alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Barkflatbiller

Pytho
 Priognathus 
 Ichyomius
 Osphyoplesius
 Sphalma 

Barkflatbiller (Pythidae) er en familie av biller som lever under barken på døde trær. De er derfor ganske flate. På grunn av deres skjulte levevis ser man dem sjelden, men mange av artene er trolig også sjeldne, og de kan være truet av moderne skogbruk.

Utseende 
Middelsstore (6 – 19 mm), avlange, flate biller, mørke på farge. Ved første øyekast kan de minne om flate løpebiller (Carabidae), men de er ikke beslektet med disse. Hodet er nokså stort, omtrent firkantet sett ovenfra, med fremovverrettede (prognathe) kjever. Fasettøynene er ganske små, runde og utstående. Antennene er middels lange, 11-leddete og perlekjedeformede. Brystskjoldet (pronotum) er ganske lite, bredere enn langt, omtrent firkantet sett ovenfra. Dekkvingene er langstrakte og bredest nær bakenden. De har fine punktrekker. Beina er forholdsvis korte og slanke. For- og mellomføttene er fem-leddete, bakføttene fire-leddete. Larvene er langstrakte, flate, parallellsidige og lyse på farge. Kroppen er tydelig innsnevret mellom hvert kroppsledd. Beina er ganske korte, og bakkroppen ender i to spisse utskudd som ytterst bærer oppoverrettede kroker.

Levevis 
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, og også de voksne billene finner man sjelden utenfor dette habitatet. Larvene av slekten Pytho spiser av innerbarken, mens de av slekten Priognathus lever av sevjelaget. Noen av artene lever i de nordlige barskogene (taigaen), og habitatet de lever i gjør at de vanskelig kan unnslippe svært lave temperaturer. Det er vist at billene overlever at væsken mellom cellene fryser (ekstracellulær frysing), men de kan også unngå frysing ned til temmelig lave temperaturer. Barkflatbillene er avhengige av god tilgang på død ved, og noen arter blir derfor truet av moderne skogbruk.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien barkflatbiller, Pythidae Blanchard, 1845
 Slekten Ichyomius  – Amerika
 Slekten Osphyoplesius Winkler, 1915
 Slekten Priognathus LeConte
 Slekten Pytho Latreille, 1796
 furubarkflatbille Pytho depressus (Linnaeus, 1767) – Europa og Nord-Amerika, også i Norge
 granbarkflatbille Pytho abieticola J. Sahlberg, 1875 – funnet i Norge
 Pytho kolwensis Sahlberg, 1833 – taiga-art, funnet i Sverige og Finland, men ikke i Norge
 Slekten Sphalma Horn

Referanser

Eksterne lenker 
Pytho sp. - voksen: , larve: 
 

Biller
Arild Sundet

Arild Sundet (født 6. mars 1962) er en norsk assistentdommer som representerer Kolstad Idrettslag. Han har blitt ansatt av UEFA som dommer i europacupkamper. Han kom inn som erstatter i 12. time for hans norske assistentdommerkollega Ole Hermann Borgan under Mesterligafinalen 2006 på Stade de France mellom Barcelona og Arsenal. Han har vært assistentdommer i FIFA siden 1995, men begynte som dommer allerede i 1978.

Hans tre største opplevelser på en fotballbane før 2004-sesongen var:
Cupfinalene
 –  på Wembley 1996
Kvartfinale i UEFA-cupen 1997 mellom Parma og Bordeaux

Meritter 
Oppdatert før 2004-sesongen.
 148 tippeligakamper.
 2 norske cupfinaler (1994 og 1997).
 Landskamper:
 12 A-landskamper.
 20 U-landskamper.
 Europacupkamper
 10 Mesterligakamper
 24 UEFA-cupkamper
 Mesterskapsdommer for U18-Europamesterskapet i Frankrike 1996.

Referanser 

Norske fotballdommere
Fotballdommere som har dømt cupfinalen
Fødsler i 1962
Kolstad Idrettslag
Erik Ræstad

Erik Ræstad (født 14. juli 1964) er en norsk assistentdommer. Han har vært assistentdommer siden 1989 og han har vært FIFA-assistentdommer siden 1996. Han har dømt 330 kamper i Tippeligaen som assistentdommer.

Norske fotballdommere
Fotballdommere som har dømt cupfinalen
Fødsler i 1964
Soulfly

Soulfly er et thrash / groove metal / nu metalband fra Arizona i USA. Brasilianske Max Cavalera er frontmann for bandet og han startet det i 1997 etter å ha forlatt Sepultura. Musikken har stor innflytelse fra brasiliansk folkemusikk. Bandet har hatt svært mange medlemmer opp gjennom årene, og har gitt ut syv album.

Utgivelser
 1998 – Soulfly
 2000 – Primitive
 2002 – 3
 2004 – Prophecy
 2005 – Dark Ages
 2008 – Conquer
 2010 – Omen
 2012 – Enslaved
 2013 – Savages
 2015 – Archangel
 2018 – Ritual
 2022 – Totem

Nåværende medlemmer
 Max Cavalera (gitar og vokal)
 Zyon Cavalera (trommer)
 Mike Leon (bassgitar og vokal)

Tidligere medlemmer
 Tony Campos (2011–2015)
 Marc Rizzo (gitar) 
 Hayden Morrell (gitar)
 Johny Chow (bass) 
 Joe Nunez (trommer – også på Primitive)
 Mikey Doling (sambatrommer, Dj, gitar)

Eksterne lenker 
 
 
 

Groove metal-band fra USA
Thrash metal-band fra USA
Band etablert i 1997
1997 i USA
Steinar Holvik

Steinar Holvik (født 21. juli 1968 på Sandane) er en norsk fotballassistentdommer som representerer Sandane Turn og Idrettslag, fra Gloppen kommune. Holvik er utdannet elektriker.

Holvik har vært dommer siden 1988 og FIFA-assistentdommer siden 1995. Han har dømt 108 kamper i Tippeligaen og han var også assistentdommer under Fotball-EM i 2004 i Portugal og mange kamper i UEFA Champions League. Han er en del av en fast trio som består av Terje Hauge som hoveddommer, og Ole Hermann Borgan og ham selv som assistentdommere.

Steinar Holvik er tidligere elev ved Firda vidaregåande skule på Sandane.

Se også 
 Liste over kjente elever ved Firda videregående skole

Norske fotballdommere
Fotballdommere som har dømt cupfinalen
Personer fra Gloppen kommune
Norske elektrikere
Atle Hamre

Atle Hamre (født 26. februar 1960 i Fana) er en norsk travkusk og travtrener. Han var en profilert aktør og «kjendiskusk» i det norske travsportmiljøet på slutten av 1980-årene og på 1990-årene og står oppført med i alt 2003 seire i forskjellige løp. Hamre drev også med kjøp og salg av hester og skal ha vært involvert i importen av i alt rundt tusen travhester fra utlandet. 

Hamre ble dømt for pengeutpressing i 2002 og 2008 og har sonet to fengselsstraffer for dette.

Han er opprinnelig fra Hamre i Fana, Bergen men har i mange år bodd i Sandefjord i Vestfold.

Rettssaker 
Høsten 1991 var Hamre tiltalt for å ha hyret to pengeinnkrevere for å kreve inn 85 000 kroner han mente han hadde krav på fra hesteeieren Kåre Olav Vatnøy etter salg av travhesten Kimbergirl J. De to pengeinnkreverne, Espen Lee og Jan Erik Iversen, ble dømt til fengselsstraffer og bøter av Nordhordlands herredsrett for rettsstridig tvang og legemsfornærmelse, mens Hamre ble frifunnet for medvirkning til den brutale behandlingen Vatnøy ble utsatt for da de tre oppsøkte ham på hans kontor på Knarvik senter i Lindås februar 1989. 
 
Han ble i 1999 pågrepet og i 2000 dømt i Sandefjord byrett og igjen i 2002 i Agder lagmannsrett til fem års fengsel for utpressing mot den tidligere skipsrederen Thor Christensen og hans familie i perioden fra 1993 til 1999 (overtredelse av Almindelig borgerlig Straffelov § 266 første ledd), i det som ble kjent som «Hamre-saken». Han ble også dømt til å betale Thor Christensen over 18 millioner kroner og ilagt saksomkostninger på over en halv million. Etterforskningen ble ledet av Jørn Lier Horst.

Det Norske Travselskap (DNT) besluttet i 2001 å utestenge Hamre fra norske travbaner for å ha bragt travsporten i vanry, men gav ham kuskelisensen tilbake etter kort tid. Han ble løslatt fra fengsel i 2006, og var etter kort tid igjen aktiv i travsporten. Hamre ble imidlertid pågrepet i Sandefjord 29. mars 2007 siktet for medvirkning til pengeutpressing av en finansmann fra Kristiansand sammen med seks andre personer. Han ble i januar 2008 dømt til fire års fengsel av Kristiansand tingrett. Saken ble anket til Agder lagmannsrett, der han 17. november 2008 igjen ble dømt til fire års fengsel.

Med dommen i 2008 mistet han for all fremtid lisensen til å være travkusk og travtrener.
Atle Hamre sonet den andre dommen sin i Ringerike fengsel og Bastøy fengsel, og ble i juli 2011 løslatt på prøve med meldeplikt for politiet to dager i uken og en rekke andre vilkår.

I august 2010 leverte Hamre begjæring om gjenopptagelse av den andre straffesaken sin til Kommisjonen for gjenopptagelse av straffesaker. I desember 2011 ble begjæringen avvist av kommisjonen. Hamre saksøkte kommisjonen, og i januar 2012 besluttet kommisjonen å behandle gjenåpningsbegjæringen på nytt.

I 2021 ble Hamre igjen tiltalt for utpressing, denne gangen mot en hesteeier fra Østlandet i 2019. Saken ble anmeldt til politiet samme dag, og seinere henlagt, men Statsadvokaten i Vestfold, Telemark og Buskerud beordret den gjenopptatt.

Referanser

Eksterne lenker 
 Kort om travkarrieren 2007

Norske travkusker
Nordmenn dømt for lovbrudd
Personer fra Bergen kommune
Norske travtrenere
Kardinalbiller

Agnathinae
 Tydessinae 
 Pilipalpinae
 Pedilinae
 Kardinalbiller (Pyrochroinae) 

Kardinalbiller (Pyrochroidae) er en liten familie av biller der de europeiske artene er skarpt røde på farge, derav navnet som viser til kardinalenes røde kapper. De voksne billene har sagtakkede eller kamformede antenner. Larvene lever som rovdyr under barken på døde trær.

Utseende 
Middelsstore (8 – 17 mm), langstrakte, noe flate biller. De europeiske artene er skarpt røde eller oransje, andre arter kan være hovedsakelig svarte eller brunlige. Hodet er middels stort med fremoverrettede kjever (prognath). Fasettøynene er forholdsvis store. Antennene er ganske lange og kraftige, som oftest sagtakkede hos hunnene og kamformede hos hannene, og består av 11 ledd.  Brystskjoldet (pronotum) er forholdsvis lite og bredere enn langt. Dekkvingene er avlange og bredest i den bakerste delen, uten punktrekker. Beina er forholdsvis korte, vanligvis svarte. For- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. Larvene er avlange, flate, lyse og tynnhudete. De er bredest bakerst, den fremre delen av kroppen er ganske slank. Hodekapselen er rund og hodet er tydelig avsatt fra resten av kroppen. Kjevene er sigdformede. Antennene er forholdsvis lange, beina ganske korte. Bakkroppen ender i to spisse vedheng som danner en gaffel, i motsetning til resten av kroppen er det bakerste segmentet kraftig sklerotisert (hardt).

Levevis 
Larvene lever som rovdyr under barken på døde trær. Larveutviklingen kan ta 2-3 år. Noen arter legger egg på brannskadet virke, disse har infrarød-følsomme føleorganer og kan merke en skogbrann fra lang avstand. De flyr da dit for å legge egg på de nybrente stammene. De voksne billene spiser forskjellige salgs sukkerholdige væsker, for eksempel honningdugg produsert av bladlus og utflytende sevje. De kan også finnes på blomster der de drikker nektar. I alle fall noen arter produserer giftstoffet cantharidin, som antas å spille en rolle i tiltrekning mellom kjønnene. De skarpe fargene er signaler om at billene er giftige eller usmakelige. Noen ganger har insekter av andre familier etterlignet kardinalbiller, men kardinalbillene kan også etterligne giftige biller av andre familier, for eksempel rødvinger (Lycidae).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien kardinalbiller, Pyrochroidae Latreille, 1807
 Underfamilien Agnathinae Lacordaire, 1859
 Slekten Agnathus
 Underfamilien Pedilinae 
 Slekten Pedilus
 Underfamilien Pilipalpinae Abdullah, 1964
 Slekten Cycloderus Solier, 1851
 Underfamilien Kardinalbiller, Pyrochroinae Latreille, 1807
 Slekten Dendroides
 Slekten Neopyrochroa
 Slekten Pseudopyrochroa
 Slekten Pyrochroa Müller, 1764
 Pyrochroa coccinea (Linnaeus, 1761) – finnes i Norge
 Pyrochroa serraticornis (Scopoli, 1763) – nærmest funnet i Danmark
 Slekten Schizotus Newman, 1838
 Schizotus pectinicornis (Linnaeus, 1758) – finnes i Norge, over det meste av landet
 Underfamilien Tydessinae
 Slekten Tydessa

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Bilder:
 Dendroides sp.: 
 Pedilus sp.: 
 Larve: 

Biller
Ripsslekta

alperips (R. alpinum)
 blodrips (R. sanguineum)
 gullrips (R. aureum)
 hagerips (R. rubrum)
 Ribes petraeum
 solbær (R. nigrum)
 stikkelsbær (R. uva-crispa)
 svartstikkelsbær (R. divaricatum)
 villrips (R. spicatum)

Ripsslekta (Ribes) er en slekt av busker. Den regnes vanligvis som den eneste slekta i ripsfamilien, men enkelte botanikere skiller stikkelsbær og noen andre arter med torner ut i en egen slekt, Grossularia. 

De er som regel 1–1,5 m høye busker, men de kan en sjelden gang bli små trær. De fleste artene feller løvet om vinteren, men det er også noen eviggrønne eller vintergrønne arter. Bladene sitter spredt og er håndflikete med 3–5 lapper. De fem- eller firetallige blomstene sitter i hengende eller opprette klaser i bladhjørnene. Blomsten er oversittende. Kronbladene er små, og arret er todelt. Frukten er et kjøttfullt bær der begeret sitter igjen. Noen arter har tvekjønnede blomster, mens andre har adskilte hann- og hunnblomster på ulike planter (særbu).

Ripsslekta omfatter omtrent 150 arter og er utbredt i de tempererte strøkene på den nordlige halvkule og i Andesfjellene. I Norge vokser alperips, solbær og villrips naturlig, mens hagerips og stikkelsbær er innført og naturalisert for lenge siden. Noen andre hagearter blir av og til forvillet.  

De mest kjente medlemmene av slekten dyrkes på grunn av bærene: hagerips, som har hvite eller røde bær, solbær og stikkelsbær. Alperips er en nøysom hekkplante, mens blodrips og gullrips dyrkes for de vakre blomstene.

Artene i ripsslekta er mellomvert for den parasittiske soppen solbærfiltrust. Amerikanske furuarter har liten motstandskraft mot denne soppen, og USA hadde 1912–1966 strenge føderale begrensninger på import og dyrking av Ribes-arter. I noen delstater er det fortsatt forbudt å dyrke solbær. Disse restriksjonene har begrenset kommersiell dyrking av rips og solbær i USA.

Galleri

Litteratur

Eksterne lenker
Borider

Boros
 Lecontia 
 Synercticus 

Borider (Boridae) er en artsfattig familie av biller som lever under barken på døde bartrær. De er ikke kjent fra Norge, men den svært sjeldne og truede arten Boros schneideri er funnet i Sverige og Finland.

Utseende 
Middelsstore (ca. 9– 15 mm), avlange, flate biller, oversiden er kraftig punktert og blank, ikke påfallende hårete. På farge er de brunlige eller svarte. Hodet er ganske stort og flatt, med fremstrakte kjever (prognath) og små, utstående fasettøyne. Hodet er tydelig innsnevret bak fasettøynene. Antennene er forholdsvis korte og 11-leddete, perlekjedeformede. Brystskjoldet har sterkt rundede sider og ser ovalt ut ovenfra. Det er grovt og kraftig punktert. Dekkvingene er avlange, parallellsidige med tydelige skuldre. De er kraftig punktert, men mangler punktrekker. Beina er korte og slanke, for- og mellomføttene er fem-leddete, bakføttene fire-leddete. Larvene ligner sterkt på larvene til kardinalbiller (Pyrochroidae).

Levevis 
Larvene lever under barken på døde stammer av bartrær og spiser trolig det råtnende sevjelaget (kambium). Den europeiske arten Boros schneideri er funnet over store deler av Europa, men er sjelden alle steder, og er nevnt på EUs Appendix II liste over særlig verneverdige arter som det må gjennomføres tiltak for å ta vare på.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien Borider, Boridae Thomson, 1859
 Underfamilien Borinae Thomson, 1859
 Slekten Boros Herbst, 1797
 Boros hydrophiloides Fairmaire
 Boros schneideri (Panzer, 1796) – Europa
 Boros unicolor Say, 1827 – Nord-Amerika
 Slekten Lecontia Champion, 1893 – Nord-Amerika
 Lecontia discicollis (LeConte, 1850)
 Underfamilien Synercticinae Lawrence & Pollock, 1994 – Australia
 Slekten Synercticus Newman, 1842
 Synercticus heteromerus Newman, 1842

Eksterne lenker 
 
Bilder: Boros unicolor: . Boros schneideri: . Boros unicolor, larve: 

Biller
Trictenotomidae

Autocrates
 Trictenotoma  

Trictenotomidae er en artsfattig familie av biller som bare er kjent fra Sørøst-Asia. Det er beskrevet 13 arter. Til tross for at disse billene er meget store og oppsiktsvekkende er lite kjent om dem. Larvene til den eneste arten der disse er kjent lever under barken på døde trær, og man antar at dette også gjelder de andre. Billene kjennes særlig på sine sterkt forstørrede, fremoverrettede kjever (mandibler). De kan ligne på visse trebukker (Cerambycidae) eller hjortebiller (Lucanidae), men kan skilles fra disse på at for- og mellomføttene er fem-leddet, bakføttene fire-leddet.

Utseende 
Store til meget store (30 – mer enn 80 mm) biller, avlange, med sterkt forstørrede, fremoverrettede kjever. Kroppsformen er svakt avflatet. Oversiden er nenten metallisk eller fløyelsaktig, kledt med fine, korte hår. Skallet (kutikulaen) er svært tykt og billene er meget harde. Hodet er stort og bredt, med store fasettøyne som er mye høyere enn brede. Overkjevene (mandiblene) er ofte lengre enn resten av hodet, med flere tenner på innsiden. Antennene er 11-leddete og omtrent så lange som halve kroppslengden. Det innerste leddet er forlenget og klubbeformet, de tre ytterste leddene er mye kortere enn de innenfor og danner en liten kølle. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent dobbelt så langt som bredt. Framhjørnene er noe framtrukket. Sidekanten har en knekk på midten eller flere kraftige tenner. Hos noen arter har oversiden et par blanke knøler. Dekkvingene er avlange, jevnt tilsmalnende bakover, uten punktrekker. Beina er middels lange, slanke, for- og mellomføttene består av fem ledd, bakføttene av fire. Kjønnene er noe ulike, hannene har større kjever enn hunnene.

Levevis 
Trictenotomidene lever i subtropiske og tropiske skoger, både regnskoger og monsunskoger. Trolig lever larvene til alle artene under bark på døde trær. Billene flyr godt, men også de voksne tilbringer trolig mesteparten av tiden under bark. De er utbredt mellom India og Indonesia, nordover går de til det sørlige Kina (Yunnan).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien Trictenotomidae Blanchard, 1845
 Slekten Autocrates Thomson, 1860 - svært store arter, litt skinnende
 Autocrates aeneus (Parry, 1847)
 Autocrates maqueti Drumont, 2006
 Autocrates oberthueri Vuillet, 1910
 Autocrates vitalisi Vuillet, 1912
 Slekten Trictenotoma Gray, 1832 - litt mindre arter, kroppen hovedsakelig dekt med gulgrå bestøvning
 Trictenotoma childreni Gray, 1832
 Trictenotoma cindarella Krieschke, 1921
 Trictenotoma davidi Deyrolle, 1875
 Trictenotoma formosana (Krieschke, 1919)
 Trictenotoma grayi Smith, 1851
 Trictenotoma lansbergei Dohrn, 1882
 Trictenotoma mniszechi Deyrolle, 1875
 Trictenotoma mouhoti Deyrolle, 1875
 Trictenotoma templetonii Westwood, 1848
 Trictenotoma westwoodi Deyrolle, 1875

Kilder 
Telnov, D.: Trictenotomid beetles (Trictenotomidae). Med bilder av to av artene.

Eksterne lenker 
 

Biller
Ertholmene

Ertholmene (gammel stavemåte: Ærtholmene) er en øygruppe ca. 20 km nordøst for Bornholm i Østersjøen. Øygruppen består av de to bebodde øyene Christiansø og Frederiksø, samt øya Græsholm og noen holmer og skjær (Lilleø, Høgebur, Tat, Tyveskær, Vesterskær og Østerskær). De to hovedøyene er forbundet med hverandre med en ca. 30 meter lang fotgjengerbro. Samlet areal for Ertholmene er 39 hektar, hvorav Christiansø er på 22,3 hektar, Frederiksø på 4 hektar og Græsholmen på 9 hektar. Totalt bor det 96 innbyggere Ertholmene.

Ertholmene er ikke del av noen kommune, men sorterer under Forsvarsministeriet, og øyenes administrator omtales som «Kongen af Christiansø». Øygruppen utgjør  Christiansø Sogn, og har egen lege og skole til og med sjuende klasse.

Danmarks østligste punkt er Østerskær, ca. 300 meter øst for Christiansø.

Historie 
Der var ikke fastboende på Ertholmene før på slutten av 1600-tallet og frem til da het øyene Kirkeholmen (nå Christiansø) og Bodholmen (nå Frederiksø). I 1684 besluttet Christian V av Danmark og Norge å bygge et festningsanlegg på øyene rundt den naturlige havnen mellom Kirkeholmen og Bodholmen. Festningen fikk navnet Christiansø, og de to hovedøyene skiftet navn til Christiansø (etter Christan V) og Frederiksø (etter Frederik IV). Festningen besto av to tårn, Store Tårn på Christiansø og Lille Tårn på Frederiksø, samt noen bastioner og ringmurer. Festningens andre bygninger ble oppført omkring havna. Festningen fungerte som militært anlegg frem til 1855.

Innbyggertallet var på sitt høyeste ved folketellingen i 1810 med 829 innbyggere. Siden 1810 har innbyggertallet falt og spesielt etter at festningen ble nedlagt.

I 1821 ble anarkisten og teologen Jacob Jacobsen Dampe overført til fengsel på Christiansø under streng bevoktning. Opprinnelig var han idømt dødsstraff, men det ble endret til livsvarig fengsel av Frederik VI.

Etter festningstiden ble Ertholmene primært et fiskersamfunn. Mange av de gamle militæranleggene er bevart, og alle bygninger og murer er i dag fredet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Christiansøs hjemmeside

Bornholm
Øyer i Østersjøen
Ramsarområder i Danmark
Thoroughbred (engelsk fullblod)

Engelsk fullblod er en hesterase. I Norge brukes den mest til veddeløp, og omtales oftest som "fullblods", selv om det egentlige rasenavnet er Engelsk Fullblod.

Opprinnelse 
Ordet "fullblod" brukes noen ganger for å beskrive en renraset hest, men dette er forvirrende og feil ordbruk. Den engelske fullblodshesten er en egen rase som stammer tilbake til England på 1600-tallet. Der ble den skapt ved hjelp av tre hingster: Byerly Turk, Darley Arabian og Godolphin Arabian, og 74 forskjellige hopper.
De tre hingstene ble bragt med fra Midtøsten og parret med engelske løpshester. Rasen som etter hvert ble utviklet, kunne opprettholde stor fart over lange avstander, og den forandret gallopsporten for alltid. Rasen er i dag svært utbredt, med over 118,000 nyregistrerte føll hvert år. Dens blodslinjer har bidratt til å skape mange nye raser, deriblant anglo-araberen, varmblodstraveren, quarterhesten, og mange andre varmblodsraser.

Rasebeskrivelse 
Den engelske fullblodshesten har et edelt hode med bred panne og rett profil. Den har lang hals, lang hellende skulder, godt definert manke, lang kropp, dyp buk og en sterk bakpart. 
Som en hesterease utelukkende framavlet for fart, har den lange, slanke og muskuløse ben med klart definerte sener og flate ledd. Den har kraftige bakbein med mye muskelmasse.
Et engelsk fullblod har som regel en mankehøyde på mellom 154 og 172 centimeter.

Typiske trekk 
Hesterasen er allsidig og gjerne portrettert som en med stort mot. Den er kjent for sin hurtighet over lange avstander. Rasen opptrer i veddeløpssammenheng med maksimal muskelutnyttelse, og dette har ført til svært mange ulykker og dødsfall på veddeløpsbanen. Denne grenen i hesteløp regnes for å ha verdens høyeste dødsrate innen alle lovlige menneske- og dyresporter. Engelske fullblod er også svært utsatt for andre helseproblemer, deriblant unormalt små hjerter og svært små hover i forhold til kroppsmasse. Grunnene til disse helseproblemene er fortsatt uklare, men svært ensidig fremavling og innavl kan være bidragende faktorer.
Det engelske fullblodet regnes for å ha et fyrig og ivrig temperament, samt for å være modig og intelligent.

Bruksområder 
Engelsk fullblod er en utmerket konkurransehest ikke bare innen veddeløp, men også innen andre hestesportgrener, og brukes mye i blant annet dressur og sprang, samt polo, feltritt, jakt og steeplechase. På grunn av rasens nære slektskap med veddeløp, betegnes gjerne engelske fullblod i andre sportsgrener som "OTTB – Off Track Thoroughbred".
For å offisielt regnes for en renraset fullblodshest i Norge må hesten være registrert i Norsk Jockeyklubb.

Eksterne lenker 
 

Hesteraser
Skjelettmuskulatur

Skjelettmuskulatur, eller tverrstripet muskulatur er en fellesbetegnelse for de musklene som er festet til skjelettet. Det er disse musklene som gjør at vi kan bevege oss. De kan arbeide raskt, men blir fort slitne.

Anatomi

fr:Muscle strié