alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Siri Rom

Siri Rom (født 17. mars 1918, død 13. november 2002)  var en norsk skuespillerinne som var ansatt en årrekke ved Det Norske Teatret.

Teater 
Hun debuterte i Falkbergets Teater før hun ble ansatt ved Trøndelag Teater fra 1940 til 1943, ved Det nye Teater fra 1944 til 1945 og siden 1946 ved Det Norske Teateret. På scenen hadde hun roller som blant annet Hedvig i Vildanden, Gunvor i Alf Prøysens Trost i taklampa (1952), Yvonne i Bertolt Brechts Mor Courage (1955), Nola i Kom heim, vesle Sheba, videre i Arthur Millers Frakt under havet og Finn Carlings Gitrene. På 1980-tallet hadde hun roller som Herlofs-Marte i Anne Pedersdotter og Hønse-Lovisa i Ungen. Hun har også hatt enkelte regioppgaver på scenen.

Film 
Hun filmdebuterte i 1945 i Rikard Nordraak og medvirket gjennom i sin karriere i ca. 20 filmer (alle biroller). Av notable filmopptredener kan en nevne rollen Torsøia i Bør Børson Jr. (1974) og Bør Børson 2 (1976), samt rollen som bygdejenta Elise Trost i taklampa (1955). Vi husker henne som budeia Gurine i Ivo Caprinos dukkefilm om Reveenka fra 1962 hvor hun forteller eventyret om Reveenka til eventyrsamleren Peter Christen Asbjørnsen som kommer på besøk. I 1973 spilte Rom rollen som Marta i TV-serien Blokk 12, Oppgang C <Marta, Torkel og de andre i Knatten borettslag>. Hun hadde i 1993 en liten rolle i Secondløitnanten, som også var hennes siste.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Siri Roms filmer - filmfront.no 

Norske skuespillere
Skuespillere ved Trøndelag Teater
Skuespillere ved Oslo Nye Teater
Skuespillere ved Det Norske Teatret
Personer begravet på Vestre gravlund
Personer fra Oslo
Wrexham AFC

Wrexham Association Football Club er en walisisk fotballklubb som spilte i Football League Two fram til sesongen 2007/2008. Klubben endte da sist i divisjonen og rykket ned til Conference National. Klubben ble stiftet i 1872, og ble valgt inn i The Football League i 1921. «The Red Dragons», som er kallenavnet til Wrexham, spiller hjemmekampene sine på Racecourse Ground i Wrexham. Byen Wrexham ligger i det nordlige Wales.

Meritter 
 Vinner av 3. divisjon i 1977/78.
 Beste resultat i FA-cupen: 6. runde i 1974, 1978 og 1997.
 Beste resultat i Ligacupen: 5. runde i 1961 og 1978.
 Har vunnet den walisiske cupen 22 ganger.

Klubbrekorder 
 Største ligaseier: 10-1 mot Hartlepool United den 3. mars 1962.
 Største tap: 0-9 mot Brentford den 15. oktober 1963.
 Flest ligakamper: 592 kamper, Arfon Griffiths.
 Flest ligamål: 175 mål, Tom Bamford.
 Flest ligamål i en sesong: 44 mål, Tom Bamford.
 Yngste ligaspiller: 15 år og 158 dager, Ken Roberts.

Referanser

Litteratur 
 Rollin, Glenda & Rollin, Jack (2004): SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2004-05. Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1311-9

Eksterne lenker 
 
  Klubbside fra BBC
  Nettsted om Wrexham AFC
  Nettsted om Wrexham AFC

Fotballag i Wales
Wrexham
Fotballag etablert i 1872
Sport i England i 1872
Øksfjordtunnelen

Øksfjordtunnelen er en veitunnel på fylkesvei 882 i Loppa kommune i Finnmark. Tunnelen går mellom Storvik og Skarbergodden i Øksfjorden. Den erstattet ei rasfarlig veistrekning langs fjorden. Tunnelen er 4 252 meter lang, og den ble åpnet i 1988. Den var den lengste tunnelen i Finnmark til Nordkapptunnelen ble åpnet i 1999.

Øksfjordtunnelen er smal, med ett kjørefelt og møteplasser. Fartsgrensen i tunnelen er 60 km/t. Tunnelen har kuldeporter, men vinteren 2006 var det likevel store problemer med isdannelse i tunnelen.

Referanser

Se også 
Veitunneler i Norge

Eksterne lenker
 NRK: Frykter ulykker i islagt tunnel (6. mars 2006)
 Altaposten: Skammens tunnel (28. november 2013)
 
 
 Øksfjordtunnelen på Google StreetView

Veitunneler i Troms og Finnmark
Veier i Loppa
1988 i Norge
Tunneler åpnet i 1988
Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche

Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche er en protestantisk kirke ved den nåværende Breitscheidplatz (tidligere Auguste-Viktoria-Platz) ved Kurfürstendamm i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin.

Historie 
Den ble bygget i nyromantisk stil mellom 1891 og 1895 til minne om keiser Vilhelm I av Tyskland, som hadde samlet Tyskland.

Kirken ble totalskadet under vestallierte bombeangrep mot Berlin i november 1943. Mellom 1951 og 1961 bygget Egon Eiermann dagens kirke, der det 68 meter høye gamle tårnet ble integrert i en ny bygning, som en påminnelse om krigens redsler. Den nye kirken står i sterk kontrast til den gamle, med blå glasspaneler som dekker både kirkebygning og tårn (på folkemunne kalt «pudderdåsen» og «leppestiften»). Lokalbefolkningen kaller den også spøkefullt der hohle Zahn (= hulltannen). Kirkeskipet er åttekantet, klokketårnet sekskantet og kapellet firkantet.

Stalingrad-madonnaen 
Julaften 1942 befant militærlegen pastor Kurt Reuber seg i Stalingrad. Han tok pause fra operasjonsbordet lenge nok til å få samlet en gruppe soldater til en gudstjeneste i en underjordisk bunker. Det fantes ikke noe juletre eller noe som kunne minne om jul, men på baksiden av et erobret sovjetrussisk militærkart hadde Reuber tegnet et ikon, en madonna med Jesusbarnet. Rundt mor og barn hadde han skrevet: «Lys - liv - kjærlighet; i den beleirede festningen Stalingrad; julen 1942.» 

Reuber var en av omkring 95.000 tyske krigsfanger fra Stalingrad. I russisk fangenskap døde han av flekktyfus 20. januar 1944; men omkring 150 av bildene hans ble returnert til Tyskland, og Stalingrad-madonnaen har vært utstilt i Gedächtniskirche i Berlin siden 26. august 1983. 

Også katedralen i Coventry har en kopi av Stalingrad-madonnaen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 www.Gedaechtniskirche.com

Kirker i Berlin
Charlottenburg-Wilmersdorf
Ruiner i Tyskland
Lutherske kirkebygninger i Tyskland
Religiøse byggverk fra 1800-tallet
1890-årene i Tyskland
Storfjelltunnelen

Storfjelltunnelen er en tunnel på fylkesvei 8830 i Alta kommune i Finnmark. Tunnelen går under Storfjellet i Korsfjorden. Den erstattet ei rasfarlig veistrekning langs fjorden. Tunnelen er  meter lang.

I likhet med mange andre tunneler i Norge er Storfjelltunnelen noe plaget med kondens. Kondensen kan føre til farlige situasjoner fordi bilrutene plutselig dugger når en kjører inn i tunnelen.

Se også 
Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Veitunneler i Troms og Finnmark
Veier i Alta
1995 i Norge
Tunneler åpnet i 1995
Falkebergtunnelen

Falkebergtunnelen er en tunnel på fylkesvei 882 i Hasvik kommune i Finnmark. Tunnelen går gjennom Falkeberget ved Breivik på Sørøya. Den er 108 meter lang.

Falkebergtunnelen er smal og lav (4,0 meter), og plaget med isdannelse om vinteren.

Se også 
Veitunneler i Norge

Eksterne lenker 
 Bilde av vest-innslaget.
 Falkebergtunnelen på Google StreetView

Veitunneler i Troms og Finnmark
Tunneler åpnet i 1970
Veier i Hasvik
1970 i Norge
Riksmålsvernet

Riksmålsvernet ble stiftet 30. oktober 1919. Det hadde til formål å forsøke å samle riksmålsfolk om en språklig samling og arbeide for språkets naturlige utvikling. Riksmålsvernet sto som utgiver av Norsk riksmålsordbok, der første hefte utkom i 1930 og første bind utkom i 1937.

Riksmålsvernet ble i 1981 innlemmet i Det Norske Akademi for Språk og Litteratur.

Referanser

Eksterne lenker 

 «Riksmålsvernet», fra Store norske leksikon

Riksmålstematikk
Organisasjoner etablert i 1919
Opphør i 1981
Hjalmar Torp

Hjalmar Torp (født 14. april 1924 i Oslo) er en norsk professor emeritus i klassisk arkeologi. Han har virket blant annet ved Universitetet i Oslo og Det norske institutt i Roma. 

Torp har gjort et grunnleggende arbeid for norsk og nordisk kunstforsking med sin innsats for å bygge opp Det norske institutt i Roma og for å ha satt i gang flere fellesnordiske prosjekt innen arkeologi. Han er en foregangsmann i utviklingen av norsk humanistisk forskning. 

I 1999 ble han tildelt Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning i den historisk-filosofiske klassen for sitt  vitenskapelige arbeid innen sen-antikk, tidlig-kristen, bysantinsk og høymiddelaldersk kunst.

Publikasjoner (ufullstendig) 
 Hjalmar Torp: L'architettura del tempietto di Cividale. Oppmålingstegninger (rilievi) ved Ejnar Dyggve og Arne Gunnarsjaa. Bidrag (contributi) ved Mario Brozzi og Carlo Guido Mor, i: Acta ad archaeologiam et artium historiam pertientia, Roma 1977
 Hjalmar Torp: Thessalonique paléochrétienne. Une esquisse. In: Transactions of the Swedish Institute at Istanbul. (1993). Lennart Rydén (red.).
 Hjalmar Torp: The Date of the Conversion of the Rotunda at Thessaloniki into a Church. In: Øivind Andersen, Helène Whittaker von Hofsten (red.): The Norwegian Institute at Athens. The First Five Lectures, Athen, 1991. pp. 13–28. ISBN 960-85145-0-9.
 Bente Kiilerich, Hjalmar Torp: A Christ and the Apostles Relief in Search of a Date. I: Arte Medievale, Roma, 1990. pp. 99–115.
 Hjalmar Torp: Apsismosaikken fra omkring 500 i Hosios David i Thessaloniki. Et eksempel på mangetydighet i tidlig kirkekunst. I: Det Norske Videnskaps-Akademis Årbok. (1990). .
 Hjalmar Torp, Bente Kiilerich: Hic est: Hic Stilicho. The Date and Interpretation of a Notable Diptych. In: Jahrbuch des Deutschen Archäologischen Instituts, Berlin, 1989. pp. 319–371.
 Hjalmar Torp: Normannerkongen Roger II av Sicilia i lys av bysantinsk og senantikk herskerideologi. I: Det Kgl. Norske Videnskabers Selskabs Forhandlinger 1991. s. 101–120.
 Hjalmar Torp: Cividale longobarda. I: Enciclopedia dell'Arte Medievale, Roma. 25p.
 Hans Peter L'Orange, Hjalmar Torp, Magne Malmanger: Acta ad archaeologiam et artium historiam pertientia (bidrag i flere årganger fra vol. I (1962) og mange år fremover.

Eksterne lenker 
 hf.uio.no: Hjalmar Torp fyller 90 år

Norske arkeologiprofessorer
Norske humanister
Norske kunsthistorikere
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Personer fra Oslo
Gipping

Gipping er en elv i Suffolk, England og hovedkilden til elven Orwell grevskapet Suffolk i East Anglia. Elven oppstår i nærheten av Mendlesham Green og flyter i sørvestlig retning mot Stowmarket. Derfra flyter den sør eller sørøst, passer gjennom Needham Market og et antall landsbyer før den når Ipswich og blir til elven Orwell. Elven har gitt navn til landsbyen Gipping. Den har gitt kraft til en rekke vannmøller, flere som fortsatt står, men ingen er operative, skjønt møllen ved Baylham har beholdt det meste av sitt maskineri og er den eneste fullstendige møllen igjen ved elven.

Det er bevis for at elven ble benyttet for navigering mellom 1200- og 1700-tallet, men med vedtak fattet av Parlamentet mellom 1790 og 1793 ble det bestemt at elven skulle utbedres mellom Ipswich og Stowmarket. Det ble oppnådd ved å bygge femten sluser, og elven ved denne strekningen ble kjent som «Ipswich og Stowmarket-kanalen». I nyere tid bruker man sjelden kanalnavnet, og omtaler i stedet hele strekningen som Gipping. Transport gjennom kanalen ble åpnet i 1793, og til tross for få rapporter om inntekter og forbruk, synes det som om foretaket var lønnsomt. På 1800-tallet, etter at jernbanen kom i virksomhet, har kanalen gradvis forfalt. Det var fortsatt en del trafikk gjennom de fire nedre slusene for gjødselfabrikkene ved Bramford. Ved 1917 var det ikke lønnsomt lengre og ble stengt i 1922.

Det har vært en viss opprustning av slusene i forbindelse med fornyelsen som har blitt utført av mange engelske kanaler på 1900-tallet. River Gipping Trust driver dette arbeidet. Det er en rekke bevaringsverdige bygninger langs elven, inkludert en del sluser og broer, flere møller og gjødselbygningen ved Bramford.

Referanser

Litteratur 
 Boyes, John; Russell, Ronald (1977): The Canals of Eastern England. David and Charles. ISBN 978-0-7153-7415-3.
 Priestley, Joseph (1831): Historical Account of the Navigable Rivers, Canals, and Railways of Great Britain.
 Skempton, Alec et. al. (2002): A Biographical Dictionary of Civil Engineers in Great Britain and Ireland: Vol 1: 1500 to 1830. Thomas Telford. ISBN 0-7277-2939-X.
 Squires, Roger (2008): Britain's restored canals. Landmark Publishing. ISBN 978-1-84306-331-5.

Eksterne lenker 
 Ipswich Branch of Inland Waterways Association som har ansvaret for restaureringen av kanalen.

Elver i Suffolk
Kanaler i Storbritannia
Doyle Brunson

Doyle Brunson «Texas Dolly» (født 10. august 1933 i Langworth i Texas i USA) er en amerikansk pokerspiller. Han har spilt profesjonelt i over 40 år. Han er en tidligere verdensmester og forfatter av flere pokerbøker. I løpet av sin karriere har han vunnet over $ 4 300 000 på turnerninger. Han er en av fire som har vunnet WSOP Main Event to ganger på rad og en av tre som har vunnet 10 WSOP armbånd.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
  Poker Pages intervju
  PokerPlayer magazine intervju
  Hendon Mob tournament resultater

Pokerspillere fra USA
Sakprosaforfattere fra USA
Vinnere av World Series of Poker Main Event
Vinnere av World Series of Poker armbånd
Personer fra Fisher County i Texas
Fødsler i 1933
Den norsk-tyske Willy Brandt-stiftelsen

Den norsk-tyske Willy Brandt-stiftelsen ble etablert av den norske og den tyske regjeringen i år 2000 på initiativ fra Thorvald Stoltenberg og Egon Bahr.

Stiftelsen ble etablert med sete både i Oslo og Berlin - i Norge som en norsk stiftelse, registrert i Brønnøysundregisteret, og i Berlin som ”forening til fremme av den norsk-tyske Willy Brandt-stiftelsen" med samme målsetninger som den norske stiftelsen.

Stiftelsens formål er å fremme forbindelsene mellom Norge og Tyskland ved å styrke gjensidig kunnskap om samfunnsliv, kultur, språk, miljøvern og næringsliv i de to landene. Stiftelsen er den eneste institusjonen som engasjerer seg for norsk-tysk samarbeid på disse områdene i begge land. Stiftelsen har bred politisk støtte, noe som også kommer til uttrykk ved at styret består av tyske og norske politikere fra forskjellige partier.

De tre søylene for stiftelsens aktiviteter er å støtte norsk-tyske prosjekter, holde arrangementer i begge land og den årlige utdelingen av Willy Brandt-prisen.

Styreledere:

Sverre Myrli, stortingsrepresentant

Franz Thönnes, tidl. forbundsdagsmedlem

Styremedlemmer:

Ingjerd Schou, stortingsrepresentant, tidl. sosialminister

Hans Olav Syversen, tidl. statssekretær og stortingsrepresentant

Liv Signe Navarsete, tidl. stortingsrepresentant, samferdselsminister og kommunal- og regionalminister

Henry Tesch, tidl. utdanningsminister i Mecklenburg-Vorpommern

Claudia Müller, medlem av forbundsdagen

Johannes Schraps, medlem av forbundsdagen

Stiftelsens to første styrelederne var Thorvald Stoltenberg og Egon Bahr. Tidligere styremedlemmer er blant andre Ine Marie Eriksen Søreide, Harald Nordvik, Marit Arnstad, Wilfried Czernie, Hans Lødrup, Hans-Ulrich Lunschken og Morten Wetland.
Daglig leder for stiftelsen er Ingunn Tveide.

Daglig leder for stiftelsen er Ingunn Tveide.

Daglig leder for foreningen til fremme av den norsk-tyske Willy Brandt-stiftelsen er dr. Axel Berg.

Eksterne lenker 
 

Stiftelser
Etableringer i 2000
Hof Idrettslag (Innlandet)

Hof IL er også et idrettslag fra Vestfold.

Hof Idrettslag (stiftet 15. mars 1907) er en idrettsforening i  Hof i Holmestrand kommune.

Foreningen feiret hundreårsjubileum i 2007. Aktivitetene til Hof IL er hovedsakelig fotball, men Hof har også et håndballag for jenter og en skigruppe som er ansvarlig for å kjøre opp skiløypene i Hof-delen av Vestmarka. Hovedanlegget til Hof IL er Sundenga Idrettspark som ligger like ved Hof sentrum.

Tabellen 2019

Åsa/Hof Fotball
Se Åsa/Hof Fotball for større artikkel.
Åsa/Hof Fotball var fotballaget til Hof IL, som var et samarbeidsprosjekt med Åsa Idrettslag.

Referanser

Litteratur 
 
 

Idrettslag i Hedmark
Idrettslag etablert i 1907
Fotballag i Hedmark
Fotballag etablert i 1907
Sport i Åsnes
Elefant (panserjager)

Panzerjäger Tiger (P) Elefant var en tysk kanonpanserjager fra andre verdenskrig.

Kun 91 stykker ble bygget i 1943. Den ble opprinnelig kalt Ferdinand, etter designeren Ferdinand Porsche. Modellen var en ombygning av en prototyp stridsvognskonstruksjon Porsche Tiger.

Kun to eksemplarer er kjent for å ha overlevd krigen. Den ene står på Kubinka Tank Museum i utkanten av Moskva i Russland, og den andre står på United States Army Ordnance Museum's collection nær Aberdeen Maryland i USA.

«Ferdinand» hadde en 88 mm Panzerjägerkanone 43/2 anti-tank kanon for å ødelegge fiendlige stridsvogner. Vognen hadde 150 km rekkevidde.

Den hadde en topphastighet på 30 km/t på veien og 10 km/t i terreng. De to Porsche luftkjølte motorene i den opprinnelige prototypen ble erstattet med to 300 PS (296 hp; 221 kW) Maybach HL 120 TRM motorer. Motorene drev en enkel Siemens-Schuckert 500 VA generator, som drev to Siemens 230 kW (312.7 PS) elektriske motorer.

Stridsvognen hadde et frontpanser på 20 cm foran som kunne blokkere skudd fra mange andre stridsvogner.

Kjøretøyet ble brukt av Wehrmacht Panzerjäger under 2. verdenskrig.

Litteratur 
 Alexander Lüdeke: Våpnene som avgjorde andre verdenskrig, Første utgave, ISBN 978-82-7822-707-7

Eksterne lenker 
 

Kanonpanserjagere
Maursundtunnelen

Maursundtunnelen er en undersjøisk veitunnel som går under Maursundet mellom fastlandet og øya Kågen i Troms. Tunnelen går mellom Hamneidet på fastlandet og Kågelva på Kågen, og er en del av fylkesvei 866. Tunnelen erstattet fergestrekninga mellom Hamneidet og Flåten. Maursundtunnelen er 2122 meter lang, og dypeste punkt er 92,5 meter under havet. Største stigning i tunnelen er 10 %. Tunnelen ble åpnet 6. juli 1991. Sammen med Skattørsundet bru danner Maursundtunnelen fastlandsforbindelsen til Skjervøy. Tunnelen har i gjennomsnitt en trafikk på 600 kjøretøy i døgnet (tall for 2002).

Se også 
 Kågentunnelen
 Veitunneler i Norge
 Undersjøiske veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av sør-innslaget.

Veitunneler i Troms og Finnmark
Undersjøiske tunneler i Nord-Norge
Tunneler åpnet i 1991
Veier i Skjervøy
Veier i Nordreisa
1991 i Norge
Tønsberg–Eidsfossbanen

Tønsberg-Eidsfossbanen var en sidelinje til Vestfoldbanen som gikk fra Tønsberg til Eidsfoss.  Banen åpnet i oktober 1901 og var i drift fram til 1938.  Mellom Hillestad og Hof fulgte Holmestrand-Vittingfossbanen samme trasé.

Jernbanen til Eidsfoss var viktig for Eidsfos Jernverk som produserte støpejernsovner.  Opprettelsen var også et svar på de sterke reaksjonene som kom fra de indre delene av fylket da Vestfoldbanen ble lagt langs kysten.

Linjekart 

 

 

 
|}

«Eidsfosbanevise» 
Verken komponist eller tekstforfatter er angitt.

Innspilling 
 Innsunget på  plate (akustisk innspillning) 1909, av: Johannes Dehn. Platemerke: "Gramophone Concert Record" Cat nr: 72727.  (Dette er ikke den samme visen som stod på forsiden av Tønsberg Blad 1 Nov 1901). Forfatter ukjent.

Litteratur

Eksterne lenker 
 Tønsberg–Eidsfossbanen (T.E.B.) og Holmestrand–Hvittingfossbanen (H.V.B.) på jernbane.net (noen bilder fra jernbanelinjene i nyere tid etter nedleggelse av drift.)
 Skinnelangs: Tønsberg–Eidsfossbanen

Nedlagte jernbanestrekninger i Norge
Jernbanestrekninger i Vestfold og Telemark
Vestfolds historie
1901 i Norge
1938 i Norge
Jernbanestrekninger åpnet i 1901
Jernbanestrekninger nedlagt i 1938
Vestfolds samferdselshistorie
Jernbanebyggverk i Holmestrand
Holmestrands historie
Jernbanebyggverk i Tønsberg
Tønsbergs historie
Kanalen gjennom Walcheren

Kanalen gjennom Walcheren er en konstruert vannvei som deler halvøyen Walcheren i den nederlandske provinsen Zeeland i to. Den forbinder Vlissingen ved Westerschelde med Veere ved Veerse Meer med hverandre. Kanalen ble anlagt 1870–1873 og spilte en rolle i Middelburgs økonomiske gjenoppblomstring.

Denne kanalen og kanalen gjennom Zuid-Beveland ble anlagt samtidig med den delen av jernbanelinjen mellom Roosendaal og Vlissingen som ligger på Walcheren. Da jernbanesporet ble anlagt, ble Sloe blokkert av Sloedemningen og kunne dermed ikke lenger brukes som seilingsrute. Fra belgisk side ble det da gjort klart hvor viktig det var å få nord-sør forbindelser fra Westerschelde til Veerse Meer og Oosterschelde. Kanalen følger delvis traséen som den gamle kanalen (fra 1817) til Middelburgs havn fulgte, og samtidig ble det anlagt to havner og en sluse inne på halvøyen, og en havn ved kysten. 

Kanalen gjennom Walcheren har etterhvert blitt mindre viktig for transport, mens den har blitt viktigere for turisme og lystbåter. Mellom Middelburg og Veere bryter en sidekanal, Arnekanalen, av til Arnemuiden og Nieuw- en Sint Joosland.

Zeeland
Kanaler i Nederland
Mile

Mile kan vise til:

Lengdemål
 Engelsk mil, lengdeenhet (1,609 km)
 En engelsk mil (løp), mellomdistanseøvelse innen friidrett
 Nautisk mil

Foredling
 Kullmile, et anlegg for framstilling av trekull
 Tjæremile, den tradisjonelle måten å utvinne tjære på

Annet
 Sandmile, sanddyne av flygesand
 Mile (Honghe) – et fylke i prefekturet Honghe i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina
Gunnar Berg

Må ikke forveksles med partisanen Gunnar Berg, presten Gunnar Berg eller botanikeren Gunnar Anton Berg

Gunnar Berg (født 21. mai 1863 i Svolvær, død 23. desember 1893 i Berlin) var en norsk maler, kjent som en av Lofotmalerne.

Liv og virke

Bakgrunn
Gunnar Berg vokste opp i Svolvær i Lofoten, hvor faren Lars Todal Walnum Berg var en velstående væreier. Han var opprinnelig eslet for en handelskarriere, og etter læretid i familiens forretning dro han i 1882 til Bergen for en handelsutdannelse. Her ble han oppfordret til å utnytte kunsttalentet, og 1883-1885 studerte han malerkunst i Düsseldorf.

Maler
Etter studiene reiste han hjem til Lofoten hvor han med foreldrenes hjelp bygde seg et atelier på Svinøya i Svolvær. Atelieret er modernisert og bevart.</onlyinclude>

Han pendlet mellom Tyskland og Lofoten. En periode da han var i Lofoten, hadde han et godt samarbeid med maleren Otto Sinding. Denne perioden ble hovedårsaken til at disse malerne ble stadig sammenliknet. Under en kunstutstilling i Kristiania i 1889, ble han kalt for et "Sinding - epigon" av kunsthistorikeren Andreas Aubert, hvilket resulterte i at Berg ikke holdte flere utstillinger i hovedstaden. 

Under somrene i Lofoten hadde han et eget lag med tilreisende. Han både solgte en kunst, og ga gjestene en opplevelse av stedet, landsdelen og kunsten. 

I 1893 fikk han kreft og måtte amputere det ene benet – likevel reiste han til Berlin, der han døde om vinteren. Gunnar Berg ligger begravet i familiens gravkapell på Gunnarholmen i Svolvær. Der ble det i 1994 reiste en byste av ham.

Gunnar Berg blir i dag ansett som en av Nord-Norges aller største malere, og blant de betydeligste i Norge innen sin genre. Blant hans mest betydelig malerier må nevnes Fra Vaterfjord og Trollfjordslaget, det siste viser en faktisk kampepisode fra Lofotfisket 1890.

Referanser

Litteratur 
 Jens Andvig, «Lofotfisket og Gunnar Berg og Kaare Espolin Johnson». I: Skolp : årsskrift for Vågan historielag, 1984 
 Gerd Rødsand Bremnes, «Maleren Gunnar Berg – et hundreårs minne ». I: Årbok for Vågan, 1993
 Holst, Erling. «Gunnar Berg, Lofotens maler». I: Kunst og kultur, 1963
 Per Posti, Trollfjordslaget, myter og virkelighet. Svolvær: Montanus forlag, 2001 (1. utg: Tromsø, 1991)
 Per Posti, «Lofoten i billedkunsten fram til 1920-årene». I: Ottar, nr 3, 2000
 Per Posti, Gunnar Berg 1863-1893, minneutstilling 1993. Tromsø Kunstforening, 1993 (''Utstillingskatalog
 Jon Henrik Lie, "Svinøya; Familien Berg til Svolvær" I: "Væreiere og nessekonger", 1. utg: 2008

Eksterne lenker 
 Verk av Gunnar Berg på nasjonalmuseet.no
 
 
 Privat hjemmeside om Gunnar Berg 

 

Norske malere
Lofotmalerne
Personer fra Vågan kommune
Kågentunnelen

Kågentunnelen er en veitunnel i Skjervøy kommune i Troms. Den er en del av fylkesvei 866 og er 1733 meter lang. Den erstattet ei rasfarlig veistrekning mellom Flåten og Skognesbukta på øya Kågen.

Se også 
 Maursundtunnelen
 Veitunneler i Norge

Referanser 

Veitunneler i Troms og Finnmark
Tunneler åpnet i 1991
Veier i Skjervøy
1991 i Norge