alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Notodden skysstasjon

Notodden skysstasjon, tidligere Notodden kollektivterminal, er kollektivknutepunktet på Notodden og ble offisielt åpnet som busstasjon den 24. september 2002. Den ble også tatt i bruk som jernbanestasjon 25. august 2004, da den erstattet Notodden nye stasjon som endestasjon for togene på Bratsbergbanen. Mellom august 2015 og desember 2020 betjenete togene den gamle stasjonen inntil man fikk elektrifisert sporet til skysstasjonen.

I tillegg til lokalbussene som kjøres av Vy Buss på anbudskontrakt for Farte, trafikkeres skysstasjonen også av NOR-WAY Bussekspress rute NW180 Haukeliekspressen (Telemark Bilruter/Tide Buss) og Vy express rute VY1 (Vy Buss).

Terminalen ligger i enden av et rundt 800 meter langt sidespor som grener ut fra Notodden nye stasjon ved innkjør fra øst, og rundt 50 meter vest for Notodden gamle stasjon. Den er ubetjent og har kun ett spor, som ikke er elektrifisert. 10. august 2015 ble togtrafikken flyttet tilbake til Notodden nye stasjon fordi det inntil videre ikke var mulig å skaffe midler til elektrifisering av sporet til kollektivterminalen, samtidig som de dieseldrevne togene av type Y1 fra den datoen ble erstattet av de elektriske type 69. I desember 2015 leverte Stortingets transportkomité en innstilling som innebar penger til elektrifisering av sporet ned til kollektivterminalen. Arbeidet med elektrifiseringen startet høsten 2019 med fjerning av det gamle sporet for senking av trasèen, og stasjonen gjenåpnes med elektrisk drift 14. desember 2020.

Notodden kollektivterminal ble opprinnelig åpnet uten fasiliteter for de reisende, kun med benker og små plattformtak uten levegger ved bussplattformene. 11. april 2014 åpnet et terminalbygg med venterom, informasjonstavler og toaletter, og navnet ble endret til Notodden skysstasjon.

Referanser

Eksterne lenker 

Jernbanestasjoner på Tinnosbanen
Jernbanestasjoner åpnet i 2004
2002 i Norge
Jernbanebyggverk i Notodden
Busstasjoner i Norge
Transportbyggverk i Vestfold og Telemark
Fylkesvei 4490

Fylkesvei 4490 (Hoveveien) går mellom Sentrum og Ganddal i Sandnes. Veiens lengde er 3,2 km.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 330.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart
 

Fylkesveier i Rogaland
Veier i Sandnes
Bomveier i Norge
Fylkesvei 4488

Fylkesvei 4488 går mellom Austrått Vest og Iglemyr i Sandnes. Veiens lengde er 1,9 km og den går gjennom (vestre delen av) Austråttveien og (midtre delen av) Kyrkjevegen (der den krysser Fv516 f.d. Rv13).

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 323.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart
 

Fylkesveier i Rogaland
Veier i Sandnes
Bomveier i Norge
Fylkesvei 4536

Fylkesvei 4536 går mellom Forus i Stavanger og Somaneset i Sandnes. Veiens lengde er 2,8 km.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 314.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Rogaland
Veier i Sandnes
Veier i Stavanger
Bomveier i Norge
Víctor Jara

Víctor Lidio Jara Martínez (født 28. september 1932 i Chillán Viejo, sør for Santiago de Chile, drept 15. september 1973 i Santiago) var en chilensk pedagog, teaterdirektør, poet, visesanger og politisk aktivist. Han var fremtredende i den chilenske «Nueva canción-bevegelsen» (norsk: «ny sang-bevegelsen») som var markant under den sosialistiske regjeringen til Salvador Allende. Han ble myrdet på tragisk og brutalt vis kort tid etter det chilenske kuppet i 1973, noe som førte til at Jara og hans musikk ble et symbol for kampen mot militær undertrykkelse og urettferdighet i Latin-Amerika.

Liv og virke

Bakgrunn
Victor Jaras foreldre Manuel Jara og Amanda Martínez var fattige bønder. Foreldrenes ekteskap var ikke lykkelig og faren forlot familien mens Jara ennå var barn. Moren oppdro og underviste selv sine barn, for at de kunne få den utdannelse hun aldri fikk. Victors mor døde da han var 15 år gammel og han ble overlatt til seg selv. 

Han begynte å studere for å bli revisor, men avbrøt utdannelsen for å lese teologi. Etter noen år oppgav han dette prosjekt og anså kirken som for konservativ og høyreorientert. Stadig uten utdannelse ble han innkalt til militærtjeneste, hvoretter han begynte å spille musikk og lage teater. Han meldte seg også inn i det chilenske kommunistparti.

Musiker
Victor Jara var sterkt preget av chilensk og annen latinamerikansk folklore, samt artister som Violeta Parra og Atahualpa Yupanqui, og poeten Pablo Neruda. Han lanserte sitt første album i 1966, og i 1970 sluttet han på teateret og satset fullt på musikken. Han støttet Salvador Allendes presidentvalgkamp Unidad Popular, deltok i frivillig arbeide og holdt en del gratiskonserter.

Jara ble arrestert av militære styrker på universitetet i Santiago dagen etter kuppet i Chile, bare 14 dager før han fylte 41 år. Sammen med flere tusen andre ble han innesperret på det store stadion Estadio Chile, der han ble gjenkjent av en offiser. Noen vitner mener at Jaras fingre ble knust med geværkolber, andre at det ble brukt en øks til å ødelegge hendene hans - før «offiserene mine moret seg med å sette en revolver mot hodet hans og leke russisk rulett», forklarte José Antionio Paredes i retten i 2009. Etter at Jara var skutt i tinningen, fikk en annen soldat beskjed om å «skyte ham til det ugjenkjennelige», og skjøt ham 44 ganger med en maskinpistol. Estadio Chile var i 2009 omdøpt til Victor Jara Stadion.

Jaras kone har sagt liket ble kastet på gaten og senere funnet på et likhus sammen med mange andre døde. Regimet i Chile ville ikke at Jara skulle bli en martyr og beordret at alle mastertapene til innspillingene hans skulle ødelegges.

Víctor Jara var en viktig inspirasjonskilde for en rekke skadinaviske visesangere i 1970-årene. I 1977 gav Cornelis Vreeswijk ut en plate med sanger av Víctor Jara, omdiktet til svensk. Lillebjørn Nilsen har både skrevet en minnesang som heter Victor Jara, og bl.a. gjendiktet Jaras sang Luchín.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Uoffisiell hjemmeside

Chilenske pedagoger
Chilenske lyrikere
Chilenske visesangere
Myrdede musikere
Personer fra regionen Bío-Bío
Hellesøy (Stavanger)

Hellesøy er en bebodd øy i Stavanger kommune og tilhører Storhaug kommunedel.. Øyen ligger mellom Lindøy og Kalvøy. I øst ligger Idse og Høgsfjorden.

Den første kjente bosetting skjedde i 1824 av Jelsa-presten Tonning. Tonning flyttet med seg huset som ble første gang oppført på Hjelmeland i 1819, og gjenoppførte dette på Hellesøy i 1824.

Per april 2018 hadde Hellesøy 23 innbyggere.

Referanser 

Øyer i Stavanger
Bosetninger i Stavanger
Bore- og hettebiller

tyvbiller og borebiller
 tyvbiller
 hettebiller
 Jacobsoniidae
 Nosodendridae
 Endecatomidae

Bore- og hettebiller (Bostrichoidea) er en gruppe (overfamilie) av biller. Den omfatter de artsrike familiene hettebiller (Bostrichidae) og tyvbiller og borebiller (Anobiidae), i tillegg de små og lite kjente familiene Jacobsoniidae, Nosodendridae og Endecatomidae. Ingen av de sistnevnte finnes i Norge. De er små til middelsstore (0,6 – 20 mm) biller, gjerne matte og brunlige. På arter som borer i ved er brystskjoldet gjerne hetteformet, ellers varierer denne gruppen mye i utseende. Et flertall av artene lever i død ved. De kan klare å utvikle seg i hard og tørr ved og kan derfor gjøre betydelig skade på bygninger og møbler. Andre arter er knyttet til lagrede, tørre varer såsom korn, tobakk og nøtter. For mange arter er biologien lite eller ikke kjent. Denne gruppen er mest artsrik i varme områder, men noen arter kan finnes innendørs over det meste av verden.

Eksterne lenker 
 

Biller
Immatrikulering

Immatrikulering betyr egentlig å innføre i en matrikkel, men uttrykket brukes først og fremst om det å skrive inn/ta opp studenter ved et universitet eller en høyskole. Gjennom immatrikuleringen blir de nye studentene «akademiske borgere». Immatrikuleringen forstås dermed tradisjonelt som en pregende begivenhet; man kan bare immatrikuleres ved samme universitet én gang, og man beholder statusen som immatrikulert/«akademisk borger» på livstid; vender man f.eks. tilbake til universitetet etter et opphold blir man ikke immatrikulert på nytt. I eldre tid hadde universitetene egen jurisdiksjon, slik som lover og domsmyndighet, og fungerte som en slags stat i staten, og immatrikuleringen spilte derfor en større rolle enn i moderne tid. Immatrikuleringen gir eller gav visse rettigheter i universitetssamfunnet, og historisk delvis i samfunnet som helhet.

Tradisjonelt var immatrikuleringen forbundet med en høytidelig immatrikuleringsseremoni, der studentene mottok sine akademiske borgerbrev og avla akademiske løfter ved håndslag med rektor eller en annen universitetsrepresentant. Tidligere ble studenterlue bruk for første gang ved immatrikuleringen og de nye studentene var kledd i sin fineste stas.  

I dag er immatrikuleringsseremoniene ikke lenger obligatoriske ved universiteter i mange land, og har som regel blitt erstattet av frivillige og mindre høytidelige seremonier. Kleskoden er mer uformell og studenterluer er ikke lenger i bruk.

Utdanning
Studentkultur
SKRUK

SKRUK (Sunnmøre kristelege ungdomskor) er et kor basert på Sunnmøre og som ble opprettet i 1973. I dag har koret 50 medlemmer fra hele Norge. Korets dirigent siden starten har vært Per Oddvar Hildre, som også var inititivtaker til koret. Ideen var å kunne fortsette å møtes for å synge i lag etter at man hadde slutta i studentkorene på Volda Lærarskule og på gymnaset. Inspirasjonen kom fra Sunnmøre Kristelelege mannskor, som møttes i påsken og en gang på høsten for å turnere på Sunnmøre. I dag har koret sangere fra hele Norge, og har fem samlinger i året; fire weekend-samlinger og en lengre samling på 5-10 dager som blir brukt til turneer i utlandet, eller innstudering/innspilling av nytt stoff. SKRUK har siden starten i 1973 gitt ut over 26 album, de fleste av dem på Kirkelig Kulturverksted. Det siste av dem kom i 2019 og bærer tittelen Taking Back the Garden of Eden.

Prosjekter 
SKRUK har igjennom årene hatt mange samarbeid med andre musikere. I 1978 ga koret ut plata Av moll er du komen - til dur skal du bli der de bearbeidet norske religiøse folketoner i samarbeid med Henning Sommerro og gruppa Vårsøg. Videre kom plata Kvite som negrar ut i samarbeid med Ytre Suløens Jass-ensemble ut i 1981.

Koret har også gitt ut platene Smykker fra bedehuset (1979) og Klenodier (1985) der gamle bedehussanger ble framført for SKRUK, av etablerte komponister som Knut Nystedt, Trond Kverno, Per Inge Almås og Harald Herresthal. 

I 1990 kom cd-en Slipp mine fløyter fri ut i samarbeid med den ecuadorianske gruppa Altiplano. Plata bar preg av både norsk og søramerikansk musikk. I et samarbeid med komponistene Siyavush Kerimi og Galib Mammadov fra Aserbajdsjan, og med tekster av Erik Hillestad, kom Landet vi kommer fra med aserbajdsjansk musikk i 1997.

Diskografi (utvalg) 

 SKRUK (1977)
 Av moll er du komen - til dur skal du bli (1978)
 Smykker fra bedehuset (1979)
 Kvite som negrar (1981)
 Klenodier (1985)
 Living gospel (1989
 Slipp mine fløyter fri (1990)
 Stille natt (1991)
 Landskap av stemmer (1992)
 Misa Andina (1993)
 En for alle (1995)
 Landet vi kommer fra (1997)
 Stjernen ledet vise menn (1998)
 Vuelo libre (2000)
 På nytt (2002)
 Stjerna fra øst (2002)
 Krybberom (2003)
 Sommerlandet (2004)
 Brazzy Voices (2004)
 Dype stille sterke milde (2006)
 Messe for Kari og Ola (2008)
 Starry crowns in Heaven (2009)
 I vinens speil
 Til alle tider (2010)
 Sangen fra katakombene (2013)
 Høgtidsrom (2014)
Taking Back the Garden of Eden (2019)

Eksterne lenker
 SKRUKs nettside
 SKRUK sine cd-er hos Kirkelig Kulturverksted.

Kultur i Møre og Romsdal
Norske kor
Musikere tilknyttet Kirkelig Kulturverksted
Etableringer i 1973
Andreas Zingerle

Andreas Zingerle (født 25. november 1961) er en tidligere italiensk skiskytter. Zingerle ble verdensmester på 20 km og stafett under VM 1993 i Borovets i Bulgaria. Under VM i skiskyting 1994 i Canmore i Canada var han med på Italias lag som vant gull på lagkonkurransen.

Under OL 1988 i Calgary tok han bronse med Italias lag på 4 x 7,5 km stafett.

Sesongen 1990/91 kom han på tredjeplass sammenlagt i verdenscupen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Italienske skiskyttere
Verdensmestere i skiskyting
Olympiske bronsemedaljevinnere for Italia
Deltakere for Italia under Vinter-OL 1984
Skiskyttere under Vinter-OL 1984
Medaljevinnere under Vinter-OL 1988
Deltakere for Italia under Vinter-OL 1988
Skiskyttere under Vinter-OL 1988
Deltakere for Italia under Vinter-OL 1992
Skiskyttere under Vinter-OL 1992
Deltakere for Italia under Vinter-OL 1994
Skiskyttere under Vinter-OL 1994
Personer fra Rasen-Antholz
Deltakere under VM i skiskyting 1982
Deltakere under VM i skiskyting 1983
Deltakere under VM i skiskyting 1985
Deltakere under VM i skiskyting 1986
Deltakere under VM i skiskyting 1987
Deltakere under VM i skiskyting 1989
Deltakere under VM i skiskyting 1990
Deltakere under VM i skiskyting 1991
Deltakere under VM i skiskyting 1992
Deltakere under VM i skiskyting 1993
Deltakere under VM i skiskyting 1994
Deltakere under VM i skiskyting 1995
Pieralberto Carrara

Pieralberto Carrara (født 14. februar 1966 i Bergamo) er en italiensk tidligere skiskytter.

I OL 1998 i Nagano tok han sølv på 20 km. Sesongen 1992/93 kom han på tredjeplass sammenlagt i verdenscupen, bak Mikael Löfgren og Mark Kirchner.

I VM 1993 i Borovets var han med på vinne både stafetten og lagkonkonkurransen for Italia, stafetten sammen med Wilfried Pallhuber, Johann Passler og Andreas Zingerle og lagkonkurransen sammen med Pallhuber, Zingerle og Hubert Leitgeb.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Italienske skiskyttere
Verdensmestere i skiskyting
Olympiske sølvmedaljevinnere for Italia
Deltakere for Italia under Vinter-OL 1988
Skiskyttere under Vinter-OL 1988
Deltakere for Italia under Vinter-OL 1992
Skiskyttere under Vinter-OL 1992
Deltakere for Italia under Vinter-OL 1994
Skiskyttere under Vinter-OL 1994
Medaljevinnere under Vinter-OL 1998
Deltakere for Italia under Vinter-OL 1998
Skiskyttere under Vinter-OL 1998
Personer fra Bergamo
Fødsler i 1966
Deltakere under VM i skiskyting 1987
Deltakere under VM i skiskyting 1990
Deltakere under VM i skiskyting 1991
Deltakere under VM i skiskyting 1993
Deltakere under VM i skiskyting 1994
Deltakere under VM i skiskyting 1995
Deltakere under VM i skiskyting 1996
Deltakere under VM i skiskyting 1997
Deltakere under VM i skiskyting 1998
Deltakere under VM i skiskyting 1999
Vippa bro

Vippa bro er en buebro i Arendal kommune og ligger på fylkesvei 420. Broa forbinder sydenden av Hisøy med fastlandet på Nedenes.

Den første broa på stedet var Norges første fagverksbro av jern, og ble bygget i 1879. Broa ble tatt av en storflom i 1892 og spennet ble hevet og montert som bro over det smale sundet mellom fastlandet og Rossøya, ikke langt fra Vippa bro. Den ble igjen flyttet i 1948, og ble da Gjervoldsøy bro, og går over seksmannstrømmen som går mellom Rossøya og Gjervoldsøy, hvor den står den dag i dag.

Dagens bro er 86 meter lang og ble ferdigbygget i 1942, da erstattet den en gammel vippebro.

Se også
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser 

Buebroer
Veibroer i Agder
Veier i Arendal
Arendalsvassdraget
Broer åpnet i 1942
1942 i Norge
Jørgen Jæger

Jørgen Jæger (født 29. juli 1946 i Bergen) er en av Norges mestselgende kriminalforfattere, kjent for serien med lensmann Ole Vik i rollen som etterforsker. Serien rundet en million solgte bøker i Norge høsten 2021.

Jæger debuterte som kriminalforfatter med Skyggejakten i 2003. Han har vært nominert hele fem ganger til den prestisjefulle Bokhandlerprisen, første gang for Stemmen i 2012, dernest for Monster i 2015, Fortielsen i 2016, Guden i 2017 og Dommen i 2021. Jæger er oversatt til dansk, nederlandsk, svensk og tysk. I tillegg skal hans fire første bøker utgis digitalt i Finland, Polen, Spania og Russland i løpet av 2021 og 2022. 

Han ble nominert til «Sølvkniven», Randabergs egen krimpris, i 2018.

Bibliografi 
 Skyggejakten – kriminalroman (2003) ISBN 978-82-93671-58-9
 Kameleonene – kriminalroman (2004) ISBN 978-82-93671-59-6
 Dødssymfoni – kriminalroman (2005) ISBN 978-82-93671-60-2
 Blodskrift – kriminalroman (2007)
 Karma – kriminalroman (2010) ISBN 978-82-93671-62-6
 Stemmen – kriminalroman (2012)
 Ridderkorset – kriminalroman (2014) 
 Monster – kriminalroman (2015)
 Fortielsen – kriminalroman (2016) 
 Guden – kriminalroman (2017)
 Ikke et lik for mye – kriminalnoveller (2018)
 Judasskuddet – kriminalroman (2019)
 Hjerteløs – kriminalroman (2020)
 Det sorte fåret – kriminalroman (2021)
 Dommen – kriminalroman (2021)

Referanser

Kilder 
 Presentasjon av Jørgen Jæger i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 
 
 http://www.facebook.com/krimjager
https://northernstories.no/news/jaeger-ut-i-verden 

Norske romanforfattere
Norske krimforfattere
Fødsler i 1946
Bydelsmagasinet

Bydelsmagasinet var en publikasjon som ble delt ut gratis til beboere i Laksevåg bydel i Bergen. I 2005 og 2006 hadde Bydelsmagasinet fire utgivelser. Redaktør var Vidar Andersen.

Gratisaviser i Hordaland
Kultur i Bergen
Svaneke

Svaneke er en havneby i Svaneke Sogn på det nordøstlige Bornholm i Danmark. Byen hadde 1138 innbyggere (1. januar 2004).

Byen ble grunnlagt i 1555 og er en av Danmarks minste kjøpsteder. Svanekes kjøpstadsstatus har i stor grad preget byen, noe man kan se rundt havnen og torvet hvor kjøpmennene bygde store gårder som fortsatt kan bli sett i dag. Det var også en av Svanekes store kjøpmenn som i 1816 sto for utbygningen av byens havn, noe som var med på føre mer handel og liv til byen. Havnen ble ødelagt av stormfloden i 1872 i en sådan grad at det meste måtte gjenoppbygges igjen. Samtidig ble det valgt å utvide havnen betydelig slik at store dampskip fikk plass til å legge til. 

Svaneke er især kjent for sitt store silderøykeri. Siden 1750 har man også brygget øl i byen, kun avbrutt av en kort pause. Det nåværende bryggeri, Svaneke Bryghus, ble åpnet i 2000, og var da et av Danmarks første mikrobryggerier. 

Turismen spiller i dag en stor rolle for byens næringsliv.

Vanntårnet er tegnet av arkitekt Jørn Utzon.

Litteratur 
 Rosenquist, Ulla: Havnebyer og fiskerlejer, Bornhoms kystkultur, Bornholms turistråd, 1991, side 60.

Eksterne lenker 
 Svaneke Byportal
 Svaneke i bilder

Bornholm
Byer i Region Hovedstaden
Isbrem

Isbrem eller brehylle (etter engelsk språkpåvirkning også kalt shelf-is) er et tykt lag med is som strømmer fra land og strekker seg ut i sjøen over kontinentalsokkelen. Isen kan være opp i mot 800 meter tykk og skaper en vegg på opptil 50 meter mot sjøen. De fleste isbremmene finner man i Antarktis, der omtrent 10 % av tørre landområder er isbremmer. Mindre isbremmer finnes også i Canada og rundt Grønland. Rossbarrieren i Antarktis er den største isbremmen på jorden.

Ferskt smeltevann på undersiden av isbremmene er viktig for havsirku­lasjonen og isdekket rundt Antarktis. Vannet som renner ut i havet danner et overflatelag med ferskt og kaldt vann. I overflatelaget blir det dannet sjøis.

På grunn av global oppvarming er det de senere år registrert at en rekke isbremmer har minsket i omfang.

Se også 
Liste over isbremmer i Antarktis

Referanser 

Geologi
Is
Glasiale landformer
Artikler i Antarktis-prosjektet
Tipperary

Tipperary er en by i den sørvestlige delen av grevskapet Tipperary i Irland. Det er en liten by, med omkring 4500 innbyggere i selve byen og 500 i omlandet (2002). 

Byen ble grunnlagt i middelalderen, og ble et befolkningssentrum for området under kong Johan. De gamle befestningene er ikke bevart, men gatenettet vitner om det opprinnelige byanlegget, med brede gater som stråler ut fra hovedgaten Main Street.

På Main Street finner man to historiske monumenter: bronsestatuen av den patriotiske dikteren Charles Kickham og statuen Maid of Erin, reist til minne om Manchestermartyrene. 

Den første trefningen under den irske uavhengighetskrig fant sted ved Soloheadbeag like utenfor Tipperary, da frivillige ledet av Dan Breen angrep en sprengstofftransport den 19. januar 1921. 

Byen var tidligere administrasjonssenter for grevskapet, og har gitt navn til det. Men i 1898 ble grevskapet delt i to, North Tipperary og South Tipperary, med administrasjonssentre i henholdsvis Nenagh og Clonmel. Historisk har byen vært en viktig markedsplass, og den er fortsatt et naturlig sentrum for landbruket i deler av grevskapet, med omfattende meieriproduksjon. 

Tipperary ligger ved hovedveien N24 mellom Limerick og Waterford. Tipperary stasjon betjener linjen som går mellom de samme byene, men har få avganger. Limerick Junction stasjon ligger like ved, og har flere avganger til Cork City, Dublin, Limerick og Waterford. 

Ved innkjørslene til byen står det velkomstskilt med teksten «You've come a long way…», en referanse til den kjente sangen «It's a Long Way to Tipperary» av Harry Williams og Jack Judge, som ble meget populær blant britiske soldater under første verdenskrig. Lokalt er en annen sang med avstanden til Tipperary også svært populær; «Tipperary so far away» er en opprørssang som handler om bysbarnet Seán Treacy som ble drept av britiske styrker i Dublin i oktober 1920.

Eksterne lenker 
 
 

Byer i Tipperary
Fylkesvei 7840

Fylkesvei 7840 (Fv7840) går mellom Skøelv i Sørreisa og Sørfjorden i Dyrøy kommune. Veiens lengde er 42,1 km.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 211 (Troms). 2019 ble også den tidligere fylkesvei 214 (Troms) arm av veien.

Kommuner og knutepunkter

Smørsgård
Sildvika
 Bjørgatunnelen (1180 m)

Forstrand
Moen
Espenes

Brøstadbotn

Hundstrand
Kastneshamn

Faksfjord
Endepunkt Sørfjorden

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 
 Hurtigbåter - Troms fylkestrafikk

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Sørreisa
Veier i Dyrøy
Fylkesvei 7842

Fylkesvei 7842 (Fv212) går mellom Finnlandsmoan ved Brøstadbotn og Dyrøyhamn i Dyrøy kommune.

Da Dyrøybrua ble åpnet 20. august 1994 avløste den fergestrekningen mellom Bergan ved Brøstadbotn og Langhamn.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 212 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Finnland

 Sandvik
Dyrøyklauva
Espejord
Langhamn
Holm
Endepunkt Dyrøyhamn

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Dyrøy
Tidligere fergesamband i Troms
Artikler i sjøfart-prosjektet
Byåsen Idrettslag

Byåsen Idrettslag (stiftet 30. oktober 1921) er en idrettsforening fra Byåsen i Trondheim. Opprinnelig var skiidretten den dominerende aktiviteten i idrettslaget, som nå har rundt 2000 medlemmer, men er nå basert på åtte avdelinger som blant annet allidrett, fotball, friidrett, håndball, orientering, ski, sykkel, trim og teater. I både eldre og moderne tid er kvinnehåndballaget det mest markante fra Byåsen Idrettslag, men også langrennsløperne Tor-Arne Hetland, Kristin Mürer Stemland, Lars Berger og Johannes Høsflot Klæbo, skihopperen Tommy Ingebrigtsen samt kombinertløperne Magnus Moan og Petter Tande går for eller har gått for klubben.

Fotball

Menn

Kvinner

Håndball 

Kvinnehåndballaget har vunnet Eliteserien fem ganger; 1987, 1988, 1990, 1996 og 1998.

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Idrettslag i Trondheim
Skiklubber i Norge
 
Idrettslag etablert i 1921
Orienteringsklubber i Norge
Bjørnarhallen

Bjørnarhallen er en håndballhall på Garnes i Arna i Bergen. Hallen ble bygget i 1986 gjennom et samarbeidsprosjekt mellom Bergen kommune og idrettslaget Bjørnar etter at behovet for trenings- og kampmuligheter vokste. Hallen brukes i dag av allianseidrettslaget Arna-Bjørnar Fotball og spesielt under trening og kamper av Bjørnar Håndball, men også av lokale Vaksdal Idrettslag og Dale Idrettslag. Siden 2002 har Bjørnarhallen blitt rehabilitert med et nytt parkettgolv og med nye garderober.

Eksterne lenker
 Hjemmesiden til Arna-Bjørnar Fotball
 Hjemmesiden til Bjørnar Håndball
 Fakta om Bjørnarhallen på Bjørnar.no

Idrettsanlegg i Bergen
Idrettshaller i Norge
Arna