alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Norsk jazzforum

Norsk jazzforum er en norsk organisasjon som ble etablert 8. juni 1997 ved en sammenslåing av Foreningen Norske Jazzmusikere og Norsk Jazzforbund.

Organisasjonens formål er å styrke jazzmusikkens betydning og dens vilkår, og være interesseorganisasjon for alle aktører innen norsk jazz.

Norsk jazzforum driver et omfattende formidlingsarbeid. I tillegg distribuerer de midler ad hoc, som frifond, band- eller musikerstipend. Jazzbladet Jazznytt utgis av Norsk jazzforum.

Historikk 
Den ble etablert i 1997 ved sammenslåing av Norsk jazzforbund (etablert 1953) og Foreningen norske jazzmusikere. Også på 1960-tallet fantes det en forening kalt Norsk jazzforum, etter at Karin Krog tok et initiativ for å samle datidens jazzmiljø. Dagens jazzforum organiserer jazzklubber, jazzfestivaler, amatørstorband, profesjonelle jazzmusikere og fem regionale jazzsentre i Norge.

Til 50-årsjubileet arrangerte Norsk jazzforum turneen Milestones in Jazz, med Knut Borge som konferansier. 

Daglig leder fra 2002 til 2015 var Tore Flesjø.

Drift 
De videreførte driften av Odin Records, et plateselskap som ble etablert i 1981 og omgjort til Curling Legs i 1993. Norsk jazzforum overtok også ansvaret for utdeling av Buddyprisen, som siden 1956 har vært delt ut til årets jazzmusiker. Jazzforumet priser også «årets jazzklubb» i Norge. Siden 1979 har de arrangert «sommerkurs i jazzimprovisasjon» på Agder Folkehøgskole. Med Rikskonsertene og jazzfestivalene i Norge som samarbeidspartnere avholder Norsk jazzforum «Jazzintro», en konkurranse som kårer «Årets unge jazzmusiker» under Moldejazz-festivalen.

Per 2022 er Gry Bråtømyr daglig leder i Norsk jazzforum. Hun tiltrådte i 2015, og etterfulgte da Tore Flesjø i stillingen.

«Årets jazzklubb» 
Organisasjonen startet å kåre «årets jazzklubb» i 2004. Dette året gikk prisen til jazzklubben i Ørsta/Volda, senere har det årlig blitt kåret nye vinnere.

Referanser

Eksterne lenker
 jazzforum.no

Norsk jazz
Norske kulturorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 1997
Torskekrigen

Torskekrigen var en serie sammenstøt mellom Island og Storbritannia fra 1958 til 1976. Konflikten baserte seg rundt britiske fiskere i islandsk farvann og Islands utvidelse av fiskerigrensen. Mest alvorlig var krisen mellom 1973 og 1976 etter at Island utvidet sin fiskerigrense til 50 nautiske mil i 1972. Storbritannia anerkjente ikke den nye islandske fiskerigrensen. Derfor ble konflikten trappet opp med nærgående patruljer med kystvaktskip fra begge land der det forekom at skipene støtte i hverandre. 

Konflikten ble avsluttet da Island truet med å stenge NATO-basen på Keflavik; stenging av denne basen ville sterkt svekket NATOs forsvarsmuligheter av Nord-Atlanteren mot eventuelle sovjetiske angrep.

Historie 

1970-årenes konflikt om torskefisket fra var ikke den første av sitt slag. Det ble også utkjempet fire «torskekriger» om torsken utenfor Island allerede på 1400-tallet, den gangen mellom engelskmennene og de skandinaviske kongene. Engelskmennene begynte å reise til Island for å fiske torsk på begynnelsen av 1400-tallet. Tidligere var det hansaen i Bergen som hadde hatt monopol på fisket utenfor Island, men nå ble dette engelskmennenes område, noe som skapte stor velstand for islendingene. På slutten av århundret fant imidlertid engelskmennene store forekomst av torsk utenfor Newfoundland, og avsluttet fisket på Island.

Referanser

Litteratur

Kilder 
 Torskekrigen, artikkel hos Store norske leksikon
 www.dagsavisen Den siste torskekrigen

Eksterne lenker 
 

Islands historie
Storbritannias historie
Hendelser i 1970-årene
1950-årene på Island
1970-årene på Island
Keflavík

Keflavík er en islandsk by i Reykjanes-regionen på det sørvestlige Island. Byen har omtrent  innbyggere, og utgjør sammen med Njarðvík og Hafnir kommunen Reykjanesbær.

Keflavík ble grunnlagt på 1500-tallet, hovednæringen har vært fiskeri. Siden 1940-årene har Keflavík vært NATO-base og sentral i overvåkningen av sundene rundt Island. Etter den kalde krigens slutt og med det endrede trusselbildet har basen mistet mye av sin betydning. 

Keflavík har dessuten Keflavík internasjonale lufthavn, som er hovedbasen for Icelandair

Eksterne lenker
 
 Reykjanesbær – fotoalbum fra islandsmyndir.is

Byer på Suðurnes
Toril Brekke

Toril Brekke (født 24. juni 1949 i Oslo) er en norsk forfatter. Brekke er utdannet typograf. Hun har arbeidet som typograf, lærer, fabrikkarbeider og journalist. I 1976 debuterte hun med romanen Jenny har fått sparken. Brekke er særlig kjent for sine historiske romaner.

Brekke har hatt tillitsverv i forfatter- og ytringsfrihetsorganisasjoner. Hun har vært formann i Den norske Forfatterforening (1987–1991) og formann i Norsk PEN (1992–1997). Fra 2001 til 2006 var hun juryformann for Riksmålsforbundets litteraturpris.

Brekke har også satt musikk til Rudolf Nilsens dikt «Revolusjonens røst».

Brekke er datter av dikteren Paal Brekke, og skrev i 2002 hans biografi Paal Brekke – En kunstner. Et liv.

Bibliografi 
 Jenny har fått sparken – roman  (1976)
 Gutten i regnet – ungdomsbok  (1978)
 Mikkel og brødrene hans – barnebok  (1980)
 Den gylne tonen – roman  (1981)
 Filmen om Chatilla – roman  (1983)
 Jacarandablomsten – noveller  (1985)
 Sølvfalken – roman  (1986)
 Mannen som hatet fotball – barnebok  (1987)
 Den svarte sekken – barnebok  (1989)
 Den hemmelige tvillingen – barnebok  (1991)
 Gjennom øyne av glass – roman  (1991)
 Den grå dvergens hemmelighet – ungdomsbok  (1992)
 Fuglegutten og gullfjellet – barnebok  (1993)
 Granitt – roman  (1994)
 Ibsens røde lykt – roman  (1996)
 Ryddet av veien – kriminalroman (1997)
 Blindramme – (1997)
 Fiolette trekroner – ungdomsbok (1998)
 Aske – roman (1999)
 Enkenes paradis – roman (2000)
 roser fra tribunen – ungdomsbok (2000)
 Sara – roman (2001)
 Tanta til Linda er en dronning – barnebok (2002)
 Paal Brekke – En kunstner. Et liv – biografi over Paal Brekke 2002)
 Historien om Omar og Lilly – drama (2002)
 Brostein – roman (2003)
 Bergskatt – roman (2004)
 Drømmen om Amerika – roman (2006)
 Gullrush – roman (2008)
 Det lovede landet – roman (2010)
 En blå kjole fra Herr Hitler – roman (2012)
 Marmor – roman (2014)
 Alle elsket moren din – (2017)
 Kobrahjerte – (2019)

Priser 
 Riksmålsforbundets litteraturpris 2000
 Amalie Skram-prisen 2004

Referanser

Eksterne lenker 
 Toril Brekke - Store norske leksikon
 Toril Brekke - Norsk biografisk leksikon
 Toril Brekke  i Aschehoug
 Toril Brekke i NRK Forfatter
 Digitaliserte boker av Brekke hos Nasjonalbiblioteket.

 

Norske forfattere av ungdomsbøker
Norske barnebokforfattere
Norske romanforfattere
Vinnere av Amalie Skram-prisen
Personer fra Oslo
Fødsler i 1949
Seilet hotell

Scandic Seilet, inntil 2014 Rica Seilet Hotel, er et høyhus i Molde. Bygningen er et 16 etasjer høyt hotell som ble åpnet 11. oktober 2002. Hotellet inneholder 224 rom, 15 møterom, 2 barer og en restaurant. Vegg i vegg med hotellet, med inngang gjennom dets lobby, ligger kulturhuset Bjørnsonhuset. Utenfor hotellet ligger Bjørnsons plass, opparbeidet med gatestein, betongheller, asfalt og flere bed med cirka tusen roser.

Scandic Seilet ligger plassert like vest for sentrum, og er nærmeste nabo til Aker Stadion. Store deler av hotellet står på påler i sjøen. Arkitekten Kjell Kosberg i Kosbergs Arkitektkontor AS står bak hotellet. 5. august 2001 la Prinsesse Märtha Louise ned grunnsteinen for hotellet og det tilhørende Bjørnsonhuset. I det neste året ble vanntomten fylt med 80 000 kubikkmeter med masse, før 60 stålrør ble boret 37 meter ned i bakken. Her ble Rica Seilet reist, og stod ferdig ett år etter at byggingen ble startet.

Hotellet ble omprofilert fra Ricahotell til Scandichotell i 2014 etter at Scandic Hotels kjøpte Rica Hotels.

Generell informasjon 
 Høyde tak – 54 meter
 Høyde mast – 82 meter
 Antall etasjer – 16
 Grunnflate (BRA) – 2 006 kvadratmeter
 Gulvareal (BRA) – 10 178 kvadratmeter
 Byggestart – 5. august 2001
 Hotell åpnet – 11. oktober 2002
 Utvikler – Seilet Hotel Molde
 Arkitekt – Kjell Kosberg ved Kosbergs Arkitektkontor AS
 Interiørarkitekt – Liv Anne Øverås
 Totalentreprenør – Selmer Skanska. Dører fra Swedoor, betong fra Schønning Betong, maling fra Celander, glass fra Pilkington, granitt fra Elinggard Steinindustri

Referanser

Eksterne lenker 
 Rica Seilet på Emporis.com 
 Rica Seilet på Skyscrapercity.com

Scandic Hotels
Rica Hotels
Hoteller i Møre og Romsdal
Samferdsel i Molde
Byggverk i Molde
Molde idrettspark

Molde idrettspark (tidligere Molde stadion) er et fotball- og friidrettsstadion i Molde. Arenaen var til og med 1997-sesongen hjemmebane for Molde Fotballklubb. Tilskuerrekorden på 14 615 betalende tilskuere ble satt i en fotballkamp mellom Molde og Moss 10. oktober 1987. Navnet Molde stadion ble i 1998 overtatt av det som i dag heter Aker stadion, dagens hjemmebane for MFK.

Anlegget har om lag 1 400 sitteplasser, seks løpebaner med tartandekke og fotballbane med gressdekke.

Eksterne lenker 
 

Fotballstadioner i Norge
Sport i Molde
Idrettsanlegg i Møre og Romsdal
Fotball i Møre og Romsdal
Etableringer i 1955
1955 i Norge
Byggverk i Molde
Afghanistans flagg

Afghanistans flagg ble godkjent av interimregjeringen og innført 26. januar 2002. Det er i hovedsak identisk med det som ble benyttet under kongedømmet fra 1930 til 1973, forskjellen er at den muslimske trosbekjennelsen er lagt til over riksvåpenet. Flagget er en trikolor i sort, rødt og grønt, med riksvåpenet i midten. Flagget er kjent i to varianter, med riksvåpenet i hvit eller gul farge. Størrelsesforholdet 1:2 ser ut til å gjelde.

Afghanistan har benyttet en hel rekke ulike nasjonalflagg, kanskje flere enn noe annet land i verden:
 Fra slutten av 1800-tallet og fram til slutten av 1920-tallet benyttet landet et svart flagg med kongens våpen eller riksvåpenet i midten, begge våpen i hvit farge.
 I 1929 ble flagget endret til en trikolor i fargene svart, rødt og grønt, stadig med riksvåpenet i midten.
 Fra 1974 til 1978 ble flagget endret til en vannrett stripet trikolor i fargene svart over rødt over grønt der den nedre grønne fargen utgjorde halvdelen av flaggets bredde og der de to andre fargene delte den andre halvparten. I kantonen fantes et emblem som gjenspeilte landets nye republikanske forfatning. Hovedmotivet her var en ørn med utstrakte vinger innenfor en krans av kornaks.
 I oktober 1978 ble et helt nytt flagg innført. Dette var rødt med det gule sovjetinspirerte riksvåpenet i kantonen. Afghanistan hadde da fått kommunistiske makthavere. Dette flagget ble ført til april 1980.
 I april 1980 gikk landet tilbake en vannrett delt trikolor, i like brede striper i svart, rødt og grønt, og med et nytt statsemblem i kantonen. Dette flagget var i bruk fram til november 1987.
 I november 1987 ble statsemblemet endret, mens flaggduken ellers var som i flagget fra april 1980.
 Fra april 1992 til desember 1992 kom et helt nytt flagg i bruk: Vannrett delt i grønt over hvitt over svart og med shahadah i hvitt i den grønne stripen og Allahu Akbar i svart i den hvite stripen. 
 Fra desember 1992 til september 1996 ble flagget i grønt over hvitt over svart ført med nytt riksvåpen i gul farge i midten.
 Fra 1996 til 2001, under Taliban, var Afghanistans flagg helt hvitt med den muslimske trosbekjennelsen, shahadah, i svart.

Referanser 

Afghanistan
Asiatiske flagg
Fjelberg

Fjelberg er en tidligere selvstendig kommune i Hordaland fylke. I 1965 ble den en del av Kvinnherad kommune.

Historikk
Fjelberg  ble opprettet som Fjeldberg formannskapsdistrikt i 1837. I 1855 ble Fjelberg (3 587 innbyggere) slått sammen med Eid (1 207 innbyggere) til den nye Fjelberg kommune. I 1865 ble Vikebygd sogn (1 062 innbyggere) skilt ut fra Fjelberg og slått sammen med Finnås (2 227 innbyggere) til Sveen (Sveio) kommune. 1. januar 1898 ble en del av Stord med 117 innbyggere overført til Fjelberg kommune. 1. juli 1916 ble Ølen (1 715 innbyggere) skilt ut fra Fjelberg som egen kommune. Fjelberg hadde etter fradelingen 1 926 innbyggere.

1. januar 1965 ble Fjelberg slått sammen med Kvinnherad, det meste av Varaldsøy og deler av Skånevik til den nye Kvinnherad kommune. Fjelberg hadde ved sammenslåingen 2 308 innbyggere.

Fjelberg kirke er en langkirke i tre fra 1722. den ligger på Fjelbergøya.

Eksterne lenker
 Oppslagsordet «Fjeldberg» i Salmonsens konversationsleksikon (1919)
 Fjelberg prestegard

Tidligere kommuner i Hordaland
Kvinnherads geografi
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1965
Trikolor

Trikolor («tre farger») betegner et flagg med tre farger plassert i horisontale eller vertikale striper. I enkelte land er det vanlig å referere til flagget som «trikoloren». Det er i en del tilfeller plassert et heraldisk merke, et emblem eller annet symbol på flagget. I disse tilfellene er det midt i flaggduken eller i øverste hjørne ved stangen, som er den foretrukne plassering for merket. 

Trikolorer er særlig vanlig i kontinental-Europa (alle landene i «Kjerne-Europa» har en trikolor som flagg). Også i Afrika har mange land trikolorer, da ofte i de panafrikanske fargene rødt, gult, grønt (eventuelt svart).

Opprinnelse
Nederlands flagg er den første trikolor, og har sitt opphav i det nederlandske opprør mot Spania som startet i 1568.

Frankrikes flagg fra revolusjonstiden, var ikke den første, men er en av de mest kjente trikolorer. Dagen etter stormen på Bastillen ble kong Ludvig 16. overtalt til å trekke tilbake troppene fra Paris og Versailles for å unngå borgerkrig. Nasjonalforsamlingen sendte en delegasjon på 88 mann til Paris for å meddele kongens beslutning, som ble mottatt med jubel. Som et bevis på båndet mellom Paris og kongehuset, skulle Nasjonalgarden fremover bære en kokarde i hvitt, blått og rødt, med fargene hentet fra kongehusets (Bourbon) hvite fanefarge plassert mellom de blå og røde fargene fra Paris' byvåpen. Slik ble Trikoloren skapt. 

Trikolorer, uansett farger, ble opprinnelig sett på som et revolusjonært symbol og som samlingsmerke for liberale og demokratiske ideer. Både Irlands, Italias og Tysklands trikolorer føyer seg historisk inn i dette bildet.

Flagg med tre farger plassert på annen måte, som f.eks. Norges flagg, kalles vanligvis ikke trikolorer i våre dager. Heller ikke tofargede flagg med tre striper, slik som Østerrikes eller Latvias flagg, kalles trikolorer.

Europeiske trikolorer
Andorras flagg (med emblem)
Armenias flagg
Aserbajdsjans flagg (med emblem)
Belgias flagg
Bulgarias flagg
Estlands flagg
Frankrikes flagg
Kroatias flagg (med emblem)
Irlands flagg
Italias flagg
Litauens flagg
Luxembourgs flagg
Moldovas flagg (med emblem)
Nederlands flagg
Romanias flagg
Russlands flagg
Serbias flagg
Slovakias flagg (med emblem)
Slovenias flagg (med emblem)
Tysklands flagg
Ungarns flagg

Afrikanske trikolorer
Elfenbenskystens flagg
Etiopias flagg
Gabons flagg
Ghanas flagg
Guineas flagg
Kameruns flagg
Malawis flagg
Malis flagg
Nigers flagg
Senegals flagg
Sierra Leones flagg
Tsjads flagg

Litteratur
 Whitney Smith: Flags through the ages and across the world, McGraw-Hill Book Co,Maidenhead 1975, side 30, 135-139, 340-341 m.fl.

Referanser

Flagg
Heraldikk
Sportsklubben Træff

Sportsklubben Træff er et idrettslag fra Molde, hovedsakelig med tilhold i byens vestlige deler. Herrelaget i fotball spiller i 2022 i 2. divisjon, etter en sesong av de sjeldne i Norsk-Tipping ligaen. Klubbens store bragd var seieren over Stabæk på Nadderud i 3. runde i NM 2000. 

Klubbens damelag i fotball har de siste årene spilt i 2. divisjon.

Klubben ble stiftet 1. oktober 1924 og driver i dag med fotball og håndball, der de inntil nylig har stilt lag i tredjedivisjon håndball for kvinner og andredivisjon fotball for menn. Boccia er også et tilbud i klubben. Tidligere drev klubben også med ski og sykkel. Klubbfargene er hvite trøyer, grønne bukser og hvite strømper. Klubben har ca. medlemmer, og er den nest største klubben i Molde.

Træff har bygd hallen Træffhuset for håndball, klatring og fotball like ved Reknesbanen nordvest for Molde sentrum. Træffhuset eies riktignok pr. 2022 av Molde Kommune og driftes av Molde Eiendom.

Tabellen

Spillere med bakgrunn i Træff 

Christian Gauseth
Fredrik Solberg
Tina Wulf Eikeland
Tommy Eide Møster
Kai Røberg
Bernt Hulsker
Simon Markeng
Jahn Ove Wiik
Øyvind Gram

Referanser

Eksterne lenker
 
 Reknesbanen - Nordic Stadiums

 
Idrettslag i Molde
Idrettslag etablert i 1924
Fotballag i Møre og Romsdal
Fotballag etablert i 1924
Håndballag i Norge
Sportsklubben Rival

Sportsklubben Rival (stiftet 19. september 1939) er et idrettslag fra Årø i utkanten av Molde. Klubben har grupper for fotball, håndball og ski, og er moderklubb for kjente idrettsnavn som Birgitte Sættem, Ragnhild Mowinckel og Andrine Flemmen. Klubbfargene er rød trøye, blå skjorts og rød strømper. 

Rival har egen gressbane for fotball på Årø i Molde som blir kalt Rivalbanen. I 2010 ble Årølia kunstgressbane åpnet i forbindelse med den 17. Rivalcupen. Årølia kunstgressbane er den eneste kunstgressbanen med fulle internasjonale mål i fylket sammen med Color Line Stadion.

Rival har også Norwaycupgull fra Norway Cup 2019 i G13-klassen. Laget ble ledet av Øystein Risan og Trond Brændø.

Fotball
A-laget i fotball for herrer spiller 2013-sesongen i 5. divisjon, etter å ha rykket ned fra 4. divisjon i 2012.

Tabellen 2011

Tabellen 2012

Tabellen 2013

Spillere med bakgrunn i Rival 
Bendik Hareide
Knut Olav Rindarøy
Knut Anders Fostervold
Ronald Wenaas
Birgitte Sættem

Referanser

Eksterne lenker
 
 Rival Fotball

Idrettslag i Molde
Idrettslag etablert i 1939
Fotballag i Møre og Romsdal
Fotballag etablert i 1939
Hard bop

Hard bop (eller også hardbop) er en jazzstil. Den er en videre utvikling av bebop etter 1950 med en sterkt drivende rytmikk. Her blir elementer fra cool jazz, soul,  blues og delvis også afrikansk musikk forent. 

Typisk for denne stilen er modal improvisasjon, utviklet av Miles Davis og John Coltrane. Dette innebærer at en modal skala blir brukt som grunnlag når melodiene for solospillet skal dannes. De forsøkte dermed å befri seg fra de fastlagte strukturene og harmoniprogresjonene i bebopen.

Dette førte til en 'hardere' måte å spille på, dvs. stilen er noe strengere, mindre leken enn bebop. De tradisjonelle elementene fra de nevnte stilretningene ble videreutviklet til de tekniske grensene var nådd. En undersjanger er soul jazz som er oppbygd enda strengere.

Et typisk album er Kind of Blue av Miles Davis, det er et særdeles vellykket eksempel på modal improvisasjon.

Viktige musikere

Trompet
Nat Adderley, også kornett
Benny Bailey, også flygelhorn
Clifford Brown 
Donald Byrd, også flygelhorn
Ted Curson 
Miles Davis 
Kenny Dorham 
Bill Hardman 
Freddie Hubbard, også flygelhorn
Thad Jones, også kornett, flygelhorn
Booker Little 
Blue Mitchell, også kornett
Lee Morgan 
Art Farmer Også flygelhorn 
Woody Shaw

Trombone
Curtis Fuller 
Slide Hampton 
Jimmy Knepper 
Julian Priester

Saksofon
Julian Cannonball Adderley, alt
John Coltrane tenor, alt, sopran, fløyte
Benny Golson tenor
Dexter Gordon tenor, sopran
Gigi Gryce alt
Yusef Lateef tenor, obo, fløyte, horn
Jackie McLean alt
Charles McPherson alt
Hank Mobley tenor
Sonny Rollins tenor, sopran
Wayne Shorter tenor, sopran
Harold land Tenor
Phil Woods Alt

Piano
Walter Davis Jr.
Kenny Drew
Tommy Flanagan
Red Garland
Wynton Kelly
Mulgrew Miller
Horace Silver
Richie Powell
Bobby Timmons
Hank Jones
Duke Pearson
Sonny Clark

Bass
Pepper Adams
Paul Chambers
Jymie Merritt
Charles Mingus, også piano
Wilbur Ware
Doug Watkins
Reggie Workman
George Morrow
George Duvivier
Sam Jones

Trommer
Art Blakey
Roy Haynes
Elvin Jones
"Philly" Joe Jones
Dannie Richmond
Max Roach, også perkusjon
Art Taylor
Lex Humphries
Louis Hayes

Gitar
Kenny Burrell
Jimmy Bruno
Wes Montgomery
Grant Green
René Thomas
Joe Pass

Andre
Bobby Hutcherson, vibrafon
Jimmy Smith orgel

Jazzsjangre
Talgje

Talgje (gammelnorsk Tolga) er en øy i Finnøy kommune i Rogaland, med et areal på 4 km².

For å skille Talgje fra Nord-Talgje, en av Sjernarøyane, blir øyen også kalt Sør-Talgje. På denne øyen ligger Talgje kirke, en steinkirke fra middelalderen.

Naturforhold 
Talgje er relativt flat, og mesteparten av øya er brukt til jordbruksformål. Rikt jordsmonn og godt lokalklima gir en frodig vegetasjon. Til tross for at mye av øya er oppdyrket finnes det en ganske stor bestand av rådyr.

Historie 
Øya har trolig vært befolket langt tilbake. I 1992 ble det gravd ut et hus fra folkevandringstida på øya. Det er også kjent funn fra bronsealder, og en fallos-stein fra jernalderen kan tyde på at øya har vært et religiøst senter i gammel tid. Talgje kyrkje på Gard er en steinkirke i romansk stil datert til ca. 1150. Til litt utpå 1800-tallet stod det ved kirken rester av en grunnmur av et stort hus, dette var muligens en gildehall i middelalderen. I middelalderen var Gard på Sør-Talgje sete for en mektig adelsætt, to av gårdsherrene hadde rang som baron. Den første kjente personen fra denne ætten var baron Gaute Erlingsson (ca. 1220-1288). Her bodde også ridder og riksråd Olav Nilsson, som ble drept i en konflikt med hanseatene i Bergen i 1455.

Næringsliv 
Som flere andre øyer i Boknafjorden har Talgje en del gartnerivirksomhet, med omfattende dyrking av tomater i drivhus. Det dyrkes også noe blomster, og landbruk setter også sitt preg på landskapet. Øya har også lakseoppdrett. Ellers er det ganske mange som bor på øya som har sitt arbeide i Stavanger-området.

Fastlandsforbindelse 
30. oktober 2009 fikk Talgje fastlandsforbindelse da den undersjøiske Talgjefjordtunnelen (Finnfast) mellom Rennesøy og Finnøy ble åpnet, med en arm til Talgje. Fram til tunnelen ble åpnet gikk det ferje fra Talgje til Hanasand på Rennesøy og Ladstein på Finnøy. Rennesøy er tidligere blitt bundet til Nord-Jæren med de to tunnelene i Rennfast-systemet.

Talgje hadde barneskole for 1.-7. klasse ut 2008, da ble skolen lagt ned og elevene reiser nå til Finnøy for å gå på skole. Det er nå barnehage i de tidligere skolelokalene.

Referanser

Eksterne lenker
 Velkommen til Talgje
Talgje Info

Øyer i Stavanger
Bosetninger i Stavanger
Tidligere fergesteder i Rogaland
Setegårder i Norge
Finnøy
Artikler i sjøfart-prosjektet
Judaberg

Judaberg er et tettsted og administrasjonssenteret i Finnøy kommune i Rogaland. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger på østsiden av Finnøy. Judaberg har ferjeforbindelse til naboøyene og hurtigbåtforbindelse til Stavanger. Rygjabø videregående skole ligger på Judaberg.

Referanser

Tettsteder i Rogaland
Fergesteder i Rogaland
Bosetninger i Stavanger
Finnøy
Vevring

Vevring er ei bygd i Sunnfjord kommune i Vestland. Bygda ligger på nordsida av Førdefjorden i tidligere Naustdal kommune. Bygda var sentrum i den tidligere selvstendige kommunen Vevring fram til 1964. Kommunen ble opprettet som Vevring formannskapsdistrikt i 1837.

Vevring ligger midt mellom Førde og Florø, langs fylkesvei 611 via Stavang. Vevring har rundt 300 innbyggere, fordelt på grendene Redal, Gryta, Vevring og Kvellestad. Fra Redal i øst til Horne i vest er det omkring 10 km. Hver høst siden 1979 har det blitt arrangert en stor kunstutstilling i bygda. Der er det også en skulpturpark.

Vevring kommune 1837–1964
1. januar 1964 ble kommunen delt og slått sammen med andre kommuner. Området nord for Førdefjorden med 439 innbyggere (unntatt Steindal krets) ble slått sammen med deler av Naustdal til den nye Naustdal kommune.

Området sør for Førdefjorden med 407 innbyggere ble slått sammen med Askvoll kommune og området sør for Førdefjorden i Bru kommune til den nye Askvoll kommune.

Steindal krets i Vevring med 25 innbyggere, ble slått sammen med Florø, Eikefjord og Kinn kommuner samt deler av Bremanger og Bru til en ny kommune som fikk navnet Flora kommune.

Eksterne lenker
 Om Vevringsbygda 

Tidligere kommuner i Sogn og Fjordane
Askvoll
Bosetninger i Sunnfjord
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1964
Sunnfjords historie
Naustdal