alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Marlboro (tobakk)

Marlboro er et sigarettmerke som produseres av Philip Morris International (PMI).

Historie 
Marlboro ble for første gang lansert i 1902. I 1955, da man ble mer klar over skadevirkningene av tobakk, startet Philip Morris å produsere Marlboro slik røykere kjenner den i dag, med filter, for å minske de skadelige stoffene. I begynnelsen av 1960-årene startet Philip Morris å markedsføre merket med den velkjente The Marlboro Man (den tøffe, barske cowboyen), både på TV og i ukeblader. Philip Morris vant raskt markedsandeler, og hadde en økning på  prosent i løpet av en 8 måneders periode med annonsekampanjen, The Marlboro Man. Marlboro har vært verdens største sigarettmerke siden 1972. I dag rangeres Marlboro også som en av verdens aller sterkeste forbruker-merkevarer omtrent på nivå med Coca-Cola og McDonald's. Sigaretten er oppkalt etter Great Marlborough Street, London, der den opprinnelige fabrikken lå. Den største fabrikken i dag er i Richmond, Virginia.

Fra 1972 og frem til 2007 solgte Conrad Langaard AS Marlboro i Norge. Fra 1. januar 2008 tok Philip Morris Norway AS over salget.

Marlboro har vært verdens sigarettmerke nr. 1 siden 1972.

Varianter 
Marlboro finnes i flere varianter:
 Marlboro Red – nikotinstyrke 0,8 mg/sigarett
 Marlboro Gold – nikotinstyrke 0,6 mg/sigarett
 Marlboro Gold Advance – nikotinstyrke 0,8 mg/sigarett
 Marlboro Silver – nikotinstyrke 0,4 mg/sigarett
 Marlboro White Menthol- nikotinstyrke 0,5 mg/sigarett
 Marlboro Flavor Plus – nikotinstyrke 0,3 mg/sigarett
 Marlboro Blend-29 (uten tilsetningsstoffer) – nikotinstyrke 0,8 mg/sigarett
 Marlboro Blue Fresh – nikotinstyrke 0,7 mg/sigarett

Referanser

Eksterne lenker 
 Philip Morris Norway
 Philip Morris International
 Marlboro – World's Most Valuable Brand
 Hvor ble det av Marlboro-Mannen?

Sigarettmerker
Maryam Yusuf Jamal

Maryam Yusuf Jamal (født som Zenebecha Tola den 16. september 1984 i Etiopia) er en bahrainsk friidrettsutøver. Jamal byttet i 2005 statsborgerskap fra Etiopia til Bahrain. Hennes første mesterskap var VM 2005 i Helsingfors hvor hun kom på en femteplass på favorittdistansen 1500 meter. Bedre gikk det under VM innendørs 2006 i Moskva da hun ble bronsemedaljør. Samme år noterte hun sin personlige rekord da hun under et stevne i Rieti løp på 3.56,18.

Under VM 2007 i Osaka lykkes Jamal i å vinne gullet da hun spurtslo russiske Jelena Soboleva. Hun forsvarte gullmedaljen to år senere under VM 2009 i Berlin.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bahrainske mellomdistanseløpere
Verdensmestere i friidrett
Olympiske mestere for Bahrain
Deltakere for Bahrain under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Bahrain under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Fødsler i 1984
Tom Paxton

Thomas Richard Paxton (født 31. oktober 1937 i Chicago, Illinois) er en amerikansk musiker, folkesanger og låtskriver. Han er mest kjent for sanger som «What Did You Learn In School Today?», «Annie's Going To Sing Her Song», «The Last Thing on My Mind», «I Can't Help But Wonder Where I'm Bound», «Going to the Zoo», samt «I Give You the Morning».

Paxtons sanger har blitt brukt av Bob Dylan,  Pete Seeger, The Weavers, Judy Collins, Joan Baez, Doc Watson, Harry Belafonte, Peter, Paul and Mary, The Carter Family, The Kingston Trio, Chad Mitchell Trio, John Denver, Dolly Parton, Johnny Cash (med Diana Trask), Harry Belafonte, Porter Wagoner,  Eric Andersen, Willie Nelson, Flatt & Scruggs, The Fireballs, Plácido Domingo,  Arlo Guthrie, Nanci Griffith, Marianne Faithfull, Chet Atkins, Glen Campbell, Neil Diamond, Gene Clark, Gram Parsons, Rick Danko, Mary Hopkin, Marie Fredriksson, Joe Dassin, The Pogues, The Seekers, Fred Åkerström og en rekke andre.  Han har hatt en mengde konserter over hele verden og sangene har vært oversatt til en rekke språk.

Diskografi (utvalg) 
 1962 I'm the Man That Built the Bridges (live)
 1964 Ramblin' Boy  
 1965 Ain't That News!
 1966 Outward Bound
 1968 Morning Again
 1968 The Things I Notice Now
 1970 Tom Paxton 6|Tom Paxton #6
 1971 How Come the Sun
 1971 The Compleat Tom Paxton (live, 2-LP) 
 1972 Peace Will Come
 1973 New Songs for Old Friends (live)
 1974 Children's Song Book
 1975 Something in My Life
 1976 Saturday Night
 1977 New Songs From The Briarpatch
 1978 Heroes 
 1979 Up & Up
 1980 The Paxton Report
 1983 Bulletin
 1983 Even a Gray Day (nyinnspillinger av gamle sanger)
 1984 The Marvelous Toy and Other Gallimaufry
 1985 One Million Lawyers and Other Disasters
 1986 A Paxton Primer (nyinnspillinger av gamle sanger)
 1986 Folksong Festival 1986 (live)
 1986 And Loving You
 1988 Politics Live (live)
 1988 The Very Best Of Tom Paxton (samlealbum)
 1988 In The Orchard (live)
 1991 It Ain't Easy
 1994 Wearing The Time
 1996 Live For The Record (live)
 1998 Live In Concert (live, BBC-innspillinger)
 1999 Fun Animal Songs
 1999 Fun Food Songs
 1999 A Car Full Of Fun Songs
 2001 Live From Mountain Stage (live)
 2001 Under American Skies (sammen med Anne Hills)
 2002 Looking For The Moon
 2004 The Compleat Tom Paxton (Even Compleater) (utvidet utgave av dobbeltalbumet fra 1971)
 2005 Live in the UK (live)
 2006 Live at McCabe's Guitar Shop (live, innspilt i 1991)
 2008 Comedians & Angels

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 
  Tom Paxton synger «Last thing on My Mind» på BBC i 1966

Folkemusikere fra USA
Låtskrivere fra USA
Personer fra Chicago
Grammy Award-vinnere
Jan Sagedal

Jan Sagedal (født 19. juni 1960 i Froland kommune) er en norsk tidligere kulestøter, styrkeløfter og vektløfter. Han er to ganger norsk mester i kulestøt. I 1987 testet han positivt på det vanndrivende middelet Probenecid, som en av fem norske kastere. I 1992 leverte han ny positiv prøve. Han representerte Froland IL, Sørild FIK og IK Tjalve i løpet av sin karriere.

Bakgrunn 
Sagedal vokste opp i Froland kommune med sin tvillingbror Kåre Sagedal, fem ganger norsk mester i sleggekast.

Friidrettskarriere 
I ungdomsårene representerte Sagedal Froland IL. I 1986 ble han ble norsk mester i kule for første gang, da for Sørild friidrettsklubb. Det gikk 12 år før han fikk sin andre tittel, i 1998, da som medlem av Osloklubben IK Tjalve.

Internasjonalt har Sagedal finaleplassering med 18,71 meter og 9.-plass fra Innendørs-EM i 1992 som beste plassering. Under EM i 1986 støtte han hele 20,38 meter i kvalifiseringen, men nivået var så høyt på 1980-tallet at det holdt ikke til avansement til finalen. 

Hans beste kast ble kastet så tidlig som i 1986, under et stevne i Bodø, den 4. juni. Resultatet 20,76 meter rangerer Sagedal som Norges tredje beste kaster gjennom tidene, bak Lars Arvid Nilsen og Georg Andersen. 

På et stevne i Long Beach i mai 1986 kastet juni kastet han 58,56 meter i diskos, et resultat som plasserer han som nummer 19 i Norge gjennom alle tider (per 2014)

Dopingsakene 
I 1987 reiste fire norske kastere på treningsleir til Dallas der Lars Arvid Nilsen studerte ved Southern Methodist University (SMU). Det var Jan og Kåre Sagedal, Trond Ulleberg og Arne Pedersen. Alle var markante navn innen norsk friidrett. I Dallas ble de dopingtestet alle fem, og alle leverte prøver med det vanndrivende middelet Probenecid. Nilsen ble i tillegg tatt for bruk av anabole steroider. Da Probenecid ikke stod på listen over forbudte stoffer, ble de utestengt for å ha brakt idretten i vanry, etter det som ble ansett som et forsøk på å skjule eller fjerne andre stoffer i kroppen. Probenecid ble kort tid etter lagt til listen over forbudte stoffer.

I 1992 ble Jan Sagedal testet med metandienon i urinen, et sporstoff av anabole steroider. Han fikk denne gangen fire års utestengelse fra all idrett, straffen ble skjerpet på grunn av saken fra 1987.

NM-medaljer

Resultater og meritter i styrkeløft http://styrkeloft.no/gammel/files/historikk/

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske kulestøtere
Norske diskoskastere
Norske styrkeløftere
Norske vektløftere
Dopingsaker i friidrett
Personer fra Froland kommune
Norgesmestere i friidrett
Fødsler i 1960
Norske tvillinger
Deltakere for Norge under VM i friidrett 1991
Friidrettsutøvere for IK Tjalve
Fylkesvei 3640

Fylkesvei 3640 går mellom Tønnevoll og Langemyr i Grimstad kommune. Veien er 1,8 km lang.

Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 42.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 56 (Aust-Agder).

Kommuner og knutepunkter

  Tønnevoll
 Langemyr

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Agder
Veier i Grimstad
Dinamo stadion (Minsk)

Dinamo stadion (hviterussisk: Дінамо Стаді) er et stadion i Minsk i Hviterussland. Det er hjemmearenaen til fotballaget Dinamo Minsk og til Hviterusslands herrelandslag i fotball, og har en kapasitet på ca. 40 000 tilskuere. 

Dagens Dinamo stadion sto ferdig i 1954. Før OL i Moskva i 1980 ble stadionet renovert, da det ble brukt i fotballturneringen under lekene.

Eksterne lenker 
 

Fotballstadioner i Hviterussland
Sport i Minsk
Byggverk fullført i 1954
1954 i Sovjetunionen
Fotballstadioner brukt under OL
Stanley Jacobsen

Stanley Jacobsen (født 14. mai 1949) opprinnelig fra Sveio i Sunnhordland, nå bosatt i Bø i Telemark.  Norsk visesanger og låtskriver, særlig kjent for sine sanger «Skigardsvise» og «Imorgon, imorgon». Han er utdannet sivilagronom ved Norges landbrukshøgskole på Ås, der han var delaktig i å stifte Sangkoret Lærken. I årene 1976–82 var han trubadur og visesanger på heltid. Etter 1982 har han arbeidet som sivilagronom. For tiden er han daglig leder for Ungt Entrepenørskap, avdeling Telemark.

Stanley giftet seg med Vigdis Olafsen i 1978 og sammen fikk de tre barn: Knut Stanley Jacobsen, Arild Jacobsen og Rannveig M. Jacobsen.

Han samarbeidet også med den nå avdøde forfatteren Ingvar Moe

Diskografi 
 Frå skigard til øygard (Phillips, 1976)
 Go'visa mi (Philips, 1977)
 Tiljer og tusenfryd (Philips, 1978)
 Løktastolpefrø (Philips, 1978), med Ingvar Moe
 Stanley's beste (Philips, 1979), samlealbum
 No er eg heime (Philips, 1980)
 Austanfor aust og vestanfor vest (Philips, 1982)

Eksterne lenker 
Stanley Jacobsens biografi på mic.no

Norske visesangere
Personer fra Sveio kommune
Fødsler i 1949
Sykkelramme

En sykkelramme er hovedkomponenten på en sykkel, som hjul, gir, bremser og andre sykkelkomponenter festes til.

Diamantrammen
Den moderne og mest vanlige sykkelrammen er basert på John Kemp Starleys Safety Bicycle fra 1885, og består av to triangler, et hovedtriangel og et dobbelt baktriangel. Denne er også kjent som diamantrammen.

Diamantrammen består av to triangler bygget av rør, et hovedtriangel og et baktriangel koblet sammen med én felles side. Hovedtriangelet består av styrerør, overrør, underrør og seterør. Baktriangelet består av seterør og doble kjede- og setestag.

Styrerøret besitter et styrelager, koblingen med gaffelen. Overrøret kobler sammen styrerøret med seterøret øverst, og nederrøret kobler sammen styrerøret med krankhuset. Det bakre rammetriangel kobler de bakre hjulakselfester, der bakhjulet er festet til sykkelen, med det fremre rammetriangel. Det bakre triangelet består av et seterør og to par doble stag, et par setestag som strekker seg fra øverste del av seterøret til de bakre hjulakselfestene, og et par med kjedestag, som strekker seg fra krankhuset til de bakre hjulakselfestene.

Se også 
 Cyfac - fabrikk for sykkelrammer
 Merlin Metalworks - sykkelprodusent, spesialiserer seg på skreddersydde rammer i titan.
 Fagverk, type bæresystem som består av et rammeverk med staver
 Romfagverk

Sykkeldeler
Marius Jantzen

Marius Jantzen (født 12. april 1851 i Odense i Danmark, død 11. mars 1924 i San Diego i California, USA) var  en dansk salmakersvenn og agitator.

Da den danske avdelingen av Den første internasjonale ble knust våren og sommeren 1873, dro enkelte medlemmer til Kristiania der de som regel fikk jobb. Blant disse var salmakersvennen Jantzen. Han var med på å etablere det første arbeiderlaget, Den norske Arbeiderforening. Sammen med Olaus Fjørtoft og J.O. Ljungdahl arrangerte Jantzen byens første sosialistmøte i danselokalet Rasmussalen på Grønland 23. september 1873, med ca. 500 deltakere. Historikeren O.A. Øverland skriver at hans slagferdighet, smidighet og verdighet som taler i møte med tilhørere som ville lage spetakkel, sørget for at møtet ikke ble den farsen som flere aviser påsto. I 1874 arrangerte de tre møter på Tjuvholmen ved tre anledninger. På et møte i Turnhallen 26. juli samme år talte han håndverkernes sak, og ble valgt inn i styret i Den norske Arbeiderforening, som ble stiftet på møtet.

Mellom 1874 og 1875 gav han ut avisa Demokraten. Han fikk antatt skuespillet Et arbeiderhjem, som ble oppført ved Møllergaten teater. Han giftet seg med en bondejente fra Vestby i 1870-årene og emigrerte til USA i 1881. Her prøvde han seg som forfatter og skuespiller, men slo seg etter hvert ned som forretningsmann i Texas. Han flyttet til Danmark i 1906 som enkemann, men flyttet tilbake til USA.

Salmakersvenn Marius Jantzens plass på Tjuvholmen, som ble ferdig i 2014, har navn etter Jantzen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Om Marius Jantsen i Norsk biografisk leksikon

Dansker
Fødsler i 1851
Dødsfall i 1924
Brun mauremåler

Brun mauremåler (Epirrhoe pupillata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er bare funnet i de sørøstligste delene av Norge, og er listet som direkte truet (EN) i Norsk rødliste for arter fra 2021.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 21 – 24 mm), slank, brun og hvit måler. Kroppen er gråbrun, antennene ganske smalt fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. Forvingen er brun, i midten med et bredt, brunt tverrbånd av samme farge som vingens grunnfarge. Dette båndet har en markert knekk midt på og er kantet med doble, hvite bånd både på inner- og yttersiden. Nær vingespissen er det gjerne et par hvite flekker. Begge vingepar er kantet med lange hårfrynser som er vekselvis brune og hvite, de brune og hvite segmentene omtrent like brede. Bakvingen er hvit med roten, brun i den ytterste halvdelen, med et dobbelt, hvitt tverrbånd i den brune delen. Larven er brunspraglete, naken bortsett fra noen korte, oppstående børster. Langs ryggen har den noen V-formede (spissen framover), hvite flekker.

Levevis 
Larven lever på gulmaure (Galium verum). De voksne målerne flyr i skumringen i juni – juli.

Utbredelse 
Arten lever i Europa og videre østover til Stillehavet i øst-Sibir, sørover til Kasakhstan. I Norge er den registrert i Akershus, Buskerud og Oppland, men den er svært sjelden og blir regnet som utryddingstruet.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler på norsk rødliste
Dyr formelt beskrevet av Carl Peter Thunberg
Kari Nyquist

Kari Nyquist (tidligere Kari Stoesen; født 17. oktober 1918 i Oslo, død 20. april 2011) var en norsk keramiker.

Utdannelse og karriere 
Hun utdannet seg ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i perioden 1934–1938. Deretter fikk hun ansettelse ved verkstedene til etablerte keramikere som Eilif Whist og William Knutzen. Hun var tilknyttet bedriften Åros Keramikk og sammenslutningen Schneider og Knutzen AS (sistnevnte var drevet av William Knutzen og Andreas Schneider). 

I 1942 startet Nyquist sitt eget keramikkverksted i Oslo i 1942. På midten av 1950-tallet hyret bedriften Stavangerflint henne inn som frilans-designer. Hun beholdt sin base i Oslo, men dro periodevis til Stavanger for å arbeide ved Stavangerflint. Der tegnet hun dekorer for serviser, barneserviser, pyntegjenstander og andre enkeltstående artikler, samt suvenirer. Nyquists tegnede forelegg ble overført til godset med metoden som kalles silketrykk. De fleste dekorene ble realisert i blått på en lys blå bunn, men også andre fargekombinasjoner ble produsert.

Museer og utstillinger 
Allerede tidlig i Nyquists karriere hos Stavangerflint fikk en av dekorene hennes et internasjonalt gjennombrudd. Det skjedde da Victoria and Albert Museum i London rundt 1955 kjøpte inn et teservise der modellen «Utstein», som var formgitt av Eystein Sandnes, hadde dekor av Kari Nyquist.  

Hun ble også innkjøpt av Kunstindustrimuseet i Oslo, som nå (2017) er en del av Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design. 

I løpet av hennes lange karriere ble keramikken hennes også vist på en rekke temporære utstillinger såvel i Norge som utenlands.

Referanser

Kilder 

 Aschehoug og Gyldendals Store norske leksikon
 Olsen/Andersen: Moderne Antikviteter, Lunde 2000, ISBN 82-520-3279-6
 Jan Gjerde: Fra Kvaleberg til cyberspace, ISBN 978-82-303-0998-8
 http://gratisnettside.no/stavangerflinthistorie/ 

Norske keramikere
Norske kunstnere
Personer fra Oslo
Fødsler i 1918
Dødsfall i 2011
Magnus Berg

Magnus Berg (født 28. november 1666 i Sel i Gudbrandsdalen, død 31. mars 1739 i København) er kjent som treskjærer og maler, men først og fremst som elfenbensskjærer ved Det kongelige hoff i København på 1700-tallet.

Biografi 
Som ung mann ble Berg hentet til København. Som kunstner lønnet av kongen fikk han gjennomføre en lang studiereise i Europa, blant annet til Italia og Paris. 

Berg var en av Europas fremste til å skjære miniatyrrelieffer i elfenben. Hans verker er få og utsøkte. De fleste ble ervervet av den danske kongefamilien og er i dag å se på Rosenborg slott i København, og der er det også oppbevart et selvportrett. 

Magnus Berg er representert i samlingene på Rosenborg slott i København, Statens Museum for Kunst, København; Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg Slot, Hillerød; Museum für Kunst und Gewerbe, Hamburg; Nationalmuseum, Stockholm; Kunsthistorisches Museum, Wien; Aust-Agder-museet, Arendal Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design, Oslo og Norsk Folkemuseum, Oslo.

Referanser

Kilder
 Dietrichson, L. (1912): Den norske elfenbensskjærer Magnus Berg.Kristiania og København.
 Paulsen, Åshild (1989): Magnus Berg en kunstner ved kongens hoff. Oslo. ISBN 82-09-10580-0 
 Prehn, N. H. (1745): Den berømte Kunstners Magnus Bergs Levnets Lob. (Artikkel i Danske Magazin 1745 s. 226-243.) 
 [Stor kunst – sterkt skjelvande hender (NRK) NRK På livet laus]
    Selhistorie
 Magnus Berg hos Store norske leksikon
 Magnus Berg (utdypning) hos Store norske leksikon

Eksterne lenker
 Se arbeider av Magnus Berg i DigitaltMuseum

Norske kunstnere
Norske treskjærere
Danske kunstnere
Barokken
Personer fra Sel kommune
Thorir Hergeirsson

Thorir Hergeirsson (Þórir Hergeirsson; født 27. april 1964 på Island) er en islandsk håndballtrener som er trener for Norges kvinnelandslag i håndball. Han tok over etter Marit Breivik i 2009, etter å ha vært assistenttrener siden sommeren 2001.

Hergeirsson vokste opp i tettstedet Selfoss på Sør-Island og flyttet til Norge i 1986 for å studere ved Norges idrettshøgskole. Han begynte karrieren sin som juniortrener i Fredensborg/Ski Håndballklubb. Gjennom Elverum Håndball samt Gjerpen Idrettsforening kom han til Norges Håndballforbund som juniorlandslagets trener.

I 2012 ble han av International Handball Federation kåret til beste kvinnetrener i verden for 2011. Denne utmerkelsen fikk han også for 2012, 2014 og 2015.

Hergeirsson bor på Klepp på Jæren.

Meritter (som landslagssjef) 
 VM 2009 – Bronse
 EM 2010 – Gull
 VM 2011 – Gull
 OL 2012 – Gull
 EM 2012 – Sølv
 EM 2014 – Gull
 VM 2015 – Gull
 OL 2016 – Bronse
 EM 2016 – Gull
 VM 2017 – Sølv
EM 2020 - Gull
Sommer-OL 2020 - Bronse
VM 2021 - Gull
EM 2022 - Gull

Referanser 

Þórir Hergeirsson
Trenere i Håndball-VM 2009 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2010 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2011 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2012 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2013 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2014 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2015 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2016 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2017 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2018 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2019 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2020 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 2021 for kvinner
Trenere i Håndball-EM 2022 for kvinner
Personer fra Klepp kommune
Hopi indianerreservat

Hopi indianerreservat er et indianerreservat for Hopi-stammen og Arizona Tewa-folket. Reservatet ligger i fylkene Navajo County og Coconino County nordøst i den amerikanske delstaten Arizona, og er fullstendig omsluttet av Navajo Nation. Reservatet har et areal på 6 557,262 km² og hadde i henhold til folketellingen i 2000 en befolkning på 6 946. Hopi-reservatet og Arizona har ikke sommertid, i motsetning til naboen Navajo Nation som overholder sommertid. Fram til ganske nylig delte de to folkene området kalt Navajo-Hopi Joint Use Area. Oppdelingen av dette området, vanligvis omtalt som Big Mountain, skjedde ved føderal lovgivning i 1974 og 1996, og har tilsynelatende ført til stor kontrovers.

Bebyggelse og samfunn 

Landsbyene på reservatet er spredt over tre platåfjell (Mesaer) og er bygget i den tradisjonelle Pueblo-stilen som tradisjonelt har blitt forbundet med Hopiene. Walpi er den eldste landsbyen på First Mesa (første platåfjell), og ble etablert i 1690 etter at landsbyene ved foten av Koechaptevela-platåfjellet ble forlatt i frykt for spanske gjengjeldelsesangrep etter Pueblo-opprøret. Tewa-folket bor på First Mesa. Det bor også Hopier på Second Mesa og Third Mesa. Winslow West-samfunnet er et tilsynsområde for Hopiene som ligger utenfor selve reservatet.

Hopi stammerådet (Hopi Tribal Council) er den lokale myndighet som består av folkevalgte representanter fra forskjellige landsbyer på reservatet. Stammerådet har fått sin bemyndigelse fra Hopienes grunnlov (Hopi Tribal Constitution). Hopiene betrakter livet på reservatet, og da i hovedsak de tradisjonelle klansboligene og kivaene på mesaen, og deres sterke avhengighet av mais, som en ufravikelig del av «den fjerde verden», som er den tidsepoken Hopiene mener alle verdens folk lever i per i dag.

Hopi High School er en videregående skole for innbyggerne på reservatet. Hopi Radio er en radiostasjon som blander det tradisjonelle med moderne amerikanske programmer, og tilbyr turnusjobber for Hopi High School.

Tradisjonelle landsbyer 

 First Mesa
 Waalpi (Walpi)
 Hanoki (Hano or Tewa)
 Sitsomovi (Sichomovi)

 Second Mesa
 Songoopavi (Shongopavi)
 Musungnuvi (Mishongnovi)
 Supawlavi (Shipaulovi)

 Third Mesa
 Hoatvela (Hotevilla)
 Paaqavi (Bacavi)
 Munqapi (Moencopi)
 Kiqotsmovi (Kykotsmovi)
 Orayvi (Oraibi)

Annen bebyggelse 

 Keams Canyon
 Lower and Upper Moenkopi
 Polacca
 Winslow West
 Yuh Weh Loo Pah Ki (Spider Mound)

Referanser

Eksterne lenker 
  Hopi-stammens hjemmeside
  Hopi-reservatets samfunnsprofil 
  Hopi Radio
  Hopi Reservation and Off-Reservation Trust Land, Arizona United States Census Bureau

Indianerreservater i USA
Coconino County
Navajo County