alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Tjuenborgkoia

Tjuenborgkoia (739 moh.) er ei koie (ubemannet turisthytte) under DNT Ringerike som ligger i Strømsoddbygda, i skråningen øst for Hestebrenna (772 moh.) sør for Høgfjell, vest i de sørlige Ådalsfjellene. Koia eies og driftes av DNT Ringerike, som også driver sju andre hytter innen sitt område. Koia ble overtatt fra DNT Oslo og Omegn i 2017. Fra koia tar det ca. 10-15 minutter å gå opp på Hestebrenna, der utsikten er fantastisk. I nærheten av koia ligger også Tjuvenborgen, en gammel bygdeborg.

Tjuenborgkoia, som er ubetjent, er ei tømmerhytte med to soverom og åtte sengeplasser, bygget i 1942 etter modell av Buvasskoia (lenger inn i bygda) og Grønknutkoia (på Holleia). Det er også oppført et anneks der (den opprinnelige koia, som altså er eldre), som har to soveplasser. Til annekset er det lov å ta med hund.

DNT-hytter i distriktet 
Foruten Tjuenborgkoia eier DNT Ringerike også koiene Hovinkoia (230 moh.) sørøst i Holleia, Grønknutkoia (525 moh.) nord i Holleia, Vikerkoia (650 moh.) på sørsiden av Vikerfjell, Buvasskoia (380 moh.) ved Buvatnet (Flå), Storekrakkoia (889 moh.) i Bogen i Vassfaret (Sør-Aurdal) og Vassfarkoia ved Veneli (Flå). Alle koiene er ubetjente.

Se også 
 Strømsoddbygda
 Høgfjell
 Hestebrenna
 Tjuvenborgen

Eksterne lenker 
 Tjuenborgkoia

Soknedalen
Den Norske Turistforening
Turisthytter i Viken
Byggverk i Ringerike
Samferdsel i Ringerike
Tossevikelva

Tossevikelva er ei lita elv som dannes på sørsiden av Vikerfjell, det nordligste av Ådalsfjellene, og renner sørøstover. Elva renner ut vest i Sperillen, rett sør av Karlsrudhaugen i Vestre Ådal, Ringerike kommune.

Tossevikelva er navngitt etter matrikkelgården Tossevika (gnr. 297 bnr. 1) i Vestre Ådal.

Se også 
 Sperillen
 Ådalselva
 Vesleelva

Begnavassdraget
Elver i Ringerike
Ådals geografi
Alliance Boots

Alliance Boots Ltd var et aksjeselskap som hadde virksomhet i 15 land. Selskapet ble dannet ved en fusjon mellom Alliance UniChem Plc og Boots-gruppen (Boots Group PLC) 31. juli 2006. 26. juni 2007 ble selskapet kjøpt av investeringsselskapet AB Acquisistions Limited og aksjen ble trukket fra notering på London-børsen to dager senere.

Utvikling i Norge

Det tidligere selskapet Alliance Unichem kjøpte opp norske apotek for å danne en egen apotekkjede etter at den nye apotekloven trådte i kraft i 2001. I Norge fantes 138 Alliance-apotek (2008). 

I 2006 fusjonerte Alliance Unichem og Boots til det nye selskapet Alliance Boots som nå (2014) har navnet Boots Norge AS. 

I 2007 åpnet selskapet som første apotekkjede i Norge egen nettbutikk. Norges første «nettapotek» selger ikke legemidler (forbudt i Norge), og er derfor basert på handelsvarer fra apotek- og bandagistsortimentet, kosmetikk og hudpleieprodukter. 

I 2008 åpnet de første Boots-apotekene i Norge; Bootsapotek Lillestrøm. Fra 2008 til 2011 ble så godt som alle Allianceapotekene bygget om til Bootsapotek og per juni 2012 har selskapet 146 Bootsapotek og ett Allianceapotek.

Logo 
Allianceapotekenes første logo besto av fire piler som skulle symbolisere kjerneverdiene. Den ble videreutviklet til en logo bestående av to hjerter som til sammen danner et kors og har en noe klarere symbolikk.

Grossistvirksomhet
Alliance Boots eier grossistfirmaet Alliance Healthcare som leverer legemidler og andre varer til apotek, bandagister og kommunale sykehjem. Selskapet endret navn fra Holtung AS til Alliance Healthcare i 2009.

Referanser

Litteratur 	
Norges Apotekerforenings Tidskrift nr.3. 2006 pdf

Eksterne lenker
 

 Bootsapotek  
 Alliance Healthcare

Apotek
Helseselskaper
Vitusapotek

Vitusapotek er en apotekkjede med virksomhet på det norske markedet som ble etablert i 2001. Kjeden kjøpte opp en del av apotekene etter lovendring i 2001 og har over 220 apotek i Norge i 2015. Kjeden er en del av Norsk Medisinaldepot, som eies av tyske Celesio AG som er en del av amerikanske McKesson Corporation. Celesio AG har omtrent  heleide og  deleide apotek, med  medarbeidere i elleve europeiske land og i Brasil.

Om Vitusapotek
Vitusapotek har over 2200 medarbeidere og er representert i alle norske fylker.

Om navnet
Navnet Vitusapotek er inspirert av den hellige Vitus, en katolsk skytshelgen, som ifølge historien hadde helbredende evner. Sagnene varierer noe, men blant dem som var under hans beskyttelse var apotekerne. Han var en av De fjorten nødhjelpere som ble påkalt ved sykdom.

Grossist
Grossist for kjedemedlemmene er Norsk Medisinaldepot.

Referanser

Litteratur
Norges Apotekerforenings Tidskrift nr.3. 2006 pdf

Eksterne lenker
 Kjedens nettsted
 Eierselskapets nettsted 

Apotek i Norge
Norske helseselskaper
Norske detaljistselskaper
Selskaper etablert i 2001
2001 i Norge
Gyrihaugen

Gyrihaugen (682 moh.) er en kolle som ligger vest for Løvlia på Krokskogen i Nordmarka, og øst for Steinsfjorden i Ringerike kommune. Gyrihaugen, som er godt synlig fra store deler av Ringerike og Hole, er en av de høyeste toppene på Krokskogen. Fra selve toppen er det vid utsikt fra hvor man kan se blant annet Oslofjorden, Gaustatoppen, Blefjell og Norefjell.

Opp fra Steinsfjordens østside går det en blåmerket sti til toppen via Mørkgonga. Selve Mørkgonga er et trangt og mørkt gjel med stupbratte vegger. Inne i selve renna er det en stålvaier til å holde seg i, da det flere steder er noen bratte opptak. 

Gyrihaugen har flere ganger vært kjentmannspost på Krokskogen, senest i 1998 – 2000.

På 1950-tallet opprettet Forsvaret en mikrobølgeradiosender på toppen som ledd i det å skape et militært radionett over hele landet. Etter hvert har det kommet til flere militære installasjoner.

Geologisk sett så er selve toppen og platået rundt dannet av harde permiske basalter. Disse ligger som et dekke over mye eldre og mykere skiferlag. Overgangen mellom disse lagene blir lett synlig i form av den bratte kanten åsrekken danner mot vest.

Fotnoter

Referanser

Eksterne lenker
 Gyrihaugen i Markadatabasen
 Utsikt fra Gyrihaugen

Krokskogen
Norderhovs geografi
Fjell i Ringerike
Brill Building

Brill Building er en kontorbygning bygget i 1930 med adresse 1619 Broadway i New York City i USA, rett nord for Times Square. I årene etter andre verdenskrig ble den kjent for å være den amerikanske populærmusikkens sentrum. 

I 1962 huset Brill Building 165 musikkvirksomheter som leverte alle de tjenester en musiker trengte.  Den kreative kraft i de ulike uavhengige virksomhetene i Brill Building og nabobygningen i 1650 Broadway ble etterhvert opplevet å ha et eget musikalsk uttrykk «Brill Building Sound».

Ofte var samarbeidsrelasjonene i denne perioden i form av duoer, som for eksempel:

Jerry Leiber og Mike Stoller
Doc Pomus og Mort Shuman
Gerry Goffin og Carole King
Ellie Greenwich og Jeff Barry
Barry Mann og Cynthia Weil
Burt Bacharach og Hal David
Neil Sedaka og Howard Greenfield
Hugo & Luigi
Tommy Boyce og Bobby Hart

Andre kjente musikkaktører fra Brill Building:
Paul Anka
Jim Croce 
Bobby Darin 
John Denver 
Neil Diamond
David Gates 
Billy Joel 
Kris Kristofferson 
Roger McGuinn
Joni Mitchell 
Carly Simon 
Paul Simon
Phil Spector
Chip Taylor
James Taylor 
Gene Pitney
Artie Kornfeld

Eksterne lenker
 Brill Building Songwriters Hall of Fame 
 Brill Building
 Spectropop's Brill Building
 The Brill Building Songwriters
 Official MySpace page
 New York Architecture Images- Brill Building
 Regarding Claus Ogerman & his music publishing companies located at The Brill Building

Byggverk på Manhattan
Byggverk fullført i 1931
Skollerud

Skollerud (gnr. 278) er et gårdsbruk i Ytre Ådal i tidligere Norderhov herredskommune, nå Ringerike kommune i Buskerud. Gården er for lengst delt. I matrikkelen fra 1647 hadde gården ei skyld på 45 lispund med korn. I Ådal var det bare Semmen som hadde større skyld på den tiden, med side 68 lispund. Skollerud skal imidlertid ha vært den aller største en gang i tiden, men dette mangler dokumentasjon i dag. Gården er nevnt første gang i 1528 i skriftlige kilder (NRJ. IV 147), da under navnet Skolrydh.

Skollerudgrenda 
Skollerud er også ei grend på vestsiden av Ådalselva, rett vest for Hallingby i Ådal. Grenda ligger langs den gamle ferdaveien som går fra Heradsbygda og Veien via Kilemoen og videre oppover langs vestsiden av Ådalselva, opp til Elsrud i Vestre Ådal.

Fra 1868 var Skollerud et av anløpsstedene for DS «Bægna», som trafikkerte Ådalselva og Sperillen fram til 1929, da en motorbåt tok over. Dette fortsatte fram til 1933, da båttrafikken ble nedlagt for godt. På elva ble imidlertid trafikken nedlagt i 1926, da Sperillbanen ble åpnet.

Skollerudristningene 
Det er gjort funn av ristninger på gården som stammer fra tiden etter reformasjonen. Lite er imidlertid kjent om funnet, som har status som et arkeologisk minne med uavklart vernestatus. Funnet er registrert i Kulturminnesøk med lokalitets-ID 33254.

Se også 
 Liste over gårder i Ringerike
 Skollerudelva

Eksterne lenker 
 Skollerud grendelag
 

Ådals geografi
Gårder i Ringerike
Kulturminner i Ringerike
Gyllenbuste

Gyllenbuste (Gullinborsti, Gullinbuste, Slidrugtanne) var i norrøn mytologi Frøys galte. Den har selvlysende gyllen bust og den trekker vognen til sin eier dag og natt over hav og gjennom luft raskere enn noen hest. Frøy fikk galten av dvergen Brokk. Gyllenbuste nevnes bare kort i Snorre Sturlassons Gylfaginning og i Skaldskaparmål.

Gullinborsti ga navn og våpenskjold til Ynglinga-ættens slektsgren Galtefamilien på Hatteberg i Hardanger som senere under og etter dansketiden er blitt kjent som "Galtung" i "Rosendal".

Se også
Hildisvina, Frøya sin gris

Referanser 

Dyr i norrøn mytologi
Juliusz Słowacki

Juliusz Słowacki (født 4. september 1809 i Krzemieniec, død 3. april 1849 i Paris) var en av de mest fremstående polske diktere fra den romantiske æra. Ved siden av Mickiewicz og Krasiński regnes han for å være en av «de tre bardene».

Słowacki skapte mange lyriske, poetiske og dramatiske verker av stor artistisk verdi. Verkene hans – i samstemning med epoken og situasjonen datidens polske nasjon stod ovenfor – tok opp viktige problemer knyttet til selvstendighetskampen, nasjonens fortid og grunnene til okkupasjonen. Karakteristisk for Słowackis diktning er språket, poetiske metaforer og en rik fantasi.

Słowacki studerte i Wilno (dagens Vilnius). I februar 1829 flyttet han til Warszawa der han arbeidet som tjenestemann i skatteverket. Under novemberrevolusjonen 1830–1831 arbeidet han i Diplomatbyrådet hos fyrst Adam Jerzy Czartoryski, som var leder for det befridde området omkring Warszawa. Den 8. mars 1831 ble han sendt på en diplomatisk misjon til London. Ettersom revolusjonen mislyktes kom han aldri tilbake til Polen. I årene 1833–1838 reiste han til Sveits, Italia, Hellas, Egypt, Palestina og Syria. Sine siste år var han bosatt i Paris.

Han ble begravet på Cimetière de Montmartre.

Berømte verker

Dramaer 
 Maria Stuart 
 Kordian
 Balladyna  
 Horsztyński  
 Mazepa  
 Lilla Weneda  
 Fantazy 
 Sen srebny Salomei  
 Książę Niezłomny 
 Samuel Zborowski

Poesi 
 W Szwajcarii 
 Król-Duch
 Podróż do ziemi świętej

Referanser 

Polske diktere
Polsk adel
Personer fra Kremenets
Doom II: Hell on Earth

Doom II: Hell On Earth er et førstepersonsskytespill utviklet av id Software i 1994 som en direkte oppfølger til forgjengeren DOOM fra 1993. Spillet introduserer flere nye monstre.

Handling 
Etter at basene på Mars' måner Phobos og Deimos ble overkjørt av demoner, klarte en enslig marinesoldat å unnslippe. Da marinesoldaten omsider kommer tilbake til jorden fikk han raskt sitt livs sjokk; Jorden har lidd samme skjebne som Mars' måner og demonene er overalt.

Oppbygning 
Spilleren må kjempe seg igjennom 31 forskjellige nivåer, hvor det siste nivået har en vrien boss. Nivået, som heter "Icon of Sin" (Syndens Ikon) består av et stort bilde av et demonhode på en vegg. Demonen har et åpent felt i pannen, og maner konstant frem andre demoner og forskjellige fiender, som tar spillerens oppmerksomhet.

Forøvrig er det gjort referanser til tidligere spill som id Software har utgitt, blant annet Commander Keen fra 1990 og Wolfenstein 3D fra 1992. Begge spillene har sine respektive hemmelige nivåer, som kan entres ved å dra i godt bortgjemte spaker for å avslutte nivåene på en annerledes måte og sende spilleren til det hemmelige nivået.

For å bekjempe demonen må man løpe til andre enden av den store amfi-lignende arenaen og dra i en spak, så en elevator aktiveres rett foran demonens ansikt. Elevatoren blir stående på topp i to sekunder, så begynner den sin nedfart. I løpet av de to sekundene er det om å gjøre å pumpe missiler fra spillerens rakettkaster inn i det åpne feltet på demonens hode. Dette må gjentas 4-5 ganger.

Det er faktisk spillets designer, John Romero som er den siste fienden. Det er et bilde av hans avkappede hode tredd på et spyd som faktisk tar i mot skaden fra rakettkasteren. Forøvrig så er det demoniske ropet som blir ropt ut av demonhodet når spilleren entrer arenaen, en reversert, forvridd utgave av Romero selv som sier "To Win The Game, You Must Kill Me, John Romero", dette som et lite easter egg.

Doom II mottok svært gode kritikker av både fans og spillanbefalere. Dets kildekode er enda brukt som base for forskjellige Doom-level-editors, og fans lager nivåer selv i hopetall, da editoren og prinsippet i modifisering av nivåer i spillets grafikkmotor er svært simpelt.

Eksterne lenker 
 

Doom
Videospill utviklet av id Software
Førstepersonsskytespill
Skrekkspill
Videospill fra 1994
Videospill utviklet i Storbritannia
Videospill utviklet i USA
Juan Gris

José Victoriano González-Pérez (født 23. mars 1887 i Madrid i Spania, død 11. mai 1927 i Borriana), bedre kjent som Juan Gris,  var en spansk maler og billedhogger som levde og arbeidet det meste av livet i Frankrike. Han er best kjent for sine bidrag til å utvikle kubismen.

Liv og virke

Bakgrunn
Han ble født i Madrid som det trettende av fjorten barn av en velstående kjøpmann. Allerede tidlig i barndommen fikk han opplæring fra sin onkel i malerteknikk. Han gikk to år (1902–04) på Escuela de Artes y Manufacturas og lærte teknisk tegning. Året etter studerte han akademisk malerkunst hos maleren José Maria Carbonero.

Kunstner
I 1906 kom han til Paris og fant seg tilrette blant de unge kunstnerne Henri Matisse, Georges Braque, Fernand Léger og Amedeo Modigliani. Han ble snart klar over nærværet av Pablo Picasso, som kom fra samme land. Gris betraktet på en måte Picasso som lærer og veileder, mens  Gertrude Stein bemerket at «Pablo gladelig hadde sett mannen fjernet fra kartet». Gris malte i 1912 et portrett av Picasso som er et kubistisk bidrag malt av andre enn Georges Braque eller ham selv. Modigliani laget et portrett av Gris i 1915.

Han leverte vitsetegninger til de fire vittighetsbladene som kom ut på den tiden, men begynte å male for alvor fra 1910 av. To år senere hadde han utviklet sin egen variant av kubisme. Han tok utgangspunkt i den analytiske kubismen, men kom etterhvert over til den syntetiserende. Sammen med vennen Matisse ble paletten mere fargerik og harmonisk, mens Picasso og Braque nærmest malte monokromatisk. Mange av arbeidene kan sees på som stilleben.

I 1924 tegnet han scenografien og kostymene til Ballets Russes ledet av danseren Sergei Diaghilev.

Gris formulerte sine teorier om estetikk omkring 1924, da han også ga en forelesning ved Sorbonne med tittel: Des possibilités de la peinture (om maleriets muligheter). Større utstillinger ble holdt i Galerie Simon i Paris, Galerie Flechtheim i Berlin i 1923 og Galerie Flechtheim i Düsseldorf i 1925. Han døde i Boulogne-sur-Seine (Paris) i en alder av førti år.

Allerede før 2005, ble et maleri av Gris solgt for 69 millioner amerikanske dollar.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 The Athenaeum - Omfattende liste over og bilder av Gris' arbeider
 Web Museum - Biografi og bilder av Gris' arbeider
 OCR'd issues of Le Rire

Spanske malere
Spanske billedhuggere
Kubisme
Personer fra Madrid
Diegesis

Diegesis (gr: διήγησις) er en litterær term som betegner det som berettes, i motsetning til det som vises  (mimesis). Det brukes gjerne om omstendelig fortellende, utgreiende eller redegjørende stil og brukes om språket eller formen i en fortelling. 

Innenfor filmvitenskapen benyttes begrepet diegetisk for å betegne den narrative (fortellende) verden omkring fiksjonen som hevder å være realisme. Her hører lyd eller musikk som skal oppfattes som en del av den fiktive verden. Som ikke-diegetisk (mimisk) regnes først og fremst sang og musikk, som eksisterer kun på lydsporet, altså det som filmpublikumet hører, men ikke figurene på lerretet. Men også for- og ettertekster er ikke-diegetiske innslag. Tanker eller minner regnes som diegetisk lyd da de eksisterer i de figurene som hører dem. Det samme gjelder fortellerstemmer hvor en figur i filmen forteller, da denne stemmen eksisterer innenfor filmens ramme.

Innenfor musikkteater brukes begrepet diegetisk for å beskrive en sang som også de medvirkende karakterene oppfatter som sang. Flere av sangene i musikalen Sound of Music er diegetiske, sangen «Do-Re-Mi» nevnes spesielt i denne sammenhengen. I filmmusikken til Cabaret ble alle sangene framstilt som diegetisk, man lot som om de var ekte tysk musikk. Andre filmmusikaler, for eksempel Yentl og den nordiske Dancer in the Dark har utelukkende ikke-diegetiske sanger, de skal forestille figurenes tanker eller «indre sang».

I Barry Lyndon er musikken hovedsakelig ikke-diegetisk ved at den ikke inngår i handlingen, men en del av musikken fremføres som innslag i handlingen blant annet «Lillibullero march» og «British Grenadiers» av britiske soldater som vises i bildet. Den kjente prøyssiske militærmarsj «Hohenfriedberger» spilles i scener med prøyssiske soldater. I et tilfelle går «Hohenfriedberger» sømløst over fra å høres instrumentalt på lydsporet (ikke-diegetisk) til å bli sunget av soldater i spisesalen. «Hohenfriedberger» spilles i et tilfelle på fløyte og tromme av marsjerende prøyssiske soldater i bildet, imens fortsetter musikken uavbrutt når det klippes til et slag der musikerne ikke er synlige.

Referanser 

Narratologi
Film
Berggrunn

Berggrunn betyr hardt fjell eller det geologiske underlaget for yngre og løsere fjell med løsmasser øverst. Det forekommer ulike spenninger i berggrunnen som påvirker planleggingen og byggingen av tunneler og haller i berg, de kalles for bergspenninger.

Ved bygningsarbeider er det viktig å grave ned til berggrunnen for å fundamentere byggverket. Jordbrukere ønsker derimot ikke å støte på berggrunnen for tidlig da det betyr skrint jordsmonn.

Ved geologisk kartlegning kan vi si berggrunn eller grunnfjell i betydningen berg fra det subkambriske peneplanet, som har gjennomgått en metamorfose og er ofte kompetente både som bygningsmateriale og som underlag for byggverk (fundament).

Geologi
Geoteknikk
Alt blir klart og betydelig

Alt blir klart og betydelig er Jonathan Safran Foers debutroman, publisert i 2002. Den ble også spilt film i 2005.

Boka er historien om den unge ukraineren Aleksandr, som skal være tolk for amerikaneren Jonathan Safran Foer på en reise tilbake i historien. Foer vil lete opp landsbyen som hans jødiske bestefar kom fra, en landsby som ble jevnet med jorden av nazistene i 1942. 

Romanen består av to hovedhistorier. Den ene er Aleksandrs beskrivelse av reisen, der hans blinde bestefar er hanket inn som sjåfør. Den andre er Jonathans forsøk på å skrive sine forfedres historie, med begynnelse i 1791.

Foer skildrer jødisk tradisjon og folklore, han benytter dagbøker, drømmenedtegnelser og lister til å gripe virkeligheten. Det nedskrevne og fortolkningen av tekst står sentralt i jødisk tradisjon, og blir viktige elementer også i romanen.

Eksterne lenker
  Alt blir klart og betydelig
 Illuminated? NOT! Book Distorts Ukraine history" -- Prague Post Article
 The Journey to Trochenbrod and Lozisht aug 2006

Romaner fra USA
Bøker fra 2002
Mycterider

Eurypinae
 Hemipeplinae
 Lacconotinae
 Mycterinae 

Mycterider (Mycteridae) er en artsfattig familie av biller knyttet til død ved. Noen arter har hodet trukket ut til en lang snabel og kan minne om snutebiller av gruppen bredsnutebiller (Entiminae). De kan skilles fra disse blant annet på at antennene ikke er knebøyde, og at for- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. To arter finnes i Mellom-Europa, men ingen i Norge.

Utseende 
Små til middelsstore (2,2 – 10 mm) biller, mer eller mindre avlange og parallellsidige, ofte ganske flate. Oversiden er mer eller mindre kledt med hår eller skjell. Hodet er av sterkt varierende størrelse og form. Hos slekten Mycterus er det lite og mer eller mindre trukket ut til en snute, slik at de ligner på snutebiller. Hos slekten Hemipeplus er hodet ganske stort og flatt, med skarpt markerte bakhjørner. Fasettøynene er temmelig store og flate. Antennene er 11-leddete, trådformede eller sagtakkede, og forholdsvis korte. Pronotum (brystskjoldet) har avrundede sidekanter uten en markert rand. Hos Mycterus er det bredest ved roten, der det er nesten like bredt som dekkvingene, hos Hemipeplus er det bredest ved framhjørnene. Dekkvingene har markerte "skuldre", mangler tydelige punktrekker. Artene i slekten Hemipeplus er lange og tynne, svært flate, og har sterkt forlenget bakkropp. De korte bakbeina når bare omtrent halvveis til bakkroppsspissen. Artene i underfamilien Lacconotinae er også lange og slanke, og skiller seg fra de andre medlemmene i familien på at oversiden er temmelig blank.  Beina er middels lange, bortsett fra hos Hemipeplus der de er påfallende korte. For- og mellomføttene er fem-leddete, bakføttene fire-leddete. Et eller flere av fotleddene er tolappede.

Levevis 
De fleste av artene er trolig knyttet til død ved, men biologien deres er ikke godt kjent. Noen arter synes å være særlig knyttet til palmer. En Hemipeplus-art lever i bladslirene til storvokste gress. Den tynne og flate kroppsformen er en tilpassing til dette miljøet. De voksne billene kan av og til finnes på blomster, særlig tistler.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien Mycterider, Mycteridae Blanchard, 1845
 Underfamilien Eurypinae
 Underfamilien Hemipeplinae
 Slekten Hemipeplus Latreille
 Underfamilien Lacconotinae  – 3 arter, bare kjent fra Nord-Amerika
 Slekten Lacconotus
 Underfamilien Mycterinae Blanchard, 1845
 Slekten Mycterus Clairville & Schellenberg, 1798
 Mycterus curculioides (Fabricius, 1781)
 Mycterus tibialis

Eksterne lenker 
 
 Mycterus curculioides: . Mycterus tibialis: . Hemipeplus sp.: 

Biller
Sport Club do Recife

Sport Club do Recife, også kjent som Sport i hjembyen Recife eller Sport Recife i det sørlige Brasil er en fotballklubb fra Recife i delstaten Pernambuco. Klubben ble etablert i 1905. Hjemmestadion er Ilha do Retiro. Klubben rykket opp i brasiliansk Série A i 2007, men rykket ned igjen i 2009.

Spillerstall 
14. april 2021

Utlånte spillere

Referanser

Eksterne lenker 
 
 meuSport.com, fan-side for Sport Recife
 SportNet, Globos side om Sport Recife

Fotballag i Brasil
Fotballag etablert i 1905
Recife
1905 i Brasil