Steve Howe

Stephen James «Steve» Howe (født 8. april 1947 i London i England) er en britisk gitarist og låtskriver, mest kjent som medlem i progressiv rock-bandet Yes fra 1970 til 1981, fra 1991 til 1992 og fra 1996 til dags dato. Han har også spilt i The Syndicats, Bodast, Tomorrow, Asia og GTR, samt at han hele tiden har vært en meget aktiv solo-artist.

Howe ble som ung inspirert av Les Paul og gruppen Tennessee Ernie Ford med gitaristene Speedy West og Jimmy Bryant. I tillegg var han også interessert i klassisk gitar og jazz, og han har nevnt Barney Kessel som en inspirasjonskilde. Han nevner også Chet Atkins som en stor kilde til inspirasjon, og adopterte Atkins' prinsipp om at en gitarist bør kunne spille hvilken som helst stilart.

Tidlig karriere 
Han fikk sin første gitar i julegave som 12-åring og begynte etterhvert å spille på lokale utesteder. Han kjøpte sin første el-gitar i 1961. I 1964 kjøpte han gitaren som skulle bli hans «varemerke», en Gibson ES-175D. Den første plateinnspillingen han gjorde, var Chuck Berrys «Maybellene» i 1964 med The Syndicats. I 1968 spilte han inn album med både Tomorrow (som først het The In Crowd) og Bodast.

Howe takket nei til tilbud om å bli med i The Nice og Jethro Tull fordi han forventet at Bodast skulle få platekontrakt. Plateselskapet som etterhvert signerte bandet gikk kort etter konkurs. Han ble så kontaktet av Yes som trengte en erstatter for Peter Banks som hadde spilt gitar på bandets to første album.

Yes 
Våren 1970 ble Howe medlem av Yes og spilte sin første konsert med bandet i Queen Elizabeth Hall den 21. mars samme år. I august 1970 ble albumet Time and a Word utgitt, og til tross for at Howe ikke spilte på dette albumet, var han avbildet på USA-versjonen av coveret. 

Howes første album for Yes var The Yes Album, der Howes elektriske og akustiske gitar ga bandet en ny dimensjon. Da Rick Wakeman kom med i bandet i 1971 og de ga ut albumet Fragile, ble fundamentet for det klassiske «Yes-soundet» lagt. Med Yes utviklet Howe sin teknikk på mange forskjellige strenge-instrumenter, blant annet pedal steelgitar, dobro, lutt, mandolin og banjo. Han skapte en ny unik stil innen rock-musikk med nye og spennende måter å gripe an instrumentene på. Med Yes' eksperimentelle stil og Howes klassisk og jazz-inspirerte teknikker ble bandet et av de ledende innen progressiv rock på 1970-tallet.

Asia og GTR 
Han fortsatte i Yes fram til 18. april 1981, da det ble annonsert at Yes var oppløst. Yes «sto opp fra de døde» bare to år senere, men da med Trevor Rabin som gitarist. Howe konsentrerte seg nå om bandet Asia som han hadde startet sammen med Geoff Downes, John Wetton og Carl Palmer. Etter en stund sluttet Howe grunnet uoverensstemmelser med Wetton, som på den tiden hadde visse problemer med alkohol. Senere har Howe deltatt på flere gjenforeningskonserter og sågar en 25-årsjubileumsturné, samt at det er planer for fremtiden med Asia. I 1985 startet han sammen med Steve Hackett fra Genesis bandet GTR (uttales:gitar). Denne supergruppen ble kortlivet, og ga kun ut albumet GTR før både Howe og Hackett gikk tilbake til sine respektive solo-prosjekter.

ABWH, og så Yes igjen 
I 1989 spurte Jon Anderson Howe, Wakeman og Bill Bruford om de skulle prøve å spille inn noen sanger sammen. Resultatet ble gruppen Anderson Bruford Wakeman Howe som ga ut albumet med samme navn. Dette forårsaket en rettslig tvist, da enkelte konsertarrangører annonserte bandet under navnet Yes. Chris Squire hevdet at han hadde rettighetene til navnet, ettersom han ikke hadde lagt ned bandet. Squire fikk rettighetene utenfor rettssalen, men snart skulle alle sår leges. I 1991 samlet de to «rivaliserende» gruppene seg til ett stort Yes, og ga ut albumet Union. Det er stor enighet innen alle de involverte Yes-medlemmene at denne platen er et produkt med uforløst potensial. For mange utenfor gruppen ville ha en finger med i spillet, og albumet ble ikke den triumfen mange ventet. Den påfølgende turneen var derimot en stor suksess.

Etter Union-turneen gikk Howe tilbake til sine solo-arbeider før han i 1995 var tilbake i bandet. Howe har spilt på alle albumene Yes har gitt ut fra og med Keys to Ascension som kom i 1996.

Solo og jazz-trio, Yes og Asia 

Steve Howe har hele tiden hatt diverse prosjekter i gang, i tillegg til Yes og solokarrieren. I 2007 startet han jazz-trioen Steve Howe Trio sammen med sin sønn Dylan på trommer og med Ross Stanley på Hammond-orgel.

Howe var på høsten 2008 og tidlig i 2009 på turné med en ny inkarnasjon av Yes. Denne turneen (In The Present) ble avlyst i februar da kollega Chris Squire måtte på sykehus og operere i et ben. Den 19. mars 2009, som annonsert, startet han og de tre andre original-medlemmene i Asia «Phoenix 2009»-turneen i Moskva i Russland. Den ble avsluttet 24. april 2009, og sommeren 2009 spilte Howe både i Yes og Asia under turneen Yes with very special guests Asia. 

Howe har siden 2008 igjen vært med i Yes og han var også med på Yes' Europa og USA-turneer høsten 2009 og vinteren 2010, og spilte under bandets sommerturné i USA i juni og juli 2010. Høsten 2010 gikk Howe i platestudio sammen med resten av Yes og produsent Trevor Horn for innspillinger til det nye Yes-albumet, Fly from Here, som ble utgitt sommeren 2011.

Diskografi

Soloalbum 
 Beginnings (1975)
 The Steve Howe Album (1979)
 Turbulence (1991)
 The Grand Scheme of Things (1993)
 Mothballs (1994, samlealbum)
 Not Necessarily Acoustic (1994, konsertalbum)
 Homebrew (1996)
 Masterpiece Guitars  med Martin Taylor (1996)
 Quantum Guitar (1998)
 Portraits of Bob Dylan (1999)
 Pulling Strings (1999, konsertalbum)
 Homebrew 2 (2000)
 Natural Timbre (2001)
 Skyline (2002)
 Elements (2003)
 Spectrum (2005)
 Homebrew 3 (2005)
 Remedy Live (2005, konsertalbum)
 Motif (2008)
 Homebrew 4 (2010)
 Time (2011)
 Homebrew 5 (2013)
 Homebrew 6 (2016)
 Love Is (2020)

The Steve Howe Trio 
 The Haunted Melody (2008) 
 Travelling (2010)
 New Frontier (2019)

med The Syndicats 
 «Maybellene» / «True To Me» (1964, singel) 
 «Howlin For My Baby» / «(Tell Me) What To Do» (1965, singel)
 «The Horizon» (1965, singel)

med The In Crowd 
 «Why Must They Criticise» / «You're On Your Own» (1965, singel)
 «Stop, Wait A Minute» / «I Don't Mind» (1965, singel)

med Tomorrow 
 «My White Bicycle» / «Claramount Lake» (singel)
 «Revolution» / «Three Jolly Little Dwarfs» (singel)
 Tomorrow (1968) (nyutgitt som Tomorrow featuring Keith West i 1999)
 50 Minute Technicolor Dream (1998)

med Bodast  
 The Early Years - Steve Howe with Bodast (1988)

med GTR  
 GTR (1986)
 King Biscuit Flower Hour (1997)

med Paul Sutin  
 Seraphim (1989)
 Voyagers (1995)

med Explorers Club  
 Age of Impact (1998)

med Oliver Wakeman  
 The 3 Ages of Magick (2001)

med Virgil Howe 
 Nexus (2017)

med Yes  
 The Yes Album (1971)
 Fragile (1971)
 The New Age of Atlantic (1972)
 Close to the Edge (1972)
 Yessongs (1973, konsertalbum) 
 Tales from Topographic Oceans (1973)
 Relayer (1974)
 Going for the One (1977)
 Tormato (1978)
 Yesshows (1980, konsertalbum)  
 Drama (1980)
 Union (1991)
 Keys to Ascension (1996) 
 Keys to Ascension 2 (1997) 
 Open Your Eyes (1997)
 The Ladder (1999)
 House of Yes: Live from House of Blues (2000, konsertalbum)  
 Magnification (2001)
 Symphonic Live (2003, konsertalbum)
 The Word Is Live (2005, konsertalbum)
 Live at Montreux 2003 (2007, konsertalbum)
 Fly from Here (2011)
 In the Present – Live from Lyon (2011, konsertalbum)
 Heaven & Earth (2014)
 Songs from Tsongas (2014, konsertalbum)
 Like It Is: Yes at the Bristol Hippodrome (2014, konsertalbum)
 Like It Is: Yes at the Mesa Arts Center  (2015, konsertalbum)
 Progeny: Seven Shows from Seventy-Two (2015, konsertalbum)
 Progeny: Highlights from Seventy-Two (2015, konsertalbum)
 From a Page (2019)
 The Quest (2021)

med Anderson Bruford Wakeman Howe  
 Anderson Bruford Wakeman Howe (1989)
 An Evening of Yes Music Plus (1993, konsertalbum)

med Asia  
 Asia (1982)
 Alpha (1983)
 Then & Now (1990, samlealbum med fire nye låter)
 Aqua (1992)
 Aura (2001)
 Fantasia - Live in Tokyo (2007, konsertalbum) 
 Phoenix (2008)
 Omega (2010)
 XXX (2012)

Gjesteopptredener (utvalg) 
 Lou Reed –  albumet Lou Reed (spiller gitar på hele albumet) (1972)
 Rick Wakeman - «Catherine of Aragon» på albumet The Six Wives of Henry VIII (1973)
 Alan White - «Song of Innocence», på albumet Ramshackled (1975) med Jon Anderson
 The Dregs –  «Up in the Air» på albumet Industry Standard (1982)
 Frankie Goes to Hollywood – «Welcome to the Pleasuredome» på albumet Welcome to the Pleasuredome (1984)
 Queen – «Innuendo» på albumet Innuendo (1991)
 Rick Wakeman - Classical Connection II album (1992) med Chris Squire og Alan White
 London Philharmonic Orchestra - Symphonic Music of Yes (1993) med Jon Anderson og Bill Bruford
 Bee Gees - Size Isn't Everything (1993)
 Fish –  «Time and a Word» på albumet Yin and Yang (1995)
 Dream Theater - «Starship Trooper» på DVD-en 5 Years in a Livetime (1998)
 Dylan Howe - «Moss Garden» på albumet Subterranean: New Designs on Bowie's Berlin (2014)
 Diverse artister - «Light My Fire» på albumet Light My Fire — A Classic Rock Salute to The Doors (2014)
 Matthew Sweet og Susanna Hoffs - Under the Covers, Vol. 2 (2009)
 William Shatner - Seeking Major Tom (2011) med Patrick Moraz
 Nektar - A Spoonful of Time (2012) med Geoff Downes, Rick Wakeman, Patrick Moraz
 Rick Wakeman - «The Great Gig in the Sky» og «Light My Fire» på albumet Starship Trooper (2016) 
 Paul K Joyce - Celestial  (2019)

Videografi 
 Classic Rock Legends (2002)
 Careful With That Axe (2004)
 Steve Howe's Remedy Live (2005)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 Diskografi på Yescography
 Steve Howe: Radio-intervju 12. november 2002 med Chris Comer og Rob Ervin
 Perry, Shawn. The Steve Howe Interview. www.vintagerock.com.
 Asia on Classic Rock Central- Intervju-klipp fra 1983 med John Wetton, Geoff Downes og Steve Howe

Engelske gitarister
Engelske låtskrivere
Yes-medlemmer
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Personer fra London