alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Grevskapet Zutphen

Grevskapet Zutphen (I dagens Nederland, se byen Zutphen. Det gamle gauet Hamaland ble gjort til grevskap etter at Balderik døde i begynnelsen av det 11. århundre. Den mest kjente zutphense greve er den rike Otto. Da hans datter Ermengard giftet seg med Gerard III av Geldern ca. 1127 oppstod personalunionen mellom grevskapet Zutphen og hertugdømmet Geldern. Sammen med hertugdømmet Geldern hørte grevskapet Zutphen til De sytten nederlandske provinsene.

Grevskapets sentrale by var hansestaden Zutphen.  I det 11. århundre ble området et len under biskopen av Utrecht. Regionen øst for Zutphen kalles fremdeles De Graafschap, akkurat som den lokale fotballklubben.

Grevskapets byer 
I parentes året byen ble tilkjent byrettigheter.
 Borculo (1375)
 Bredevoort (1388)
 Bronkhorst (1482)
 Doetinchem (1236)
 Doesburg (1237)
 Groenlo (1277)
 's-Heerenberg (1379)
 Keppel (1404)
 Lochem (1233)
 Terborg (1419)
 Zevenaar (1487)

Eksterne lenker 
 Grevskapet Zutphen (nederlandsk)

Zutphen
Gelderland
Nederlands historie
Zutphen
Historiske stater og riker i Europa
Tidligere fyrstedømmer
Stater og territorier etablert i 1040-årene
Stater og territorier opphørt i 1798
Torolf Rein

Torolf Rein (født 20. oktober 1934) er en norsk admiral som tjenestegjorde i Forsvaret fra 1953 til 1994. I 1983 ble han utnevnt til kontreadmiral og kommandør (KOMSJØNORD) for sjøstridskreftene i Nord-Norge. I årene 1987-1989 var han viseadmiral og øverstkommanderende for Forsvarskommando Nord-Norge. Han var forsvarssjef fra 5. september 1989 til 31. oktober 1994, og ble til den stillingen utnevnt til admiral.

Rein tok Sjøkrigsskolen i 1958 og gikk U.S. Naval Postgraduate School fra 1961 til 1963. Han har hatt sjøtjeneste på; landgangsfartøy,  jager, fregatt og MTB, hvor han også har vært skipssjef og skvadronsjef. Rein var skipssjef på fregattene KNM «Narvik» og KNM «Stavanger», og senere divisjonssjef for fregattvåpenet om bord i KNM «Oslo». Fra 1963 til 1967 hadde han stabstjeneste ved Sjøforsvarets forsyningskommando, og etter årene med sjøtjeneste var han ved Forsvarskommando Nord-Norge fra 1977 til 1980. Deretter arbeidet Torolf Rein i tre år i Sjøforsvarsstaben før han ble kommandør i 1983.

Utmerkelser 
I kraft av stillingen som  forsvarssjef ble Rein i 1989 utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden.

Rein er også innehaver av Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Forsvarsmedaljen med tre stjerner, Vernedyktighetsmedaljen med tre stjerner, Norske Reserveoffiserers Forbunds hederstegn, Det frivillige Skyttervesens hederstegn og flere utenlandske dekorasjoner.

Referanser

Kilder 
 Hvem Hva Hvor 1990 ISBN 82-516-1267-5

Eksterne lenker 

 

Norske admiraler
Kommandører med stjerne av St. Olavs Orden
Forsvarsmedaljen med laurbærgren
Forsvarsmedaljen
Fagansvarlige i Store norske leksikon
Personer fra Fusa kommune
Norges forsvarssjefer
Artikler i sjøfart-prosjektet
Gabriel Langfeldt

Gabriel Langfeldt (født 23. desember 1895 i Kristiansand, død 28. oktober 1983 i Oslo) var en norsk professor i psykiatri og overlege ved Psykiatrisk klinikk, Universitetet i Oslo.

Etter krigen har det kommet mange psykologiske studier av nazismen, og i Norge ble det initiert et forskningsprogram av Gabriel Langfeldt i 1945. Langfeldt var psykiatrisk sakkyndig i rettssaken mot Knut Hamsun under landssvikoppgjøret. Hamsun var svært uenig i den behandling som han fikk, og i hans siste bok Paa gjengrodde Stier, avvæpner han Langfeldts diagnose «varige svekkede sjelsevner». 

Langfeldt var også kritisk til at Vidkun Quisling ikke ble underkastet en judisiell observasjon. I Gåten Vidkun Quisling konkluderte han med en paranoid sinnslidelse.

Bibliografi 
 Gåten Vidkun Quisling. Oslo 1969 , 109 s. 
 Overgangsalderens og alderdommens problemer og sinnslidelser. Oslo 1966 Heftet, 91 s.
 Sjalusisyken. Oslo 1972 Heftet, 80 s.
 Abnorme karakterer, psykopater. 114 sider, 1976 ISBN 82-00-09432-4
 Den rettspsykiatriske erklæring om Knut Hamsun. Gyldendal 1978 (medforfatter Ørnulv Ødegård)

Eksterne lenker 
 

Personer fra Kristiansand kommune
Norske psykiatere
Norske medisinprofessorer
Fødsler i 1895
Dødsfall i 1983
Terry Bly

Terry Bly (født 22. oktober 1935 i Fincham, Norfolk, død 24. september 2009) var en engelsk fotballspiller som var kjent for sin evne til å skåre mål, særlig for Norwich City og Peterborough United. For Peterborough laget han 52 mål i sin første sesong i Football League, i sesongen 1960/61. Deretter spilte han for Coventry City og Notts County før han sluttet seg til Grantham Town i oktober 1964. Selv om han la opp som spiller i april 1970, fortsatte han å trene Grantham fram til 1978.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil på UpThePosh! The Peterborough United Database
 Terry Blys profil på Grantham Towns offisielle hjemmeside

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Norwich City FC
Fotballspillere for Peterborough United FC
Fotballspillere for Coventry City FC
Fotballspillere for Notts County FC
Fotballspillere for Grantham Town FC
Personer fra distriktet King's Lynn and West Norfolk
Fødsler i 1935
Dødsfall i 2009
Høyangertunnelen

Høyangertunnelen er en 7543 meter lang tunnel på fylkesvei 55 i Høyanger kommune i Vestland. Tunnelen går mellom Høyanger og Bolstad, på nordsiden av Sognefjorden. Arbeidet med tunnelen begynte 20. mars 1977, gjennomslaget kom 2. oktober 1980. Tunnelen ble åpnet av kong Olav V den 25. mai 1982. Høyangertunnelen avløste fergeforbindelsen mellom Kongsnes og Nordeide, og ga Indre Sogn helårs veiforbindelse med resten av fylket.

Høyangertunnelen var Norges lengste veitunnel da den ble åpnet. I dag er den 3. lengst i Sogn og Fjordane, etter Lærdalstunnelen og Gudvangatunnelen.

Se også
Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker
 Sogn og Fjordane fylkesarkiv: Høyangertunnelen - Nord-Europas lengste vegtunnel i 1982
 NRK Sogn og Fjordanes fylkesleksikon: Høyangertunnelen

Veitunneler i Vestland
Veier i Høyanger
Veier i Sogndal
1982 i Norge
Tunneler åpnet i 1982
Fylkesvei 55
World Islamic Mission

World Islamic Mission (WIM) er en internasjonal muslimsk organisasjon av sunnimuslimer. Organisasjonen ble etablert i Mekka i 1972. WIM har avdelinger i en rekke land. Hovedkvarteret ligger i Manchester i England.

WIM i Norge 
Den norske avdelingen til WIM ble etablert i oktober 1984 av norske muslimer med pakistansk bakgrunn. Den er en av Norges største muslimske menigheter med 5 000 medlemmer. Menighetens moské ligger i Åkebergveien 28b på Grønland i Oslo. Før moskéen i Åkebergveien stod ferdig holdt menigheten til i gamle lagerlokaler i Urtegata, i Vahl videregående skole og i Borggata.

Moskéen i Åkebergveien 
Med sine 1260 kvadratmeter er moskéen i Åkebergveien Norges nest største, etter Bait-un-Nasr på Furuset, og har plass til 700 personer. Bygget har et bruttoareal på 1260 kvadratmeter fordelt på tre etasjer, galleriet og to minareter. Moskéen er stort sett finansiert av menighetens medlemmer og statlig medlemsstøtte. Det ble i tillegg lagt ned et stort dugnadsarbeid. Grunnsteinen til moskeen ble lagt 12. april 1991, men bygningen stod klar for bruk først i 1995.

Veggene både ute og inne er utsmykket med fliser fra Iran og Spania. Kalligrafi fra Koranen er sentrale motiver på flisene, og går igjen både på fasaden og på veggen foran i hovedsalen. Flisleggingen er i hovedsak utført av iranske håndverkere. Gulvet i hovedsalen dekket av et iransk teppe, og en tyrkisk lysekrone henger hovedsalen.

Ifølge religionshistoriker Anders Bettum er moskéen «med sine to vakre minareter og håndmalte persiske fliser blitt et av de fremste landemerker på Oslos østkant».

Billedgalleri

Rolle i samfunnet
Etter terrorangrepene i 2011 arrangerte menigheten ved imam Najeeb Naz en minnestund for ofrene etter tragedien, der blant andre kronprins Haakon Magnus, utenriksminister Jonas Gahr Støre, barne- og likestillingsminister Audun Lysbakken (SV) og Oslos biskop Ole Christian Kvarme deltok.

Se også
 Islam i Norge

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

 WIM Norge

Menigheter i Oslo
Grønland (Oslo)
Organisasjoner etablert i 1972
Organisasjoner etablert i 1984
Byggverk fullført i 1995
Moskeer i Oslo
Marcha Real

«Marcha Real» er Spanias nasjonalhymne. Den er en av få nasjonalhymner som ikke har tekst. Den er også en av de eldste i Europa; første gang den dukket opp var i 1781 i dokumentet Libro de Ordenanza de los toques militares de la Infantería Española av Manuel de Espinosa. I dette dokumentet finner man verket som er kalt «Marcha Granadera» eller «Marcha de Granaderos» («Bondemarsjen») av ukjent komponist. Marsjen har i enkelte perioder hatt tekst, men nå brukes bare musikken.

Forfatteren Hugo Kehrer mener at marsjen ble komponert av Fredrik den store fra Preussen, selv om det ikke fins bevis som underbygger denne påstanden. I 1770 ga kong Karl III navnet Marcha de Honor, og med dette begynte man å spille den i offisielle sammenhenger. Etter at en annen nasjonalhymne ble brukt under borgerkrigen, ble la Marcha Real igjen Spanias nasjonalhymne.

Den nåværende versjonen ble gjort av Francisco Grau etter godkjennelsen av den spanske grunnloven i 1978.

Utgave benyttet under styret til Alfonso XIII
Gloria, gloria, corona de la Patria,
soberana luz
que es oro en tu Pendón.

Vida, vida, futuro de la Patria,
que en tus ojos es
abierto corazón.

Púrpura y oro: bandera inmortal;
en tus colores, juntas, carne y alma están.

Púrpura y oro: querer y lograr;
Tú eres, bandera, el signo del humano afán.

Gloria, gloria, corona de la Patria,
soberana luz
que es oro en tu Pendón.

Púrpura y oro: bandera inmortal;
en tus colores, juntas, carne y alma están.

Nasjonalsanger
Spanske nasjonale symboler
Vallaviktunnelen

Vallaviktunnelen er en tunnel på riksvei 13 i Ulvik og Voss kommuner i Vestland. Tunnelen går mellom Vallavik i Ulvik og Kollanes i Voss. Den er 7510 meter lang. Gjennomslaget i tunnelen kom 2. juli 1984 og den ble åpnet 27. april 1985.
I forbindelse med byggingen av Hardangerbrua er det bygget en rundkjøring inne i Vallaviktunnelen med arm til brua. Armen åpnet 2013.

Trafikkutvikling 
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden åpning i 2013.

Galleri

Se også
Veitunneler i Norge
Gullhammartunnelen

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart

Riksvei 13
Veitunneler i Vestland
Veier i Ulvik
Veier i Voss
1985 i Norge
Tunneler åpnet i 1985
Bente Erichsen

Bente Erichsen (født 1949) er en norsk filmprodusent, regissør og teatersjef. Hun var direktør ved Nobels Fredssenter fra 2005 til 2016.

Liv og virke 
Erichsen startet karrieren som journalist i Vi Menn 1970–1972. Deretter arbeidet hun ved Centralfilm 1972–1977 hvor hun arbeidet med reklamefilm og kortfilm. 

Fra 1979 jobbet hun som produsent i Marcusfilm og senere i Magdalenafilm hvor hun produserte 14 spillefilmer på 1980- og 1990-tallet. Hun hadde sin regidebut i 1987 med den kontroversielle spillefilmen Over grensen, som handlet om ekteparet Feldmann som ble drept av to grenseloser under krigen. Året etter regisserte hun Folk og røvere i Kardemomme by. 

Erichsen var initiativtaker til filmprisen Amanda (utdelt første gang i 1985) og teaterprisen Heddaprisen (utdelt første gang i 1998).

Hun har også arbeidet for Lillehammer Olympiske Organisasjonskomité (1991–1993), vært teatersjef ved Hedmark Teater 1994–1997 og Riksteatret 1997–2005. Hun hadde stillingen som direktør ved Nobels Fredssenter fra 2005 til 2016.

Fra 2006 til 2010 var hun styreleder i Amnesty Internationals norske avdeling. Hun har også vært styremedlem i NRK, Norsk filminstitutt, Black Box, Norske Film- og Videoprodusenters forening, samt styreleder i Det Åpne Teater/Dramatikkens hus, Dansens Hus og Stiklestad Nasjonale Kultursenter. Hun er pr. januar 2021 styreleder i Tordenfilm, Filminvest og Operafest Røykenvik, nestleder i styret i Turnéteatret i Trøndelag, samt styremedlem i Vega Scene og Nobel Center i Stockholm. 

I 1994 skrev hun boken Kulturkollisjon i 1994, og var samme år medforfatter på boken Fruer på veggen. Begge handler om tiden hun arbeidet i LOOC.

Utmerkelser 
I 2017 ble hun utnevnt til Ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for sin innsats for norsk kulturliv.

I 2020 ble hun tildelt Amandakomiteens ærespris under Amandaprisen 2020.

Familie 
Erichsen var tidligere gift med regissør Lasse Glomm, ekteskapet ble oppløst i 1988. Hun har også vært gift med Rolv Gjestland.

Filmografi

Som produsent 

 2000: Ballen i øyet, regi Catrine Telle
 1996: Maja Steinansikt, regi Lars Berg
 1995: Hustruer III, regi Anja Breien
 1994: Drømspel, regi Unni Straume
 1990: Til en ukjent, regi Unni Straume
 1988: Folk og røvere i Kardemomme by, regi Bente Erichsen
 1988: Sweetwater, regi Lasse Glomm
 1987: Over grensen, regi Bente Erichsen
 1985: Havlandet, regi Lasse Glomm
 1985: Hustruer - ti år etter, regi Anja Breien
 1984: Papirfuglen, regi Anja Breien
 1983: Svarte fugler, regi Lasse Glomm
 1981: Zeppelin, regi Lasse Glomm
 1980: At dere tør!, regi Lasse Glomm

Som regissør 

 1988: Folk og røvere i Kardemomme by
 1987: Over grensen

Erichsen har i tillegg regissert flere kortfilmer og reklamefilmer.

Bibliografi

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske filmregissører
Norske teaterregissører
Norske teatersjefer
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Personer fra Oslo
Norske filmprodusenter
Amandaprisen 2020
Amandakomiteens Ærespris‎
Steve Nicol

Stephen Nicol (født 11. desember 1961 i Irvine i Skottland) er en skotsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som spilte på det suksessrike Liverpool-laget på 1980-tallet.

Karriere 
Nicol startet sin karriere på Ayr United i 1979 og ble i 1981 hentet til Liverpool av Bob Paisley.
Han hadde der to år som reservelagsspiller før han i 1983 kom inn i førstelagsvarmen med den nye manageren Joe Fagan. Han spilte både venstre og høyreback, midstopper og midtbanespiller og trøye nummer 4 hadde han alltid uansett i hvilken rolle han måtte spille i.

Han ble i 1989 kåret til «Årets fotballspiller» av den engelske pressen. Gjennom sin karriere vant han Ligaen flere ganger han vant også Ligacupen, FA-cupen og Europacupen med dem. Han forlot klubben da han i 1995 dro til Notts County som spillende trener, men han var ikke der lenge.

På slutten av karrieren var han innom Sheffield Wednesday, West Bromwich Albion, og Doncaster Rovers før han dro til USA og spilte for Boston Bulldogs og New England Revolution som han nå er trener for og har hatt suksess som trener for dem. Han er i Norge kanskje mest kjent for å rasere Tom Sundbys karriere med en hårreisende tackling i en landskamp i 1988.

Han har 27 landskamper for Skottland og han var med og spilte for dem i VM i 1986.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil på LFCHistory.net
  Profil på Sporting-Heroes -landslaget
  Profil på Sporting-Heroes -klubb til 1986
  Profil på Sporting-Heroes -klubb til 1990
  Profil på Sporting-Heroes -klubb til 1995
  Profil på Sporting-Heroes -klubb til 1998
  Profil hos New England Revolution
  Kommentar om Nicol's debut-sesong i New England Revolution

Skotske fotballspillere
Skotske fotballtrenere
Spillere i Fotball-VM 1986
Fotballspillere for Ayr United FC
Fotballspillere for Liverpool FC
Fotballspillere for Notts County FC
Fotballspillere for Sheffield Wednesday FC
Fotballspillere for West Bromwich Albion FC
Fotballspillere for Doncaster Rovers FC
Fotballspillere for New England Revolution
Fotballtrenere for Notts County FC
Fotballtrenere for New England Revolution
Personer fra Irvine
Terracina

Terracina er en by i den italienske provinsen Latina i Lazio-regionen. Byen hadde i 2011 litt over 44 657 innbyggere, men innbyggertallet mangedobles i sommermånedene.

Historie

I antikken gikk Terracina under navnene Tarracina eller Anxur. Allerede i 519 f.Kr. kom byen under romersk herredømme, men navnet Tarracina tyder på at byen har aner tilbake til etruskernes storhetstid. Volsci-folket i fjellene kjempet i flere år mot romerne om kontroll over byen. Anxur var volscienes navn på byen. Terracina lå strategisk til og ble enda viktigere da Via Appia ble lagt gjennom byen i 312 f.Kr. Terracina har senere vært styrt av mektige romerske familier og før Italias samling var byen en del av Vatikanstaten.

I dag er byen et populært feriested, først og fremst for italienere, men i de senere år har også skandinaviske turister oppdaget byen for alvor.

Severdigheter
Severdigheter er blant andre Jupiter Anxur-tempelet på toppen av det 227 meter høye Monte Sant Angelo. Tempelet ble påbegynt i det fjerde århundre f.Kr., men de fleste ruinene stammer fra første og andre århundre f.Kr. I middelalderen ble det bygget et kloster og en kirke dedikert til erkeengelen Mikael oppå de gamle tempelruinene.

Infrastruktur
Omtrent fire ganger i døgnet går det direktetog fra Roma Termini til Terracina selv om jernbanestasjonen i Terracina ikke ligger på hovedlinjen mellom Roma og Napoli.

Til Napoli må man til stasjonen Priverno-Fossanova eller Monte San Biagio – førstnevnte har en jernbaneforbindelse til Terracina med avganger hver time.

Referanser

Eksterne lenker      
 
 Turistinformasjon på diverse språk 

Byer i Lazio
Kommuner i provinsen Latina
Steigarsau

Steigarsau er en sauerase som ble utviklet hovedsakelig i Steigen fra 1880 og utover. Opprinnelsen er stedegen sau som ble krysset med importert Sjeviotsau og senere Southerlandsau. Den er en rolig, middelstor, godt kjøttsatt sau, med stor andel tvillinger og trillinger, samt gode morsegenskaper. Sammen med de to andre, opprinnelig blandingsrasene, Dalasau og Rygjasau er Steigarsauen i ferd med å bevege seg mot en felles crossbreed-type som kaller Norsk kvit sau.

Saueraser
Åkrafjordtunnelen

Åkrafjordtunnelen er en tunnel på europavei 134 i Etne kommune i Vestland. Tunnelen går mellom Teigland og Sævareid, og avløste et svingete veiparti langs Åkrafjorden. Tunnelen er 7404 meter lang, og den ble åpnet 15. juli 2000. Veien gjennom tunnelen het tidligere riksvei 11 og E76.

I likhet med mange andre tunneler i Norge er Åkrafjordtunnelen noe plaget med kondens. Kondensen kan føre til farlige situasjoner fordi bilrutene plutselig dugger når en kjører inn i tunnelen.

Åkrafjordtunnelen ble sammen med flere andre tunneler på E134, for eksempel Stordalstunnelen, Markhustunnelen og Rullestadtunnelen, delvis finansiert med bompenger. En bompengestasjon var plassert ved Langefoss fra 1991 til 2021.

Se også
Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 The World's Longest Tunnel Page

Tunneler på E134
Veitunneler i Vestland
Veier i Etne
2000 i Norge
Tunneler åpnet i 2000
Frudalstunnelen

Frudalstunnelen er en veitunnel på riksvei 5 i Sogndal kommune i Vestland. Tunnelen går mellom Frudalen og Berge. Den er  meter lang, og ble åpnet 29. oktober 1994. Frudalstunnelen er en del av veiforbindelsen mellom Sogndal og Fjærland.

Det er ikke tillatt for fotgjengere og syklister å ferdes i Frudalstunnelen.

15. juni 2020 brøt det ut brann i et vogntog ca. 1 km inne i tunnelen. Brannen ble slukket med brannslukningsapparater av føreren av vogntoget og en bilist.

4. august 2021 ble tunnelen stengt på grunn av brann i en bobil. Brannen startet i bobilens motor og ble raskt slukket av eieren, men tunnelen ble fylt av røyk. Det hele skjedde fire kilometer inn fra Sogndalsiden. Politiet fikk melding om brannen like før 12.30. Ingen ble skadd i episoden, men fem personer ble sjekket av helsepersonell på stedet .

Se også
Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker
 The World's Longest Tunnel Page

Veitunneler i Vestland
Veier i Sogndal
Riksvei 5
1995 i Norge
Tunneler åpnet i 1995
Fodnestunnelen

Fodnestunnelen er en tunnel på riksvei 5 i Lærdal kommune i Vestland. Tunnelen går mellom Lærdalsøyri og Aspevik. Den er 6604 meter lang, og ble åpnet 25 sept. 1995.

Det er ikke tilltatt for fotgjengere og syklister å ferdes i Fodnestunnelen.

Se også

Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker
 The World's Longest Tunnel Page

Veitunneler i Vestland
Veier i Lærdal
Riksvei 5
1995 i Norge
Tunneler åpnet i 1995
Arild Bjørndal

Arild Bjørndal (født 1956) er en norsk samfunnsmedisiner. Han var i perioden 2010–2021 direktør ved stiftelsen Regionsenter for barn og unges psykiske helse i Helseregion øst og sør (RBUP), som fra 2018 også omfattet to regionale ressurssentre for vold og traumer (RVTS Øst og RVTS Sør). Han var professor II ved Universitetet i Oslo 1996–2020. 

Bjørndal har arbeidet for å fremme en mer kunnskapsbasert og brukersentrert praksis i helse- og velferdstjenestene, og i helseforvaltningen. Han var en av initiativtakerne til Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten og til det elektroniske Helsebiblioteket. Internasjonalt var han med fra starten av i Cochranesamarbeidet – og i The Campbell Collaboration,der han også var styreleder i perioden 2007–2014. Han har forskningsmessig arbeidet med helsetjenesteforskning, sosialmedisin og kvalitetsarbeid i helse- og sosialtjenestene. Han disputerte i 1991 på en doktoravhandling om psykofarmakaforbruk i Norge.   

På 1990-tallet var han leder for helsetjenesteforskningen på Folkehelseinstituttet og senere for Avdeling for samfunnsmedisin på samme sted. Fra 2002 til 2004 var han leder for Divisjon for kunnskapshåndtering i Sosial- og helsedirektoratet, og fra 2004–2010 fagdirektør i Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten (som nå er en del av Folkehelseinstituttet). Han var i perioden 1996–2020  professor II i samfunnsmedisin ved Universitetet i Oslo og 2015–2016 var han "visiting scholar" ved Harvard University, der han arbeidet med policyutvikling på psykisk helse- og rusfeltet. Han har tidligere også hatt bistilling som rådgivende lege i Trygdeetaten. I 2010 ble han tilsatt som direktør i RBUP Øst og Sør.   

Bjørndal har siden 2011 særlig arbeidet med barn og unges psykiske helse som folkehelseutfordring, og for å utvikle god støtte til tjenestene som møter barn og unge. Ved siden av lederjobben har han studert effekten av meditasjonsbaserte intervensjoner og vært opptatt av studenthelse. Et annet tema er barndommens fundamentale betydning for senere helse, livskvalitet og produktivitet - og hvor viktig det er å satse mot foreldre, familier og de alle minste. Han har argumentert for at ingen annen samfunnsmessig innsats vil kaste like mye av seg, helsemessig og samfunnsøkonomisk, som å sørge for at alle norske kommuner implementerer et sett av effektive helsefremmende og forebyggende tiltak for å sikre barn best mulige oppvekstvilkår.    

Han har skrevet flere lærebøker innen medisin og samfunnsfag.

Utmerkelser 
Bjørndal ble i 2018 tildelt The Leonard E. Gibbs Award (sammen med Michael de Vibe) for en systematisk oversikt om mindfulnessbaserte intervensjoner for bedre helse. Han fikk i 1983 H.M. Kongens gullmedalje ved Universitetet i Oslo.

Referanser  

Personer fra Halden kommune
Norske medisinprofessorer
Personer tilknyttet Folkehelseinstituttet
Norske forskere
Transportøkonomisk institutt

Transportøkonomisk institutt – Stiftelsen Norsk senter for samferdselsforskning (TØI) er en norsk stiftelse og et forskningsinstitutt lokalisert i CIENS i Oslo. Instituttet har som formål å frambringe og formidle forskningsbasert kunnskap om transport og samfunn til offentlige og private etater, organisasjoner og bedrifter.

TØI har omkring 85 forskerårsverk (blant annet ingeniører, sosiologer, økonomer, statsvitere, geografer og psykologer) gjennomfører forsknings- og utredningsoppdrag innenfor områder som trafikksikkerhet, kollektivtransport, miljø, reisevaner, reiseliv, planlegging, beslutningsprosesser, transportøkonomi og næringslivets transportbehov.

Transportøkonomisk institutt ble opprettet i 1958, først som et utvalg og fra 1964 som eget institutt tilknyttet Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd, nå integrert i Norges forskningsråd). Instituttet ble en fristilt privat stiftelse i 1986.

Instituttet er utgiver av fagtidsskriftet Samferdsel.

Personer tilknyttet Transportøkonomisk institutt 

Torkel Bjørnskau
Aslak Fyhri
 Rune Elvik
 Ronny Klæboe
 Trygve Hegnar
 Eskild Jensen

 Svein Longva
 Erik Brand Olimb

 Inger-Anne Ravlum

 Stein Østre

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Norske stiftelser
Transport i Norge
Etableringer i 1958
Forskningsinstitutter i Norge
Miljøinstitutter