alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Khat

Khat (catha edulis) er en plante som stammer fra Afrikas horn og den Arabiske halvøy. Planten brukes som stimulans (tygges eller anvendes i te) og har en historie som strekker seg mange tusen år tilbake i tid. Khat er mindre vanlig i den vestlige verden, men har i de siste tjue årene blitt mer vanlig med økningen av innvandring fra land der khat er utbredt. Khat kan gi mild til moderat avhengighet, og anses som mindre skadelig enn både alkohol og cannabis. Planten inneholder stoffet katin, som har en stimulerende virkning, og som er underlagt internasjonal kontroll. Selve planten er ikke under internasjonal kontroll, og produksjon, salg og bruk av khat er lovlig i blant annet Djibouti, Kenya, Etiopia, Somalia og Jemen, men ulovlig i de fleste vestlige land. Planten ble forbudt i Norge i 1989.  

Ifølge Verdens helseorganisasjon er bruken forbundet med sosiale problemer og manglende produktivitet i Jemen. Mange menn bruker mye tid på khat, noe som kan gå ut over jobb og familie. 

Bruk av khat foregår ofte i sosiale sammenhenger i landene der planten vokser. I disse landene har khat samme sosiale funksjon som te og kaffe i mange andre land. Det finnes flere kallenavn for planten, blant annet er «mirra», «afrikansk te» og «afrikansk salat» vanlige navn. Også blant kvinner er bruken relativt utbredt. 

En ekspertrapport utarbeidet for den britiske regjering konkluderte i januar 2013 med at hverken sosiale eller medisinske skadevirkninger tilsier at planten bør forbys. Khat ble forbudt i Storbritannia den 24. juni 2014.

Bruk og virkning 

Khat skaper mild eufori og opprømthet, lik den som kan oppstå dersom man drikker sterk kaffe. Den gjør folk mer pratsomme, og kan forårsake manisk oppførsel eller hyperaktivitet, omtrent som virkningen av amfetamin.

Bruk av khat forårsaker forstoppelse. Utvidede pupiller, økt blodtrykk og økt hjerterytme er vanlig. Avvenningssymptomer forbundet med sporadisk bruk er mild depresjon og irritabilitet, og ved langvarig bruk letargi, mild depresjon, mareritt og svake rystelser. Khat senker appetitten. Bruk over lang tid kan ha en negativ innvirkning på leverfunksjon og føre til dekolorering av tenner, økt mottakelighet for magesår og nedsatt sexlyst. Det er uklart om bruk av khat har direkte innvirkning på brukerens mentale helse. Psykotiske episoder kan iblant forekomme.

Khat i Norge 
Khat er klassifisert som et forbudt narkotisk stoff i Norge. Det smugles inn khat fra Storbritannia og Nederland, og de fleste som bruker khat er voksne somaliske menn, og i mindre grad kvinner og ungdom.

Tolletatens beslag i Norge:
 2006: 3,7 tonn
 2007: 8,9 tonn
 2008: 8,8 tonn
 2009: 7,8 tonn i 256 beslag, det største på 268 kilo.
 2010: 10,7 tonn. Største beslag ble gjort lørdag 4 des., Svinesund, og var på 318 kg.
 2011: 10,1 tonn.
 2017: 17,2 tonn

Se også 
 Psykoaktivt stoff

Referanser

Eksterne lenker 
 

 

Spolebuskfamilien
Alkaloider
Rusmidler
Divisjon (forband)

En divisjon er, innen landmilitærvirksomhet, et stort militært forband, vanligvis med rundt 10 000 - 25 000 soldater. I de fleste armeer består en divisjon av flere regimenter eller brigader, og i sin tur utgjør flere divisjoner et korps. En divisjon ledes oftest av en generalmajor.

Norge har ikke lenger noen divisjon i Forsvaret etter nedleggelsen av 6. divisjonskommando i 2009.

Sjøforsvar
Innenfor sjømilitær virksomhet er en divisjon en enhet under skvadron. Divisjonen består vanligvis av 2 til 4 fartøyer av samme type og ledes av en divisjonsjef ombord på ett av fartøyene. På grunn av reduksjon av antall fartøyer har man stort sett forlatt disse begreper for marinefartøy. Tidligere hadde man 1. Fregattdivisjon, 221 og 222 MTB divisjon (de to siste utgjorde 22 MTB skvadron).

Referanser 

Militære organisasjonsformer
Peter Mueller

Peter Alan Mueller (født 27. juli 1954 i Madison i Wisconsin) er en amerikansk tidligere skøyteløper, og nåværende skøytetrener. Han var trener for det norske skøytelandslaget i perioden 2003-2009.

Skøyteløperkarriere 
Peter Mueller var en internasjonal toppsprinter, og vant OL-gull på  meter i Innsbruck 1976, som var første gang denne distansen for herrer sto på det olympiske programmet. Han har også to medaljer fra sprint-VM, bronse i 1976 i Vest-Berlin, Vest-Tyskland og sølv i 1977 i Alkmaar, Nederland.

Trenerkarriere 
I 2003 overtok han treneransvaret for det norske skøytelandslaget etter nederlenderen Jan de Kok. 

Mueller har en mangeårig trenerkarriere bak seg, og kan vise til gode resultater med løpere som Dan Jansen, Bonnie Blair, Gianni Romme og Jan Bos. Mueller ble i januar 2006 tildelt prisen for «Årets trener» på Idrettsgallaen 2005.

23. november 2009 ble avtalen som Mueller hadde med skøyteforbundet, som trener for Norges forbundslandslag i hurtigløp på skøyter, sagt opp med umiddelbar virkning på grunn av påstått seksuell trakassering av Maren Haugli. Anledningen var noe Mueller sa under en middag lørdag kveld den 31. oktober 2009. 

Mueller var trener for Team CBA hvor blant andre søskenparet Håvard og Hege Bøkko var med en periode. Fra 2016 trener han en gruppe med tyske Claudia Pechstein og norske Aleksander Waagenes samt noen til.

Personlige rekorder

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Peter Mueller på www.ISU.html.infostradasports.com
  Peter Mueller på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
  
  Speedskating Hall of Fame – Speed Skaters : Peter A. Mueller på The National Speedskating Museum and Hall of Fame, Besøkt 11. juli 2016.
  Skating for Gold: Wisconsin's Olympic Speed Skaters, 1976-2006 : Peter Mueller (b. 1954) på Wisconsin Historical Society, Besøkt 11. juli 2016.
 

Skøyteløpere fra USA
Skøytetrenere
Olympiske mestere for USA
Olympiske mestere i hurtigløp på skøyter
Medaljevinnere under Vinter-OL 1976
Deltakere for USA under Vinter-OL 1976
Skøyteløpere under Vinter-OL 1976
Deltakere for USA under Vinter-OL 1980
Skøyteløpere under Vinter-OL 1980
Personer fra Madison
Artikler i skøytesportprosjektet
The Double

For filmen med samme navn, se «The Double (film)»
«The Double» (fra engelsk, «dobbel») er et begrep som brukes når et fotballag eller ishockeylag vinner både cup og serie i samme sesong.

I England har følgende lag vunnet FA-cupen og ligaen samme år:     
 Preston North End i 1889 (ved første mulighet)
 Aston Villa i 1897
 Tottenham Hotspur i 1961
 Arsenal i 1971, 1998 og 2002
 Liverpool i 1986
 Manchester United i 1994, 1996 og 1999 (som en del av «The Treble»)
 Chelsea i 2010
 Manchester City i 2019

The Double i norsk fotball
I Norge er det syv herrelag og seks kvinnelag som har vunnet «The Double». Blant herrene har Rosenborg vunnet The Double ti ganger, mens seks andre klubber til sammen har vunnet åtte ganger. Blant kvinnene har  vunnet fem ganger, Trondheims-Ørn har vunnet fire ganger mens fem andre klubber har vunnet til sammen seks ganger. 

Menn
  i 1938, 1957 og 1961
  i 1968
  i 1970
  i 1971, 1988, 1990, 1992, 1995, 1999, 2003, 2015, 2016 og 2018
  i 1977
  i 1979
 * i 2014
Merk: Siden Moldes cupfinaleseier i mai 2022 var en forlengelse av NM 2021 teller det ikke som en Double i 2022-sesongen. For å vinne The Double i 2022 må Molde forsvare NM-tittelen i mai 2023.

Kvinner
 Sprint/Jeløy i 1986
 Asker i 1991
 Trondheims-Ørn i 1994, 1996, 1997 og 2001
 Røa i 2008 og 2009
 Stabæk i 2013
  i 2014, 2015, 2016, 2018 og 2019
 Vålerenga i 2020

Se også 
 The Treble

Litteratur

Double, The
Vestfold og Telemarks litteraturpris

Vestfold og Telemarks litteraturpris, fram til 2019 kalt Vestfold litteraturpris,  er en norsk litterær pris som tildeles en forfatter som personlig eller gjennom sitt forfatterskap har tilknytning til Vestfold og Telemark fylke.  Prisen ble innstiftet i 1997.

Historikk
Fram til 2009 ble utmerkelsen gitt av bokhandelen Norli i Tønsberg (tidligere Olafsens Bog- og Papirhandel). Vestfold fylkeskommune overtok eierskap og rettigheter til prisen og utdelingen i 2012. Fra 2020 ble prisen utvidet til Vestfold og Telemarks Litteraturpris.

Vestfolds Litteraturpris er primært en skjønnlitterær pris, men kan også gis til en sakprosaforfatter. Juryen for prisen består av fem medlemmer; ett fra bibliotek i Vestfold oppnevnt av biblioteksjefene i Vestfoldkommunene, ett fra Pris- og stipendkomiteen i Vestfold fylkeskommune (leder), ett fra Vestfold fylkeskommune oppnevnt av fylkesrådmannen, ett fra – og oppnevnt av – det litteraturfaglige miljøet ved Høgskolen i Vestfold og én fylkesekstern litteraturkritiker oppnevnt av fylkesrådmannen.

Litteraturprisen deles ut under Litteraturuka i Vestfold hvert år. Prisen består av et grafisk blad og et reisestipend på  kroner.

Prisvinnere

1997: Harald Rosenløw Eeg, ungdomsbokforfatter fra Tønsberg
1998: Gro Dahle, lyriker og forfatter bosatt på Tjøme
1999: Ingvar Ambjørnsen, forfatter fra Larvik, bosatt i Hamburg/Tønsberg
2000: Margaret Skjelbred, forfatter fra Stokke, bosatt i Tønsberg
2001: Dag Solstad, romanforfatter fra Sandefjord
2002: Trude Marstein, forfatter fra Tønsberg
2003: Jan Mehlum, krimforfatter bosatt i Tønsberg
2004: Stein Erik Lunde, ungdomsbokforfatter bosatt på Nøtterøy
2005: Odd Børretzen, skribent bosatt i Tønsberg og Holmestrand
2006: Kåre Glette, sakprosaforfatter og høyskolelektor bosatt i Tønsberg
2007: Svein Nyhus, barnebokforfatter og illustratør bosatt på Tjøme
2008: Niels Christian Geelmuyden, forfatter og skribent bosatt på Tjøme
2009: Sidsel Mørck, forfatter oppvokst i Sandefjord
2010: Tom Kristensen, forfatter fra Tjøme
2011: Erling Pedersen, forfatter bosatt i Larvik
2012: Jørn Lier Horst, forfatter bosatt i Stavern
2013: Mathis Mathisen, forfatter bosatt i Melsomvik
2014: Kurt Aust, forfatter bosatt i Horten
2015: Tone Gleditsch Stabell, forfatter bosatt i Horten
2016: Steinar Opstad, forfatter fra Stokke
2017: Kari Sverdrup, forfatter fra Stokke
2018: Stig Aasvik, forfatter fra Horten
2019: Marta Breen, forfatter og journalist fra Larvik bosatt i Oslo
2020: Kim Leine forfatter fra Telemark
 2021: Tone Hødnebø, lyriker opprinnelig fra Tønsberg

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske regionale litteraturpriser
Kultur i Vestfold og Telemark
Utmerkelser etablert i 1997
Jan Bos

Jan Bos (født 29. mars 1975 i Harderwijk) er en nederlandsk tidligere skøyteløper og syklist.

I 1998 vant han sprint-VM, og samme år tok han sølv på 1000 meter under OL i Nagano. I 2002 tok han sølvmedalje på samme distanse i OL i Salt Lake City.

I 2004 deltok han i sommer-OL i Athen, i sykkeløvelsen lagsprint, sammen med broren Theo Bos.

Personlige rekorder

Se også 
 Liste over flaggbærere for Nederland under OL

Eksterne lenker 
 
Skøyter
 
 
 Bilder av Jan Bos hos DESGphoto

Nederlandske skøyteløpere
Nederlandske syklister
Verdensmestere i hurtigløp på skøyter – Sprint
Verdensmestere i hurtigløp på skøyter – Enkeltdistanse
Juniorverdensmestere i hurtigløp på skøyter – Allround
Nederlandske mestere i hurtigløp på skøyter – Sprint
Olympiske sølvmedaljevinnere for Nederland
Olympiske sølvmedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Deltagere i både vinter-OL og sommer-OL
Medaljevinnere under Vinter-OL 1998
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 1998
Skøyteløpere under Vinter-OL 1998
Medaljevinnere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 2002
Skøyteløpere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Nederland under Sommer-OL 2004
Syklister under Sommer-OL 2004
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 2006
Skøyteløpere under Vinter-OL 2006
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 2010
Skøyteløpere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Nederland i enkeltdistanse-VM på skøyter
Tidligere verdensrekordholdere i hurtigløp på skøyter
Personer fra Harderwijk
Artikler i skøytesportprosjektet
Pond

Pond er en enhet for kraft. Den er ikke del av SI-systemet, men var tidligere en standard enhet.
Kilogram er strengt tatt en masseenhet, mens kilopondene er basert på jordens Tyngdeakselerasjon som virker på objektet.  

I vitenskap og teknikk er enheten gått ut av bruk og er erstattet av Newton.

Symbol: p
Formeltegn: F

Et legeme med en masse på 1 g har på jorden en tyngde på 1 p. Den mest brukte enheten var kilopond.

 1 p ≡ gN · 1 g = 10 g·m/s² = 10 dyn = 10 mN,
 1 p = 0,001 kp (kilopond),
 1 kp = 1000 p,
 1 kp = gN · 1 kg = 9,80665 kg·m/s² = 9,80665 N.

Et legemes tyngde er produktet av legemets masse med gravitasjonen på stedet. Da jordens gravitasjon ikke varierer særlig fra sted tilsted, betegnes et legemes masse i dagligtale som tyngde eller vekt. For å løse denne konflikten, som i hverdagslivet ikke har noen betydning, ble i 1960 den gamle enheten kilopond erstattet av Newton, slik at 1 kp = 9,80665 N. Vekter blir fremdeles skalert med kilogram.

Kilogramkraft (kgf) er en ikke-standardisert betegnelse på kilopond (kp) som frarådes ettersom den er en kraftenhet som lett kan forveksles med masseenheten kilogram.

Referanser

Se også 
Hestekrefter
CGS-systemet

Kraftenheter
Mil Mi-28

Mil Mi-28 (NATO-kallenavn: Havoc) er et russisk angreps­helikopter.

Det ble utviklet for å være russernes svar på det amerikanske AH-64 Apache. Helikopteret har imidlertid blitt nedprioritert i forhold til konkurrenten Kamov Ka-50.

Mi-28N ble brukt under Russlands invasjon av Ukraina 2022.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kamphelikoptre
Aslan Maskhadov

Aslan Alivitsj Maskhadov (født 21. september 1951 i Kasakhstan, død 8. mars 2005 i Tolstoj Jurt, Tsjetsjenia) var folkevalgt andre president i den tsjetsjenske republikken Ichkeria.

Maskhadovs død 
8. mars 2005 annonserte FSBs leder, Nikolaj Patrusjev, at spesialstyrker hadde «utført en operasjon i landsbyen Tolstoj-Jurt, hvor den internasjonale terroristen og leder av militsgrupper, Maskhadov ble drept, og hans medkumpaner ble arrestert». Samtidig ble bildet av Maskhadovs lik  vist på russisk fjernsyn.

Referanser

Eksterne lenker 
Biografier
 Biography on the site of the ChRI Ministry for Foreign Affairs
 Biography on the Chechen.org site (in Russian)

Rapporter om hans død
 The New York Times:  Russian Forces, in Raid, Kill Leader of Chechnya Separatists
 RFE/RL: Reports Say Chechen Leader Maskhadov Killed
 Christian Science Monitor: Killing of Chechen leader may empower hard-liners
 The Guardian: Chechnya loses its Yasser Arafat
 CNN: Maskhadov: Chechnya's defiant ex-leader
 BBC:  Chechen leader Maskhadov 'killed'
 NTV: Масхадова случайно взорвали в бункере (ФОТО) (på russisk)

Tsjetsjenske politikere
Fødsler i 1951
Dødsfall i 2005
Stangvik

Stangvik (lokal uttale «stanjvikja») er ei grend ved Stangvikfjorden i Surnadal kommune på Nordmøre.

Det er opprettholdt et særpreget bygdesentrum i Stangvik, og mange hytter danner grunnlaget for et populært utfartsområde. Annethvert år arrangeres Stangvikfestivalen med vekt på klassisk musikk.

Det sentrale punkt i grenda Stangvik er kirken. Stangvik kirke er den tredje kirken på stedet, og kirkegården er fra middelalderen. Kirkestedet markerer at stedet i flere hundre år var midtpunkt i en stor fjordkommune som var basert på sjøen som ferdselsåre. Midt på 1900-tallet var dette forbi, veier og fergetrafikk hadde skapt et helt nytt kommunikasjonsmønster ved fjordene på Nordmøre og Schei-komiteen tegnet nye kommunekart. Den gamle kommunen Stangvik ble i 1965 delt i tre.

Historie
Stangvik er en tidligere kommune i Møre og Romsdal opprettet i 1837 som Stangvik formannskapsdistrikt. Stedet var et sentralt kommunesentrum så lenge sjøen var den viktigste ferdselsåren.

Kommunegrensene ble justert en rekke ganger i siste del av 1800-tallet. 1. januar 1874 ble en del av Stangvik med 61 innbyggere overført til Tingvoll. 1. januar 1877 ble en del med 50 innbygger overført til Surnadal. 1. januar 1879 ble en del av Halsa med 260 innbyggere overført til Stangvik. Samme år ble også en del av Surnadal med 83 innbyggere ført over til Stangvik.

1. januar 1886 ble gården Møklegjerdet med 29 innbyggere overført fra Stangvik til Surnadal. 

1. mai 1895 ble Åsskard skilt ut fra Stangvik som egen kommune. Stangvik hadde 2 354 innbyggere etter delingen.

1. januar 1897 ble gården Sjøflot i Stangvik med 27 innbyggere overført til Surnadal kommune. 

1. januar 1965 ble Stangvik delt og slått sammen med andre kommuner. Hoveddelen av kommunen med 1 386 innbyggere ble slått sammen med Åsskard og Surnadal til den nye Surnadal kommune. Ålvundfjord krets som hadde 508 innbyggere, ble slått sammen med Sunndal kommune. Åsprong-Sandnes krets med 26 innbyggere ble slått sammen med Tingvoll kommune.

Se også
Kommunesammenslåing

Eksterne lenker
 Stangvik Grendalag

Bosetninger i Surnadal
Tidligere kommuner i Møre og Romsdal
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1965
Stratovulkan

Stratovulkaner, også kalt sammensatt vulkan, er kjegleformede vulkaner som er blitt formet av seigtflytende lavastrømmer med høyt kiselsyreinnhold, tefra og pyroklastisk materiale. Disse vulkanene kan spy ut mange former for lava; basalt, andesitt, dacitt og ryolitt. Alle, bortsett fra basalt, fører som oftest til kraftige eksplosive utbrudd.

En stratovulkan består i mange tilfeller av flere separate åpninger, hvor enkelte kan skape små «kroner» eller kupler på vulkanens sider.

To eksempel på stratovulkaner er Mount St. Helens nordvest i USA og Beerenberg i Norge.

Se også 
 Skjoldvulkan

Vulkaner
Norgesmesterskapet i fotball for kvinner

NM i fotball for kvinner er en fotballcup hvor en etter flere runder kårer en vinner i en finale. Vinneren får tittelen Norgesmester og kongepokalen.

Finalene
Finalene er blitt spilt forskjellige steder. Den første finalen ble spilt på Ullevaal Stadion. Deretter ble kampene spilt på et av lagenes hjemmebane fram til og med 1988. Det ble flyttet til et fast sted, Bislett Stadion, i 1989, og holdt seg der til og med 1994-finalen. Fra finalen i 1995 til og med  2005 ble finalene spilt på Ullevaal Stadion igjen, men etter at det regnet tungt under kvinnefinalen det året, ble banen nærmest uspillbar for finalen for herrer. Det ble da besluttet å flytte banen tilbake til Bislett stadion, der kampene ble spilt fra 2006 til 2008. Telenor Arena var arena fra 2009 til 2011,
mens Åråsen var finalearena i 2012. Ullevaal var finalearena i 2013.

Turneringen
Det ble arrangert uoffisielle Norgesmesterskap i regi av Frigg fra 1971 til 1977. I 1978 ble mesterskapet offisielt, og arrangementet overtatt av NFF. Fra 1978 til 1984 ble de tre første rundene spilt i form av 8 miniturneringer rundt omkring i landet. Siden 1985 har turneringen blitt spilt som en vanlig utslagsturnering over seks runder. Til og med semifinalen (5. runde) spilles kampen på ett av lagenes hjemmebane; NFF bestemmer hvilket lag som får retten til hjemmebane. Siden 1990 har lagene i den øverste divisjonen (fra 2007 12 lag, fra 2020 igjen 10 lag) gått rett til 2. runde. De øvrige lagene blir valgt ut av NFF; alle lag på andre nivå får plass, de øvrige lagene velges ut etter geografiske og sportslige kriterier. I 2010 deltok for eksempel to lag fra 3. divisjon for å representere Vestfold krets, mens flere lag i 2. divisjon fra Vestlandet og Nord-Norge ikke ble tatt ut.

Til og med 3. runde blir kampene satt opp av forbundet etter geografiske kriterier. Kvartfinalen og semifinalen blir trukket.

Uoffisielle norgesmestre (1971–1977)

Norgesmestre (1978–2020)

Sammenlagt 

Bare offisielle mesterskap. Oppdatert etter finalen 2020.

1. Trondheims-Ørn 8 seire på 15 finaler.
2. Setskog/Høland/Team Strømmen/LSK Kvinner, 6 seire på 10 finaler.
3. Asker 5 seire på 13 finaler.
4. Røa 5 seire på 8 finaler.
5. BUL 5 seire på 6 finaler.
6. Sprint-Jeløy/Athene Moss 4 seire på 10 finaler.
7. Stabæk 3 seire på 3 finaler.
8. Vålerenga 2 seire på 4 finaler.
9. Klepp 1 seier på 4 finaler.
9. Sandviken 1 seier på 4 finaler.
11. Kolbotn, 1 seier på 3 finaler.
11. Avaldsnes 1 seier på 3 finaler.
13. Medkila og Bøler 1 seier på 1 finale.
14. Bjørnar/Arna-Bjørnar Ingen seire på 2 finaler.
15. Donn Ingen seire på 1 finale.

Se også 
Norges Fotballforbund
Toppserien i fotball for kvinner
Liste over fotballklubber i Norge

Eksterne lenker
Henrik Nordbrandt

Henrik Nordbrandt (født 21. mars 1945 i Frederiksberg, Danmark) er en dansk forfatter og lyriker.

Henrik Nordbrant har studert kinesisk, tyrkisk og arabisk ved Københavns Universitet. Han har tilbrakt det meste av sitt voksne liv i Tyrkia, Hellas og Italia, og Nordbrandts lyrikk er sterkt påvirket av byene, landskapene og klimaet i middelhavsområdet.

Nordbrandt utgav sin første diktsamling, Digte, i 1966, da han var 21 år. Siden har han vært forfatter på heltid. Foruten dikt har han skrevet en roman, en barnebok og en tyrkisk kokebok. Han har også oversatt tyrkisk poesi. Fra 1980 mottar han livsvarig kunstnerlønn fra det danske Statens Kunstfond. 

I 2000 ble Nordbrant tildelt Nordisk råds litteraturpris for diktsamlingen Drømmebroer. Hans dikt Violinbyggernes by ble i 2006 som ett av 24 fra dansk kulturhistorie tatt med i det danske Kulturdepartementets Litteraturkanon.

Bibliografi 	
 1966 Digte, dikt
 1967 Miniaturer, dikt
 1969 Syvsoverne, dikt
 1972 Omgivelser, dikt
 1974 Opbrud og Ankomster, dikt
 1975 Ode til Blæksprutten og andre kærlighedsdigte, dikt
 1976 Glas, dikt
 1977 Istid, dikt
 1977 Guds hus, dikt
 1978 Breve fra en ottoman, essaysamling
 1979 Rosen fra Lesbos, dikt	
 1979 Spøgelseslege, dikt	
 1980 Forsvar for vinden under døren	
 1981 Udvalgte digte, dikt	
 1982 Armenia, dikt 
 1983 Finkelsteins blodige bazar, roman	
 1984 84 digte, dikt	
 1985 Violinbyggernes by, dikt 
 1986 Håndens skælven i november, dikt	
 1987 Under mausolæet, dikt 
 1988 Nissen flytter med, essaysamling	
 1989 Vandspejlet, dikt
 1990 Tifanfaya, barnebok
 1991 Glemmesteder, dikt	
 1992 Støvets tyngde, dikt 
 1993 Den elektriske mus, barnebok 
 1994 Damelår og andre specialiteter, tyrkisk kokebok
 1995 Ormene ved himlens port, dikt 
 1996 Ruzname. Dagbog. 4. Marts 1995 – 4. Marts 1996	
 1998 Drømmebroer, dikt
på norsk: 2000 Drømmebroer ISBN 82-02-19125-4	
 1999 Egne digte, dikt 
 2001 Fralandsvind, dikt 
 2002 Døden fra Lübeck, erindringsbok	
 2004 Pjaltefisk, dikt 
 2005 Dumhedens løvefødder. Idiosynkrasier m.m., essays og andre tekster

Priser og utmerkelser (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 Henrik Nordbrandt hos litteratursiden.dk
 
 
  

Danske forfattere
Vinnere av Nordisk råds litteraturpris
Det Danske Akademis Store Pris
Statens Kunstfonds hædersydelse
Medlemmer av Det Danske Akademi
Mottakere av De Gyldne Laurbær
Personer med enkeltverk i den danske kulturkanonen
Personer fra Frederiksberg
Gvarv

Gvarv er et tettsted i Midt-Telemark kommune i Vestfold og Telemark. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger ved den nordlige enden av innsjøen Norsjø omtrent syv kilometer øst for Bø. Riksvei 36 går gjennom Gvarv og nordvest til Bø og Seljord. Fem kilometer øst for Gvarv ligger Akkerhaugen.

Navnet stammer fra gammelnorsk hvarf, som betyr krumning, siden stedet ligger ved en buktning av Bøelva.

Sagavoll Folkehøgskole ligger her.

Natur 
Bygda har Norges største stamme av frittlevende bever,.

Gvarv er preget av epledyrking. Et stort fruktlager ligger i sentrum, vis-a-vis spisestedet «Kjernehuset».

Gvarv innehar kulderekorden for Telemark fylke på -37,8 grader, satt den 9. februar 1966. Gvarv har også målt den nest høyeste temperaturen i Telemark, 34,4 grader, den 20. juni 1970. (samme dag som Nesbyen satte norgesrekord).

Kunst og kultur

Erik Werenskiold malte flere av sine mest berømte landskapsbilder i omegnen av Gvarv, blant annet «Telemarksjenter». Andre lokale kunstnere er Arild Rekkedal og Olav Bjørgum.

Kartfestivalen startet i 2005, og inneholder konserter, kunstutstillinger, litteraturforelesninger, foredrag og poesi-slam. Kartfestivalens arrangører delte i 2005 prisen for «Årets telemarking».

Referanser 

Tettsteder i Vestfold og Telemark
Bosetninger i Midt-Telemark kommune
Sauherad