alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gundishapur

Gundishapur (گندی شاپور, mellompersisk: Why-'andywk-shpwhry = «Shapurs bedre Antiokia», gammelsyrisk: Beth-Lapat) ligger sør for landsbyen  Shahadad nord i dagens iranske provins Khuzestan, ca. 10 km sørøst for Dezful. Den var en sassanidedynastiets mest betydningsfulle byer, og kanskje den nest største av dem, og her lå Gundishapurakademiet, et kulturelt og vitenskapelig sentrum i det førislamske Persia.

Noen vitenskapsfolk har reist tvil om hvor viktig Gundeshapur skal ha vært, især om sykehuset faktisk har eksistert.

Historie 
Byen ble grunnlagt av kong Shapur I etter erobringen av den romerske metropolen Antiokia ved Orontes. Den ble også kalt Shapurs Antiokia. Det er muligens slik at byen ikke var en helt ny grunnleggelse, men at det dreiet seg om en gammel by som fikk et nytt navn og en ny start. Hit ble det deportert folk fra det erobrede Antiokia i vest. Byen var, særlig under Shapur I, sassanidekeisernes vinterresidens. Det var antagelig i Gundishapur at den fangne romerske keiser Valerian døde. 

Gundishapur ble åsted for mange kristne og manikeiske martyrier. Her døde således for eksempel både Mani og katholikos Simon bar Sabbae. Byen var sete for en metropolitanbiskop. I 484 fant Synode i Beth-Lapat sted her, og den erklærte Nestorius' lære for rettesnor for de kristne i det persiske rike. 

Byen bestod til inn i den islamske tid, men mistet etterhvert sin betydning. Den siste kildefaste biskop her er belagt i 1318.

Arkeologi 

Det er ikke blitt foretatt omfattende utgravninger av byen. Det ble foretatt en «survey» i 1963, som har gjort at man kan gjøre seg et grovt bilde av hvordan byen så ut. Ruinene dekket et område på ca. 3 x 2 km. Gatenettet var etter sjakkbrettmønster, noe som kan tyde på en opprinnelig gresk grunnleggelse. Kanskje var det de deporterte fra Antiokia som foretok byplanleggingen. Funnene stemmer med beskrivelser gitt av persiske geografer som Hamzah al-Isfahani og Yaqut, som forteller at byen var åtte gater lang og bred, og at gatene krysset hverandre i rette vinkler.

Referanser

Litteratur 

 Daniel T. Potts: The Archaeology of Elam. Cambridge University Press, Cambridge 1999, s. 419–424, ISBN 0-521-56358-5.
Louis Cheikho: Les savants arabes chrétiens en Islam (622-1300), Beyrouth, 1983.
Michael Dols: «The Origin of the Islamic Hospital : Myth and Reality», i Bulletin of the History of Medicine 61, s. 367-391. 
Raymond Le Coz: Les médecins nestoriens au Moyen Âge : Les maîtres des Arabes, L'Harmattan, Paris, 2004.

Arkeologiske steder i Iran
Oldtidsbyer
Byer i Iran
Provinsen Khuzestan
Nils Bays vei (Oslo)

Nils Bays vei (1-63, 2-110F) er en vei som går mellom Tåsen og Sogn i bydel Nordre Aker i Oslo, fra Nordbergveien til Hagtornveien.

Veien fikk navn i 1943 etter Nils Knudsen Bay (1851–1904), Akers første herredsingeniør og veiinspektør.

Bebyggelsen er dominert av lavblokker i vest, mens det er et høyere innslag av eneboliger i øst. I nr. 12 er en stor enebolig som ble tegnet av Anton Poulsson og oppført i 1947. Den vant Sundts premie i 1950.

Referanser

Kilder

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Veier på Tåsen (delområde)
Veier på Tåsen (strøk)
Jüri Reinvere

Jüri Reinvere  (født 2. desember 1971 i Tallinn) er en etstisk klassisk komponist, dikter og essayist.

Etter å ha fullført musikkgymnaset Tallinna Muusikakeskkool (Tallinn Music High School), flyttet Reinvere som 18-åring til Warszawa for å studere ved Chopin-akademiet (Uniwersytet Muzyczny Fryderyka Chopina). Han flyttet seinere til Imatra i Södra Karelen i Finland.

Jüri Reinvere har blant annet skevet musikk og tekst til operaen Purge (Puhdistus) som hadde premiere i Finlands nasjonalopera 2012. Den bygger på romanen med samme tittel  (utgitt som Utrenskning på norsk) av den finsk-estiske forfatteren Sofi Oksanen. Reinvere står også for partituret og den tyske librettoen til samtidsoperaen Peer Gynt som ble uroppført på Den Norske Opera & Ballett 29. november 2014.

Reinvere har bodd i Berlin siden 2005.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Egen nettside
  Sofi Oksanen om Jüri Reinvere
 Jüri Reinvere på YouTube og Soundcloud

Estiske komponister
Ole Nilsen

Ole Nilsen er navnet til flere personer.

Per mars 2022 hadde 199 menn i Norge Ole Nilsen som sitt første fornavn og etternavn. Av disse var det 19 som hadde Ole Nilsen som sitt eneste fornavn og etternavn. Samtidig var det 35 menn som hadde Ole Nielsen som sitt første fornavn og etternavn. Av disse var det 13 som hadde Ole Nielsen som sitt eneste fornavn og etternavn. 

Blant disse finnes:

 Ole Nilsen Weierholt (1718-1792) – modellskjærer for jernverkene i Aust-Agder 
 Ole Nilsen (1807–1854) – norsk stortingsmann
 Ole Nilsen (offiser) – norsk offiser, sjef for Den norske FN-styrken i Libanon (Norcontico)
 Ole Nilsen Ravna (1841-1906) – norsk oppdager
 Ole Andreas Nilsen (kjøpmann) (1868-1935) – norsk kjøpmann fra Hammerfest
 Ole Andreas Nilsen – norsk fotballspiller
 Ole-Jørgen Nilsen (1936-2008) – norsk skuespiller
 Ole-Mikal Nilsen (født 1955) – norsk forfatter

Referanser
Qataban

Qataban, eller Kataban, var et kongerike sør på Den arabiske halvøy fra ni- eller tihundretallet f.Kr. til omkring 300-tallet e.Kr. da det forsvant som selvstendig stat. 

Riket lå i området rundt Wadi Bayhan som ligger vest for Hadramaut og sør for Marib i nåværende Jemen. Hovedstaden var Timna, ved Krydderveien som strakk seg fra Sør-Arabia nordover til Middelhavet. Wadi Bayhan var en av fire wadier som på den tiden dannet sentrum for større politiske enheter, nemlig Saba (riket i Marib), Qataban, Hadramaut og Main (det mineiske rike).

Litteratur
 De fornsydarabiska inskrifterna i Historiska museet i Stockholm av Jan Retsö, Fornvännen 88:3, 161-171

Oldtidsriker
Jemen
Genti Lako

Gentian «Genti» Lako (født i 1978 i Tirana, Albania) er en albansk musikkprodusent, musiker, komponist og låtskriver. Lako begynte med musikk i seksårsalderen, og i en periode på 1990-tallet var han gitarist og vokalist i bandet Radical Obscurity. Mellom 1999 og 2004 arbeidet Lako som produsent i Top Albania Radio.

I 2003 grunnla han musikkstudioet Genti Lako Studio i Tirana, og han begynte å lage musikk til artister som Besa Kokëdima, Irma Libohova, Evis Mula, Greta Koçi, Mariza Ikonomi og Manjola Nallbani. Genti Lako har komponert musikken til Festivali i Këngës-bidragene «Mall i tretur» i 2007, «Rastësi» i 2010, «Lulet mbledh për hënën» i 2011, «Kush ta dha këtë emër» i 2012 og «Zemërimi i një nate» i 2013. 

«Zemërimi i një nate» vant Festivali i Këngës, og ble dermed valgt som Albanias bidrag i Eurovision Song Contest 2014, fremført av Herciana Matmuja.

Referanser 

Albanske musikere
Albanske komponister
Låtskrivere
Personer fra Tirana
Fødsler i 1978
Fødselsdato ikke oppgitt
Fanarioter

Fanarioter (gresk: Φαναριώτες) er de grekere som var bosatte i Fener (Φανάρι) etter Konstantinopels erobring av tyrkerne, for det meste grekere av høy byrd. Deretter ble det en betegnelse for det greske embetsmannsaristokrati i tyrkisk tjeneste. 

«Fanariot» betyr «person fra Fanar». Fener er et gresk område i Konstantinopel, der patriarken av Konstantinopel, primus inter pares innen de ortodokse kirker, har sitt sete. Da osmanene overtok suvereniteten over området i 1453, overtok sultanen formelt og i praksis den bysantinske keisers overhøyhet over de kristne der. Patriarken ble imidlertid erkjente av osmanene som etnark, folkeledere, over menighetsmedlemmene i den ortodokse kirke. Denna rolle fikk han på grunn av at osmanene ikke skilte mellom religion og nasjonalitet, og derfor betraktet alle medlemmer av den ortodokse kirke som en nasjonalitet.

Patriarken og hans nærmeste i Fanar ble derigjennom hovedfigur for hellenismen i Det osmanske rike, og et nav for grekere som levde i rikets forskjellige deler. Presteskapet klarte å infiltrere den statlige organisasjon og skaffe seg innflytelse der på 1600-tallet, ved det at de ble benyttet som tolker (dragoman). Dette maktforholdet dro til seg interessen fra den bysantinske adel.

Fanariotene ble en maktfaktor av betydning først på 1700-tallet. Før dette var det sørslavere som hadde best forbindelse med herskerne. De ble ofte vervet til hæren. 

Bortsett fra at de skaffet seg sentrale stillinger innen utenrikspolitikken, innehadde fanariotene fra tidlig på 1700-tallet til den greske frihetskrig også nesten uavbrutt hospodarverdighetene i Moldavia og Valakia. Fra dem ble rekruttert også det høyere greske presteskapet i de kristne Balkanlandene som tyrkerne erobret. 

Fanariotene hadde ofte en anseelig utdannelse og virket fortjenstefullt for sine landsmenns intellektuelle og materielle beste. På dette vis fremmet fanoriotene sin nasjonalisme. Men deres anhengighetsforhold til den tyrkiske regjering likesom deres utpressinger av de øvrige underkuede kristne nasjonalitetene og streben etter å undertrykke disses frihetskamp gav dem et dårlig rykte i Balkanhalvøyas historie. Etter den greske frihetskrigen (1821-29) overflyttet størstedelen av aristokratiet i Fanar til Hellas eller bosatte seg senere i Romania. Flere fanarioter var bojarer.

Noen fanariotiske slekter 
 Argyropoulos
 Callimachi (Călmaşu), opprinnelig en bojarslekt fra Moldavia
 Cantacuzino
 Caradjas (Caragea)
 Ghikas (Ghica, Ghyka eller Ghika), opprinnelig fra Epiros
 Kavadas (Kavvadas)  
 Mavrocordatos (Mavrocordat)
 Mavrogenes (Mavrogheni)
 Mourousis (Moruzi)
 Musurus 
 Racovitza (Racoviţă), opprinnelig en bojarslekt fra Valakia
 Rosetti (Ruset eller Russeti)
 Soutzos (Suţu eller Sutzu)
 Ypsilantis (Ipsilanti)

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 Det økumeniake patriarkats websider

Adelige titler
Grekere
Det osmanske rike
Istanbul
Hildeoc

Hildeoc (Ildeoc) var konge over langobardene i andre halvdel av det femte århundre. Han etterfulgte sin far, kong Lethu.

Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok Germania fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere.

Hovedkilden til langobardenes historie, Historia Langobardum av Paulus Diaconus (fra ca 790), er svært sparsom på opplysninger om Hildeoc. Hans far Lethu skal ha regjert i førti år som langobardenes tredje konge og Hildeoc overtok etter ham. Innsettelsen av Hildeoc markerer innføringen av de letingiske dynastis arverett til tronen hos langobardene. Det letingiske dynasti er oppkalt etter Hildeocs far Lethu. Etter hans død ble kongemakten overlatt til Gudeoc.

I Hildeocs regjeringstid var langobardene bosatt i den romerske provinsen Noricum etter at de tidligere hadde beseiret hunerne i dette området. Siste halvdel av 400-tallet, da Hildeoc levde, var preget av stor uro etter hunernes nederlag og Attilas fall i 453, og kampene mellom herulerne i Italia under ledelse av Odovakar og rugierne med deres konge Feletheus.

Referanser

Eksterne lenker
 Origo Gentis Langobardum, engelsk og latinsk tekst
 Paulus Diaconus, Historia Langobardum, engelsk tekst

Langobardiske konger
Folkevandringstiden
Thomas Ford

Thomas Ford (ca. 1580 – 1648) var en engelsk komponist, luttenist, gambist og poet.

Liv og musikk 
Thomas Ford var musiker ved hoffet til prins Henry Frederick Stuart fra 1610 til 1612, og hos kong Karl I fra 1617 fram til den engelske borgerkrigen i 1642. I likhet med John Dowland var Ford en av de betydeligste engelske komponistene i generasjonen før Henry Lawes. Ford er gravlagt i St. Margaret's Church i Westminster.

Ford skrev tre- til seksstemmige hymner, fire kanons til kirkelige tekster, 35 partsongs (flerstemmige homofone sanger), seks femstemmige fantasias og gambemusikk. Den todelte Musicke of Sundrie Kindes (London 1607) regnes som hans mest betydelige verk. Første del, Aries for 4 voices to the Lute, Orphorion, or Basse-viol, with a Dialogue for two Voices består av airs for lutt, den andre delen for gambeconsorts inneholder dansesatser som Pavens, Galiards, Almaines, Toies, Jigges, Thumpes, and such like, der betegningen «Thump» betyr pizzicato med venstre hånd. Mange av air-stykkene er trykt i to versjoner, den ene var for én til flere sangstemmer med luttakkompagnement, den andre i firstemmig sats. Noen av Fords geistlige verk som kom på trykk i 1614 og 1620 er med generalbass. Generalbassen var allerede vanlig i kontinental barokkmusikk, men i England ble den vanlig først langt seinere.

Verk 
David Greer (red.): Musicke of Sundrie Kindes. Opptrykk. London: Brian Jordan 1978. ISBN 0-85417-554-7

Referanser

Litteratur 
 Leslie Stephen: Thomas Ford i  Dictionary of National Biography 19. London: Smith, Elder & Co.  (Wikisource)
 Thomas Ford i 1911 Encyclopædia Britannica (Wikisource)

Eksterne lenker 
 
 

Renessansekomponister
Engelske komponister
Luttspillere
Gambister
Peter Franziskus Strassegger

Peter Franziskus Strassegger (født 11. mai 1984 i Graz, Østerrike) er en østerriksk-norsk forfatter og psykolog, oppvokst og bosatt på Bryne.

Han debuterte som forfatter i 2012 med romanen Stasia, som han ble tildelt Tarjei Vesaas' debutantpris for. Boka handler om «søskenparet Armin og Stasia. Han er 11 år, hun er 15 år. Boken er skrevet ut fra hans perspektiv. Søskenparet vokser opp i en familie som er omreisende entreprenører. Det vil si at de reiser rundt i Europa og bygger hus til andre folk.» Juryen sa om boka at «Med Stasia har vi fått en roman som på sin særegne måte lar ytre og indre realiteter gli over i hverandre, og der det tilbakeholdne språket åpner en undertekst i leseren som lever videre lenge etter at man har lagt boken fra seg» 

Strassegger har studert psykologi i Bergen, sosiologi og samfunnsvitenskap i Berlin og lingvistikk i Oslo.

Strassegger samarbeider med forfatterne Ørjan Zazzera Johansen, Kristin Auestad Danielsen og Rune Salvesen i forfatterkollektivet Melkegjengen.

Bibliografi 
 Stasia, roman, Cappelen Damm (2012)
 Før de henter oss, roman, Cappelen Damm (2015)
 Slutten på flagget vårt, roman, Cappelen Damm (2017)
Alexander den store, roman, Samlaget (2020)

Oversettelser
 ''Hvorfor barnet koker i polentaen, roman av Aglaja Veteraniy, oversatt fra tysk, Cappelen Damm (2018)

Referanser

Kilder
Presentasjon av Peter Franziskus Strassegger i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Norske romanforfattere
Vinnere av Tarjei Vesaas' debutantpris
Personer fra Time kommune
Lauksletta (Skjervøy)

Lauksletta er ei bygd på Arnøya i Skjervøy kommune i Troms. Den ligger langs Lauksundet på østsida av øya. Bebyggelsen strekker seg langs fylkesvei 7940, som har sitt østlige endepunkt ved Nymoen, lengst nord i bygda. Største bedrift er havbruksselskapet Arnøy Laks.  1.1.2022 hadde Lauksletta 67 innbyggere.

Referanser

Eksterne lenker 
 Nettside for Lauksletta

Bygder i Skjervøy
NOU 2014:13, Scheel-utvalget

NOU 2014:13 «Kapitalbeskatning i en internasjonal økonomi» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 15. mars 2013  og som avla sin innstilling for Finansdepartementet 2. desember 2014. Utvalget ble ledet av Hans Henrik Scheel, og det blir gjerne referert til som «Scheel-utvalget».

Denne offentlige utredningen er en av fire store offentlige utredninger som har bidratt til omlegging av kapital- og bedriftsbeskatningen med stor betydning både for den personlige beskatningen og næringsbeskatningen.  De tre andre offentlige utvalgene er Skattekommisjonen (NOU 1984: 22), Aarbakke-utvalget (NOU 1989:14), og Skauge-utvalget (NOU 2003: 9).

Eksterne lenker 
 NOU 2014: 13 Kapitalbeskatning i en internasjonal økonomi

Norges offentlige utredninger
Norges økonomi
Nikkeby

Nikkeby er ei bygd og et fergested sørvest på Laukøya i Skjervøy kommune i Troms. Bebyggelsen strekker seg rundt 2,5 kilometer opp langs Lauksundet fra sørspissen av øya. Fra Nikkeby går fylkesvei 7944 nordover til grendene Hamnnes, Storelva og Hellnes. Hamnnes og Hellnes er nå fraflyttet, og Nikkeby og Storelva er eneste steder på Laukøya med fastboende befolkning. 1.1.2022 var det 16 innbyggere på Laukøya.

Bygda har fergeforbindelse til Lauksundskaret på Arnøya og Storstein på Kågen.

Referanser 

Bygder i Skjervøy
Kristoffer Ajer

Kristoffer Vassbakk Ajer (født 17. april 1998 i Rælingen) er en norsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Brentford FC. 

Ajer kom til Start sommeren 2014 fra Lillestrøm da familien flyttet til Kristiansand. Han har vært kaptein på G16-landslaget.

Mot  19. juli  ble han tidenes yngste Start-spiller i Eliteserien, 16 år og 93 dager gammel, en rekord som Claus Eftevaag hadde hatt siden . Mot  i september scoret han sitt første mål og ble også klubbens yngste målscorer gjennom tidene.

Mot moderklubben  7. april 2015 ble Ajer tidenes yngste kaptein i Eliteserien. Han var da 16 år og 355 dager gammel.

Landslaget
12. mars 2018 ble han tatt ut i sin første landslagstropp for  i kampene mot  (23. mars) og  (26. mars).

23. mars 2018 fikk han sin første landskamp for  mot .

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Fotballspillere for Lillestrøm SK
Fotballspillere for Idrettsklubben Start
Fotballspillere for Celtic FC
Fotballspillere for Kilmarnock FC
Fotballspillere for Brentford FC
Norske fotballspillere i Skottland
Norske fotballspillere i England
Personer fra Rælingen kommune
Hønefoss Arena

Hønefoss Arena er en flerbrukshall på Schjongslunden i Hønefoss. Hallen ble åpnet 31. januar 2015. 

Hallen har nesten 12.000 m2 gulvflate, og hovedhallflaten, som rommer tre håndballbaner, har tribune ca. 2000 sitteplasser og 800 ståplasser. Hallen rommer i tillegg en turnhall for troppsturn, en 15 meter høy klatrevegg, 60 meters løpebane, Stadion Treningssenter, helsesenter (Aktiv Helse), læringssenter for voksne, klasserom, café m.m. Totalkostnaden var på ca. 180 millioner.

Bildegalleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hønefoss
Idrettsanlegg i Viken
Sport i Ringerike
Etableringer i 2015
Byggverk i Ringerike
Tyfonen Hagupit (Ruby)

Tyfonen Hagupit, også kjent som tyfonen Ruby på Filippinene, er en ekstremt kraftig tropisk syklon i ferd med å krysse Filippinene fra provinsen Eastern Samar og vestover. Den er også 2014-sesongens mest intense tropiske syklon i Stillehavet med hensyn til vedvarende vind, sammen med tyfonen Vongfong, sommet rammet Japan - etter å ha svekket seg vesentlig før den kom over land.

Tyfonen begynte som en tropisk forstyrrelse ca. 530 km (sør-sørvest for stillehavsøya Kosrae om ettermiddagen 29. november, om lag 130 km nord for ekvator. Den styrket seg raskt som den beveget seg vestover. Hagupit utviklet seg til tropisk storm den 1. desember og til tyfon dagen etter. Tyfonen intensiverte seg eksplosivt til en category 5 super typhoon, sterkeste kategori på Saffir–Simpson-skalaen, i løpet av 4. desember.

Den kom over land en del svekket (category 3) i den filippinske kommunen Dolores klokken 21.15 lokal tid den 6. desember, med en vindhastiget på 175 km/t og 210 km/t i kastene, passerte relativt langsomt over Samar og kom 7. desember over land for annen gang i Cataingan i øyprovinsen Masbate (som category 2). Jo lenger vest den kom, desto svakere ble den.

I forkant av tyfonen ble over 700.000 mennesker evakuert til sikrere områder eller bygninger. Det ble meldt om 21 omkomne, hvorav 18 på øya Samar.

Eksterne lenker 
 
 Tropical Cyclone Information of Typhoon Hagupit (1422) from the Japan Meteorological Agency
 JMA General Information of Typhoon Hagupit (1422) from Digital Typhoon
 Joint Typhoon Warning Center

 22W.HAGUPIT from the U.S. Naval Research Laboratory

Hagupit, Tyfonen
Hendelser i 2014
Filippinene
Amida

Amida kan sikte til:

 Oldtidsbyen Amida i det som i dag er Tyrkia
 Den jødiske bønnen Amida.
Olav Bolland

Olav Bolland (født 17. januar 1962) er en norsk professor i energi- og prosessteknikk, med spesialisering innen termisk kraftproduksjon, karbonfangst og -lagring, partikkelteknikk og tørking. Bolland var en av de første forskerne i Norge som begynte å forske på CO2-fangst fra gasskraftverk. Han er dekan ved Fakultet for ingeniørvitenskap ved NTNU.

Bolland har siden 1989 forsket på, undervist om og skrevet en rekke innlegg om gasskraftverk i Norge og CO2. Han har engasjert seg mot utbyggingen av vindkraft i den norske fjellheimen. 

Han har vært en aktiv idrettsutøver i hele sitt liv, hovedsakelig innenfor løping og langrenn.  


Karriere 
Bolland fullførte både mastergraden og doktorgraden i maskinteknikk ved Norges tekniske høgskole (NTH), en av forløperne til NTNU. Fra 1990 var han førsteamanuensis ved NTNU, til han ble oppnevnt som professor i 2002 ved Institutt for energi- og prosessteknikk.
Han var instituttleder ved Institutt for energi- og prosessteknikk ved NTNU fra 2009 til 2017. 1. august 2017 tiltrådte han som dekan ved Fakultet for ingeniørvitenskap, NTNU. Han etterfulgte Ingvald Strømmen, da hans åremålsperiode utløp.

I perioden 2003-2005 bidro han i FNs klimapanel, som mottok Nobels fredspris i 2007. Bolland var hovedforfatter for klimapanelets spesialrapport på karbonfangst og -lagring.  

Han var direktør ved Gassteknisk senter NTNU-SINTEF fra 2008 til 2009. Han var nestredaktør i International Journal of Greenhouse Gas Control i perioden 2006 til 2013.

Olav Bolland er medlem i Norges Tekniske Vitenskapsakademi.

Utmerkelser 
I 2011 mottok Bolland Statoils Annual Award for Outstanding Research for hans arbeid for å utvide kunnskap om karbonfangst og prosesser for å redusere utslipp. 

NTNUs arbeidsmiljøpris 2014 gikk til Olav Bolland, for at han har «vist stort engasjement for sitt institutts helse, miljø og sikkerhetsarbeid».

Publikasjoner 

 Liste over publikasjoner i CRIstin 
 Liste over publikasjoner i Google Scholar

Referanser

Eksterne lenker 
 NTNUs informasjon om Bolland

Norske professorer i teknologiske fag
Professorer ved NTNU
Norske forskere
Medlemmer av Norges Tekniske Vitenskapsakademi
Personer fra Melhus kommune
Fødsler i 1962
Dionysios bar Salibi

Dionysios (Yaqob) Bar Salibi (født i Melitene, død 2. november 1171 i Amida i Mesopotamia) var en syrisk-ortodoks teolog og biskop.

Biografi 
Han var først retor og diakon i Melitene, samme stedet som også Gregor Bar Hebraeus kom fra. Ved sin bispevielse i 1148 tok han navnet Dionysios. Han var biskop av Maras og senere dessuten av Mabbug. Fra 1155 til 1156 ble han holdt i fangenskap av armenerne i Maras.

I 1166 ble han forflyttet av Mikael Syreren, etterfølger av Athanasius, til metropolitt av Amid i Mesopotamia.

Han var en særdeles produktiv teologisk forfatter, og det er enda ikke foretatt noen fullstendig moderne redigering av hans mange verker. Han går for å være den mest betydelige forfatter innen den syrianske renessanselitteratur.

Han skrev kommentarer til hele Det gamle testamente og til Det nye testamente, hvori han dyktig innvevde og oppsummerte tolkningene til tidligere forfattere som Efrem syreren, Johannes Chrysostomos, Kyrillos av Alexandria, Moses Bar-Kepha og Johannes av Dar, som han alle nevner i forordet til sin kommentar til Matteusevangeliet.

Dessuten forfattet han verker om Gregor av Nazianz, Gregor av Nyssa, Basilios den store, Porphyrios, Aristoteles, Dionysius areopagitten og Severios av Antiokia, og skrifter om den syriske kirkes tro, en krønike, liturgiske tekster, prekener, og meget mer.

En bok om teologi som lenge ble antatt å ha gått tapt, ble gjenfunnet i moderne tid og utgitt av Gabriel Rabo.

Han skrev også traktater rettet mot islam, jødedommen, nestorianismen og konsilet i Khalkedon.

Litteratur 
 Chisholm, Hugh, red. (1911): «Bar-Ṣalībī, Jacob» i: Encyclopædia Britannica (11. utg.). Cambridge University Press
 Aßfalg, J. : «D. (Ya'qob) bar Salibi». i: Lexikon des Mittelalters. Bind 3, s. 1076.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Dionysius bar Salibi, In Apocalypsim, Actus et Epistulas Catholicas, trans. I. Sedlacek, Romae : Karolus de Luigi (1909).
 Dionysius bar Salibi, Textexcavation
 Commentary on Revelation (extracts)

Orientalsk-ortodokse biskoper
Den syrisk-ortodokse kirke
Teologer
Forfattere
Personer fra Malatya
Bekkenstenveien (Oslo)

Bekkenstenveien (15-55B, 6,58) er en vei på Grorud i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Grorudveien til Vestbyveien.

Veien fikk navn i 1909 etter Bekkensten (i nr. 35), som tildigere var husmannsplass under Haugen gård.

Referanser

Kilder
 Oslo byleksikon

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Veier i bydel Grorud