Johan Cappelen

Johan Cappelen (født 25. februar 1889 på Skogn i Nord-Trøndelag, død 18. oktober 1947 i Trondheim) var en norsk høyesterettsadvokat og konservativ politiker.

Han tilhørte eldste sønns gren av slekten Cappelen. Han var sønn av overlege Johan Chr. S. Cappelen (død 1936) og ektefellen Katharina M. Steen (død 1915). Johan Cappelen var gift med Hjørdis Mack Floer (1884–1981), og har flere etterkommere; kjøpmann Trond Lykke er dattersønn av Johan og Hjørdis Cappelen.

Cappelen hadde juridisk embedseksamen fra 1911 og påfølgende praksis som dommerfullmektig. Han startet i 1915 egen sakførerforretning i Trondheim, og ble høyesterettsadvokat i 1922. Han var mangeårig medlem av Trondhjem bystyre for Frisinnede Venstre, og var byens ordfører ordfører i årene 1931–1934. 

Johan Cappelens vei i Trondheim er oppkalt etter ham.

Andre verdenskrig og etterspill 
Under andre verdenskrig okkuperte Luftwaffe Værnes lufthavn med liten motstand. På grunn av lange avstander var Værnes viktig base og mellomlanding for de tyske krigsflyene. Værnes var utenfor rekkevidde for de fleste britiske krigsfly som tok av fra britisk jord. Uten Værnes ville de tyske flyene hatt problemer med å nå Narvik. De tyske styrkene organiserte, ved hjelp av lokale myndigheter og norsk mannskap, umiddelbart arbeidene med å utbedre lufthavnen, og på noen få uker hadde de bygget en ny rullebane til god bruk i felttoget i Nord-Norge. Den 24. april signerte «Centralkomiteen» i Trondheim ved leder Andreas Claussen og ordfører Ivar Skjånes og fylkesmann Johan Cappelen et opprop om at «Den tyske overkommando forlanger at der skaffes 2000 arbeidere til planeringsarbeide paa Lade og Værnes.», som ble kringkastet 08.16 på morgensendingen til NRK trøndelagsavdelingen, den 25. april. Dette skjedde mens det fortsatt pågikk kamper i Nord-Trøndelag og i Nordland. Centralkomiteen besto ellers av varaordfører John Aae, grosserer Finn Rønning, ingeniør S.S. Klingenberg og sekretær i Fylkesforsyningsnemnda Erik Sunnseth. Centralkomiteen hadde fra 16. april møter alle hverdager og når tyske representanter var til stede møtte også Skjånes og Cappelen. Okkupasjonsmakten etterlyste arbeidskraft 11. og 18. april. De tyske representantene var ikke fornøyd antallet som møtte opp og hadde 25. april en diskusjon med de norske representantene der blant annet stats- og folkerettslige sider av saken kom opp. Cappelen avviste tvangsarbeid som løsning på tyskernes behov for arbeidskraft. Tre ledende entreprenørfirmaer i Trondheim oppfordret i annonser i byens aviser arbeidere om å melde seg til tjeneste. Over 2000 trøndere deltok i utvidelsen av flyplassen. 

Etter krigen ble bare en person dømt for medvirkning til utbyggingen: en mekaniker som også var medlem av NS. Dommen mot mekanikeren la som skjerpende punkt til grunn at det fortsatt pågikk kamper og at Værnes tyskernes viktigste flyplass for kampene i Nord-Norge. Dommen mot mekanikeren ble anket til Høyesterett der en av dommerne gikk inn for frifinnelse fordi han hadde fulgt direktiver fra norske myndigheter. Ingen politiske myndigheter i Trondheim ble etter krigen gransket for sine handlinger våren 1940. Historikeren Vidar Eng mener at kunnegjøringen 24. april av må ha fremstått som offisiell linje fra norske myndigheter i Trøndelag. Eng mener at Centralkomiteen og den øvrige norske ledelsen i Trondheim følte seg truet av tyske krav om å skaffe arbeidskraft. Truslene var rettet mot Trondheim som helhet og Eng mener at Cappelen og Skjånes ikke ga etter av feighet. Undersøkelseskommisjonen av 1945 forsvarte underforstått Cappelens handlinger i 1940. Historikeren Anders Kirkhusmo legger de tyske truslene og formoder at Cappelen og de andre lederne var i en vanskelig situasjon preget av lammende frykt etter at Elverum, Molde, Kristiansund, Steinkjer og Åndalsnes ble bombet. Namsos ble neste lagt øde av bombing 20-21. april.

Cappelen ble i 1940 konstituert som fylkesmann i Sør-Trøndelag, men avsatt samme høst av okkupasjonsmyndighetene, og var fengslet av disse på Vollan, Falstad og Grini 1943–1945. Han ble gjeninnsatt som fylkesmann ved frigjøringen i 1945, og var fylkesmann til han døde i 1947. I Einar Gerhardsens første regjering (Samlingsregjeringen) i 1945 var Cappelen justisminister som representant for Høyre, skjønt han, ifølge parlamentarisk leder C.J. Hambro, ikke var medlem av partiet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske justisministre
Høyre-statsråder
Statsråder i Regjeringen Gerhardsen I
Fylkesmenn i Sør-Trøndelag
Norske høyesterettsadvokater
Ordførere i Trondheim
Lokalpolitikere fra Frisinnede Venstre
Personer fra Levanger kommune
Lokalpolitikere i Sør-Trøndelag
Det norske rettsoppgjøret etter andre verdenskrig