alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ingolf Mork

Ingolf Mork (født 4. juni 1947 i Molde, død 1. februar 2012) var en norsk skihopper fra Molde som representerte IL Hjelset-Fram og senere i en kort periode (1971–72) Ski- og Fotballklubben Lyn Oslo. Hans største bragd var sammenlagtseieren i Den tysk-østerrikske hoppuka i 1972, etter at han året før falt i Innsbruck og tapte Hoppuka til Jiří Raška selv om han vant de tre øvrige rennene. Mork studerte på Norges idrettshøgskole i Oslo på 1970-tallet. Han var på det norske OL-laget i 1968 og 1972. Med to seire i Holmenkollen ble han tildelt Holmenkollmedaljen. Han var etter sin aktive karriere styremedlem i Norges Idrettsforbund i 1984 til 1990, og fylkesidrettsleder i Møre og Romsdal. Han forlot den stillingen i 2000, og begynte som sauebonde på Hjelset sammen med søster Åse, under eget varemerke Mork Utegangar. Dette kombinerte han med lederstilling i Nordmøre og Romsdal Friluftsråd. Han var en særdeles aktiv og viktig bidragsyter i lokalmiljøet og spesielt innen barneidretten i IL Hjelset-Fram hvor han var æresmedlem. 

Han døde 1. februar 2012 og ble bisatt fra en fullsatt Molde domkirke 10. februar.

Medaljer i norske mesterskap

Andre viktige resultater 
 Seier i Holmenkollrennet både i 1971 og 1972
 4.-plass i normal bakke i OL i Sapporo 1972

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skihoppere
Norske idrettsledere
Vinnere av Holmenkollmedaljen
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1972
Skihoppere under Vinter-OL 1972
Personer fra Molde kommune
Kongepokalvinnere i skiidrett
Skjold (beskyttelse)

Skjold ble brukt i antikken og middelalderen til å beskytte seg mot piler, sverd, spyd etc. Skjoldene, i likhet med øvrig rustning, mistet sin betydning ved introduksjonen av skytevåpen.

Gresk Periode

Hoplon
Noe ukorrekt navnet på det sirkulære skjoldet som greske hoplitter benyttet fra omkring 500 f.kr. Skjoldet var stort og i den tette linjeformasjonen ble skjoldet plassert slik at det beskyttet sidemannen. Skjoldet hadde en viktig symbolsk betydning foruten å gi forsvar. Den personen som ikke vendte hjem med sitt skjold i behold ble betraktet som en desertør.

Romersk Periode

Romerske infanteriskjold

De romerske legionærer brukte i siste del av republikken og den første delen av keiserriket en type standardiserte rektangulært skjold, kalt (scuta). Skjoldet hadde håndgrepet på midte, dekket av en skjoldbule og var bygd opp av en treramme som var overtrukket av lintøy eller lær og gjerne forsterket med metallkanter. Scutaene utviklet seg fra store ovelskjold. De tidlige utgavene så ut som et buet ovelskjold med øvre og nedre del skåret av. Siden ble også sidekantene rette, og skjoldet utviklet seg til firkantede skjoldene man kan se på trajansøylen og andre romerske monumenter.

Skjoldet kunne også være i en flat oval utgave. På romerske omumenter er disse skjoldene gjerne brukt av leietropper.

I de siste århundrene av imperiet gikk legionærene over til i bruke runde skjold, ofte ganske dype. Disse minner mye om hoplon-skjoldene grekerne hadde brukt.

Vikingtiden

Det vanlige skjoldet i Skandinavia og Vest-Europa i vikingtiden (tidlig middelalder) var av tre. Det var rundt, med en skjoldbule i midten for å beskytte hånden. Slike skjold har bl.a. blitt funnet i Gokstadskipet, som er fra 900-tallet. Ellers har vi overlevert illustrasjoner i gamle manuskripter. Noen av disse illustrasjonene tyder på at noen angelsaksiske skjold var buet, men ingen arkeologiske funn støtter teorien. 
Slike runde treskjold ble brukt i skjoldborger, dvs. formasjoner med rekker av skjold side ved side. 

Rustning
Geodesi

Geodesi er vitenskapen knyttet til jordens form og størrelse samt dens ytre tyngdefelt. Geodesien danner grunnlag for kart- og oppmålingsarbeid.

Se også 
 Landmåler

Eksterne lenker 
 
 Jorden ifølge WGS 84.
 Geodesi – Statens kartverk
Løgn

En løgn er en usann påstand eller erklæring fremstilt som en sannhet. Løgn foregår mellom mennesker når løgneren uttaler noe han eller hun vet er usant, med den hensikt å få noen til å tro det er sant.
En løgn er fremsatt for å villede, og som altså ikke er i overensstemmelse med avsenderens egen forståelse av sannheten.

Løgn er et etisk begrep. Enhver uttalelse som har til hensikt å villede i forhold til egen oppfatning av sannheten kan karakteriseres som løgn i etisk forstand. Dette kan også innebære å si noe som faktisk er sant. Eksempel: Styrmannen skrev i skipsloggen: «I dag er kapteinen edru». En slik uttalelse impliserer at kapteinen er en fyllik, noe som slett ikke behøver å være tilfelle. Altså kan styrmannen ha sagt noe sant, men på en måte som har til hensikt å villede. Dette blir i så fall løgn.

Løgn er ikke det motsatte av sannhet. Løgnens motstykke er oppriktighet, eller ærlighet. (Det motsatte av sannhet er usannhet). Det går fint an å si en usannhet uten å lyve. Man kan være i god tro, være feilinformert, ha misforstått, feiltolket, være ført bak lyset og så videre.

En person som lider av indre tvang til å lyve kalles mytoman eller, noe misforstått: lystløgner.

Hva forskningen sier om hvorledes løgn avsløres
En rekke «eksperter» har med jevne mellomrom hevdet at de vet hvorledes løgn kan avsløres uten at dette kan bekreftes i forskning. 
Forskningen hittil omfatter både kreative modellforsøk i laboratoriet og feltstudier foretatt i en kriminalpsykologisk sammenheng hvor det står mye på spill og hvor avsløring av løgn har store konsekvenser. Og det forskningen viser hittil (2020), er at de populært antatte tegn på løgn – det unnvikende blikket, blunking, selvmanipulering, generelt urolig kroppsspråk og skifte i kroppsstilling, urolige ben – ikke har sammenheng med hvorvidt avsender faktisk produserer en løgn.

Referanser

Se også
 Hvit løgn
 Narrestrek (practical joke)
 Bløff
 Svindel, bedrageri
 Forfalskning, falsk
 Løgnfabrikk, falske nyheter, desinformasjon

Eksterne lenker 
 Sannheten om løgn - artikkel fra forskning.no 21. oktober 2005

Kommunikasjon
Bedrag
Ritt Bjerregaard

Ritt Bjerregaard (født 19. mai 1941 i København) er en dansk sosialdemokratisk politiker. Hun har hatt flere ministerposter i den danske regjeringen og i fire år vært EU-kommissær og var overborgermester i København fra 2006 til 2009.

Bakgrunn og utdannelse 
Etter lærerutdannelse i København studerte Bjerregaard fra 1968 til 1970 historie i Odense og arbeidet som lærer. Fra 1966 har hun vært gift med historikeren Søren Mørch.

Politisk virke 
Bjerregaard var medlem av Folketinget fra 1971 til 1995 og ble igjen innvalgt i 2001.

Hun var dansk undervisningsminister under regjeringene til Anker Jørgensen fra 27. september til 19. desember 1973 og fra 1975 til 1978, sosialminister fra 1979 til 1981 og fødevareminister fra 2000 til 2001.

Under den konservative Schlüter-regjeringen var hun parlamentarisk leder for sosialdemokratene i Folketinget.

Bjerregaard var EU-kommissær for miljøvern og atomsikkerhet i Santer-kommisjonen fra 1995 til 1999.

I oktober 2004 ble hun utpekt til sosialdemokratenes kandidat til stillingen som overborgermester i København. Ved bystyrevalget den 15. november 2005 oppnådde hun 60 338 personlige stemmer. Som følge av en samarbeidsavtale mellom Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten ble hun valgt til overborgermester og tiltrådte 1. januar 2006. Hun søkte ikke gjenvalg i 2009.

Publikasjoner 
 Strid, 1979
 Til venner og fjender, 1982
 Heltindehistorier, 1983
 I opposition, 1987
 Fyn med omliggende øer, med Søren Mørch, 1990
 Strikkeklubbens Gæster, 1990,
 Verden er så stor, så stor, 1990
 Ministeren, 1994
 Mine æbler, 2003

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 ''Omtale i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Danske matvareministre
Danske sosialministre
Danske undervisningsministre
Socialdemokratiet-ministre
Folketingsmedlemmer fra Socialdemokratiet
Europakommissærer
Alumni fra Københavns Universitet
Personer fra København
Arron Oberholser

Arron Oberholser (født 2. februar 1975) er en amerikansk profesjonell golfspiller. Han er født i San Luis Obispo i California og studerte ved San Jose State University før han ble profesjonell golfspiller i 1998.

Oberholser spilte på Canadian Tour i 1999 og 2000, og endte på annenplass på tourens Order of Merit det siste året. I 2001 flyttet han over på Nationwide Tour, men deltok kun i tre turneringer på grunn av en håndleddsskade. I 2002 endte han som nummer 2 på pengelisten på Nationwide Tour, og fikk spillerett på PGA-touren.

I de tre første årene på PGA-touren spilte han godt nok til å beholde tourkortet. Hans beste plassering var en annenplass i Wachovia Championship i 2005, der han tapte i omspill mot Vijay Singh. I februar 2006 tok han sin første seier på PGA-touren, i AT&T Pebble Beach National Pro-Am 2006.

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Personer fra San Luis Obispo
Fødsler i 1975
Et syttitallsshow

Et syttitallsshow (orig: That '70s Show) er en amerikansk komi- og ungdomsserie som gikk på Fox fra 1998 til 2006. Serien handler om seks ungdommer mot slutten av 1970-årene, som bor i et fiktivt forsted til Green Bay, Wisconsin i USA. 

I Norge ble de første sesongene vist av NRK2; deretter på TV 2. Per 2017 er serien tilgjengelig for norske Netflix-abonnenter.

Handlingen 
Serien handler om en gruppe på seks ungdommer. De tilbringer det meste av tiden i Eric Formans kjeller i huset hvor også Steven Hyde flytter inn i løpet av første sesong, siden hans foreldre har forlatt ham, og Erics mamma, Kitty Forman, har forbarmet seg over ham. 

De andre ungdommene i serien er Donna Pinciotti, nabojenta og Erics store kjærlighet; Fez, utvekslingsstudenten som prøver å lære seg å passe inn blant amerikanerne; Michael Kelso, som anser seg selv som den klart vakreste i gjengen og benytter enhver anledning til å ytre dette overfor dem; og til slutt Jackie Burkhardt, rikmannsdatteren som (nesten) bare tenker på sitt utseende og penger.

Handlingen strekker seg fra 17. mai 1976 til nyttårsaften 1979.

Rolleliste

Ungdommer 
 Topher Grace … Eric Forman
 Mila Kunis … Jackie Burkhart
 Ashton Kutcher … Michael Kelso
 Danny Masterson … Steven Hyde
 Laura Prepon … Donna Pinciotti
 Wilmer Valderrama … Fez
 Josh Meyers … Randy Pearson

Voksne 
 Debra Jo Rupp … Kitty Forman
 Kurtwood Smith … Red Forman
 Lisa Robin Kelly … Laurie Forman
 Christina Moore … Laurie Forman
 Tanya Roberts … Midge Pinciotti
 Don Stark … Bob Pinciotti
 Tommy Chong … Leo Chingkwake

Episoder 
Se Liste over episoder av Et syttitallsshow

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Komiserier fra USA
TV-serier fra 1990-årene, fra USA
TV-serier fra 2000-årene, fra USA
1970-årene i USA
TV-produksjoner på Fox Broadcasting Company
Midnatt

Midnatt kan ha to betydninger:
Astronomisk. Det tidspunkt på døgnet som solen står lavest på himmelen i forhold til horisonten. Dette vil normalt være døgnets mørkeste tidspunkt, og klokkeslettet vil være avhengig av lengdegraden, den tidssone som gjelder for stedet, og eventuell «sommertid». Bygda Eidet i Nordland fylke ligger omtrent midt under tidssoneaksen for CET (15° øst for Greenwich), og vil ha astronomisk midnatt ca. kl. 24:00 ved normaltid. Noen andre eksempler på klokkeslett for astronomisk midnatt for noen kjente norske byer (lengdegrad) – normaltid (sommertid): (De angitte tidspunkter er gjennomsnittlige tider og vil variere ± 15 minutter gjennom året)
Stavanger (5,73°) – 00:37 (01:37)
Oslo (10,75°) – 00:17 (01:17)
Trondheim (10,42°) – 00:18 (01:18)
Tromsø (18,95°) – 23:44 (00:44)
Vadsø (31,1°) – 22:45 (23:45)

Kalenderisk. Den vanligste bruken av midnatt er for å betegne tidspunktet for overgang fra en dato til den neste. Klokkeslettet blir derved likt for hele tidssonen som gjelder, og skrives 24:00 som betegnelse for avslutning på døgnet, og 00:00 som tidspunktet for starten på det nye døgnet. (Se forøvrig ISO 8601).

Det motsatte av midnatt er middag.

Eksterne lenker
 Institutt for astrofysikk og teoretisk vitenskap 

Kalendere
Tid
Arne Ungermann

Arne Ungermann Jørgensen (født 11. desember 1902, død 25. februar 1981) var en dansk tegner. Han ble kjent som en av Danmarks beste illustratør med tegninger til blant annet flere klassiske barnebøker.

Arne Ungermann vokste opp i Odense som sønn av politikommissær Jørgen Christian Jørgensen og Mathilde Theodora født Ungermann. Han ble i 1930 ansatt ved avisa Politikens reklameavdeling. Han leverte ellers poengterte tegninger til flere vittighetsblader og arbeidet med plakater.

Som bokillustratør bidro han med tegninger blant annet til Johan Herman Wessel (1930), Giovanni Boccaccios Decamerone (1939), Voltaires Candide (1940) og Ovids Elkovskunst (1943. Han illustrerte dessuten en lang rekke barnebøker, blant annet Jens Sigsgaards Palle alene i Verden (1942, nyillustrert 1968) og hans barnerimsamlinger Abel Spendabel og andre børnerim (1945) og Okker, gokker, gummiklokker og andre børnerim (1943). Han stod også bak tegneserien om Hanne Hansen fra 1935 til 1958. I nyere tid er han kjent for sine små vignetter til rulletekstene til TV-serien Matador. Han utgav også sine egne  Efter øjemaal (1952) og Efter Hukommelsen (1972).

Ungermann fikk Alfred Schmidts legat i 1936, Kulturministeriets Børnebogs-pris i 1961 og Eckersbergmedaljen i 1979.

Ungermanns elegante tegninger er preget av stor formsikkerhet og samtidas krav til slående enkelhet.

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi
 Bibliografi
 Arne Ungermanns priser
 Jens Sigsgaards og Arne Ungermanns Palle alene i verden (1942, norsk oversettelse utgitt i antologi 1995)

Danske kunstnere
Danske illustratører
Danske tegneserieskapere
Personer fra Odense kommune
Mottakere av Eckersbergmedaljen
Fødsler i 1902
Dødsfall i 1981
Deltacelle

Deltaceller er somatostatin-produserende celler som finnes i magesekken, tarmene og i de Langerhanske øyene i bukspyttkjertelen.

Cellebiologi
Endokrin fysiologi
SU-85

SU-85 er en sovjetisk kanonpanserjager fra andre verdenskrig. Bestykningen bestod av en 85 mm D-5S-kanon. Ammunisjonskapasiteten var på 48 granater, og kanonen kunne bruke tre forskjellige granattyper: BR-385A og BR-365K pansersprenggranat, og O-356k sprenggranat. Den hadde en toppfart på 57 km/t, og var bygget på chassiset til stridsvognen T-34. Rundt 2050 ble produsert 1943-1944.

Se også 
 SU-100
 ASU-85

Eksterne lenker 
 

Kanonpanserjagere
Partisaner (Jugoslavia)

Partisaner var hovedmotstandsbevegelsen som kjempet mot aksemaktene under andre verdenskrig i Jugoslavia. Etter krigen kom partisanene til makten med Josip Broz Tito i spissen.

Bakgrunn 

Jugoslavia ble invadert og okkupert av aksemaktene april 1941. Kun noen uker før dette skrev prinsregent Pavle under på Tremaktspakten, men han ble arrestert og sendt i eksil nettopp på grunn av dette da han returnerte til Beograd. Jugoslavia brøt dermed ut av pakten.

Motstanden 

30. juli samme år ble de første angrepene fra motstandsbevegelsen merket ved fjellet Kopaonik, Trepča. Hovedkvarteret til partisanene ble nettopp i Kopaonik-fjellene, nærmere bestemt Stanulović landsbyen. Den lokale befolkningen led stor nød under okkupasjonen ved at Nazi-Tyskland ofte ville henrette opptil 100 personer for hver tyske soldat som ble drept, dermed ble støtten til partisanene enorm.

Konflikten med tsjetnikene 

Jugoslavia opplevde store interne stridigheter under andre verdenskrig. Foruten å kjempe mot tyskerne, kjempet også partisanene og tsjetnikene, som dannet  den jugoslaviske kongelige hæren, mot hverandre. De allierte støttet opprinnelig kongehuset og hæren som var lojale mot det, men etter Teheran-konferansen i 1943 gikk de over til å støtte de kommunistiske partisanene. Under denne konferansen ønsket Roosevelt (USA) og Churchill (Storbritannia) garantier fra Stalin (Sovjetunionen) om støtte til strategiske hovedlinjer. Men ikke til enhver pris. Til gjengjeld krevde Stalin at de igjen støttet partisanene med materialer og kommandooperasjoner. Dermed ble JNA opprettet i 1944 og fikk status som Jugoslavias offisielle forsvarsstyrke og tsjetnikene fikk ordre om å forene seg med denne styrken.

Mange nektet imidlertid, og etter krigens slutt ble de fleste av disse tsjetnikene fanget og henrettet for forræderi. Den siste tsjetnik-gruppen som ble fanget var under kommando av Draža Mihajlović. Han ble stilt for retten og henrettet.

Vestlige diplomaters forsøk på å gjenforene partisanene og de som var lojale mot kongehuset endte i Tito-Šubašić-avtalen i juni 1944. Men kommunistene lanserte Tito som «nasjonal folkehelt» og innsatte ham som enehersker med tittelen statsminister.

Se også
Jugoslaviske fanger i Norge under andre verdenskrig
Gerilja

Jugoslavia
Motstandsgrupper under andre verdenskrig
Berlinerbolle

En berlinerbolle (også kjent som smultbolle) er en bolle som stekes i varm smult eller frityrolje, rulles i sukker eller melis og har enten vaniljekrem eller syltetøy inni eller den kan være uten fyll.  

I Tromsø er den kjent under navnet solbolle eller mørketidsbolle (dekket med et lag av mørk sjokolade) som kommer av at den spesielt spises på senhøsten og dagene rundt 21. januar når sola kommer tilbake etter mørketiden.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Boller
Frityrstekt mat
Panhard VBL

VBL eller Véhicule Blindé Léger (fransk: Lett Pansret Kjøretøy) er et fransk amfibisk pansret oppklaringskjøretøy med firehjulstrekk, produsert av Panhard.

Eksterne lenker 
 

Panserbiler
Lettpansret kjøretøy
Gaius Terentius Varro

Gaius Terentius Varro var en romersk konsul og kommandant. Sammen med sin kollega, Lucius Aemilius Paullus, var han kommandant i slaget ved Cannae under den andre punerkrigen i 216 f.Kr. mot den karthagenske generalen Hannibal. Slaget ble et knusende romersk nederlag.

Før han ble konsul hadde han vært praetor i 218 f.Kr. Han ble valgt til prokonsul i Picenum fra 215 til 213 f.Kr.. I 208–207 f.Kr. holdt han Etruria som propraetor mot Hannibals yngre bror Hasdrubal. Han reiste til Afrika i 200 f.Kr. som ambassadør.

Varro, Gaius Terentius
Fødselsår ukjent
Dødsår ukjent
Jennie Johnsen

Jennie Johnsen (født 3. desember 1977 i Skien) er en norsk venstrepolitiker. Hun ble den inntil da yngste bystyrerepresentanten i Skien da hun som 17-åring ble valgt inn i Skien bystyre høsten 1995. Jennie Johnsen var leder i Unge Venstre fra 1998 til 2001. Fra 2002 til 2004 var hun nestleder i Venstre. Hun var fra 2003 til 2007 medlem i Oslo bystyre, der hun satt i Helse- og sosialkomitéen og var i perioden 2005–2009 vararepresentant til Stortinget. Hun var rådsmedlem i Nei til EU i 2011 og 2012.

Eksterne lenker 
 

Unge Venstres ledelse
Lokalpolitikere i Skien
Venstre-politikere i Telemark
Venstre-politikere i Oslo
Nei til EU
Personer fra Skien kommune
Maxwells demon

Maxwells demon, benevnelse på et fysikalsk paradoks beskrevet av blant andre James Clerk Maxwell.

Premisser
Termodynamikkens andre hovedsetning sier at entropien i et lukket system aldri kan minke med tiden. Om det finnes to lukkede gassbeholdere ved samme temperatur og en ventil i mellom, så kommer temperaturen til å forbli den samme.

Selvmotsigelsen
Vi forestiller oss nå en liten intelligent skapning, kalt Maxwells demon, som kan åpne og lukke ventilen. Demonen slipper gjennom de raske gassmolekylene fra beholder A til B, og de langsomme fra B til A. Etter tilstrekkelig lang tid kommer partiklenes middelhastighet, og altså temperaturen, til å være høyere i beholder B enn A. Dette skulle innebære at den totale entropien har blitt redusert.

Løsningen
For at Maxwells demon skal vite når det er på tide å åpne og stenge ventilen må den ha informasjon om de innkommende gassmolekylene. Informasjon kan betraktes som «negativ entropi». For å få denne informasjonen ville demonen være tvunget til å interagere med molekylene, for eksempel ved å beskyte dem med fotoner. Denne interaksjonen ville gi en nettoøkning av entropien, og således er en entropiminskende demon en umulighet.

Termodynamikk
Paradokser
Statistisk fysikk
Are Sende Osen

Are Sende Osen (født 8. september 1970 i Trondheim) er en norsk journalist, humorist, forfatter og programleder kjent fra det humoristiske radioprogrammet Are og Odin, som han leder sammen med Klaus Joacim Sonstad. 

Osen vokste opp på Sverresborg i Trondheim.

Han studerte ved Universitetet i Trondheim. Omtrent samtidig begynte han sin journalistkarriere i Adresseavisen, der han blant annet skrev for helgemagasinet Ut. Også her samarbeidet han med Klaus Joachim Sonstad. 

I 1995 fikk han sommerjobb i radiokanalen NRK P3, og har vært tilknyttet NRK Radio siden da. Han fikk etter hvert et fast innslag som «Ensomme Are» i Espen Thoresens humorprogram XL. Dette utviklet seg til programmet Bare Are, hvor sauebonden Odin Jensenius etter hvert ble et fast innslag. Derfra var veien til radioprogrammet Are og Odin kort. Dette programmet gikk på hverdager fra 2002 til 2005. I perioden 2006 til 2008 ledet han programmet Osenbanden på NRK P3. Fra 2015 har han atter vært programleder i Are og Odin etter at programmet gjenoppstod, denne gang på lørdager på P1. Han er også programlederen i På Tro Og Are.

Høsten 2020 kom også den populærhistoriske podkasten Kongerekka som Are Sende Osen har produsert sammen med Ragnhild Sleire Øyen.

Osen hadde en liten rolle i filmen Børning 3 (2020) og er stemmen til dukken Gilbert i Barne-TV-programmet Bamselegen.

Sammen med Klaus Joachim Sonstad vant han Prix Radio 2005, «Årets Radionavn». Samme år mottok han Norsk Målungdoms dialektpris.

Osen har også skrevet bøkene Are (2003), Are Sende Osen parodierer sin far (2007) og Kongerekka - blot, svette og tårer - hvordan Norge ble Norge (2021)

Radioprogrammer 
 XL (1996–97)
 Bare Are (1998–2001)
 Reform 99 (1999)
 Ikke bare Are (2002)
 Are & Odin (2002–2005)
 Osenbanden (2006–2009)
Are & Odin (2015-fortsatt)
Nesten helt sant (2018)

TV 
 Sofa King Stupid (2002) (NRK1) (6 programmer)
 På tro og Are (2010)
 Redd menig Osen (2012)
 Normal galskap (2014)
 På tro og Are (2017)

Diskografi
Få sjå på (2007), med A-Laget
No e det jul igjen (2014)

Are og Odin
Album
Bæ To Da Bone (2004)
Haiglaigts:Farvel og på Gjensyn (2005)
Singler
Fred på jord (2003)
Klapp klapp (2004)
Rovdyr (2004)
Lys og varme baby (2004)
Kred (2005)

Deltar på
 Studentersamfundet i Trondhjem: Alt er sex (1997)
 Norske Gram: Spæll mæ! (2001)
 EVA Records: Absolute 2004: The Summer Hits (2004)
 TV-aksjonen 2004: Hjerterom – Bøssebæreroppfordringer (2004)
 EVA Records: Absolute Hits 2004 (2004)
 EMI: Vårfavoritter (2005)
 EVA Records: Absolute Music 49 (2005)
 NRK: Latterlige øyeblikk (2006)
 Tylden & co: Grisefest – 18 tvilsomme partylåter om fest, fyll, fanteri og forplantning (2007)
 Skrømt: Gutan e samla (2011)

Bibliografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
  NRK.no: Biografi: Are Sende Osen

NRK-journalister
Vinnere av Prix Radio
Personer fra Trondheim kommune
Norske programledere
Norske humorister
Olga Moskalenko-Rotsjeva

Olga Vladimirovna Moskalenko-Rotsjeva (russisk: Ольга Владимировна (Москаленко) Рочева; født 4. juli 1978) er en russisk langrennsløper.

Hun debuterte i verdenscupen 28. november 1998, ved å bli nummer 20 på 5 km fristil i finske Muonio. Per mars 2008 er hennes beste individuelle plassering i verdenscupen en 4.-plass på 10 km fristil, som hun oppnådde 15. desember 2005 i Canmore i Canada.

Hun deltok under OL 2006 i Torino med følgende resultater: 18.-plass på 30 km fristil, 14.-plass på sprinten og 6.-plass på lagsprinten (der hun gikk sammen med Aljona Sidko). Hun har også deltatt i ett verdensmesterskap, Liberec 2009. Der ble hun nummer 11 på 10 km klassisk, og nummer 27 på 15 km fellesstart med skibytte. Hun gikk også 4 x 5 km stafett, der Russlands lag endte på en skuffende 10.-plass.

Eksterne lenker 
 

Russiske langrennsløpere
Deltakere for Russland under Vinter-OL 2006
Langrennsløpere under Vinter-OL 2006
Deltakere under Ski-VM 2009
Deltakere for Russland under Vinter-OL 2010
Langrennsløpere under Vinter-OL 2010
Fødsler i 1978