alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Umar ibn al-Khattab

`Umar ibn al-Khattāb (arabisk, عمر بن الخطاب) (født  ca 581/586, død 3. november 644), var en følgesvenn av islams grunnlegger Muhammed,  og han ble den andre statssjefen i Rashidun-kalifatet (den første muslimske stat).

Han regjerte med tittelen «lederen av de troende» (Amir al Muminin), som kalif i perioden (634 – 644). Han omtales av sunnimuslimmer som `Umar al-Farūq (Umar Den som skiller mellom sannhet og falskhet), og er også kjent som Omar den store.

Biografi 
`Umar ble født i Mekka, og tilhørte Banu Adiklanen av Quraishstammen.. Hans far var Khattab ibn Nufayl, og familien tilhørte trolig middelklassen. Umar kunne lese og skrive, noe som var uvanlig på denne tiden.

Omvendelse til islam 
Da Muhammed sto fram med sitt budskap om islam, var Umar en av de mest markerte tilhengerne av den tradisjonelle religionen til Quraishstammen, og den fremste motstanderen av Muhammed. Umar var beryktet for forfølgelse av muslimer. Ifølge en historie i Ibn Ishak's sirat, hadde Umar bestemt seg for myrde Muhammed. På veien møtte han en person som fikk vite om Umars hensikter. Denne personen fortalte Umar om hans søsters og svogers omvendelse til islam. Umar gikk rett hjem og fant sin egen søster resitere Koranen. I sinne slo han ned sin søster. Etterpå angret Umar sine handlinger, og for å trøste henne ba han henne om å resitere videre. Under resitasjonen ble Umar overveldet av følelser. Denne hendelsen er kjent som dagen Umar konverterte over til islam, og det er sagt at suraen Umar hørte på var Sura Ta-Ha, den 20. sura.

Livet i Medina 
`Umar var en del av utvandringen fra Mekka til Medina i 622. Han deltok i slaget ved Badr, slaget ved Uhud, og slaget ved Khaybar, så vel som mange andre slag. Han var en av Muhammeds nærmeste følgesvenner, og `Umars datter Bibi Hafsa giftet seg med Muhammed i 625.

Referanser

Islams historie
Sahaba
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Sion (Sveits)

Sion (fransk, tysk: Sitten, wallisertysk: Sittu, latin: Sedunum) er hovedstaden i kantonen Wallis i Sveits.

Historie 
Arkeologiske utgravninger har vist at området har vært bebodd siden stenalderen. Da det keltiske Wallis ble erobret av romerne i år 15 f.Kr. oppstod kolonien Sedunum. I 580 ble Sedunum sete for biskopen av Martigny, og fra 999 ble biskopen også verdslig hersker over området.

Demografi 
Selv om byen tradisjonelt var tospråklig (fransk/tysk) og over 50 % snakket tysk i 1870, har det franske språket i stor grad fortrengt tysk i nyere tid. Omkring 70 % av innbyggerne snakker idag fransk, 5 % tysk og 5 % italiensk, de øvrige er utlendinger.

Kultur og severdigheter

Museer 
I Sion finnes flere museer, deriblant et naturhistorisk museum, et arkeologisk museum, og Musée de Valère, som utstiller blant annet våpen og uniformer.

Bygninger 
Karakteristisk for Sion er det middelalderlige bybildet, omgitt av klippene Valère (621 m) med valfartskirken Notre-Dame de Valère (12./13. årh.) og Tourbillon med ruinen av det tidligere biskoppelige slottet fra det 13. århundre.

I gamlebyen ligger den severdige katedralen Notre-Dame-du-Glarier fra det 15. århundre, med et romansk tårn fra det 12. århundre.

Sydvest for katedralen ligger kirken St-Théodule. Den ble påbegynt 1516 i sengotisk stil, men først ferdigstilt to århundrer senere. Betydelig lenger øst ligger rådhuset, bygget mellom 1657 og 1665 i renessansestil. I trappeforhuset kan romerske innskrifter sees.

Vintersport 
Fra Sion er flere av de viktigste vintersportsstedene i Wallis tilgjengelig, og Sion har flere ganger konkurrert om å få olympiske vinterleker til byen. Til lekene i 2006 ble byen regnet som favoritt, men tapte.

Vindyrking 
Sion har et mildt klima, og er etter Satigny og Chamoson det viktigste vinområdet i Sveits. Kjente viner fra Wallis er den hvite Fendant og den røde Pinot Noir samt Dôle. Den største vindyrkersammenslutningen i Sveits, Provins, har sitt hovedsete i Sion.

Transport 
Sion ligger ved jernbanelinjen Lausanne-Brig og ved den engang viktige alpe-transittstrekningen Lausanne-Simplon-Domodossola. Byen har en liten flyplass, som ligger et stykke vest for byen.

Referanser

Eksterne lenker 
  (fransk/tysk)

Byer i Sveits
Wallis
Byer ved Rhône
Finnmarksvidda

Finnmarksvidda (nordsamisk: Finnmárkkoduottar) er ei fjellvidde i Finnmark. Den ligger på ca. 300 – 500 høydemeter. 36 % av Finnmark fylke regnes som Finnmarksvidda. Temperaturen i området kan falle til godt under -40 °C (den offisielle rekorden lyder på -51,4 ºC).

Finnmarksvidda består av lave åser, bjørkeskog, myrer og vann. Berggrunnen består av prekambriske bergarter. Det flate landskapet gir grunne innsjøer og lav helning på elvene. Elvene brer seg ut i mange forgreininger.

Referanser

Eksterne lenker 
 Turforslag til Finnmarksvidda på DNT og NRKs nettsted ut.no 

Troms og Finnmarks geografi
Vidder i Norge
Bøler Idrettsforening

Bøler Idrettsforening (stiftet 24. oktober 1958) er en norsk idrettsforening som holder til på Bøler i Oslo. Fra starten bestod foreningen av grupper for ski, fotball og friidrett.  Klubben har pr. dags dato ca. 1000 medlemmer. I dag består gruppene av fotball, tennis, friidrett og håndball.

Bøler IF Fotball
Bøler IF Fotball har fotballag på alle aldersbestemte nivåer. A-laget for herrer i fotball skal i 2021 spille i 6. divisjon. Laget ble trent av Atle Jan Larsen fra 2007 til og med 2012 og etablerte seg i 3. divisjon med 2.-plass i 2010 som klubbens beste plassering noen gang. Bøler IF har klubbhus ved idrettsanlegget Haraløkka på Bøler. Her spiller Bøler IF Fotball sine hjemmekamper. Hjemmebanen har siden sommeren 2004 vært kunstgress. A-laget for Herrer trenes fra 2020 av Jørn Erik Larsen sammen med assistent Runar Gulbrandsen, med en ambisjon om å løfte seniorfotballen for herrer igjen. Bølers A-lag rykket i 2022 opp til 5.divisjon i deres første fulle sesong. Laget spiller i 2023 i 5.divisjon. 

Bøler hadde i en stund også et kvinnefotballag, som fortsatt står for den største bedriften i klubbens historie, da de vant cupfinalen i 1981 foran storfavoritten BUL. Bøler var også representert i Eliteserien i fotball for kvinner (senere Toppserien) så sent som i 1997-sesongen. A-laget for kvinner ble forsøkt etablerert på nytt i 2021.

Bøler IF har hatt to spillere på det norske A-landslaget for kvinner. Disse er Janne Andreassen (1982–1987) og Hilde Strømsvold (1992).

Kjente spillere fra Bøler IF Fotball 
 Arne Amundsen, målvakt i Lillestrøm SK
 Øyvind Bolthof, målvakt i Vålerenga.
 Egil «Snapper'n» Johansen, tidligere Beveren (Belgia), Vålerengaspiller.
 Håkon Lier Madsen, tidligere Skeid og Lillestrømspiller.
 Rolf Haugane, tidligere Kongsvingerspiller.
 Kjell Roar Kaasa, tidligere Skeid, Kongsvinger, Lyn, Rosenborg, Stabæk og Vålerengaspiller, blant flere.
 Frank Dunvold, Direktør i Suzuki Norge og legendarisk Stoke-supporter. 
Yousef Hadaoui, norsk- marokkansk komiker og skuespiller.

Galleri

Eksterne lenker
 
 Bøler Fotball
 Bøler Friidrett

Idrettslag i Oslo
Idrettslag etablert i 1958
Fotballag i Oslo
Fotballag etablert i 1958
Tennisklubber i Norge
Kongepokalvinnere i fotball
Kvinnefotballag
Toppserielag
Bøler
Celina Midelfart

Celina Midelfart (født 12. februar 1973 i Oslo) er en norsk næringslivsleder og investor.

Familie 
Midelfart er datter av forretningsmannen Finn-Erik Midelfart (1943–95) og Hermine Kristin f. Muhle (f. 1944). Midelfart nedstammer fra Hans Christian Ulrik Midelfart, som deltok ved riksforsamlingen på Eidsvoll og var medlem av konstitusjonskomiteen.

Utdannelse 
Midelfart er utdannet ved Oslo katedralskole, London School of Economics 1994-96 (economics with management) og Stern School of Business, NYU i New York med Bsc Summa Cum Laude innenfor finans i 1998.

Forretninger 
Etter farens død i 1995 arvet Midelfart eierskapet og ledelsen i familiebedriften Midelfart & Co. Selskapet ble etablert av hennes oldefar, Ole Midelfart i 1923. Den operative delen av virksomheten ble senere solgt til Procter & Gamble og Midsona AB.  

Midelfart er 100 % eier og arbeidende styreleder i investeringsselskapet Midelfart Capital AS. Midelfart Capital AS eier 10 % i den svenske banken Avida AB, hvor Midelfart er styremedlem. Midelfart er i tillegg styremedlem i Siem Offshore AS og Oslo International School, Hun har tidligere hatt styreverv i de børsnoterte selskapene Mowi ASA og Midsona AB.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Oslo
Norske bedriftsledere
Alumni fra London School of Economics
Norske styregrossister
Norges Skøyteforbund

Norges Skøyteforbund (NSF) ble stiftet 27. februar 1893, og administrerer is-idrettene hurtigløp, kortbaneløp og kunstløp. I tillegg administrerer den også «inline skating» – rulleskøyter og Roller Derby. I tillegg kan langløp på skøyter som utøves på is om vinteren nærmest sees på som en egen gren.

Det offisielle navnet var Norsk Skøiteforbund til 1911; deretter Norges Skøiteforbund. Det nåværende navnet er fra 1945.

NSF er medlem av Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, Det internasjonale skøyteforbundet og Det internasjonale rulleskøyteforbundet.

Generalsekretær 
 Håkon Dahl (fra 1. mai 2019)

Skøytekretser 
Skøyteklubbene er organisert i disse 13 skøytekretsene (antall klubber er per 2013):
 Akershus og Oslo Skøytekrets (21 klubber)
 Buskerud Skøytekrets (7)
 Hedmark Skøytekrets (15)
 Hordaland Skøytekrets (13)
 Nord-Norsk Skøytekrets (17)
 Nord-Trøndelag Skøytekrets (10)
 Oppland Skøytekrets (13)
 Rogaland Skøytekrets (9)
 Sogn og Fjordane Skeisekrins (6)
 Sør-Trøndelag Skøytekrets (17)
 Telemark og Aust-Agder Skøytekrets (7)
 Vestfold Skøytekrets (6)
 Østfold Skøytekrets (11)

og i tillegg er det noen klubber utenfor krets (4).

Referanser

Litteratur 
 Sølv var nederlag : Norges skøyteforbund 100 år : 1893-1993 (Metadata på Oria-Bibsys)

Eksterne lenker 
 
 

Norsk skøytesport
Skøyteforbund
Skøyteforbund
Norges Skøyteforbund
Sport i Norge i 1893
Artikler i skøytesportprosjektet
Glossata

Acanthopteroctetidae
 Heteroneura
 Lophocorona
 Mnesarchaea
 Neopseustidae
 purpurmøll
 rotetere

Glossata er en stor underorden av sommerfuglene, som ikke har fått noe norsk navn.
Gruppen omfatter alle sommerfugler som er i stand til å krølle opp sugesnabelen, hvilket er størstedelen av sommerfuglartene (omtrent 999/1000 av de kjente artene). De øvrige sommerfuglene hører til tre små underordner med primitive møll, bl.a. kjevesommerfugler.

Sugesnabelen hos Glossata-sommerfugler er dannet at de to underkjevene (maksillene) som er sterkt forlenget og hektet sammen med en glidelåslignende mekanisme. Overkjevene (mandiblene) er tilbakedannede. Sugesnabelen er dannet av proteinet resilin som har en særlig evne til å vende tilbake til sin opprinnelige form når det blir deformert. I hvile er sugesnabelen rullet opp som en urfjær. Når sommerfuglen skal drikke rettes snabelen ut ved muskelkraft, men den faller tilbake til urfjærformen etterpå på grunn av restlinets elastiske egenskaper.

Inndeling 
 Purpurmøll (Eriocraniidae, Dacnonypha)
 Coelolepida:
 Acanthopteroctetidae
 [Gruppe uten navn]
 Lophocorona
 Myoglossata:
 Neopseustidae
 Neolepidoptera:
 Exoporia:
 Mnesarchaea
 Rotetere (Hepialoidea)
 Heteroneura (Frenata):
 Nepticuloidea:
 Dvergmøll (Nepticulidae)
 Snømøll (Opostegidae)
 Eulepidoptera:
 Incurvarioidea (med bl.a. bladhul-, flekk- og svepemøll)
 [Gruppe uten navn]
 Palaephatidae
 Luggmøll (Tischeria)
 Ditrysia (med bl.a. bladminér-, ekte, gras-, halv-, sekk-, og spinnmøll, glassvinger, sekkspinnere, storsommerfugler, tresommerfugler og viklere)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sommerfugler
Sommerfugler formelt beskrevet i 1998
Galtvang

Galtvang er en fiktiv landsby, kjent fra bokserien om Harry Potter skrevet av J. K. Rowling.

Galtvang er den eneste helmagiske byen i Storbritannia. Den ligger godt beskyttet fra gomper ikke langt fra Galtvort.
Galtvang er ikke særlig stor, men har noen butikker som er verdt et besøk.
Elevene på Galtvort som går i 3. klasse og oppover, får av og til (ved foreldrene eller foresattes samtykke) lov til å besøke landsbyen.

Galthodet 
Galthodet er en pub i den magiske landsbyen Galtvang. Den ligger i et lite smug og er svært møkkete. Gulvet kan se ut som det er av jord, men i bøkene kommer det fram at det i virkeligheten er et steingulv som har samlet opp møkk og skitt opp igjennom årene. Verten blir beskrevet som en stor og kraftig mann med en bandasje rundt hodet. I den siste boka får vi vite at verten er Albus Humlesnurrs bror, Abriam, og han blir viktig i Galtvorts kamp mot Voldemort.

Tre sopelimer 

Tre sopelimer er en pub, som opptrer for første gang i den tredje boken, Harry Potter og Fangen fra Azkaban. Den blir da presentert som stamstedet til elevene og lærerne ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom. Pubeieren er den vakre Madam Rosmerta som Harry Potters venn Ronny Wiltersen har et godt øye til. Puben er kjent for sin spesialitet, Smørterøl.

Andre butikker og lignende i Galtvang 
Honningslurp
Zonko
Dervisj og Bang
Skribbelskaft
Mundurs Magimanufaktur
Tre sopelimer
Madam Puslefots tesalong
Postkontoret
Hylehuset

Steder i Harry Potter-bøkene

cs:Místa v Harry Potterovi#Prasinky
da:Steder i Harry Potter-universet#Hogsmeade
de:Handlungsorte der Harry-Potter-Romane#Hogsmeade
el:Τοποθεσίες της σειράς Χάρι Πότερ#Χόγκσμιντ
en:Places in Harry Potter#Hogsmeade
fr:Lieux dans l’univers de Harry Potter#Pré-au-Lard
ko:해리 포터 시리즈의 장소 목록#호그스미드
it:Luoghi di Harry Potter#Hogsmeade
nn:Galtvang
ru:Локации мира Гарри Поттера#Хогсмид
tr:Harry Potter serisindeki mekânlar#Hogsmeade
vi:Địa điểm trong Harry Potter#Làng Hogsmeade
Valtra

Valtra er en finsk produsent av traktorer, eid av amerikanske AGCO Corporation. Valtra kan spores tilbake til svenske Munktell (1832), Bolinder (1844), Volvo (1927) og finske Valmet (1951). Bolinder-Munktell (1932) ble oppkjøpt av Volvo i 1950, fra 1959 fikk traktorene navnet BM Volvo. I 1979 startet Valmet OY og Volvo BM AB et hemmelig samarbeid om utvikling av en ny traktormodell. Traktorene fikk navnet Volvo BM Valmet. I 1983 var traktornavnet "Volvo BM Valmet" markedsledende i alle nordiske land. I 1994 ble traktor-divisjonen overført fra Valmet OY til SISU Corporation og i 1997 solgte OY SISU AB traktor-divisjonen til det finsk-statlige Partek som igjen restrukturerte og endret firmanavnet til Valtra. Traktorene ble omdøpt til Valtra Valmet, et produktnavn Partek fikk tillatelse til å beholde til 2001. Fra 2001 har de benyttet varemerket Valtra, registrert av Valmet OY i 1963 for sine jordbruks- og traktorredskaper. I 2002 ble Partek kjøpt av KONE OY, som restrukturerte og solgte Valtra og SISU diesel til AGCO Group, eier av Massey Ferguson fra 1995 og Fendt traktorer fra 1997.

Valtra har fabrikker i Finland og Brasil. Massey-Ferguson lisensierte Eicher, under AGCO Corporation, produserer Eicher i India under merket the Eicher Valtra og Euro Power. Massey Ferguson-eide The Hattat Company i Tyrkia begynte å bygge opp Valtra i Tyrkia i 2003. 

Valtra kom på toppen i registreringsstatistikken for traktor i Norge 2020, ref Bedre Gardsdrift 05.01.21 og i 2017.

Valtra N174 er en av deres traktorserier som har 201 hestekrefter i motoren sin. Med disse 201 hestekreftene har Valtra rekorden for flest hestekrefter i en 4-sylindret traktor. Valtra er mest kjent i Finland, Sverige, Norge, Danmark, Tyskland og Brasil. Utenom disse landene er Valtra nokså ukjent. 

I Norge i dag blir Valtra hovedsakelig solgt av Eik Senteret.

Valtra-serier som blir lagd i dag:

 Valtra S-serie (290-405 hk)
 Valtra T-serie (170-271 hk)
 Valtra N-serie (115-201 hk)
Valtra G-serie (105-135 hk)
 Valtra A-serie (75-130 hk)
Valtra F-serie (75-105 hk)

I Finland også:
 Valtra 6000/HiTech-series (101 hk)
 Valtra 6000/Mezzo-series (101 hk)

Eksterne lenker 
 Valtra
 
 Valtra Brasil

Traktorprodusenter
Transamerica

Transamerica er en dramakomedie fra 2005, skrevet og regissert av Duncan Tucker. Filmen handler om Bree, som skal ha en kjønnskorrigerende operasjon fra mann til kvinne, og reisen hun tar gjennom USA med sønnen hun ikke visste hun var far til. Felicity Huffman har hovedrollen som Bree.

Innspilling 
Filmen var den første filmen Harvey og Bob Weinstein kjøpte til sitt nye filmselskap The Weinstein Company etter at de forlot Miramax Films. Filmen ble spilt inn i Arizona og New York i pausen Felicity Huffman hadde mellom to sesonger av TV-serien Frustrerte fruer.

Mottakelse 
Felicity Huffman har fått mye skryt for sitt portrett av den nyopererte Bree, og hennes nervøse og angstfylte møte med verden mens hun prøver å dekke over sitt kjønnslige opphav.

Handling 

Bree, er en kvinne med transkjønnethet som er en uke unna sin siste operasjon, får en telefon fra Toby, som har blitt fengslet i New York. Tony hevder han han er Brees ukjente sønn. Etter råd fra sin terapeut, flyr Bree til New York fra Los Angeles og later som hun er en misjonær når hun betaler Tobys kausjon. Hun overtaler Toby til å bli med tilbake til vestkysten med bil, for i hemmelighet å droppe Toby av hos sin stefar på veien.

Planene blir imidlertid forandret når Bree finner ut at Toby har blitt misbrukt av stefaren, og de fortsetter reisen mot Los Angeles mens de enten camper ute eller overnatter hos Brees bekjente. Under turen finne Toby at Bree har en transkjønnet historie, og mens de er hos Brees foreldre, etter at bilen deres blir stjålet, finner han også ut at Bree er hans far. Toby forsvinner så i sinne.

Bree fortsetter til LA alene, og får sin operasjon. Etter operasjonen oppsøker Toby henne, og de skværer opp.

Roller 
 Felicity Huffman – Bree
 Kevin Zegers – Toby
 Fionnula Flanagan – Elizabeth
 Elizabeth Peña – Margaret
 Graham Greene – Calvin

Priser og nominasjoner 
 Oscar-nominasjoner
 Beste kvinnelige hovedrolle – Felicity Huffman
 Beste sang – «Travelin' Thru» av Dolly Parton

 Golden Globe-nominasjoner
 Beste skuespillerinne i filmdrama – Felicity Huffman (vunnet)
 Beste filmsang – «Travelin' Thru» av Dolly Parton

Eksterne lenker 
 
 

Filmer fra 2005
Dramakomedier fra USA
Engelskspråklige filmer
Road movies fra USA
Dogepalasset

Dogepalasset (It: Palazzo Ducale) er et av de mange kjente byggverkene i Venezia. Bygget har fungert som regjeringsbygg og rettslokale. Det var også bolig for Dogen og forvaltningssentrum og herskerresidens for Republikken Venezia. Det er et av de vesentligste profane gotiske bygg.

Palasset ligger som nærmeste nabo til Markuskirken ved Markusplassen. Bak palasset fører en av Venezias mest kjente broer – Sukkenes bro – til fengselet. Mot sør vender palasset ut mot Canal Grande, bare adskilt av et bredt fortorv.

Historie 
Den første dogen som er historisk bekreftet ble innsatt i 726, og byggingen av palasset ble påbegynt allerede på 800-tallet under dogene Angelo og Giustiniano Participazio, da i bysantinsk stil ovenpå eksisterende romerske murer. Men det ble gjentatte ganger ødelagt av brann.

Den eldste delen av palasset er den som ligger nærmest vannet.

Først rundt 1340 begynte bygningen å få sin nåværende form med venetiansk marmor og kalkstein fra Istria. Arkitekten er ukjent, men Proto Enrico, Pietro Baseio og steinhuggeren Filippo Calendario bidro. Mellom 1400 og 1424 ble palassets fasader til.

Palasset gjennomgikk en omfattende ombygging på 1440-tallet ved tre brødre Bon. Den berømte porten Porta della carta ble oppført og utsmykket av Giovanni og Bartolomeo Bon i 1442. Etter en brann i 1483 ble man tvunget til å bygge om palasset, et arbeide som først ble ledet av Antonio Rizzo, senere av Pietro Lombardo frem til 1511.

Den indre, østre lengden fikk et fullstendig renessansepreg med en praktfull gård og en fritrapp, Scala de' giganti. Den indre hovedtrappen, Scala d'oro, og andre partier ble prydet med arbeider av Jacopo Sansovino og Alessandro Vittoria. Takene fikk en rik stuccoutsmykning og ble rikt bemalt. Disse takmalerier og dessuten mange veggmalerier ble utført av Tintoretto og flere andre av Venezias fremste mestere.

To branner på 1500-tallet ødela mange av palassets rom; den første den 11. mai 1574 og den andre den 20. desember 1577. De ødela mange av de verk som var blitt skapt frem til da av kunstnere som Gentile da Fabriano, Pisanello, Gentile Bellini, Alvise Vivarini, Vittore Carpaccio, Tiziano og Paolo Veronese. Restaureringen som fulgte ble ledet av Antonio da Ponte og ble avsluttet allerede 1580.

Rundt år 1600 bygde Antonio Contin det fengselet inntil palasset som man når over en kanal via Sukkenes bro. Det var også fengselsceller inne i selve palasset, men de var utelukkende for statsfanger og høyforrædere.

I mai 1797 beleiret Napoléon Bonaparte Venezia, og da ble deler av palasset atter ødelagt.

Først i 1874, etter at Venezia var blitt del av det forente Italia utførte man en ny restaurering. De embedskontorer som befant seg i palasset, med unntak av Soprarintendenza per i Beni Ambientali e Architettonici di Venezia e Laguna, som fremdeles er der (2015), ble flyttet ut til andre steder i byen.

Dogepalasset ble gjort til museum i 1923.

Billedgalleri

Eksterne lenker 
 

Palasser i Venezia
Arkitektur i 1340-årene
Arkitektur i 1420-årene
Museer etablert i 1920-årene
1923 i Italia
Trengereid

Trengereid er en bygd og et tettsted i bydelen Arna i Bergen kommune. Etter SSBs definisjon av tettsteder er Trengereid fra 2021 ikke å regne som tettsted, siden bygden da hadde mindre enn 200 innbyggere.

Tradisjonelt var det to gårdsbruk som delte Trengereid i to langs Manndalselva som følger Trengereiddalen. Det er drevet gårdsbruk på Trengereid i lange tider. I dag er det ikke aktivt jordbruk der. Kråmyrane naturreservat ligger i utmarken til de to gårdsbrukene.

Industri
I 1895 etablerte Johan Jebsen Trengereid Fabrikker der. Fabrikken drev med bånd- og lisseproduksjon, og hadde eget kraftverk med rørgate fra Skulstadvatnet. Trengereid kraftverk er modernisert og overtatt av BKK.

Der var tidligere gruvedrift i Risnes gruver, hvor det ble drevet utvinning av kalk.

Samferdsel
Øverst på Trengereid ligger en rundkjøring som fordeler trafikk mellom Hardangervegen som også består av nasjonal turistvei om Hardanger østover, Europavei 16 nordøstover om Voss, vestover til Bergen sentrum eller via omkjøringsvei ned Trengereidsvingane.

Trengereid stasjon på jernbanestrekningen Bergen–Voss–Myrdal ligger nederst i bygden. Dette var opprinnelig en stasjon på Vossebanen.

Skole og kapell 

 Trengereid skule er en barneskole som ble tatt i bruk i 1896.
 Trengereid kapell er et tidligere kapell som ble reist i bygda i 1963. Kapellet er ikke lenger et gudshus, etter å ha blitt avvigslet.

Friluftsliv
Trengereid er utgangspunkt for flere fjellturer til Bergens aller østligste fjell. Trollabotshaugen, Krånipa og Trengereidhotten eller Gullfjellet opp fra Gullbotn ovenfor Trengereid. Også Hananipa med toppunktet i Vaksdal har oppstigning fra Trengereid.

Bildegalleri

Referanser 

Arna
Bosetninger i Bergen
Tidligere tettsteder i Vestland
The Man

The Man er en komedie/krimfilm fra 2005 med Eugene Levy og Samuel L. Jackson i hovedrollene.

Handling 

En FBIagent blir funnet død på gata i Detroit. Da man skjønner at agenten etterforsket en våpensak verdt mange millioner dollar retter alle sin oppmerksomhet mot partneren hans, Derrick Vann (Samuel L. Jackson). Vann er kjent for sin upålitelige gatevante stil, og blir gitt 24 timer til å finne igjen de stjålne våpnene og finne de som tok livet av agenten.

Andy Fiddler (Eugene Levy) er en optimistisk selger av tannlegeutstyr som er i byen på et todagers seminar. Da de slemme gutta misforstår og tror Fiddler er kjøperen av de stjålne våpnene blir Vann tvunget til å få med seg den snakkesalige selgeren på opplegget sitt. Denne usannsynlige duoen farter rundt i Detroit og oppdager mer enn de noensinne kunne forutse.

Rolleliste

Eksterne lenker 
 
  Offisiell side
  Trailere for Apple Quicktime

Filmer fra 2005
Krimkomedier
Filmkomedier fra USA
Engelskspråklige filmer