alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Sprøyte

En sprøyte består av et stempel som passer inn i en sylinder med liten åpning i den ene enden. Sprøyter brukes til å overføre små mengder væske eller gass fra eller til ellers utilgjengelige steder. Å sette inn en substans / et medikament i kroppsvev ved hjelp av en sprøyte og en kanyle kalles en injeksjon.

Injeksjoner kan være:
  Intracutane, (i huden),
  Subcutane, ( i fettvevet under huden), 
  Intravenøse, (i venen), 
  Intramuskulære, (i muskel), 
  Intraossøse, (i benmargshulen), 
  Intraartikulære, (i leddhule), 
  Intraperitoneale, (i bukhulen), 

Tidligere var sprøytene laget med glassylinder med metallbeslag i begge ender og metallstempel og stempelarm. De tilhørende kanylene var helt i metall. Disse ble vasket og kokt eller autoklavert etter bruk og benyttet igjen mange ganger.

I mange år har plastsprøyter for engangsbruk vært enerådende. Kanylene består nå av et tynt metallrør med plast i enden som passer til plastsprøytene med Luer overgangen og er også kun for engangs bruk.

Record- eller Luer-lock-standarder 
Det finnes to forskjellige standarder for målene på overgangen mellom sprøyte og kanyle. Tidligere var Record-standarden vanlig. I mange år har de fleste helseinstitusjoner bare brukt utstyr med Luer-standarden eller den nyere standarden Luer-Lock. I tillegg til sprøyter og kanyler brukes standarden også på overgangen mellom infusjonssett, venekateter og andre infusjonsanordninger.

Andre typer sprøyter 
 Pølsesprøyte
 Brannsprøyte
 Insulinpenn
 Hagesprøyte

Medisinsk utstyr
William Aligo

William Aligo (født 27. mars 1983) er en fotballspiller fra Sørlandet. Aligo er oppvokst i Søgne like utenfor Kristiansand og har tidligere spilt på . For tiden spiller han for Donn.

Biografi 
William Aligo er opprinnelig født i Sudan, men kom til Norge i tidlig alder. Han vokste opp i Søgne like utenfor Kristiansand, og viste raskt et fotballtalent utenom det vanlige. Aligo meldte etterhvert overgang til , hvor han fikk tildelt draktnummer 21. På denne tiden ble Aligo regnet som et av landets største talenter innenfor sin årsklasse, og var velkjent på Sørlandet etter å ha briljert i gutte- og juniorfotball de foregående årene. Aligo slo aldri helt gjennom på A-laget til Start, og fikk kun én kamp i Tippeligaen som innbytter  mot Rosenborg i 2002.

Etterhvert trappet Aligo ned satsingen, og meldte overgang til Flekkerøy Idrettslag. Her hadde Aligo stor suksess, og sto fram som en av klubbens desidert beste spillere. Han var fast inventar i førsteelleveren, og ruvet i midtforsvaret. Etter å ikke ha fått noen tilbud fra større klubber, valgte Aligo å trappe ytterligere ned med fotballen. Han meldte overgang til Donn, hvor han spiller den dag i dag. Donn ligger for tiden i 3. divisjon, en divisjon hvor de er sterke opprykkskandidater. Aligo blir regnet som en av de beste spillerne i denne divisjonen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 William Aligo sin fanside

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Fløy
Fotballspillere for Idrettsklubben Start
Personer fra Søgne kommune
Øyonn Groven Myhren

Øyonn Groven Myhren (født 8. august 1969 i Oslo) er en norsk folkemusiker og kveder.

Biografi 
Groven Myhren regnes blant våre fremste folkemusikere, og har flere førstepremier fra Landskappleiken. I 1997 ble hun tildelt Sagaprisen for sin kveding. Hun trakterer også lyre og seljefløyte. I tillegg til den norske folkemusikken, har hun arbeidet mye med middelaldermusikk, blant annet gjennom bandet Aurora Borealis. I 2001 gav hun ut CD-en Nivelkinn i samarbeid med Odd Nordstoga, og med tekster av Aslaug Vaa. For den fikk de Spellemannprisen 2002 i klassen folkemusikk/gammaldans. Hun fikk Gammleng-prisen 2022 i klassen folkemusikk/tradisjonsmusikk. Groven Myhren har også arbeidet som skuespiller ved Det Norske Teatret, Riksteatret og Hordaland Teater.

Øyonn Groven Myhren er datter av kvederen og litteraturforskeren Dagne Groven Myhren og spellemannen og språkviteren Magne Myhren. Hun er barnebarn av Eivind Groven.

Plateutgivelser 
 Dvergmål – Visor og Kvæde frå Blåberglandet (Grappa GRCD 2141) 1996
 Aurora Borealis – Harpa (Grappa GRCD4132) 1997
 Øyonn Groven Myhren, Eilert Hægeland og Alf Tveit – I Jolo (Heilo HCD7146) 1998
 Øyonn Groven Myhren og Odd Nordstoga – Nivelkinn (Heilo HCD 7182) 2002
 Øyonn Groven Myhren – Akkedoria frå Kristiania (Etnisk musikklubb) 2003
 Dvergmål – Song i Himmelsalar 2004
 Kvarts, Berit Opheim, Øyonn Groven Myhren og Birger Mistereggen – Skal, Skal Ikkje (Kvarts ‎KVARTS 003) 2004
 Øyonn Groven Myhren – Grisila og Gullveven 2008
 Øyonn Groven Myhren og Lars Henrik Johansen – Paa Jorden Fred og Glæde - (Folkekjære Julesalmer i 1700-tallets Norge) (Etnisk Musikklubb) 2015
 Sogesong (duo med Anne Hytta): Så vide fara dei Lindarord (Heilo HCD 7319) 2017

Referanser

Eksterne lenker 
 Øyonn Groven Myhren biografi fra Store norske leksikon av Kjell Bitustøyl (2015, 16. juni)

Norske folkemusikere
Vinnere av Spellemannprisen
Fødsler i 1969
Gulgrønnpilsnok

Gulgrønnpilsnok (vitenskapelig navn Hierophis viridiflavus) er en slange som lever i Sør-Europa. Den blir fra 1,5 til 2 meter lang. Gulgrønnpilsnoken lever på bakken. Arten har ikke gift og er ufarlig.

Litteratur 
 Verdens dyreliv, N.W.Damm & Søn AS 2002, ISBN 82-496-0037-1

Eksterne lenker 
 

Snoker
Krypdyr formelt beskrevet i 1789
Dyr formelt beskrevet av Bernard Germain de Lacépède
Kornsnok

Kornsnok også kalt rød rottesnok (vitenskapelig navn Pantherophis guttatus, tidligere Elaphe guttata) er en slangeart i slekten klatresnoker (Pantherophis) som lever i de sørøstlige delene av USA. Den blir fra 100 til 180 cm lang. Arten blir normalt 6–8 år, men kan bli opp til 23 år gammel i fangenskap.Kornsnoken lever på bakken, men er også en god klatrer. Arten er representert i Kristiansand Dyrepark, Amadeus-parken, Haugaland Zoo, Akvariet i Bergen og Oslo Reptilpark.

Referanser

Litteratur 
 Verdens dyreliv, N.W.Damm & Søn AS 2002, ISBN 82-496-0037-1

Eksterne lenker 
 

Snoker
Krypdyr formelt beskrevet i 1766
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Æskulapsnok

Æskulapsnok (vitenskapelig navn Zamenis longissimus, tidligere Elaphe longissima) er en europeisk slangeart. Den tilhører snokene og er ikke giftig.

Den blir opptil 200 cm lang, men er som regel kortere enn 140 cm. Den er en stor og slank slange med et ganske smalt, lite markert hode og runde pupiller. Voksne individer er ensfarget gråbrune, olivenbrune eller brune. Buken er gul- eller hvitaktig. Æskulapsnoken trives på tørre steder som i åpen skog, buskmark og åkerkanter, men også i ruiner og steinmurer.

Den er dagaktiv og er svært dyktig til å klatre i trær. Føden blir ofte kvalt på kvelerslangevis og består mest av små pattedyr, men også firfisler og fugler. Den kan ta så store dyr som ekorn, men mus er viktigst. Hunnen legger 5–11 avlange egg. De plasseres i hule trær, nedgravd i jord, eller i råtnende materiale sammen med egg fra buorm.  

Æskulapsnoken er utbredt fra Frankrike og nordligste Spania i vest, østover til Ukraina og sørøstlige Polen og sørover til sentrale Italia og sørlige Hellas. Utenom Europa finnes den i nordlige Anatolia, Kaukasia og nordlige Iran. I Tyskland finnes den bare på noen få steder ved Heidelberg. I Tsjekkia finnes den i sørlige Mähren, men også noen få steder i dalen til elva Ohře nord i landet. På 1800-tallet fantes den også i Danmark på sørlige Sjælland, men regnes nå som utdødd der. En nærstående form i Sør-Italia ble tidligere regnet som en underart, men har nå status som egen art, Zamenis lineatus.

Arten har fått navn etter legeguden Asklepios (latin Aesculapius), og i antikken ble det lagt til rette for at denne arten skulle trives rundt templene til legeguden. En har forsøkt å forklare de isolerte, nordlige forekomstene med at de stammer fra slanger innført for religiøse formål. Det er likevel mer sannsynlig at de er relikter fra perioder med varmere klima.

Litteratur 
 
  Besøkt 12. desember 2015.

Eksterne lenker 

 

Snoker
Krypdyr formelt beskrevet i 1768
Dyr formelt beskrevet av Josephus Nicolaus Laurenti
DIS-Oslo/Akershus

DIS-Oslo/Akershus er et lokallag av DIS-Norge, stiftet 19. mai 1994. Det er det største lokallaget med rundt 2070 medlemmer. 

DIS-Oslo/Akershus holder medlemsmøter på Riksarkivet i Oslo hver første onsdag i måneden kl.18:00, og arrangerer den årlige Slektsforskerdagen siste lørdag i oktober hvert år.

Eksterne lenker
 DIS-Oslo/Akershus' hjemmeside

Slektsforskning i Norge
1. FC Köln

1. FC Köln er en fotballklubb fra Köln i Tyskland. Deres hovedrivaler er Bayer 04 Leverkusen, Borussia Mönchengladbach og Fortuna Düsseldorf.

Laget ble til som en sammenslåing av flere klubber i byen, og dukket opp like etter andre verdenskrig. De hadde sin første store periode tidlig på 60-tallet, da de hadde kommet til den øverste divisjonen, og allerede i 1960 kom på andreplass i sluttspillet. I 1962 vant de sluttspillet, og ble tyske mestre, mens året etter tapte laget sluttspillet og kom på andreplass. Etter igjen å ha vunnet Bundesliga i 1964 og kommet på andreplass i 1965, kom laget lenger ned på listen igjen. I 1965 spilte de en UEFA-cupkamp mot Liverpool FC, som etter tre uavgjorte på rad ble avgjort gjennom myntkast, da straffesparkkonkurranse ikke fantes. Myntkastet ble først høykant, før Liverpool vant.

I 1968 var Köln tilbake på vinnersporet ved å vinne cupen, og deretter var de et nesten-lag, som i 1970, 1971 og 1973 tapte cupfinalen, og i 1973 også kom på andreplass i serien. Deres store år var imidlertid i 1978, da de vant både serie og cup. Det var også per avsluttet sesong 2009/10 siste sesong Köln vant serien, men de har i tillegg tre andreplasser. Köln markerte seg også i UEFA-cupen 1985/86, der de kom til finalen i den første UEFA-cupen uten engelske lag etter Heysel-tragedien. Köln tapte finalen mot Real Madrid.

Kvinnefotball
1. FC Köln tok over FFC Brauweiler Pulheim den 1. juli 2009. I sin første sesong som kvinnelag, endte 1. FC Köln på tredjeplass i den nest øverste divisjonen.

Av lagets store spillere kan Sonia Fuss nevnes.Tidligere store spillere inkluderer landslagskeeper Silke Rottenberg.

Se egen artikkel: 1. FC Köln Frauen.

Meritter 
 Bundesliga
 1963–64, 1977–78
 2. Bundesliga
 1999–2000, 2004–05, 2013–14
 DFB-Pokal
 1967–68, 1976–77, 1977–78, 1982–83

Spillerstall 
Oppdatert 3. oktober 2022.

Utlånte spillere

Plasseringer

Referanser

Eksterne lenker 
 

Köln
FC Köln
Fotballag etablert i 1948
Mission: Impossible (film)

Mission: Impossible er en amerikansk actionthriller og eventyrfilm fra 1996, regissert av Brian De Palma. Filmen handler om den hemmelige agenten Ethan Hunt som jobber for den amerikanske etterretningsorganisasjonen IMF. Når han blir uskyldig anklaget for å ha drept sin egen etterretningsgruppe må han legge ut på en farefull ferd for å finne den egentlige morderen og bevise sin uskyld. Hovedrollen spilles av Tom Cruise (også produsent), mens sentrale biroller spilles av Jon Voight, Emmanuelle Béart, Ving Rhames, Henry Czerny og Vanessa Redgrave. Filmen er basert på to TV-serier med samme tittel og er den første filmen i denne filmserien. 

Mission: Impossible ble meget populær og ble forholdsvis godt mottakelse av anmelderne. 

Den ble etterfulgt av Mission: Impossible II (2000).

Rolleliste

Tom Cruise – Ethan Hunt
Jon Voight – Jim Phelps 
Emmanuelle Béart – Claire Phelps
Henry Czerny – Eugene Kittridge 
Jean Reno – Franz Krieger 
Ving Rhames – Luther Stickell 
Kristin Scott Thomas – Sarah Davies 
Vanessa Redgrave – Max
 Emilio Estévez – Jack Harmon
 Ingeborga Dapkūnaitė – Hannah Williams
 Karel Dobrý – Matthias
 Marcel Iureş – Alexander Golitsyn
 Rolf Saxon – CIA analyst William Donloe
 Olegar Fedoro – Kyiv agent
 Dale Dye – Frank Barnes
 Morgan Deare – Donald Hunt

Om filmen

Popularitet og økonomi 
Mission: Impossible innbrakte $457,7 millioner på verdensbasis, hvorav $181 millioner i USA og $2 millioner i Norge. Den ble den tredje mest innbringende filmen i USA i 1996 og den femte mest besøkte filmen i Norge i 1996.

Produksjonskostnadene var på ca $80 millioner.

Anmelderne 
Filmen fikk god mottakelse av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har oppnådd 64 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.

Også de norske anmelderne var jevnt over fornøyde. Både VG og Dagbladet gav den terningkast fire. Nettstedet CINERAMA gav den terningkast fem i 2006.

Innspilling 
Den ble innspilt i Praha, London, Skottland, Illinois, Virginia, Washington samt Pinewood Studios i England. Opptakene ble gjort våren, sommeren og høsten 1995.

Musikk 
Den karakteristiske kjenningsmelodien er ved Adam Clayton og Larry Mullen, Jr., og er basert på Lalo Schifrins originale melodi som ble brukt som intro i TV-serien.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spionfilmer
Actionthrillere fra USA
Eventyrfilmer fra USA
Filmer fra 1996
Filmer regissert av Brian De Palma
Filmer basert på TV-serier
Engelskspråklige filmer
Filmer lagt til Tsjekkia
Filmer lagt til Virginia
Filmer lagt til London
Peter Hedblom

Peter Hedblom (født 20. januar 1970) er en svensk golfspiller. Han ble profesjonell i 1988 og har hovedsakelig spilt på Europatouren, der han har én seier. I tillegg har han tre seire på Challenge-touren.

Hedblom representerte Sverige i Alfred Dunhill Cup i 1996.

Meritter

Seire på Europatouren 
 1996: Moroccan Open

Seire på Challenge-touren 
 2001: Volvo Finnish Open
 1991: Formula Micro Open; Uppsala Golf International

Eksterne lenker 
 
 Profil på EuropeanTour.com

Svenske golfspillere
Personer fra Gävle
Steinar Kyrvestad

Steinar Kyrvestad (født 2. februar 1955) er ordfører i Valle kommune. Han var og ordfører i to perioder fra 1999 til 2007. Han representerte da Senterpartiet, men mistet vervet etter valget i 2007 til Bjørgulv S. Lund fra Høyre. Kyrvestad er bonde, han gikk i 2010 over til Arbeiderpartiet. Etter valget i 2015 ble han igjen valgt til ordfører.

Oppdrag utenfor Valle kommune 
 Leder av Setesdal Regionråd i 2006
 Leder av USS – Utmarkskommunenes Sammenslutning fra 2005
 Leder av styret for Setesdal Vesthei - Ryfylkeheiane Landskapsvernområde (SVR)
 Nestleder i Konsesjonskraftfondet for Aust-Agder (KAA) 
 Landsstyremedlem i Landssamanslutninga av Vasskraftkommunar (LVK)
 Medlem av Krypsivfondet for Otra
 Medlem av arbeidsgruppe for Motorferdsel og Samfunn – Ny lov om motorferdsel i utmark. Oppnevnt av Miljøverndepartementet.
 Medlem av arbeidsgruppe for  Handlingsplan for bærekrftig forvaltning, skjøtsel og bruk av verneområder. Representerer USS.

Referanser

Eksterne lenker 
 Steinar Kyrvestads hjemmeside

Ordførere i Valle
Sp-ordførere i Aust-Agder
Ap-ordførere i Aust-Agder
Norske bønder
Personer fra Valle kommune
Life on the Fast Lane

«Life on the Fast Lane» var den niende halvtimeslange Simpsons-episoden som ble vist på TV. Den ble vist for første gang den 18. mars 1990. Episoden handler om at Marge forelsker seg i Jacques, en fransk bowlinginstruktør.

Handling
Marges 34-årsdag er i dag, og gavene hun får inkluderer fransk parfyme fra Bart, og et makaronikort fra Lisa. Homer har imidlertid glemt å kjøpe gave, og skynder seg ned til kjøpesenteret for å kjøpe en bowlingkule, som han gir til Marge i gave på Singing sirloin, en restaurant med syngende kelnere som Patty og Selma anbefalte. Dessverre liker ikke Marge bowlingkula, men sier at hun vil beholde den uansett.

Marge drar for å bowle for første gang i sitt liv, men får det ikke til særlig bra. Hun møter Jacques, en pen fransk bowlinginstruktør som bowler på banen ved siden av henne. Han introduserer seg selv og inviterer henne til å ta bowlingtimer med ham. Hun forelsker seg i Jacques, selv om hun er gift med Homer. De går på en middagsdate og møter Helen Lovejoy, som gjør sin første opptreden i serien. Hun truer Marge, men Jacques insisterer på at Marge og han bare bowler sammen.

Jacques inviterer Marge til sin leilighet. Senere forstår Marge at hun gjør noe som er galt, og reiser til atomkraftverket for å møte Homer, og de drar hjem sammen.

Annet
Episoden skulle opprinnelig hete «Jacques to Be Wild».
Da episoden var planlagt skulle Albert Brooks ha stemmen til Bjorn, en svensk tennisinstruktør, men Matt Groening mente det ville være bedre om Brooks' figur var fransk.
Albert Brooks er kreditert under navnet «A. Brooks» i denne episoden, i likhet med alle hans andre opptredener i Simpsons.
Scenen nær slutten har musikken fra, og parodierer, En offiser og en gentleman.
Jacques opptrer igjen i episoden «Team Homer» fra sesong sju, samt at han har en kort cameoopptreden som bowler fra fortiden i «And Maggie Makes Three», og i musikkvideoen til «Do The Bartman» der han danser med diverse kvinner.

Eksterne lenker 
 «Life on the Fast Lane» på "Simpsons Archive"
 «Life on the Fast Lane» på SimpsonCrazy.com
 «Life on the Fast Lane» på TV.com 
Simpsons-episoder
«Uredd» (P 41)

«Uredd» var en norsk ubåt under den andre verdenskrig som en del av 9th Submarine Flotilla ved Dundee og den eneste norske ubåten tapt i kamp. Ubåten ble bygget ved Vickers Armstrong i Barrow-in-Furness, sjøsatt 24. august 1941, og ble gitt av Royal Navy til Sjøforsvaret i slutten av 1941.

Oppdrag 
Første oppdrag startet 8. mars 1942 og gikk ut på oppklaring langs Nordlandskysten. Mannskapet observerte to jagere i sleipner-klassen samt to fly. Andre oppdrag var eskortetjeneste for en konvoi til Murmansk. 30. april 1942 møtte «Uredd» opp ved konvoien sammen med ubåtene «Minerve» og «Jastrząb». Tyske fly angrep konvoien 1. og 2. mars, men mislykkes grunnet godt forsvar fra allierte jagerfly. «Jastrząb» ble senket av disse jagerne, da den ble tatt for en tysk inntrenger, da den hadde forvillet seg inn i selve konvoien. 15. mai kom konvoien til Murmansk, og «Uredd» var tilbake i Lerwick 7. mai.

«Uredd» var så med på to konvoier til. 2. september var den på nytt oppdrag, Andfjorden skulle dekkes. Ubåten returnerte fra oppdrag 29. september. 12. oktober var det nytt oppdrag på norskekysten. I Åfjorden senket hun sitt første skip, et tysk handelsskip av middels størrelse. Hun returnerte til Lerwick 27. oktober. 11. november ble hun nok engang sendt ut, denne gangen i kraftig storm, og selv på 200 fots dybde slingret hun godt. Hun fikk returordre 25. november. På nytt oppdrag på norskekysten fikk mannskapet se en større krysser 17. januar 1943. Hun klarte ikke å senke denne, ved å sende ut fire torpedoer. Dagen etter fikk hun returordre.

Siste oppdrag 
I februar 1943 var «Uredd» på et oppdrag der hun skulle landsette Kompani Linge-mannskaper i Bodø. Disse skulle sabotere kraftforsyningen til Sulitjelma gruber («Operasjon Seagull»). «Uredd» skulle så til Senja for å hente to franskmenn og to norske SIS-agenter («Operasjon Upsilon II»). De hadde fått informasjon fra britisk etterretning at Fugløyfjorden ikke var minelagt, noe som var feil. «Uredd» traff en tysk mine, og hele mannskapet inkludert løytnant Rolf Q. Røren og alle mannskapene fra kompani Linge omkom, sammen med SIS-agenten Paul Kristjern Nygaard, som også var ombord som maskinist.

Ubåten ble funnet sørvest for Fugløyvær på 105 meters dyp i 1985, ved hjelp av en miniubåt. Man kunne se at den hadde blitt sprengt av en mine ved maskinrommet. 13. mars 1986 ble vraket erklært som krigsgrav, og en minnebauta ble satt opp på Haakonsvern.

Kompani Linge-agenter som døde ved forliset 
 Korporal Sverre Granlund
 Sersjant Thorleif Daniel Grong
 Løytnant Per Getz
 Menig Eivind Dahl Eriksen
 Menig Hans Rohde Hansen
 Fenrik Tobias Skog
 Fenrik Arne Dahl

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Forsvaret - Uredd hedret
 Forsvarets historiesider
 Liste over omkomne på KNM «Uredd» (P 41)

Norske undervannsbåter
Undervannsbåter fra andre verdenskrig
Skip bygget i Storbritannia
Skip fra 1941
Skip sluttseilt 1943
Krigsforlis
Artikler i sjøfart-prosjektet
Alberto Gilardino

Alberto Gilardino (født 5. juli 1982 i Biella) er en italiensk tidligere fotballspiller.

Gilardino startet karrieren i Piacenza Calcio, og spilte sin første Serie A-kamp mot AC Milan. Han ble solgt til Hellas Verona, som han spilte to sesonger for. Karrieren skjøt for alvor fart i 2002, etter at han gikk til Parma FC. Han scoret fem mål den første sesongen, og sesongen deretter (2003/04) kom han på andreplass på toppscorerlista med 23 mål. I juli 2005 ble han solgt til AC Milan.

Gilardino spilte for Italia under OL 2004 i Athen, der de tok bronsemedaljene. Han var med i troppen til VM 2006, og scoret i gruppespillkampen mot .

28. mai 2008 ble det klart at Gilardino vil spille for ACF Fiorentina i sesongen 2008-2009.

Han ble i 2005 kåret til Årets italienske spiller i Serie A.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Profil og statistikk på AC Milans offisielle nettsted

Italienske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2006
Spillere i Fotball-VM 2010
Fotballspillere for Piacenza Calcio
Fotballspillere for Hellas Verona FC
Fotballspillere for Parma FC
Fotballspillere for AC Milan
Fotballspillere for ACF Fiorentina
Fotballspillere for Genoa CFC
Fotballspillere for Bologna FC
Fotballspillere for Guangzhou Evergrande FC
Fotballspillere for US Palermo
Årets unge spiller i Serie A
Årets italienske spiller i Serie A
Personer fra Biella
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Verdensmestere i fotball
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Olympiske medaljevinnere i fotball
Rett fra hjertet

{{Infoboks musikk
| navn = Rett fra hjertet
| bilde = 
| format = CD
| artist = Karpe Diem
| utgitt = Juni 2006
| innspilt = -
| sjanger = Rap
| timer = 
| minutter = 53
| sekunder = 14
| plateselskap = Bonnier Amigo
| produsent = -
| anmeldelse = 
VG (4/6) 
Dagsavisen (4/6) 
Spirit (magasin) (4/6) 
| forrige = Glasskår (EP)| neste = Fire Vegger 
| singler = Piano| comcat = 
}}Rett fra hjertet'' er debutalbumet til den norske rapgruppen Karpe Diem. Det ble utgitt 12. juni 2006  over hele landet. (En del eksemplarer ble tilgjengeliggjort dagen før, på et kjøpesenter i Oslo i forbindelse med en såkalt før-utgivelse.)

Sporliste 
 «Rett fra hjertet» 2.55
 «Piano» 3.59
 «Galskap» 3.07
 «Identitet som dreper» 5.09
 «Fem om morningen» 2.45
 «Hate & Love» 4.37
 «Eksamen» 3.42
 «Hørt det før» 3.19
 «Kampen mot klokka» 2.41
 «Rigveda 10.90» 4.40
 «Show» 4.05
 «Déjà vu» 4.52

Eksterne lenker 
 

Debutalbum fra 2006
Norske debutalbum
Karpe Diem-album
Hengebjørk

Hengebjørk (Betula pendula) tilhører bjørkefamilien (Betulaceae).  Hengebjørk er et tre som kan bli opptil 30 meter høyt. Grenene vokser oppover nær stammen, med en ganske spiss vinkel. Men halve grenen og særlig ytterst på enden, henger rett ned, slik at grenene har et tydelig hengende preg. Herav kommer navnet hengebjørk.  Røttene vokser ikke særlig dypt. 

Hengebjørk kan skilles fra vanlig bjørk på at bladene er dobbelt sagtannede, trekantede og tilspissede og at årsskuddene er glatte med vorter. Unge trær har glinsende, rødbrun bark, som seinere blir hvit med lysegrå, horisontale bånd og grå, avskallende flekker. Eldre trær har hvit bark med store, rombeformede, svarte flekker, og nederste del av stammen har dype furer omgitt av små, svarte knudrete flak. En viktig forskjell som ikke er synlig med det blotte øye, er antall kromosomer i cellekjernen. Hengebjørk er diploid med 2n = 28 kromosomer, mens vanlig bjørk er tetraploid med 4n = 56 kromosomer.

Hengebjørk er lyselskende og vokser helst i lavlandet i åpen skog eller langs skogkanter. Den finnes ofte på sur eller næringsfattig grunn som brakkmark og hei. I motsetning til vanlig bjørk kan den ikke vokse på våt og oksygenfattig jord. Hengebjørk tåler vinterfrost.

Utbredelsen er Sibir, Lilleasia, Nord-Iran, Kaukasus og Europa. I Norge er den vanlig nord til lavlandet rundt Trondheimsfjorden og nord til Snåsa. Så forekommer den fra Saltdal  til Skjomen ved Narvik. Det er også forekomster av hengebjørk i Pasvik.
Spesielt vekstkraftig hengebjørk i Nord-Norge har sitt opphav fra Saltdal.

Galleri

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Bjørkefamilien
Arter formelt beskrevet i 1788
Norske trær
Norges flora