alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Kari Slaatsveen

Kari Slaatsveen (født 15. september 1963) er en norsk journalist, underholder og radioskaper. Hun var ansatt i NRK mellom 1989-2017 og står bak radioprogram som Irma 1000, Holger Nielsens metode på NRKP3, Kveldsmat, Englefjes, Helgeland, NRKP1, samt Fru Larsen og Kari og Silje, hvem ellers? på NRK P13.  

Hun var i flere år fast deltaker på Rødt parti Løvebakken på NRK1, hun har vært med i 20 spørsmål og hun har ledet Reiseradioen på NRKP1.

Arbeid 
Slaatsveen vokste opp på Nesodden og Eidsvoll i Akershus. Hun har utdanning fra Universitetet i Oslo og fra Journalisthøgskolen. Hun begynte i NRK Radio i 1989  og slo for alvor gjennom da hun sammen med Barbara Jahn skapte radiohistorie med P3-programmet Irma 1000 i 1993. Etter dette har hun også hatt suksess med morgensendingen Holger Nielsens metode på P3. 

I 2004 ledet hun TV-serien Mellom nytelse og smerte. Serien ble vist i flere land og vant «The City of Basel Prize» for verdens beste skole- eller undervisningsfjernsynsprogram for 2004.

Kari Slaatsveen ble kåret til Årets programleder i radio i 2005 og fikk Riksmålsforbundets Lytterpris i 2006.

Slaatsveen har i flere år skapt sceneforestillinger sammen med Ingrid Bjørnov, flere av dem i samspill med Kringkastingsorkesteret og dirigent Christian Eggen. Slaatsveen og Bjørnov har også laget forestillingen Julesanatoriet, som dukker opp med jevne mellomrom.

Hun er i dag frilanser og tilknyttet Backstage Management AS. Hun lager for tiden podkasten da! Easy listening fra Morgenbladets arkiv og Velopod, en podkast om kjærligheten til sykling.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Presentasjon på nrk.no
  https://www.karislaatsveen.no/
  http://karislaatsveen.libsyn.com/1-vi-sykler-ergo-sum
  https://backstage.no/artister/karislaatsveen/

NRK-journalister
Programledere for NRK
Vinnere av Prix Radio
Personer fra Nesodden kommune
Personer fra Eidsvoll kommune
Lytterprisen
Fylkesvei 7556

Fylkesvei 7556 går mellom Elvemo i Tjeldsund og Evenesmark i Evenes.

Strekningen ble fastlagt 2019, og består av de tidligere fylkesvei 116 (Troms) og fylkesvei 724 (Nordland).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Tjeldsund
Veier i Evenes
Possessed

Possessed er et amerikansk thrash/death metal-band. De ble stiftet i El Sobrante i California i 1983. Possessed ble oppløst i 1993 etter at Jeff Becerra ble skutt og lam fra livet og ned. Han har siden sittet i rullestol. I 2007 ble det klart at Jeff Becerra skulle spille på Wacken Open Air under navnet Possessed, sammen med medlemmene fra bandet Sadistic Intent. Possessed framtid ellers er uviss.

De inspirerte mange nye band innenfor thrash-, death- og black metal-genren. Mange norske black metal-band fra 90-tallet var inspirert av blant andre Possessed. Selv var de inspirert av band som Black Sabbath, Motörhead og Venom. Deres mest kjente plate er Seven Churches fra 1985.

Medlemmer

Dagens medlemmer 

 Jeff Becerra – Vokal (1983-1988, 2007) (også bass 1983-1988)
 Emilio Marquez – Trommer (2007–)
 Ernesto Bueno – Gitar (2007–)
 Rick Cortez – Gitar (2007–)
 Bay Cortez – Bass (2007–)

Tidligere medlemmer 
Vokalister
 Barry Fisk (1983)

Gitarister
 Brian Montana (1983–1984)
 Larry LaLonde (1984–1988)
 Mark Strausberg
 Dave Couch (1990)
 Mike Torrao (1983–1993), også vokal (1991–1993)
 Mike Hollman (1993)

Trommeslagere
 Mike Sus (1983–1988)
 Chris Stolle (1990)
 Walter Ryan (1991–1993)

Bassister
 Bob Yost (1991–1992)
 Paul Perry (1993)

Diskografi

Studioalbum 
 Seven Churches (1985)
 Beyond the Gates (1986)
 The Eyes of Horror (EP) (1987)
 Ashes From Hell (EP) (2006)

Konsertalbum 
 Agony In Paradise (2004)

Samlealbum 
 Victims of Death (1992)

Video 
 Possessed by Evil Hell (2007)

Eksterne lenker 
 

Thrash metal-band fra USA
Death metal-band fra USA
Band etablert i 1983

nl:Possessed
Whoracle

Whoracle er et konseptalbum laget av det melodiøse death metal-bandet In Flames. Albumet ble gitt ut gjennom plateselskapet Nuclear Blast den 18. november, 1997. Alle sangene, utenom «Everything Counts», ble skrevet av bandet. Tekstene var skrevet av Niklas Sundin.

Spor
 «Jotun» – 3:53
 «Food for the Gods» – 4:21
 «Gyroscope» – 3:26
 «The Hive» – 4:03
 «Dialogue with the Stars» – 3:00
 «Jester Script Transfigured» – 5:46
 «Morphing into Primal» – 3:05
 «Worlds within the Margin» – 5:06
 «Episode 666» – 3:45
 «Everything Counts» (cover av Depeche Mode – 3:17
 «Whoracle» – 2:44

Musikere

 Anders Fridén – vokal, slagverk
 Björn Gelotte – trommer, slagverk, akustisk gitar
 Johan Larsson – bass gitar
 Glenn Ljungström – rytmisk gitar
 Jesper Strömblad – akustisk gitar, slagverk, keyboard
 Ulrika Netterdahl – kvinnelig vokalist på «Whoracle».

Eksterne lenker
 Detaljer om albumet
 Musikktekster til albumet
 Informasjon om albumet

Musikkalbum fra 1997
Konseptalbum
In Flames-album
Abelardo L. Rodríguez

Abelardo Luján Rodríguez (født 12. mai 1889, død 13. februar 1967) var president i Mexico fra den 4. september 1932 til den 30. november 1934. Han ble utnevnt til president da Ortiz måtte trekke seg. Rodríguez var blant annet med på å innføre en presidentperiode på seks år samt å innføre en sats for minstelønn i Mexico.

Referanser

Meksikanske presidenter
Personer fra Sonora
Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk

Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk (estisk: Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik, russisk: Эстонская Советская Социалистическая Республика) var en delrepublikk i Sovjetunionen fra 1940 til 1990. Delrepublikken ble proklamert etter at Sovjetunionen okkuperte Estland i 1940. Under okkupasjonen ble den estiske byen Petseri (russisk: Печоры, Petsjory) og Petseri kommune annektert i 1944 og lagt inn under Pskov oblast.
Estlenderne ble hardt behandlet av sovjetdikatoren Josef Stalin. Republikkens hovedstad var Tallinn, som i dag er Estlands hovedstad. Av alle sovjetrepublikkene, så hadde den estiske SSR høyest levestandard.

Industri 
Den estiske sovjetiske sosialistrepublikk var et lite senter for lettindustri og ferdigprodusering av metaller fra resten av Sovjetunionen, ettersom Estland er fattig på mineralressurser. Mindre industri fantes allikevel i byen Narva ved den russiske grensen. Her ble det utvunnet oljeskifer, som senere ble smeltet for å utvinne oljen.

Slutten for sovjetrepublikken 
Den 16. november 1988 var den Estiske SSR den første republikken innenfor sovjetisk innflytelse til å erklære suverenitet fra Moskva. Den estiske sovjetiske sosialistrepublikk gikk til grunne under den syngende revolusjonen i Baltikum på begynnelsen av 1990-tallet og ble erklært å ha vært et okkupert land siden 1940. Den 8. mai 1990 endret Den estiske sovjetiske sosialistrepublikk navnet sitt til Republikken Estland. Republikken Estland ble gjenopprettet den 20. august 1991 da Sovjetunionen gikk i oppløsning. De russiske troppene forlot Estland i 1994.

Referanser

Eksterne lenker 
 The Global Museum on Communism Estonia Exhibit 
 Estonian International Commission for Investigation of Crimes Against Humanity 
 Territory and administrative division of the Estonian SSR

Estland
Sovjetrepublikk
Stater og territorier etablert i 1940
Stater og territorier opphørt i 1941
Stater og territorier etablert i 1944
Stater og territorier opphørt i 1991
Misjonsalliansen

Misjonsalliansen er en norsk frittstående og tverrkirkelig diakonal misjonsorganisasjon med basis i Den norske kirke.

Misjonsalliansen ble grunnlagt i 1901, og driver diakonale utviklingsprosjekter i Bolivia, Ecuador, Brasil, Liberia, Sierra Leone, Kambodsja, Nepal, Filippinene, Vietnam og Kina. Organisasjonen har som mål å bekjempe fattigdom, fremme rettferdighet og dele tro.. Misjonsalliansen er den største norske operatøren innen mikrofinans

Organisasjonen drives med støtte fra den norske stat gjennom NORAD samt andre gaveinntekter fra støttespillere i Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Misjonsalliansen hos Innsamlingskontrollen

Misjonsalliansen
Misjonsalliansen
Stiftelsen Areopagos

Stiftelsen Areopagos eller Areopagos er en norsk-dansk kirkelig organisasjon rotfestet i den lutherske tradisjonen. Den er vokst frem fra Den norske buddhistmisjon, som lenge var dens navn. Areopagos het frem til 2000 «Den nordisk kristne buddhistmisjon».

Historie
Organisasjonen ble grunnlagt av misjonæren Karl Ludvig Reichelt, da han i 1922 sammen med Notto Normann Thelle startet et brødrehjem i Nanjing for omvandrende buddhist- og taoistmunker. Den bærende ideen bak arbeidet var at kristen tro ikke sto i motsetning til den høyere buddhisme, men fullbyrdet den. Den nordisk kristne buddhistmisjon var opprinnelig en del av Det norske misjonsselskap, men siden Reichelt nektet å velge side i striden mellom liberale og konservative teologer på 1920-tallet, valgte han å etablere den som en egen organisasjon. På grunn av politisk uro og borgerkrig ble brødrehjemmet i 1930 flyttet fra Nanjing til Hongkong, der det ble bygget et kristent senter i buddhistisk stil. Senteret ble kalt Tao Fong Shan, «Fjellet der kristusvinden blåser».

Areopagos har i dag til formål å dele evangeliet i en multireligiøs verden. Areopagos prioriterer utvikling av miljøer for religionsstudier, dialog og kristne trospraksiser 

Areopagos er både en stiftelse og en medlemsorganisasjon. Som medlemsorganisasjon har Areopagos nasjonale medlemsforeninger i Norge og Danmark.

I Norge er Areopagos medeier i de kirkelige dialogsentrene i Oslo, Bergen og Stavanger.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Årsrapport 2005

Misjon
Kristne organisasjoner
Norske misjonsorganisasjoner
Askøy videregående skole

Askøy videregående skole er en fylkeskommunal videregående skole på Kleppestø i Askøy kommune i Midthordland, ca. 13 km vest for Bergen sentrum.

Utdanningstilbud
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2021-2022:

Skolen har også grupper med tilrettelagt opplæring tilknyttet programmene bygg- og anlegg, helse- og oppvekst og idrettsfag med friluftsliv.

Internasjonal satsing 
Askøy vgs er en av få skoler med internasjonal utvekslingsavtale for elever på yrkesfag. Avtalen er med to skoler i Erfurt i Tyskland på Vg2 for elever på studiespesialisering og elektrofag:
Vg2 Automatisering med opplæring i utlandet
Vg2 Datateknologi og elektronikk med opplæring i utlandet
Vg2 Elenergi og ekom med opplæring i utlandet
Vg2 Studiespesialisering med opplæring i utlandet

Rektorer 

 Oddvar Skråmestø fra ? 
 Sigrid Hiller fra ? – til ?

Referanser

Videregående skoler i Vestland
Skoler på Askøy
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1965
Stavanger kommunes kulturpris

Stavanger kommunes kulturpris deles ut av Stavanger kommune.

Prisen deles ut årlig til en person som har gjort en fortjenstfull innsats for kunst og kultur i Stavanger.  Prisen består av bronsestatuetten «Pike med sjal» av kunstneren Stinius Fredriksen og en gavesjekk på i størrelsesorden kr 50 000.

Samtidig med kulturprisen deler kommunen vanligvis ut ett eller flere kulturstipend til kunstnere og andre kulturarbeidere som ønsker å perfeksjonere og videreutvikle seg.

Vinnere
 1982: Einar Hedén – byantikvar
 1983: Andreas Jacobsen – "Ajax", forfatter
 1984: Gunnar Sandvold – sanger
 1985: Knut Siegesmund – rektor Stavanger musikkskole
 1986: Georg Joa – leder Cleng Peerson-stiftelsen
 1987: Kjølv Egeland – rektor Stavanger katedralskole og kulturpolitiker
 1988: Elsa Nordvang – leder for Barneteatret ved Rogaland Teater
 1989: Andreas Bøe – kunstmaler og billedkunstner
 1990: Richard Johnsen – agent som bidro til å realisere Rogaland kunstmuseum/Hafstensamling, Hermetikkmuseet og Høgskolesenteret
 1991: Alf Nordvang – teatersjef og skuespiller ved Rogaland Teater
 1992: Carl Bang – bokhandler
 1993: Bjarne Roar Birkeland – rektor Stavanger musikkskole
 1994: Per Hasse Andersen – festivalsjef MaiJazz
 1995: Gunnar Roalkvam – forfatter
 1996: Halvor «Hasiv» Sivertsen – journalist, forfatter av lokallitteratur, aktiv i Frisinn
 1997: Kjell Pahr-Iversen – billedkunstner
 1998: Terje Vallestad – kafeeier, musiker, arrangør
 1999: Gottfred Borghammer -forfatter av Stavanger-/lokalhistorie
 2000: Per Inge Torkelsen – klovn, revyartist, forfatter
 2001: Arild Østin Ommundsen – blant annet for sin innsats med suksessfilmen Mongoland
 2002: Kirsteen Ferrier Edvardsen – frivillig festivalaktør og kulturentusiast
 2003: Nils Henrik Asheim – for sin mangeårige innsats for musikklivet i Stavanger, samt sitt arbeid som pådriver for etableringen av Tou Scene.
 2004: Jon Arne Sægrov – tekstforfatter, instruktør og produsent
 2005: Svein Tang Wa – tekstforfatter, trubadur, grafiker og billedkunstner
 2006: Siri Dybwik – for sin innsats for dans i Stavanger.
 2007: Gunnar A. Skadberg – for innsatsen med forskning og formidling av Stavangers byhistorie og Rogalands historie.
 2008: Tore Renberg – for sin allsidige innsats innenfor flere kunstområder og evnen til å målbære meninger og sette Stavanger på kulturkartet også nasjonalt.
 2009: Arne Hadland – domkantor
 2010: Frode Gjerstad – musiker
 2011: Helge Schjelderup – for sin betydelige innsats innen kultur- og bygningsvern, samt bidrag til bevaring av det kulturhistoriske havnelandskapet i Stavanger
 2012: Eva Espensen – for sin lange karriere innen Stavangers jazzliv, både som utøver og arrangør
 2013: Pål Mangor Kvammen - for sin lange karriere i Stavangers revyliv, både som utøver og arrangør
 2014: Per Dybvig - for sitt arbeid for å bidra til å sette Stavanger på kartet som kunst og kulturby
 2019: Morten Øvrebekk, korpsdirigent

Referanser

Eksterne lenker 
 www.stavanger.kommune.no Kulturprisen.  Besøkt 30. desember 2011.
 

Kulturpris
Norske kulturpriser
Åbot

Åbot er et gammelt norsk rettsuttrykk. Det kunne i en betydning betegne vedlikehold eller istandsettelse av hus og gjerder på leilendings- eller embetsgårder. I en annen betydning kunne det betegne erstatningen som bruker eller leilending måtte betale til gårdeieren eller etterfølgeren i tilfelle av forsømt vedlikehold.

Leilendinger, forpaktere av visse offentlige eiendommer samt embetsmenn på sine embetsgårder hadde «åbotsansvar», dvs. plikt til vedlikehold, eller i mangel av dette istandsettelse eller ytelse av erstatning. Dersom man ikke kom til minnelig overenskomst når eiendommen ble fratrådt, ble alle spørsmål vedrørernde åboten avgjort ved en «åbotsforretning», som ble bestyrt av sorenskriveren.

Kilder 
 ''Salmonsens konversationsleksikon

Landbrukshistorie
Norsk rettshistorie
Pennyklubben

Pennyklubben er en bokklubb for hestegale jenter i alderen ca. 8 til 15 år. I slutten 2012 ble navnet endret til Pennygirl.

Medlemmene mottar en ny klubbpakke hver måned, med bøker, siste utgave av medlemsbladet, samt andre  ting. Åtte av pakkene inneholder minst to bøker og andre ting i tillegg, og fire er spesialpakker som inneholder slik som faktabøker eller lydbøker. Klubben gir også ut filmer, tegneseriehefter, PC-spill, med mer.

Pennyklubben ble startet i 1982 og har gitt bort flere hester til heldige medlemmer gjennom disse årene. Den siste som ble gitt bort var fjording vallakken Annar i 2012. Neste gang blir i 2016.

Pennyklubben er en av flere klubber som drives av Stabenfeldt AS. Klubben fins i sju land; Norge, Sverige, Finland, Tyskland, Tsjekkia, Ungarn og USA.

Eksterne lenker
 Pennyklubbens nettside

Barnelitteratur
Etableringer i 1982
Evangelisk Orientmisjon

Evangelisk Orientmisjon (EOM), tidligere Den Norske Kinamisjon er en norsk tverrkristelig protestantisk misjonsorganisasjon.  Misjonsorganisasjonen er grunnlagt i Christiania (Oslo) i 1889, som resultat av et besøk av engelske James Hudson Taylor, stifteren av China Inland Mission (CIM).

Historie 
Evangelisk Orientmisjon har sitt utspring i misjonsvekkelsen sent på 1800-tallet og et norgesbesøk av pionermisjonæren James Hudson Taylor, som hadde en nød og et ønske om å gå inn i indre deler av Kina, områder ingen andre protestantiske misjonsorganisasjoner tidligere hadde vært. De fleste holdt seg til de kystnære områdene. Misjonsorganisasjonen han startet fikk navnet China Inland Mission.

Evangelisk Orientmisjon het opprinnelig Den Norske Kinamission, men var først bedre kjent som Kristianiakomiteen, Hudson Taylor  og hans norske støttespilleres ønske var å opprette et misjonærselskap av samme slag som hans eget, CIM, der alle de nordiske land skulle være med. Navnet skulle være Den skandinaviske Kina-Innlandsmission.

Da dette ikke lot seg realisere, organiserte de tre norske støttespillerne Otto Treider, Jørgensen og Hans Guldberg en egen gruppe, som ble kjent som Kristianiakomiteen.

De var i kontakt med Ole Næstegaard som reiste til Kina på eget initiativ i 1888, støttet av mange misjonsvenner. Men han ville ikke ha noe med Kristianiakomiteen å gjøre fordi denne hadde gått sammen med det ulutherske CIM.

Misjonsarbeid i Shansi, Kina, fra 1889 og i Japan fra 1951 – da navnet ble endret til Evangelisk Orientmisjon (EOM).

Albert Lunde var formann 1917-1937.

Eksterne lenker 
 www.eom.no/ Evangelisk Orientmisjon – hjemmeside

Norske misjonsorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 1889
1889 i Norge
Norheim

Norheim er en grunnkrets i Karmøy kommune med omkring 3000 innbyggere. Norheim ligger på Fastlands-Karmøy. På Norheim ligger kjøpesenteret Oasen storsenter, som er det største kjøpesenteret i kommunen.

Sportsklubben Nord har sine lokaler på Norheim, rett ved Norheim skole. Ved skolen finnes det innebandyhall/håndballhall (flerbrukshall) og en gressbane, kunstgress, grus og ballbinge m.m. Området tilstøter Norheimskogen med turstier fra Norheim til Vormedal og til Spanne. Midt inne i skogen finner en Moksheimsvatnet. På Norheim finner en i tillegg til kjøpesenter og idrettsanlegg også Norheim kirke, vigslet i 1978. Norheim ligger i tilnytning til Karmsund bru, åpnet 1955, som binder fastlandet sammen med Karmøy. På Norheim finner en ved Karmsundet fornminnet «De fem dårlige jomfruer». Norheim strekker seg fra sjøen, opp til Norheimstølen som innbefatter Oasen kjøpesenter, og videre opp over til Norheimskogen. Norheim grenser mot Spanne i øst, Haugesund i nord og Moksheim i sør. På Moksheim ligger blant annet Haugaland Travbane. Denne lå tidligere som en del av Hestmyr stadion (idag Nord stadion.)

Opprinnelsen til navnet Norheim er ukjent, men grunnkretsen strekker seg ned til Karmsundet, hvis eldre betegnelse var Nordvegen.

Bosetninger i Karmøy
Tidligere fergesteder i Rogaland
Artikler i sjøfart-prosjektet
Christian Science

Christian Science («Kristen Vitenskap») er en kristen trosretning som ble grunnlagt av Mary Baker Eddy i 1879. 

I 1875 utga Mary Baker Eddy boken Science and Health with Key to the Scriptures, der hun presenterer et åndelig helberedelsessystem basert på kristen bønn, og Jesu og profetenes helbredelser i Bibelen. Sekten tilbyr en spesiell fortolkning av kristen tro. Christian Science lærer at Guds virkelighet fornekter en virkelighet bestående av synd, sykdom, død og den materielle verden. Redegjørelser av mirakuløse helbredelser er vanlige i kirken, og tilhengerne avviser ofte tradisjonell medisinsk behandling. Dette har ført til at sektmedlemmer – og ikke minst barn av sådanne – har dødd av sykdommer som enkelt kunne ha blitt kurert med medisinsk behandling. 

Kirken, som har hovedkvarter i Boston i USA og har underavdelinger også utenfor USA. Christian Science har virksomhet i Sverige, Danmark og Finland. Tidligere har de også hatt organiserte forsamlinger i Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 Home Page of The First Church of Christ, Scientist – kirkens nettside
 kirkens norske nettside

Kristne samfunn
Esoterisme
Antitrinitarisme
Etableringer i 1879
Nils-Joel Englund

Nils-Joel Englund (født 7. april 1907, død 23. juni 1995) var svensk langrennsløper.

Han vant seks mesterskapsmedaljer, tre gull, en sølv og tre bronse, i VM og en bronse i OL i sin internasjonale karriere.

VM-medaljer 
 1935 i Vysoké Tatry – gull (50 km)
 1933 i Innsbruck – gull (18 km)
 1933 i Innsbruck – gull (4 x 10 km stafett)
 1934 i Sollefteå – sølv (50 km)
 1934 i Sollefteå – bronse (50 km)
 1935 i Vysoké Tatry – bronse (4 x 10 km stafett)

OL-medaljer 
 1936 i Garmisch-Partenkirchen – bronse (50 km)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske langrennsløpere
Verdensmestere i langrenn
Olympiske bronsemedaljevinnere for Sverige
Medaljevinnere under Vinter-OL 1936
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1936
Langrennsløpere under Vinter-OL 1936
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Navigatørene

Navigatørene er den norske avdelingen av en internasjonal kristen tverrkirkelig bevegelse, med arbeid i over 120 land. Bevegelsen arbeider i studentmiljøer, menigheter og forsamlinger, blant nyutdannede og ungdom.

Navigatørene arbeider gjennom personlige samtaler, gruppearbeid, veiledning, lederopplæring, forkynnelse og seminarer. Bevegelsen ønsker å være for alle faser i livet, en «medvandrer» gjennom hele livet, en livsløpsbevegelse. I tenårene, studietiden, tiden rett etter studietiden, arbeidslivet, og familiefasen for dem som stifter familie.

Visjon 
Navigatørenes visjon er at stadig flere møter Jesus og kommer til tro på Ham ved at enkeltmennesker utrustes til å leve et tydelige disippelliv.

Historie 
The Navigators ble startet på 1930-tallet. Dawson Trotman, fra California, fikk et kall til å undervise i kristent disippelskap. Han begynte i skolen og på søndagsskoler. Etterhvert spredte arbeidet seg til sjøfolk i den amerikanske marinen.

Kilder 
 www.navigatorene.no/

Eksterne lenker 
 www.navigatorene.no/ –  hjemmeside
 www.navigators.org/us/ – hjemmeside, USA

Kristne samfunn
Kristen Muslimmisjon

Kristen Muslimmisjon, (KMM) tidligere Den Norske Muhammedanermisjon, er en  norsk misjonsorganisasjon, med hovedfokus på å nå muslimene med evangeliet. Kristen Muslimmisjon ble grunnlagt av misjonær Otto Torvik i 1940. Lys over land er misjonens tidsskrift. Tore Arnegard er generalsekretær i organisasjonen (fra 1. april 2008). Shannon Briggs er ambassadør i organisasjonen (fra 17. mars 2010).

Virksomhet 
Kristen Muslimmisjon har arbeid i Senegal, India, Israel, Indonesia og i Norge.

Indonesia 
KMM har støttet flere nasjonale kirker, organisasjoner, en bibelskole og flere evangelister.  KMM samarbeider med organisasjonen Smyrna Fellowship (SMF) i Indonesia.

Senegal 
KMM startet sin virksomhet i landet i 1982, og støtter nasjonale evangelister og misjonærer. De har bygget en kristen kirke i Nioro og driver med bistandsarbeid. De er engasjert i å oversette bibelen til språket Saafi-Saafi.

India 
KMMs første misjonsfelt var i India og arbeidet i landet startet i 1948. De driver forebyggende helsearbeid ut fra en misjonsstasjon og en sykehusklinikk. Arbeidet i India er overtatt av den nasjonale kirken (NELC), men KMM har en norsk sykepleier som leder helsearbeidet ved misjonsstasjonen.

Israel 
KMM samarbeider med palestina-araberen Yosef Odehs og sønnen Bulos. Fra sin base i Israel har de et stort kontaktnett inn i flere land i området. De utgir tidsskriftet Misbah ul Haqq (oversatt: Sannhetens lys). De har også et korrespondansekurs (brevkurs) og deler ut bibler.

Kilder 
 Kristen Muslimmisjon

Eksterne lenker 
 Kristen Muslimmisjon  – hjemmeside

Norske misjonsorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 1940
Sulo Nurmela

Sulo Nurmela (født 31. januar 1908, død 13. august 1999) var en finsk langrennsløper.

Han vant fire gullmedaljer i VM og OL i sin internasjonale karriere. Tre av medaljene var i stafett og en individuelt, 18 km i Ski-VM 1934 i Sollefteå

VM-medaljer 
 1934 i Sollefteå – gull (18 km)
 1934 i Sollefteå – gull (4 x 10 km stafett)
 1935 i Vysoké Tatry – gull (4 x 10 km stafett)

OL-medaljer 
 1936 i Garmisch-Partenkirchen – gull (4 x 10 km stafett)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske langrennsløpere
Olympiske mestere for Finland
Verdensmestere i langrenn
Medaljevinnere under Vinter-OL 1936
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1936
Langrennsløpere under Vinter-OL 1936
Personer fra Miehikkälä
Olympiske medaljevinnere i langrenn