 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
 stammen Trechini Bonelli, 1810 
 delgruppe Trechina Bonelli, 1810
 Slekten Paratrechus Jeannel, 1920 
 Paratrechus alaoensis Mateu, 1999
 Paratrechus alexandri Trezzi, 1995
 Paratrechus altitudinis Mateu, 1974
 Paratrechus austrinus Moret, 2005
 Paratrechus balli Barr, 1982
 Paratrechus barri Mateu, 1999
 Paratrechus batesi Mateu, 1974
 Paratrechus beltrani Mateu, 1974
 Paratrechus bifoveatus (Jeannel, 1920)
 Paratrechus bolivari Mateu, 1974
 Paratrechus boussingaulti Mateu & Moret, 2001
 Paratrechus campbelli Mateu, 1999
 Paratrechus cataractae Barr, 1982
 Paratrechus chiriquensis Barr, 1982
 Paratrechus clermonti Jeannel, 1928
 Paratrechus collanensis Mateu, 1999
 Paratrechus contrarius Barr, 1982
 Paratrechus costaricensis Mateu, 1974
 Paratrechus cubillini Mateu & Moret, 2001
 Paratrechus erwini Barr, 1982
 Paratrechus franiai Barr, 1982
 Paratrechus gouleti Mateu, 1999
 Paratrechus grandiceps Ueno, 1968
 Paratrechus gressitti Ueno, 1968
 Paratrechus halffteri Mateu, 1974
 Paratrechus hoegei (Jeannel, 1920)
 Paratrechus hypogeus Deuve & Moret, 2017
 Paratrechus incertus Mateu, 1999
 Paratrechus jeanneli Barr, 1982
 Paratrechus laevigatus Jeannel, 1928
 Paratrechus laticeps Barr, 1982
 Paratrechus maddisoni Deuve & Moret, 2017
 Paratrechus mandurensis Mateu, 1999
 Paratrechus matilei Mateu & Moret, 2001
 Paratrechus mexicanus (Putzeys, 1870)
 Paratrechus moreti Mateu, 1999
 Paratrechus nemoralis Mateu & Moret, 2001
 Paratrechus nigrilacus Mateu & Moret, 2001
 Paratrechus oaxaquensis Barr, 1982
 Paratrechus obrieni Mateu, 1981
 Paratrechus osorioi Bolivar & Pieltain, 1943
 Paratrechus pallescens (Bolivar & Pieltain, 1967)
 Paratrechus panamensis Mateu, 1999
 Paratrechus pecki Barr, 1982
 Paratrechus propior Barr, 1982
 Paratrechus putzeysi Barr, 1982
 Paratrechus reddelli Barr, 1982
 Paratrechus reyesi Mateu, 1974
 Paratrechus subparallelus Mateu, 1999
 Paratrechus sylvarum Mateu, 1974
 Paratrechus sylvaticus (Bolivar & Pieltain, 1941)
 Paratrechus tacana Barr, 1982
 Paratrechus totontepec Barr, 1982
 Paratrechus unisetosus Mateu, 1999
 Paratrechus versutus Mateu, 1999
 Paratrechus vulcanus Mateu, 1999

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggeløpere
Biller formelt beskrevet i 1920
Percodermus

Percodermus er en slekt av små løpebiller.

Utseende

Levevis

Utbredelse 
Slekten lever i Australia (Tasmania).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga 
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
 Stammen Zolini
 Gruppen Zolina Sharp, 1886
 Slekten Percodermus Sloane, 1920
 Percodermus niger Sloane, 1920

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Skyggeløpere
Biller formelt beskrevet i 1920
Australias insekter
Pterocyrtus

Pterocyrtus er en slekt av små løpebiller.

Utseende 
Nokså små, brede, balnke, mørke løpebiller.

Levevis

Utbredelse 
Slekten lever i det sørøstlige Australia (for det meste Tasmania, men forekommer også i Victoria).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga 
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
 Stammen Zolini
 Gruppen Zolina Sharp, 1886
 Slekten Pterocyrtus Sloane, 1920
 Pterocyrtus cavicola Moore, 1994
 Pterocyrtus globosus Sloane, 1920
 Pterocyrtus grayi Eberhard & Giachino, 2011
 Pterocyrtus meridionalis Eberhard & Giachino, 2011
 Pterocyrtus rubescens Sloane, 1920
 Pterocyrtus striatulus Sloane, 1920
 Pterocyrtus tasmanicus (Castelnau, 1867)
 Pterocyrtus truncaticollis Sloane, 1923

Litteratur

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Pterocyrtus 
 

Skyggeløpere
Biller formelt beskrevet i 1920
Australias insekter
Naturparken

Naturparken i Arendal ble anlagt vinteren 1936/37 som et sysselsettingsprosjekt for arbeidsledig ungdom, etter initiativ fra bygartner Ivar Stæger-Holst (1874-1948), som også var sterkt delaktig i parkanleggene på Arendal kirkegård og Margaretestiftelsen.

Parken regnes som regel fra området rundt linkmasta på Fløyheia og ned mot jernbanestasjonen. Nede i bakken ligger det en åpen slette, som heter Barbujordet. Sletta ble brukt til lek og sport allerede før Naturparken kom. Plassen har et naturlig amfi og det var store arrangementer med 2-3000 mennesker her før og etter 2. verdenskrig. Blant annet med utenriksminister Halvdan Koht og svovelpredikant Ole Hallesby. Frelsesarmeen hadde faste møter her og det var også jevnlige korpskonserter og andre arrangementer.

Utover 1950-tallet ble parken mindre brukt, forfalt og ble tidvis tilholdssted for mindre ønskede elementer. Men den ble fortsatt brukt til arrangementer av og til, som den populære Løkkecupen i fotball på 1960-tallet og festivalcamp for den første Forumfestivalen i 1971. Det siste ble bare med det ene året, naboer klaget på støy og ryktene gikk om at det var mer enn pils som ble konsumert i teltene.

Arendal Slalåmklubb hadde slalåmbakke i Naturparken, med flomlys og skitrekk, og var de som holdt parken mest vedlike i noen år. Men så kom fylkeshuset og ny vei midt på 1970-tallet og tok en del av parken og bakken. Rundt 1980 flyttet slalåmklubben til Bjønnesbakken og Naturparken ble igjen stående å forfalle i mange år. Det siste større arrangementet var Teaterproduksjoners oppsetning av Jens Bjørneboes «Fugleelskerne» i 1997.

Området er rikt på ramsløk og på våren er det mange turgåere som plukker ramsløk i parken. Man kan også treffe på rådyr. De siste årene har både Arendal kommune og Agder fylkeskommune, som eier hver sin del av parken, ryddet vegetasjon. Mye gjenstår, men området kan bli skikkelig fint og kanskje kan det igjen bli konserter og arrangementer i parken.

Kilder 
 Øystein Bråstad: Guds kriger, hold ut... Frelsesarméen Arendal korps, krigsårene 1940-45, Arendal 2011. 
 Lokalavisene Agderposten, Tiden og Vestlandske Tidende

Parker i Arendal
Partido Justicialista

Partido Justicialista (PJ), på norsk ofte kalt Peronistpartiet, er et politisk parti i Argentina. Det ble stiftet av daværende president Juan Perón i 1947, og partiets ideologi kalles peronisme. Hva den står for har variert over tid, den kan beskrives som en blanding av venstrenasjonalisme, arbeiderbevegelse og populisme.

Utenom Juan Perón som styrte landet til 1955 og igjen 1973–1974 har partiet hatt de argentiske presidentene  Héctor Cámpora (1973), Raúl Alberto Lastiri (1973), Isabel Perón (1974–1976), Carlos Menem (1989–1995), Ramón Puerta (2001), Adolfo Rodríguez Saá (2001), Eduardo Camaño (interimspresident noen få dager), Eduardo Duhalde (2002–2003), Néstor Kirchner (2003–2007), Cristina Fernández de Kirchner (2007–2015) og Alberto Fernández (fra 2019). Partiet har vært det største partiet i Argentina stort sett kontinuerlig fra 1987.

Referanser

Eksterne lenker 

Politiske partier i Argentina
Organisasjoner etablert i 1946
Dilatotarsa

Dilatotarsa er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Midelsstore (ca. 20 millimeter), slanke og langbeinte sandjegere, mørke. Kjevene er store og sigdformede, fasettøynene store og rundede, nokså utstående. Pronotum er litt smalere enn hodet, tønneformet. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er gjerne mer eller mindre rødlige.

Levevis 
Artene finnee gjerne på trestammer, der de jakter på andre insekter.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Sumatra, Borneo, Filippinene og Sulawesi).

Systematisk inndeling 
 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Overfamilien Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae
 Underfamilien sandjegere, Cicindelinae
 Stammen Cicindelini
 Slekten Dilatotarsa Dokhtouroff, 1882
 Dilatotarsa beccarii (Gestro, 1879)
 Dilatotarsa cassolai Werner & Sawada, 1990
 Dilatotarsa kinabaluensis (Mandl, 1969)
 Dilatotarsa loeffleri (Mandl, 1969)
 Dilatotarsa patricia (Schaum, 1970)
 Dilatotarsa philippinensis (Mandl, 1970)
 Dilatotarsa robinsoni Cassola & Murray, 1979
 Dilatotarsa tricondyloides (Gestro, 1874)

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Sandjegere
Biller formelt beskrevet i 1882
Australias insekter
Denise Millet

Denise Millet (fødst 15. mai 1933 i Paris, død 28. mars 2020 i Paris) ver en fransk illustratør og tegneseriekunstner. Hun arbeidet sammen med sin ektemann, Claude Millet.

Biografi
Ekteparet Denise og Claude Millet virke strakk seg gjennom perioden fra 1976 til 2019 og frembragte nesten 200 titler. De arbeidet med Bayard Presse som utgav seriene Astrapi, J'aime lire, Les Belles Histoires og Okapi; de utviklet også tegneseriestripen Pic et Pik, skrevet av Stéphanie Janicot. De tegnet også en biografisk tegneserie om Martin Luther King jr., skrevet av Benoît Marchon.

Ved siden av tegneserier virket Denise Millet innen reklame, kommunikasjon og kinofilm. Hun designet sammen med Claude, filmplakaten for Je hais les acteurs (Jeg hater skuespillere, 1986), som ble nominert for prisen César de la meilleure affiche (.. for beste affisj).

Denise Millet døde 28. mars 2020 i en alder av 86 år på Hôpital Lariboisière i Paris av COVID-19.

Referanser

Illustratører
Franske kunstnere
Franske illustratører
Dødsfall relatert til covid-19 i Frankrike
Personer fra Paris
Lokoy

Lasse Lokøy (født 1996 i Stavanger), også kjent under artistnavnet Lokoy, er en norsk låtskriver, musiker, produsent og artist. Lokøy spiller bass i punk-rock bandet Sløtface.

Artistkarriere 
Lokoy debuterte som soloartist i 2018 med singelen «Malibu» med Girl in Red som gjesteartist. Singelen ble senere gitt ut på EP-en Can We All Go to Bed. Siden den tid har han produsert og laget musikk med og for artister som Safario, Daniel Kvammen og Jimi Somewhere.

Sommeren 2020 ga han ut Classic City Girl: the Reworks som inneholdt alternative versjoner av singelen «Classic City Girl». Artister som bidro på utgivelsen var blant annet Death By Unga Bunga og Aiming for Enrike. Han ble nominert til Spellemannprisen 2020 i klassen årets musikkvideo for «Both Eyes» sammen med Safario. Januar 2021 ga han ut debutalbumet Badminton.

Diskografi

Referanser 

Norske musikere
Machozetus

Machozetus er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Ganske store (gjerne 25-40 millimeter) og kraftige, blankt svarte løpebiller. Hodet er bredt firkantet med ganske små fasettøyne og kraftige, sigdformede kjever som er omtrent så lange som resten av hodet. Pronotum er hjerteformet, bredere enn langt. Det er en markert innsnevring mellom pronotum og dekkvingene, som er ovale med fine punkstriper.

Levevis 
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken. Disse artene kan klatre opp og spise på blomster.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Usbekistan, Kasakhstan, Tadsjikistan).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien markløpere, Harpalinae Bonelli, 1810
 Stammen Harpalini Bonelli, 1810
 Gruppen Ditomina Bonelli, 1810
 Slekten  Machozetus Chaudoir, 1850
 Machozetus concinnus C.A. Daohrn, 1885
 Machozetus lehmanni (Menetries, 1848)

Eksterne lenker 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1850