alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Åtsel- og rovbiller

Palpebiller
 Fjærvinger
 Sumpbiller
 Mycelbiller
 Åtselbiller
 Kortvinger

"Åtsel- og rovbiller" (Staphylinoidea) er en artsrik gruppe av biller. Det er beskrevet over 50 000 arter på verdensbasis, og over 1200 av dem er funnet i Norge. Den dominerende gruppen er den store familien kortvinger (Staphylinidae) med 38 000 beskrevne arter, nær 1000 i Norge, men familien mycelbiller (Leiodidae) er også artsrik.
Det er vanskelig å gi noen enhetlig beskrivelse av denne gruppen. De fleste artene er ganske små, og gruppen omfatter de minste av alle biller, 0,3-0,4 mm lange, i familien fjærvinger (Ptiliidae). Men det finnes også arter som er opptil 4 cm lange. Mange arter har mer eller mindre forkortede dekkvinger, som ikke dekker hele bakkroppen. Antennene kan være trådformede eller med en kraftig kølle. Kroppsform og -farge varierer sterkt.
De fleste av gruppene i denne overfamilien lever på land, bare familien palpebiller (Hydraenidae) er vannlevende. Mange arter finnes i eller ved råtnende materiale av ulike slag, eller sopp. En del arter lever i maurtuer. Når det gjelder føde er mange av disse billene rovdyr, som fanger ulike slags små insekter, mark, snegler og så videre. Andre er soppetere, og en gruppe lever på åtsler eller møkk, der de enten spiser av selve åtselet eller andre insekter som lever der. Biller i denne gruppen kan finnes nesten i hvilket som helst miljø på landjorden, men er særlig tallrike på skogbunnen.

Eksterne lenker 
 

Biller
Tinnosbanen

Tinnosbanen er fra 2008 Jernbaneverkets betegnelse på jernbanestrekningen mellom Tinnoset og Hjuksebø. Før 2008 var Tinnosbanen kun den 30,0 km lange strekningen mellom Notodden og Tinnoset, mens hele strekningen fra Tinnoset til Hjuksebø var en del av Bratsbergbanen. Strekningen mellom Notodden og Hjuksebø blir betjent av Vys linje 52.

Historikk 
Tinnosbanen, som opprinnelig gikk fra Notodden brygge ved Heddalsvatnet, ble anlagt som privatbane av Norsk Transportaktieselskab. Den ble bygd som delstrekning for å transportere kunstgjødsel fra Norsk Hydros fabrikk i Rjukan til havna i Skien.  Leder for planlegging og bygging 1907 til 1909 var ingeniør Kristoffer Andreas Holmboe (1871–1956) som fra 1912 var driftsansvarlig for Rjukanbanen.

Første tog kjørte fra Notodden til Tinnoset 18. februar 1909, banen ble offisielt åpnet 9. august samme år. Banen ble ferdig elektrifisert 11. juli 1911 og er Norges første elektrifiserte normalsporede jernbane. Den opprinnelige transportkjeden var:
 Rjukanbanen, jernbanestrekningen fra Rjukan til Mæl, 16 km
 Tinnsjøfergene fra Mæl til Tinnoset, 30 km
 Tinnosbanen fra Tinnoset til Notodden, 34 km
 Norsjø–Skienkanalen fra Notodden til Skien, 54 km med lektere

I 1917 ble Bratsbergbanen åpnet mellom Notodden og Borgestad, og erstattet lektertrafikken mellom Skien og Notodden. Notodden nye stasjon, som ble bygget i 1917, ble ikke tatt i bruk før den nye jernbanestrekningen ble åpnet.

Fra 1. juli 1920 til 1. juli 1955 tilhørte denne strekningen (sammen med strekningen Notodden-Porsgrunn) statsbaneselskapet Tinnoset-Porsgrunnbanen (banemerke T.P.B.). Fra 1. juli 1955 ble hele strekningen en ren statsbane. Den 1. januar 1991 ble persontrafikken nedlagt på strekningen, og 5. juli samme år godstrafikken etter at produksjonen på Rjukan hadde blitt nedlagt.

Jenbaneverket har begynt å oppgradere Tinnosbanen mellom Tinnoset og Notodden slik at linjen skal bli kjørbar. Dette skjer på bakgrunn av at Riksantikvaren 17. juni 2008 anbefalte at anleggene Rjukan – Notodden blir tatt opp i den tentative listen for UNESCOs verdensarvliste.

Linjekart 

|}

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 Privat side om Tinnoset
 
 
 Tinnosbanen i openstreetmap.org

Jernbanestrekninger i Vestfold og Telemark
1909 i Norge
Jernbanestrekninger åpnet i 1909
Hydro Transport
Superintendent

Superintendent (kirkelatin: «tilsynshavende») er en alternativ benevnelse på det kirkelige embede som i de fleste kristne trossamfunn er kjent som biskop. Betegnelsen ble brukt i de første 130 årene etter reformasjonen i Danmark-Norge, men bispetittelen ble deretter gjeninnført. I den evangeliske kirke i Tyskland og den norske unitarkirke er det fremdeles tittelen på en prest som fører tilsyn med menighetene i et distrikt.

Liste over norske superintendenter på 1500- og 1600-tallet

Superintendenter i Oslo bispedømme:
Hans Rev 1541-45
Anders Madssøn 1545-48
Frants Berg 1548-80
Jens Nilssøn 1580-1600
Anders Bentssøn Dallin 1601-1608
Niels Clausen Senning 1608-17
Niels Simonsen Glostrup 1617-39
Oluf Boesen 1639-46
Henning Stockfleth 1646-64

Superintendenter i Stavanger bispedømme:
Jon Guttormsen 1541-57
Jens Gregoriussen Riber 1558-71
Jørgen Erikson 1571-1604
Laurits Clausen Scabo 1605-26
Thomas Cortzen Wegener 1627-54
Marcus Christensen Humble 1655-61

Superintendenter i Bjørgvin bispedømme:
Gjeble Pederssøn 1537-57
Jens Skjelderup 1557-82
Anders Foss 1583-1607
Anders Michelsen Kolding 1607-15
Niels Paaske 1616-36
Ludvig Munthe 1636-49
Jens Pedersen Skjeldrup 1649-65

Superintendenter i Nidaros bispedømme:
Thorbjørn Olavsson Bratt 1546-48
Hans Gaas 1549-78
Hans Mogenssøn 1578-95
Isak Grønbek 1596-1617
Anders Christensen Arreboe 1617-22
Peder Jenssøn Schjelderup 1622-42
Erik Bredal 1643-72

Liste over norske superintendenter i dag
Knut Heidelberg, superintendent (se biskop) i Unitarforbundet, 2005-2009.
Kjell Morten Bråten, superintendent (se biskop) i Unitarforbundet, 2009-d.d.

Referanser

Eksterne lenker 
 Superintendent hos Store norske leksikon

Kirkelige titler
Kontrast

Kontrast (motsetning, motstykke) kan ha forskjellige betydninger:

 Kontrast (lys), forskjellen i farge og lys mellom deler av et bilde.
 Kontrast (musikk), et sett med prosedyrer for musikk.
 Kontrast (språk), forskjell mellom ord.
 Kontrast (litteratur), et litterært virkemiddel.
 Kontrast (tidsskrift), et venstreorientert samfunnskritisk tidsskrift.
 Kontrast (Farge) 
 Antonymer, ord som har motsatt betydning av hverandre
Olav Klingen

Olav Hallgeir Klingen (født 12. desember 1959) er en norsk tidligere dragartist.

Olav Klingen var med i den kjente draggruppen Great Garlic Girls i 10 år, men fikk sin karrière ødelagt da han ble alvorlig skadet i en bilulykke i 1992 som førte til at han ble midlertidig lam. Han har vært i kontinuerlig opptrening i flere år.

Klingen kommer fra Salsbruket i Trøndelag og startet som servitør ved Theatercafeen i 1976 og arbeidet som kostymeassistent ved Nationaltheatret fra 1979 til 1984. Han var med å danne draggruppa Great Garlic Girls i 1981 og var med der frem til 1991.

Ulykken 
Høsten 1992 ble Klingen hardt skadet i en bilulykke på Oppdal. Han svevde mellom liv og død i flere uker og ble delvis lam og fikk ødelagt mye av taleevnen. I 1999 hadde han trenet seg såpass opp at han klarte å gå på egen hånd. Han bodde på det tidspunktet på Catosenteret i Son der han trente med daglige svømmeturer, klatring i klatrevegg og gåturer utenfor senteret.
 Våren 1999 ble han tilkjent 1,9 millioner fra forsikringsselskapet Vesta i erstatning etter ulykken.

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
  

Norske komikere
Dragartister
Antikrist

Antikrist (gresk Ἀντίχριστος [antíkʰristόs], jamfør ἀντί [antí], «mot, istedenfor», og χριστός [kʰristόs], «den salvede», med referanse til «Kristus») er innen kristen og sunnimuslimsk eskatologi (endetidslære) en eller flere personer som motsetter seg Jesus Kristus. Det var en jødisk predikant i oldtiden som påstod han var Guds sønn og som er hovedperson i Det nye testamentet, en samling skrifter som anses som hellige i religionene kristendommen, islam og Bahai.

Uttrykket er brukt fem ganger i Johannes' første og andre brev. Disse brevene er tatt med i Det nye testamentet. Antikrist er brukt én gang i flertall og fire ganger i entall, som tyder på at forfatteren så for seg at det kunne være flere enn én antikrist. 

Brevene ble trolig skrevet en gang mellom år 95 og 110 evt., men dateringen er usikker. Siden ordet 'antikrist' bare er brukt i Johannesbrevene, som kan være forfattet av samme person – eller krets – som de andre såkalte johanneiske skrifter, er det uvisst om begrepet er konstruert av forfatteren eller har eldre røtter.

Ordet er oftest knyttet til den religiøse troen på en konkurrerende og antatt ond eksistens, en «motkristus», som skal stå antitetisk til Jesus fra Nasaret ved «Jesu gjenkomst».

Antikrist brukes også om endetidforestilling i enkelte sunnimuslimske sekter.

Spekulasjoner 
Noen mener også at Antikrist:
 Viser direkte til satan, 
 Er den samme som i Det gamle testamentet, blant annet i Daniels bok (omtalt som «den gudløse»),
 Er Dyret i Johannes' åpenbaring.

Ingen av disse tolkningene har belegg i brevene fra Johannes, og er spekulasjoner.

Se også
Dyrets tall

Referanser

Kristen teologi
Kristne begrep
Autokrati

Autokrati er en styreform der mesteparten av den politiske makten er samlet i hendene på en enkeltperson eller en liten gruppe, med få konstitusjonelle eller institusjonelle begrensninger på hvordan denne makten utøves.

I statsvitenskap brukes betegnelsen autokrati som et synonym til diktatur, og det er vanlig å skille mellom autoritære og totalitære autokratier eller diktaturer.

En autokrat er selvhersker, eneveldig hersker. Personen har uinnskrenket makt og kan agere uhindret av lover. Det vil si at vedkommende råder over både lovgivende, utøvende og dømmende makt.

Se også 
 Diktatur, autokrati, styreform der all politisk makt er samlet hos én person, ett parti eller én gruppe
 Enevelde, monokrati, enmannsdiktatur
 Despoti, tyranni 
 Tyranni, eneveldig herskermakt eller voldsherredømme
 Polarisering (politikk og samfunn)

Referanser 

Styreformer
Fallvind

En fallvind er en søyle med synkende luft som kan føre til kraftig horisontal vind på overflaten. Med vindstyrke opp mot 240 km/t (67 m/s) kan de ofte føre til lignende ødeleggelser som en tornado, og siden de ofte oppstår i forbindelse med kraftige tordenvær blir de av og til tatt for å være nettopp det. Forskjellen på dem er derimot at fallvinder fører til vind ut til alle kanter fra et sentralt punkt på bakken (divergent vind), mens tornadoer har vind som går inn mot senteret av tornadoen (konvergent vind) i en roterende bevegelse.

Fallvinden kan bli spesielt kraftig i forbindelse med tordenvær. Fallvind uten nedbør eller i forbindelse med virga kalles «tørr fallvind», mens fallvind sammen med nedbør kalles «våt fallvind». De fleste fallvindene har en utstrekning som er mindre enn 4 km i diameter på bakken og kalles mikroutbrudd. Er de større enn 4 km i diameter blir de av og til kalt makroutbrudd, og kan i ekstreme tilfeller dekke et 320 km bredt og 1600 km langt område og vare opp mot 12 timer og mer. Prosessene i de mer ekstreme tilfellene er derimot litt annerledes enn for de fleste fallvindtilfellene.

Prosessen starter vanligvis med at hagl eller store regndråper faller gjennom et tørrere luftlag. Haglkorna smelter og regndråpene fordamper, en prosess som krever energi slik at luften blir avkjølt. Kald luft er tyngre enn varm luft, og dette fører da til at den synkende luften akselererer. Når den synkende luften treffer bakken sprer den seg til alle kanter.

Et sjeldnere tilfelle er en type fallvind kalt «varm fallvind», som oppstår når nedbør fordamper i luften, og luften blir komprimert når den synker fra store høyder. Denne komprimeringen fører til en oppvarming av luften. Varme fallvinder oppstår hovedsakelig om natten og kan skape vind opp mot 45 m/s, inneholde svært tørr luft og føre til en temperaturøkning på hele 50 °C. Slike ekstreme temperaturøkninger skjer vanligvis når temperaturen i utgangspunktet er -20 til -30 °C, og varer sjelden mer enn et par timer.

Fallvind, og særlig mikroutbrudd, er svært farlig for flytrafikk, og har ført til flere alvorlige flyulykker.

Litteratur 
 Fujita, T.T. (1981). "Tornadoes and Downbursts in the Context of Generalized Planetary Scales". Journal of the Atmospheric Sciences, 38 (8).
 Fujita, T.T. (1985). "The Downburst, microburst and macroburst". SMRP Research Paper 210, 122 pp.
 Wilson, James W. and Roger M. Wakimoto (2001). "The Discovery of the Downburst – TT Fujita's Contribution". Bulletin of the American Meteorological Society, 82 (1).

Eksterne lenker 
 
 Fallvindtilfeller i Texas 
 Fallvindtilfelle i Wisconsin 1977
 StormWiki

Meteorologi
Vind
Tor Bergeron

Tor Bergeron (født Tor Harald Percival Bergeron 15. august 1891 i Storbritannia, død 13. juni 1977) var en svensk meteorolog som satte fram teorier om danning av nedbør i skyer. På 1930-tallet utviklet Bergeron og Walter Findeisen et konsept om at skyer kunne inneholde både underkjølte vanndråper og iskrystaller. Ifølge Bergeron blir mesteparten av nedbøren dannet ved at vann fordamper fra små underkjølte vanndråper og sublimerer på iskrystallene, som så faller som snø eller smelter og faller som regn. Denne prosessen er kjent som bergeronprosessen, og man mener i dag at dette er en av de mest vanlige metodene man får dannet nedbør på.

Priser og utmerkelser (utvalg) 
  – Rossbypriset

Referanser

Kilder 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 Liljequist, Gosta H. “Tor Bergeron: A Biography.” Pure and Applied Geophysics 119  (1981): 409–442.

Svenske meteorologer
Medlemmer av Kungliga Vetenskapsakademien
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Personer fra distriktet Tandridge
Apollonios Molon

Apollonios Molon (egentlig «Apollonios, sønn av Molon») var en gresk retoriker i det første århundret f.Kr. Han er blant annet kjent for å ha samlet og skrevet ned kunnskap om kjeglesnitt.

Han grunnla en skole for retorikk på Rhodos. Tilnavnet hans var ὁ μαλακός (= den bløte, jentete).

Hans hjemby var Alabanda i Anatolia, og han hadde vært elev av Menekles. Som ambassadør for Rhodos besøkte han to ganger Roma. Han dyrket en «attikiserende» stil og skrev om Homer. Ifølge Josefus skal Apollonios ha vært svært fiendtlig innstilt til jøder.«Apollonius Molon», ''1911 EB Julius Cæsar dro til Rhodos for å bli undervist av Apollonios som også hadde Cicero blant sine elever.

Med henvisning til jødenes oppførsel i greske byer, kalte Apollonios dem «de dummeste av barbarene» som ikke hadde «frembrakt en eneste oppfinnelse av betydning». Jødiske apologeter viste til patriarkene og Moses som «oppfinnere», men Cicero sa seg enig med Apollonios og kalte jødedommen «en barbarisk overtro». Dette kom til å inngå i kristen polemikk.

Referanser 

Greske retorikere fra oldtiden
Personer fra Aydin
Hjelmsøya

Hjelmsøya (nordsamisk: Jealmmeseaddju, kvensk: Jälmesöja, arkaisk russisk: Jelmis) er ei øy i Måsøy kommune i Troms og Finnmark. Hjelmsøya ligger nord for Havøya og Havøysund. Den har et areal på .

Hjelmsøya og fiskeværet Sandvikvær ble fraflyttet på slutten av 1960-tallet, og er i dag ubebodd. Det er ingen offentlig kommunikasjon til Hjelmsøya.

Lengst nord på Hjelmsøya ligger fuglefjellet Hjelmsøystauren, som er en av Norges viktigste hekkekolonier for lomvi. Hjelmsøystauren er ett av to områder på Hjelmsøya som er vernet som naturreservat. Det andre er Sandfjorden, litt lenger sør på øya.

I dag blir øya brukt mest til rekreasjon, eggsanking, jakt, fiske og bærplukking. Øya er mest brukt av hyttefolket som har hytter rundt på hele øya, mest hytter er det på østsiden av øya med Svartvik, Russesand og Kiholmen som har flest hytter. 

Hjelmsøy har en egen velforening som er aktiv for å ta vare på øya, og legge til rette for bruk av øya. Hjelmsøya Velforening har flytebrygge i Svartvik, fortøyninger i Svartvik og på Kiholmen, Utedo, badstue og grillhus på Russesand ved Russesandvannet. Hytte ved Akkarfjordvannet midt på øya, foreningen har også satt opp turkasser rundt om på Hjelmsøy, de har merket og rensket mange turstier som har holdt på å gro igjen på øya.

Ønsker du og se mere bilder og finne mere informasjon som brukerene av øya legger ut og informerer om: https://www.facebook.com/groups/222594591129613/

Nord for Hjelmsøya ligger fiskebanken Hjelmsøyflaket.

Se også 
Hjelmsøya naturreservat
Hjelmsøysandfjorden naturreservat

Referanser

Eksterne lenker 
 Hjelmsøya.com
 Måsøy kommune: Hjelmsøya
 museumsnett.no – Hjelmsøy
 museumsnett.no – Spenselfjellet på Hjelmsøya
 museumsnett.no – Daumannsreva på Hjelmsøya
 BirdLife IBA Factsheet: Hjelmsøy

Øyer i Måsøy
Fuglefjell
Tidligere bosetninger i Troms og Finnmark
Bosetninger i Måsøy
Peder Alhaug

Peder Alhaug (født 19. desember 1921 på Brøttum i Ringsaker, død 12. desember 2003) var en norsk barytonsanger. Han er særlig kjent for sin plateinnspillinger med tolkninger av kristne sanger.

Referanser 

Norske sangere
Fødsler i 1921
Dødsfall i 2003
Finn Arnestad

Finn Arnestad (født 23. september 1915, død 30. januar 1994) var en norsk komponist og musiker.

Arnestad studerte fiolin og teoretiske fag ved Musikkonservatoriet i Oslo, og hadde studieopphold i Frankrike, Tyskland, Nederland og Belgia. I tillegg til vanlige komposisjonsstudier studerte han i Paris også afrikansk og orientalsk folkemusikk. Som komponist regnet han seg som autodidakt.

Han kompositoriske stil kjennetegnes av en sterk ekspressivitet. Man kan finne spor av såvel neo-klassiske idealer som av serialisme i hans verker. Men først og fremst var han vært opptatt av akustikk og problemene rundt harmonisk struktur og polaritet. Ved studier av akustisk teori fant han frem til et tonesystem basert på interferenstoner. Her anses de toner som er en del av en interferensklang som konsonerende harmonier og de andre som dissonerende. Interferensklangen fungerer som strukturerte solide harmonier, som hvilepunkter i det polyfone forløp, mens dissonansharmoniene blir uselvstendige og urolige.

Arnestad var medlem av Norsk Komponistforenings sakkyndige råd i årene 1974–79, og medlem og varamedlem i komponistforeningens stipendiekomite i perioden 1971–81.

Verker 
Orkesterverkene står sentralt i Arnestads produksjon. Han var en dyktig instrumentator og hans klangbehandling i det sentrale verket «INRI» er blitt karakterisert som nesten brutalt ekspresjonistisk. Verket vakte betydelig oppsikt ved urfremførelsen i 1958. Mest kjent av orkesterverkene er kanskje «Aria Appassionata» fra 1962. Andre verker er «En fiolinkonsert» (1962) og «Suite i gamle danserytmer» (1966), som bygger på Smeden og Bageren for baryton og kammerorkester til tekst av Johan Herman Wessel. Arnestad komponerte også kammermusikk, vokal- og klaververker.

Produksjon

Verkliste (utvalg) 
 Konsert for klaver og orkester (1976)  
 Arabesk (1975) 
 Toccata (1972) 
 Musikk for tre treblåsere (1971), 
 Sonate for trombone og piano (1971) 
 Væsletjennet for fløytesolo og strykere (1970) 
 Ritagliata (1967), Ouverture (1970) 
 Klaversonate (1967) 
 Smeden og Bageren (J. H. Wessel, bariton og orkester, 1966) 
 Cavatina Cambiata (uroppført 1965) 
 Dopplersonans (1964) 
 Kvintett for fløyte og strykekvartett (1963) 
 Suite i gamle danserytmer (kammerorkester med fløyte og obo 1963) 
 Aria appassionata (1962) 
 Sekstett for fløyte, klarinett, fagott, klaver, bratsj, cello (1959) 
 Konsert for fiolin og orkester (1956, uroppført 1960) 
 Suite nr. 2 (uroppf. 1964)
 2 konsert-suiter fra et symfonisk mysteriespill: Suite nr. 1 (1953) 
 Missa Brevis for kor og orkester (uroppført 1951), I. N. R. I. (1954) 
 Conversation for klaver og orkester (1949, uroppført 1950) 
 Constellation (uroppført 1948) 
 Strykekvartett (uroppført 1947) 
 Meditation for orkester (1947)

Diskografi 
 Christian Eggen, Oslo Sinfonietta, Norges Musikkhistorie - Bind 5 (2001)
 Oslo Filharmoniske Orkester, Orchestral Interference / Finn Arnestad (1996)
 Geir Henning Braaten, Norwegian Pianorama (1984)

Referanser

Eksterne lenker 
 Verkliste fra NB noter

Norske komponister
Norske fiolinister
Fødsler i 1915
Dødsfall i 1994
Vladimir Asjkenazi

Vladimir Davidovitsj Asjkenazi (russisk: Владимир Давидович Ашкенази; født 6. juli 1937 i Gorkij) er en russisk-islandsk pianist og dirigent.

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 

Russiske klassiske pianister
Islandske musikere
Personer fra Nizjnij Novgorod
Måsøya

Måsøya (nordsamisk: Muosáidsuolu, kvensk: Moseija) er ei øy og fra gammelt av tidligere kommunesenter i Måsøy kommune i Troms og Finnmark. Måsøya ligger øst for Havøysund og vest for Magerøya.

På Måsøya ligger fiskeværet Måsøy, med i underkant av 40 innbyggere. Øya var i tidligere tider kommunesenter, og den ga navnet til Måsøy kommune. Salmedikter Magnus Brostrup Landstad ble født på Måsøya. En villreinstamme på rundt 40 dyr holder til på øya. Tidligere var det også beboelse i Roren, Skjåvika og Larsvika, men nå bor det folk kun i Østervågen og Vestervågen. Hovednæringen på øya er fiskeri. I Østervågen finnes hurtigbåtkai og butikk med post i butikk. Grunnskole var det fram til 2016. 

Det er hurtigbåtforbindelse fra Måsøya til kommunesenteretet Havøysund, nærmeste by Honningsvåg og Hammerfest.

Referanser

Eksterne lenker
 Måsøy kommune: Måsøya
 Herresalongen: Et glimt av midnattssol

Øyer i Måsøy
Fiskevær i Troms og Finnmark
Bosetninger i Måsøy
Republikken Texas

Republikken Texas var en uavhengig stat i Nord-Amerika i nesten ti år, i perioden mellom 2. mars 1836 og 29. desember 1845.

Republikken Texas erklærte seg som uavhengig fra Mexico i 1836 under Texasrevolusjonen og omfattet hele det nåværende Texas og deler av New Mexico, Oklahoma, Kansas, Colorado og Wyoming. Grensen mot USA ble fastslått av Adams–Onís-traktaten fra 1819 mellom USA og Spania. Grensen i sør og vest mot Mexico var omstridt i hele republikkens levetid. Texas hevdet at elven Rio Grande utgjorde grensen. Mexico på sin side sto på at det var elven Rio Nueces som var grenseelven. Denne uenigheten utløste senere Den meksikansk-amerikanske krigen etter USAs annektering av Texas.

I stridighetene som oppsto mellom Mexico og Texas fire dager etter løsrivelsen, ble etter en tids beleiring 183 amerikanere drept da tusenvis meksikanske soldater under ledelse av general Antonio López de Santa Anna stormet Alamo-fortet. Blant de drepte i slaget ved Alamo var oberst Jim Bowie og kongressmannen Davy Crockett. Under frihetskampen for Texas som fulgte ble slagordet «Remember the Alamo!» brukt. Den 21. mars 1836 beseiret Republikken Texas' styrker, under ledelse av general Sam Houston, meksikanerne i slaget ved San Jacinto og sikret uavhengigheten til den nye republikken, og dette markerte avslutningen på krigen mellom Mexico og Texas.

Republikken Texas opphørte i desember 1845 da Texas ble USAs 28. delstat.

Presidenter og visepresidenter

Kjente personer

 Stephen F. Austin
 Jim Bowie
 Davy Crockett
 Albert Sidney Johnston
 José Antonio Navarro
 James C. Neill
 Juan Seguin
 William B. Travis
 Isaac Van Zandt
 Edwin Waller
 William H. Wharton

Referanser 

Historiske stater
Texas' historie
Stater og territorier etablert i 1836
Stater og territorier opphørt i 1846
1836 i Republikken Texas
1846 i Nord-Amerika
1830-årene i Nord-Amerika
1840-årene i Nord-Amerika