alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Austin Ant

Austin Ant var et mindre firehjusdrevet militært kjøretøy konstruert av Alec Issigonis for British Motor Corporation (BMC). Selv om Ant i stor grad blir betraktet som et militært kjøretøy, hevder enkelte kilder at den også ble unnfanget med tanke på sivilt bruk.
. I sin rolle som militært kjøretøy var den en potensiell etterfølger til den  militære versjon av en  annen av Issigonis tidligere design,  Mini Moke
Produksjon av Austin Ant ble kansellert i 1968 før full-skala produksjon begynte, i en periode da BMC ble en del av  British Leyland sammenslutningen forårsaket overlapping av flere modeller og Ant ble betraktet som en for nær konkurret til Land Rover.

Referanser 

Feltvogner
Alianza PAIS

Alianza PAIS (AP) er en sosialistisk koalisjon i Ecuador, ledet av nåværende president Rafael Correa. PAIS står for Patria Altiva i Soberana (stolt og suverent fedreland), og ordet país betyr også land. AP fremmer «sosialisme for det 21. århundret» og regnes for å være en del av «den rosa bølgen».

Bevegelsen, som ble grunnlagt i 2006, støtter politisk suverenitet, regional integrasjon og bedre levekår for de fattige. Ved valget i 2006 fikk Alianza PAIS 22,84% av stemmene ved første runde, noe som gjorde at partiet så vidt tapte mot PRIAN, ledet av Álvaro Noboa, som fikk 26,83% av stemmene. I andre runden vant partiet med 56,67% av stemmene, noe som brakte Correa til makten. Ved valget i 2009 fikk partiet 51,99% av stemmene, noe som ga partiet seier fremfor PSP. I 2013 vant AP igjen med 57,17% av stemmene.

Eksterne lenker 
 

 
Sosialistiske partier
Politiske partier i Ecuador
Hjelledøla kraftverk

Hjelledøla kraftverk er et vannkraftverk i Stryn kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 67 meter i Hjelledøla.

Installert effekt er 1,2 MW på en francisturbin. Årsproduksjon er 6,8 GWh.

Kraftverket eies av lokale grunneiere.

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Småkraftverk i Vestland
Kraftverk i Stryn
Kraftverk etablert i 2006
Ola Magnell

Nils Olaus Lennart Karl Magnell, kjent som Ola Magnell, (født 20. januar 1946 på Skälby gård i Kalmar, død 6. februar 2020  i Tunby i  Smedstorps socken utenfor Tomelilla i Skåne) var en svensk sanger, låtskriver og gitarist. Han platedebuterte i 1974 med Påtalåtar, etter at han året før hadde lansert «Påtalåten».

Liv og virke

Bakgrunn
Ola Magnell studerte ved Lunds universitet, og i 1970–1971 ved Journalisthögskolan i Göteborg. Allerede i gymnasietiden hadde han begynt å opptre som trubadur.

Musikk
Etterhvert begynte han å skrive egne sanger i sporene av 1960-tallets visrenessanse, influert av tidlig sekstitallsrock og samtidens amerikanske singer/songwriters. Han sdebuterte på plate i 1974 med LP-en Påtalåtar etter å i 1973 ha lansert «Påtalåten» på singel. Hans andre album, Nya perspektiv, ble en suksess og solgte til gull.

Magnell begynte sin karriere som tekstforfatter for blant andre Siw Malmkvist og Lill Lindfors.

Han blir vanligvis regnet som en del av den svenske proggrörelsen, selv om han ikke tilhørte bevegelsens mest politiske artister. Han kom også ut på det kommersielle plateselskapet Metronome. Tekstene hans var heller ikke så uttalt politiske. Ordkunstneren Magnell var dratt mer mot det eksistensielle og melankolske, selv om den krasse politiske kritikken fortsatt var tilstede. 

Noen av hans mest kjente låter er «Påtalåten» (1972), «Kliff» (1975), «Rulltrappan» (1977), «Tomma tunnor» (1981), «Trasten» (1983) og «Bruten vinge» (2003). Flere av sangene har blitt framført av andre artister, blant annet på hyldningsalbumet Påtalåtar - en hyllning till Ola Magnell (2005). Albumet Nya perspektiv lå på førsteplass på den svenske albumlista i to uker våren 1976.

År 2018 utgav han den sammenfattende boken Ord och inga visor: låtlyrik 1973–2013.

Privatliv 
Ola Magnell var i mange år samboer med oversetteren Vera Lindh (født 1946), søster til musikeren Björn J:son Lindh.

Utmerkelser 
 Fred Åkerström-stipendet 1994
 Nils Ferlin-Sällskapets trubadurpris 1997
 Cornelis Vreeswijk-stipendet 1999

Diskografi

Album 
 1974: Påtalåtar
 1975: Nya perspektiv
 1977: Höstkänning
 1979: Straggel och strul
 1981: Europaväg 66
 1983: Gaia
 1984: Onkel Knut
 1987: Blå neon
 1989: Neurotikas motell
 1993: Förlovat land
 1994: Ola Magnell: 74-87 (samlealbum)
 1995: Sittande fåglar (samlealbum)
 2000: Ola Magnell: Guldkorn (samlealbum)
 2003: Vallmoland
 2010: Rolös

Singler 
 1973: «Påtalåten»
 1981: «Skurken»
 1982: «Festen är över»
 1983: «Trasten»
 1983: «Jag fryser (på dej)»
 1984: «Kärlek»
 1985: «Fan på väggen»
 1987: «Malvina utan mörker»
 1989: «Opportunisten»
 1993: «Ett hus»
 1993: «Johanna (i skuggan av Stockholm)»
 2004: «Luffarvisa»
 2020: «Boxaren»

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

 

Svenske musikere
Personer fra Kalmar
Jurassic Park (bok)

Jurassic Park er en science fiction bok skrevet av Michael Crichton i 1990. En etterfølger ved navn The Lost World, også skrevet av Michael Crichton, ble publisert i 1995. I 1997 ble begge romanene re-publisert i en bok ved navn Michael Crichton's Jurassic World, boken er ikke relatert til filmen med samme navn.

I 1993 adapterte Steven Spielberg boken til suksessfilmen Jurassic Park. Bokens oppfølger, The Lost World, ble også adaptert til en film i 1997. En tredje film regissert av Joe Johnston ble utgitt i 2001. Den tredje filmen brukte flere elementer fra bøkene som ikke var blitt brukt i de tidligere filmene, slik som båtscenene og scenen fra innhegningen. En fjerde film regissert av Colin Trevorrow ble utgitt den 12. juni 2015.

Handling 
I 1989 oppstod en rekke merkelige angrep fra dyr i nærheten av Costa Rica, inkludert en arbeider som var alvorlig skadet ved et mystisk byggeprosjekt på den nærliggende øya Isla Nublar. En av artene bak angrepene blir identifisert som en dinosaur kalt Procompsognathus. Paleontolog Alan Grant og hans medarbeider llie Sattler blir kontaktet for å bekrefte identifikasjonen, men de blir også kontaktet av milliardær John Hammond - grunnlegger og administrerende direktør fra International Genetic Technologies, eller InGen for et besøk til et "biologisk konservat" som Hammond har etablert på Isla Nublar.

Området blir avslørt som Jurassic Park, en temapark som viser frem klonede dinosaurer. Dyrene har blitt gjenskapt via skadet dinosaur-DNA funnet i blod fra mygg, flått og andre insekter som er fossilisert og bevart i rav. Hull i den genetiske koden ble fylt opp med "kompatibelt" DNA fra reptil, fugler eller amfibier. Men nylige hendelser i parken har skremt Hammonds investorer. I mellomtiden forsøker en misfornøyd programmerer av Jurassic Parks programvare, Dennis Nedry, bedriftsspionasje til fordel for Lewis Dodgson - en genetiker og agent for InGen sin erkerival Biosyn. Nedry stenger sikkerhetssystemet og stjeler frosne embryoer fra parkens femten arter i et forsøk på å smugle eksemplarer av alle dyrene ut av parken. I løpet av flukten mister han imidlertid lagrene på grunn av en plutselig tropisk storm, og han blir drept av en Dilophosaurus. Uten Nedry for å aktivere parkens sikkerhet på nytt, unnslipper dinosaurene og en Tyrannosaurus Rex begynner å angripe flere gjester i dyreparken.

Mottakelse 
Boken ble en bestselger og er Michael Crichtons mest kjente bok, og den fikk gode anmeldelser fra kritikere. Bokens popularitet økte betraktelig etter at filmen ble utgitt i 1993. Filmen ble en stor suksess og tjente inn over en milliard dollar verden over.

Referanser

Eksterne lenker 
 
   
 Isla Nublar novel map 
 
 Jurassic Park

Michael Crichton
Jurassic Park
Bøker fra 1990
Romaner
Romaner fra USA
Dinosaurer i fiksjon
William Davies Evans

William Davies Evans (1790–1872) var en walisisk sjømann og oppfinner, i dag best kjent som sjakkspiller og opphavsmannen til åpningsvarianten evansgambit.

Liv og virke 
Evans tjente i marinen fra han var 14 år. Etter Napoleonskrigenes slutt fikk han hyre på et postskip og ble fire år senere kaptein.

En skipsoffiser introduserte den 28 år gamle Evans for sjakkspillet. En gang han rundt 1825–1826 hadde landlov i London, spilte han mot Alexander McDonnell, og slo ham med det som nå blir regnet som den første utførelsen av evansgambit. McDonnell, som var en av tidens beste sjakkspillere, brukte ofte evansgambiten etter dette. 

I 1838 spilte Evans noen partier mot Howard Staunton. Staunton nevner Evans flere ganger i  sin Chess-player's Handbook (1847) og omtaler evansgambiten som «oppfinnsom og interessant».

Som oppfinner er Evans mest kjent for en lanterne med trefarget lys som skulle tjene til å avverge nattlige kollisjoner til sjøs. Den britiske regjeringen belønnet ham med £1500 for denne oppfinnelsen, og den russiske tsaren gav ham et gullur og £200. Tross hjelpen døde Evans i forarmede omstendigheter, kort tid etter at engelske sjakkspillere hadde satt i gang en innsamlingsaksjon for å yte ham ytterligere økonomisk hjelp.

Evansgambit

Litteratur 
 Max Lange: «Entwicklung des Evansgambits» i Deutsche Schachzeitung januar 1873, s. 1–13.

Referanser og noter

Eksterne lenker 
 
 
 Captain William Evans. Inventor of the Evans Gambit, Internet Archive (pdf; 64 kB)

Britiske sjakkspillere
Kriminalvårdens nationella transportenhet

Kriminalvårdens nationella transportenhet er en avdeling i Kriminalvården med ansvar for befordring av innsatte mellom anstalter (arresthus og fengsler) og politiarrester.

Transportenheten utfører transporter for Kriminalvården, men også for eksempelvis politiet og landets kommuner.

Transportene skjer både innen Sverige og til andre land. I Sverige befordrer transportenheten først og fremst innsatte mellom ulike anstalter og politiarrester. Utenriks skjer transporter av innsatte som for eksempel skal utvises etter avsonet straff, men også avvisninger og utvisninger besluttet av Migrationsverket.

Enhetens stab og administrasjon er plassert på Kriminalvårdens hovedkontor i Norrköping og transportene planlegges fra plankontoret i Arvidsjaur. Transportene utføres av mannskaper ved de 21 lokalkontorene som finnes rundt om i landet. I transportenheten arbeider drøyt 400 personer.

Referanser

Eksterne lenker
 Kriminalvårdens nationella transportenhet

Svenske myndigheter
Kriminalomsorg
Transport i Sverige
Vannebo kraftverk

Vannebo kraftverk er et vannkraftverk i Overhalla kommune i Trøndelag.

Det utnytter et fall på 107 meter i Kvernelva, ei sideelv til Nordelva. Inntaket er i Værnbuvatnet, mens kraftstasjonen ligger like ved gården Værnbua.

Installert effekt er 750 kW. Årsproduksjon er 3,6 GWh.

I 2016 ble det solgt fra NTE til finske SV Vattenkraft og Bekk og Strøm.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Bekk og Strøm
 Småkraftforeninga: Bekk og Strøm kjøper 7 NTE-kraftverk

Minikraftverk i Trøndelag
Byggverk i Overhalla
Namsenvassdraget
Bekk og Strøm
Kraftverk etablert i 1914
Luciano Vietto

Luciano Darío Vietto (født 5. desember 1993) er en argentinsk fotballspiller som spiller for den saudiarabiske klubben Al-Hilal SFC.

Han signerte for Villarreal CF den 4. august 2014 for en overgangssum på 5,5 millioner euro.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 ESPN FC profile
 Luciano Vietto på Topforward

Argentinske fotballspillere
Fotballspillere for Racing Club de Avellaneda
Fotballspillere for Villarreal CF
Fotballspillere for Atlético Madrid
Fotballspillere for Sevilla FC
Fotballspillere for Valencia CF
Fotballspillere for Fulham FC
Fotballspillere for Sporting Lisboa
Fotballspillere for Al-Hilal SFC
Personer fra provinsen Cordoba
Fødsler i 1993
Tømmerdal kraftverk

Tømmerdal kraftverk er et vannkraftverk ved Trondheimsfjorden i Indre Fosen kommune i Trøndelag.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 125 meter i Tømmerdalselva.

Installert effekt er 900 kW fra en Ossberger tverrstrømsturbin. Årsproduksjon er 2,2 GWh.

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Norsk Grønnkraft (arkiv)
 Småkraft AS

Minikraftverk i Trøndelag
Kraftverk i Indre Fosen
Kraftverk etablert i 2003
Småkraft AS
Karate under Europalekene 2015

Karate under Europalekene 2015 ble arrangert i Baku 13. og 14. juni.

Medaljer

Resultater

Kvinner

Menn

Eksterne lenker
 Offisiell resultatside lørdag 
 Offisiell resultatside søndag 

Karate under Europalekene 2015
Engyopsina

Engyopsina er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utbredelse 
Arten lever i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Liparetrini Burmeister, 1855
 Slekten Engyopsina Britton, 1990
 Engyopsina spectans (Blackburn, 1898)

Kilder 
 Britton, E.B. (1990) A synopsis of the Australian genera of Liparetrini (Coleoptera : Scarabaeidae : Melolonthinae). Invertebrate Systematics 4: 159-195. 
 Atlas of Living Australia - Engyopsina

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1898
Hadropechys

Hadropechys er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utbredelse 
Arten lever i Australia (Victoria).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Liparetrini Burmeister, 1855
 Slekten Hadropechys Britton, 1990
 Hadropechys victoriae (Blackburn, 1897)

Kilder 
 Britton, E.B. (1990) A synopsis of the Australian genera of Liparetrini (Coleoptera : Scarabaeidae : Melolonthinae). Invertebrate Systematics 4: 159-195. 
 Atlas of Living Australia - Hadropechys

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1897
Macleayella

Macleayella er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utbredelse 
Arten lever i Australia (delstaten Western Australia).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Liparetrini Burmeister, 1855
 Slekten Macleayella Britton, 1990
 Macleayella singularis (Blackburn, 1888)

Kilder 
 Britton, E.B. (1990) A synopsis of the Australian genera of Liparetrini (Coleoptera : Scarabaeidae : Melolonthinae). Invertebrate Systematics 4: 159-195. 
 Atlas of Living Australia - Macleayella

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1888
Parasciton

Parasciton er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utbredelse 
Arten lever i Australia (Northern Territory).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Liparetrini Burmeister, 1855
 Slekten Parasciton Britton, 1990
 Parasciton inermis Britton, 1990

Kilder 
 Britton, E.B. (1990) A synopsis of the Australian genera of Liparetrini (Coleoptera : Scarabaeidae : Melolonthinae). Invertebrate Systematics 4: 159-195. 
 Atlas of Living Australia - Parasciton

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1990
Australias insekter
Evbrittonia

Evbrittonia er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utbredelse 
Arten lever i Australia (Western Australia).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Liparetrini Burmeister, 1855
 Slekten Evbrittonia Szito, 1993
 Evbrittonia longitarsa Szito, 1993

Kilder 
 Szito, A. (1993) Evbrittonia longitarsa, a new genus and species of Melolonthinae (Coleoptera: Scarabaeidae) from Western Australia. Australian Journal of Entomology 32 (2): 141–143. 
 Atlas of Living Australia - Evbrittonia

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1993
Australias insekter
Colpomorpha

Colpomorpha er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En liten til middelsstor (10-11 millimeter), blank, rødbrun oldenborre, hodet noe mørkere, dekkvingene kastanjebrune. "Snuten" (clypeus) er bredt rundet, antennene åtte-leddete med en tre-leddet vifte. Dekkvingene har utydelige punktrader.

Utbredelse 
Arten lever i Australia (Western Australia).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Liparetrini Burmeister, 1855
 Slekten Colpomorpha Szito, 1994
 Colpomorpha parva Szito, 1994

Kilder 
 Szito, A. (1994) Colpomorpha parva, a New Genus and Species of Liparetrini (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae) from Western Australia. Journal of the Australian entomological Society 33: 363-365. 
 Atlas of Living Australia - Colpomorpha

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1994
Australias insekter
Neoheteronyx

Neoheteronyx er en artsrik slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia.

Levevis 
Larvene lever i jorda der de eter røtter og råtnende plantemateriale. Larveutviklingen tar vanligvis ett år, men kan også vare to. De voksne billene kan gjøre noe skade ved å gnage på blader på busker og trær. Noen arter er nattaktive, andre dagaktive.

Utbredelse 
Artene lever i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Heteronychini 
 Slekten Neoheteronyx Blackburn, 1890
 Neoheteronyx brevicollis (Blackburn, 1889)
 Neoheteronyx brevicoxis (Lea, 1924)
 Neoheteronyx coxalis (Blackburn, 1910)
 Neoheteronyx cribrifrons (Lea, 1924)
 Neoheteronyx densicollis (Moser, 1926)
 Neoheteronyx harpalinus (Lea, 1924)
 Neoheteronyx inconstans (Lea, 1924)
 Neoheteronyx insulanus (Moser, 1920)
 Neoheteronyx laratanus (Moser, 1920)
 Neoheteronyx lividus Blackburn, 1890
 Neoheteronyx noctivagus (Lea, 1924)
 Neoheteronyx phanophilus (Lea, 1924)
 Neoheteronyx transversopolitus (Lea, 1924)
 Neoheteronyx unidentatus (Lea, 1924)
 Neoheteronyx versteegi (Moser, 1926)

Kilder 
 Atlas of Living Australia - Neoheteronyx 
 Biolib.cz - liste over artene

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1890
Pseudoheteronyx

Peudoheteronyx er en artsrik slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia.

Utseende 
Små til middelsstore (10-15 millimeter), kraftige, tettbygde oldenborrer. Artene i denne slekten minner overflatisk om skyggebiller (Tenebrionidae). Oversiden er hvelvet, nokså blank og gjerne svart, kan ha nedliggende hår. Beina er kraftige, leggene nærmest trekantede med sterke tenner på yttersiden. Hodet er avrundet. Antennene er åtte- eller ni-leddete med en tre-leddet vifte av korte blader.

Levevis 
Disse billene har reduserte flygevinger og kan ikke fly. Slekten er kjent fra enger i fjellet, men også fra sanddyner ved kysten. Larvene lever i jorda der de eter røtter og råtnende plantemateriale. Larveutviklingen tar vanligvis ett år, men kan også vare to. De voksne billene kan gjøre noe skade ved å gnage på blader på busker og trær. Noen arter er nattaktive, andre dagaktive.

Utbredelse 
Artene lever i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Heteronychini 
 Slekten Pseudoheteronyx Blackburn, 1892
 Pseudoheteronyx baldiensis (Blackburn, 1892)
 Pseudoheteronyx basicollis Lea, 1919
 Pseudoheteronyx creber Blackburn, 1892
 Pseudoheteronyx helaeoides Blackburn, 1892
 Pseudoheteronyx laticollis Blackburn, 1908
 Pseudoheteronyx littoralis McQuillan & Michaels, 1997
 Pseudoheteronyx puncticollis Lea, 1919

Kilder 
 McQuillan, P.B. og Michaels, K. (1997) First Record of Pseudoheteronyx Blackburn (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae) from Tasmania, with Description of Pseudoheteronyx littoralis sp.n. from Sandy Beaches. Australian Journal of Entomology 36 (2): 117–120. 
 Atlas of Living Australia - Pseudoheteronyx 
 Biolib.cz - liste over artene

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1892
Hare kvote

Hare kvote, eller Hares forholdstall, er en valgkvote som brukes til å finne antall stemmer som trengs ved noen typer forholdstallsvalg, blant annet sammen med single transferable vote (STV) eller sammen med største brøks metode i et proporsjonalt system med listevalg. Kvoten er det antall stemmer som trengs for at et parti skal få valgt inn en kandidat. Hare kvoten er den enkleste typen kvote ved valg, og i STV valg vil kandidater som får flere stemmer enn kvoten velges, mens overskytende stemmer overføres til nestemann på stemmeseddelen.

Hare kvote er oppkalt etter den britiske juristen Thomas Hare (1806-1891), som ville reformere det britiske systemet og var en tidlig tilhenger av STV.

Sammenlignet med andre metoder vil Hare kvote sammen med største brøks metode favorisere små partier.

I 1868 lanserte Henry Richmond Droop (1831–1884) sin Droop kvote som kan anses som mer effektiv og rettferdig, men Hares kvote er mest vanlig.

Formel
Hare kvote = 

 Antall gyldige stemmer er antallet korrekt utfylte stemmer avgitt ved et valg.
 Antall seter er antall posisjoner som skal fylles i valget.

Eksempel med STV
I et valg kan 3 kandidater kjemper om 2 seter: Kåre, Gro, Kjell Magne. Det er 102 velgere, der 2 stemmer er ugyldige.

Det er 100 gyldige stemmer og 2 seter, så Hare kvoten blir:

I første opptellingsrunde er preferansene de følgende:
 Kåre: 60
 Gro : 14
 Kjell Magne: 26

Kåre har over 50 stemmer og når kvoten. Han velges direkte, og har 10 overflødige stemmer som overføres til Gro. I andre opptellingsrunde blir det som følger:
 Gro: 24
 Kjell Magne: 26

Selv om Kjell Magne ikke når kvoten har han flest stemmer og erklæres som vinner av det siste mandatet.

Fordeler og ulemper
Hare kvote er større enn Droop kvote, og færre kandidater når derfor kvoten, noe som gir flere opptellingsrunder. Hare kvoten kan føre til at et parti med et flertall av velgerne får et mindretall av setene. De samme stemmetallene ved bruk av Droop kvote gjør at Gro blir valgt, mens med Hare favoriseres de små og gjør at Kjell Magne blir valgt. Hare kvote er mer proporsjonal enn Droop kvote når antallet seter er mindre enn 10, mens Droop er mest proporsjonal når antallet mandater er over 15.
I valg med bare èn kandidat (instant-runoff voting) blir Hare kvoten 100% og kan ikke brukes.

Største brøks metode kan, med alle valgkvoter, forårsake "Alabama paradokset", et paradoks identifisert i 1880 ved at staten Alabama i USA ville få 8 representanter dersom 299 skulle velges nasjonalt, men bare 7 dersom 300 skulle velges. Dette paradokset kan ikke oppstå med deletallmetoder.

Se også
 Droop kvote
 Imperiali kvote
 Forholdstallsvalg

Referanser

Valgordninger