Hæren (Norge)

Hæren er den største forsvarsgrenen i det norske Forsvaret, og har ansvar for å sikre Norges suverenitet på landjorden. Hæren stiller også soldater når Norge deltar i internasjonale operasjoner for NATO og FN.

Historie 
Norge fikk en moderne hær med stående styrker først i 1628. Christian IV opprettet da det nye norske forsvaret, i forbindelse med flere reformer. Viktige foranledninger var at den norske bondehæren nektet å gå inn i Sverige under Kalmarkrigen, samt trusselen om tysk invasjon av Norge etter at Christian hadde kjempet mot tyske styrker i krigen i 1627.

Organisering av den første hæren 
Den norske hæren som ble opprettet iht. Christian IVs «krigsordinants» av 18. januar 1628, og ble organisert som en vernepliktshær med fem regimenter:

 Båhusiske regiment
 Tunsbergiske regiment
 Akershusiske regiment
 Bergenhusiske regiment
 Trondhjemske regiment

I tillegg ble det opprettet tre fähnlein (fenniker = kompanier):

 Jemtlandske kompani
 Agdesiden kompani
 Stavangerske kompani

Videre ble det etablert 14 borgerkompanier som skulle forsvare byene og kjøpstedene. Totalt bestod denne hæren av 6 243 mann.

Hærens innsats 

Norske soldater tjenestegjorde mye utenlands, og utenlandske offiserer tjenestegjorde mye i Norge. Kommandospråket var tysk fram til 1772. Under den europeiske sjuårskrigen (1756–63) ble omtrent halve hæren brukt som grensevakter i Schleswig-Holstein.

I 1808 ble Norge angrepet av Sverige, men norske styrker under ledelse av Christian August drev svenskene tilbake.

I 1814 var norske offiserer godt representert på Eidsvold. Det ble vedtatt at Norge skulle ha en vernepliktshær, etter moderne prinsipper. 2 000 av mannskapene var vervet; resten tas inn via allmenn verneplikt. I 1814 rykket svenske styrker igjen inn i Norge. De norske styrkene greide ikke å drive dem tilbake. Motstanden var likevel så betydelig for svenskene at de oppga å ta Norge som et territorium, og gikk med på en forhandlingsløsning som endte med at Norge inngikk en personalunion med Sverige. Etter unionsstiftelsen ble den norske hæren halvert, og øvingsnivået ble redusert til rundt 20 % av tidligere.

Før 1885 hadde Hæren og marinen hvert sitt departement, men forsvarsminister Johan Sverdrup slo dem sammen til Forsvarsdepartementet.

I 1905, rundt unionsoppløsningen, ble både norske og svenske styrker mobilisert på hver sin side av riksgrensen. I forkant av konflikten hadde hæren blitt kraftig rustet opp med både festningsanlegg, mitraljøser og hurtigskytende kanoner. Den norske hæren stilte med 18 000 mann på Østlandet og 4 000 i Trøndelag. Sett i forhold til andre land har aldri Norge hatt en sterkere hær enn i 1905. Unionsoppløsningen gikk fredelig for seg, og det kom ikke til noen trefninger mellom de to sidene.

Under kampene i Norge i 1940 stilte Hæren med til sammen 40–50 000 mann. I de senere kampene i Nord-Norge var det rundt 8–10 000 mann igjen. En ny norsk hær ble etablert i utlandet, men fikk lite ressurser og hadde knapt 4 000 mann ved krigens slutt. Den første stridsvogn bestilt av det norske forsvaret var Landsverk L-120 i 1936.

Etter krigen stilte Hæren med mannskaper til Tysklandsbrigaden, og ble omorganisert for å tilpasse seg medlemskap i NATO. Ti år etter krigen besto Hæren av en stående brigade og ti mobiliseringsbrigader. Ved den kalde krigen var Hæren en garantist for at Norge kan opprettholde sine internasjonale forpliktelser overfor Nato og FN ved internasjonale operasjoner. s slutt ble Hæren bygget ned, og består i dag av rundt 9 500 mann, og har ikke lenger noen ambisjon om invasjonsforsvar.

Hærens oppgaver 
 
 De fleste konflikter krever territoriell kontroll ved nærvær av soldater på bakken og her har Hæren den viktigste rollen.
 Hæren er en garantist for at Norge kan opprettholde sine internasjonale forpliktelser overfor Nato og FN ved internasjonale operasjoner.
 I fredstid har Hæren ansvaret for å ha minst én styrke (bestående av TMBN og deler av Brigade Nord) i nasjonal beredskap til enhver tid, det vil si at styrken kan tre i aksjon på svært kort varsel. Andre faste, daglige oppgaver er å kontrollere grenseområdene mot Russland og vokte Det kongelige slott.

Dagens organisasjon 

Se også Tidligere norske militæravdelinger

Hæren består av et antall avdelinger, ledet av en avdelingssjef. Disse er underlagt sjef Hæren, som formelt og i praksis styrer avdelingene.

 Hærstaben 
 Brigade Nord
 Telemark bataljon
 2. bataljon
 Panserbataljonen
 Artilleribataljonen
 Ingeniørbataljonen
 Sambandsbataljonen
 Sanitetsbataljonen
 Stridstrenbataljonen
 Militærpolitikompaniet
 Finnmark landforsvar
 Garnisonen i Sør-Varanger (Høybuktmoen)
 Porsanger bataljon
 Finnmark heimevernsdistrikt 17
 Hans Majestet Kongens Garde (Huseby leir og Terningmoen)
 Etterretningsbataljonen 
 Hærens våpenskole (Østerdal Garnison)
 Trenregimentet
 Forsvarets militærpolitiavdeling

I tillegg er også Krigsskolen (på Linderud leir), og Hærens befalsskole underlagt sjef Hæren.

Leirer i bruk i Hæren 
 Garnisonen i Porsanger (Porsangmoen, Porsanger)
 Heggelia leir (Bardufoss, Målselv)
 Heistadmoen (Kongsberg)
 Huseby leir (Oslo)
 Høybuktmoen (Garnisonen i Sør-Varanger) (ved Kirkenes i Sør-Varanger)
 Linderud leir (Oslo)
 Rusta leir (Bardufoss, Målselv)
 Sessvollmoen leir (Ullensaker)
 Setermoen leir (Bardu)
 Skjold leir (Tidl. Maukstadmoen leir og Holmen leir, Øverbygd i Målselv)
 Østerdal Garnison
 Rena leir (Åmot)
 Terningmoen (Elverum)

Se også 
 Liste over Hærens utrustning
 Hærens uniformer

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Etableringer i 1628

he:צבא נורבגיה