alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
The Mamas

The Mamas er en svensk-amerikansk soul- og gospelgruppe, bestående av Ashley Haynes, Loulou Lamotte og Dinah Yonas Manna. De vant Melodifestivalen 2020 og skulle ha representert Sverige i Eurovision Song Contest 2020 med sangen «Move». 18. mars 2020 avlyste imidlertid EBU konkurransen på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020.

Bakgrunn 
Gruppen ble dannet i 2019 og består av tre medlemmer: Ashley Haynes (født 19. januar 1987 i Washington D.C.), Loulou Lamotte (født 16. april 1981 i Malmö) og Dinah Yonas Manna (født 5. september 1981 i Stockholm). Et fjerde medlem, Paris Renita, forlot gruppen i 2019.

Gruppen sørget for støttevokal for John Lundviks «Too Late for Love», som vant Melodifestivalen 2019. Lundvik og The Mamas representere deretter Sverige i Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv i Israel. Bidraget endte til slutt på femteplass i finalen 18. mai 2019.

I slutten av 2019 ble det offentliggjort at The Mamas – uten Paris Renita – skulle delta på nytt i Melodifestivalen, denne gang med sitt eget bidrag, «Move». De deltok i semifinale 1 lørdag 1. februar i Linköping og kvalifiserte seg til finalen 7. mars 2020 i Friends Arena i Stockholm.

The Mamas vant en knapp seier i Melodifestivalen 2020 med 137 poeng – kun 1 poeng foran Dotter og låten «Bulletproof». Med seieren skulle de ha representert Sverige i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland, i semifinale 1 tirsdag 10. mai 2020. På grunn av koronavirusutbruddet i Europa vinteren 2020 så EBU seg nødt til å avlyse konkurransen for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen covid-19.

I 2021 deltok The Mamas i Melodifestivalen med låta «In The Middle».

Diskografi

Singler

Referanser 

Svenske musikkgrupper
Band etablert i 2019
Deltakere i Melodifestivalen
Deltakere i Eurovision Song Contest 2020
Kiilto

Kiilto Oy er et finsk selskap grunnlagt i 1919 i Uleåborg. Killto produserer våtromsprodukter, blant annet fugemasse, lim, sparkel og silikon. Gjennom KiiltoClean produseres hygiene- og desinfeksjonsprodukter for virksomheter og husholdninger, blant annet under varemerket Antibac.

Referanser

Eksterne lenker
 

Finske industriselskaper
Kjemiske industriselskaper
Etableringer i 1919
Move (The Mamas-sang)

«Move» er en gospel-popsang fra 2020 med den svensk-amerikanske gruppen The Mamas. Sangen ble første gang fremført 1. februar 2020 under delfinale 1 i svenske Melodifestivalen. Sangen kvalifiserte seg til finalen i Stockholm 7. mars 2020, og vant til slutt hele konkurransen. Med seieren skulle «Move» ha vært Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland. 18. mars 2020 avlyste imidlertid EBU konkurransen på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020.

Om sangen 
Sangen er skrevet av Melanie Wehbe, Patrik Jean og Herman Gardarfve, og den ble skrevet til gospel-soul-gruppen The Mamas. Gruppen koret på «Too Late for Love» med John Lundvik, som vant Melodifestivalen 2019 og til slutt ble nummer fem i Eurovision Song Contest samme år.

I november 2019 offentliggjorde Sveriges Television at «Move» var blant de 28 låtene som var plukket ut til Melodifestivalen 2020. Sangen var det første bidraget på scenen i delfinale 1 i Linköping lørdag 1. februar 2020. Der vant den delfinalen og kvalifiserte seg til finalen i Friends Arena i Stockholm lørdag 7. mars. 

I finalen var sangen den tredje ut på scenen, og da juryavstemningen var over, lå den likt med Dotter og «Bulletproof». I telefonavstemningen fikk «Move» marginalt flest stemmer og vant til slutt Melodifestivalen med kun ett poeng over «Bulletproof». Med seieren ble «Move» Sveriges bidrag til Eurovision Song Contest. 

Sangen skulle ha deltatt i semifinale 1 i Rotterdam Ahoy i Nederland tirsdag 10. mai 2020. På grunn av koronavirusutbruddet i Europa vinteren 2020 så imidlertid EBU seg nødt til å avlyse konkurransen for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen covid-19. Sangen fikk dermed aldri deltatt i konkurransen.

Listeplasseringer

Referanser 

 
 

Singler fra 2020
Sanger fra 2020
Bidrag til Eurovision Song Contest 2020
Vinnere av Melodifestivalen
Ben & Tan

Ben & Tan er en dansk sangduo som består av Benjamin Rosenbohm og Tanne Balcells. Duoen møtte hverandre i 2019, da de begge deltok i danske X Factor. Året etter vant de Dansk Melodi Grand Prix med låten «Yes». Med seieren skulle de ha representert Danmark i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland. 18. mars 2020 avlyste imidlertid EBU konkurransen på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020.

Bakgrunn 
De to medlemmene Tanne Amanda Balcells og Benjamin Rosenbohm deltok begge i danske X Factor i 2019. Balcells endte på fjerdeplass som del av gruppen Echo, mens Rosenbohm til slutt nådde finalen, der han endte på andreplass. Etter konkurransen dannet de to duoen Ben & Tan og meldte seg på til Dansk Melodi Grand Prix i regi av Danmarks Radio (DR).

31. januar 2020 kunngjorde DR at Ben & Tan var en av de ti finalistene til konkurransen. Duoens bidrag, «Yes», er skrevet av Emil Lei, Jimmy Jansson og Linnea Deb. Låten ble sluppet samme dag. Under finalen i København lørdag 7. mars 2020 vant duoen konkurransen med 61 prosent av telefonstemmene i siste runde. Med seieren skulle Ben & Tan ha representert Danmark i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland. Duoen skulle delta i semifinale 2 torsdag 12. mai 2020. På grunn av koronavirusutbruddet i Europa vinteren 2020 så EBU seg nødt til å avlyse konkurransen for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen COVID-19.

Referanser

Eksterne lenker 

 

Danske musikere
Danske musikkgrupper
Vinnere av Dansk Melodi Grand Prix
Deltakere i Eurovision Song Contest 2020
Aksel Kankaanranta

Aksel Kankaanranta (født 28. januar 1998 i Åbo i Finland) er en finsk sanger som ble kjent i hjemlandet i 2017, da han ble nummer to i den finske utgaven av The Voice. Året etter fikk han en hit med raplåten «Jättiläinen», og i 2020 vant han den finske sangkonkurransen Uuden Musiikin Kilpailu med låten «Looking Back». Med seieren skulle Kankaanranta ha representert Finland i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland. 18. mars 2020 avlyste imidlertid EBU konkurransen på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020.

Bakgrunn 
Kankaanranta vokste opp i Åbo, i en musikalsk familie. Da han var seks år, begynte han med fiolinundervisning, men byttet til bass og gitar da han ble tenåring. Som barn ble han mobbet på skolen. På videregående skole begynte han å synge. «Da oppdaget jeg at jeg kan synge. Etter det har jeg ikke lukket munnen min», sa Kankaanranta i et intervju med avisen Ilta-Sanomat i 2017.

I 2017 meldte han seg på den finske utgaven av talentprogrammet The Voice. Han endte til slutt på en andreplass i konkurransen, og året etter fikk han en hit da han sang refrenget på raplåten «Jättiläinen» (kjemper) med rapperen Pyhimys. Låten toppet den finske hitlisten våren 2018.

I 2020 var han blant deltakerne i den finske sangkonkurransen Uuden Musiikin Kilpailu, Finlands versjon av Melodi Grand Prix. I finalen lørdag 7. mars 2020 vant han konkurransen med låten «Looking Back». Som vinner skulle han ha representert Finland i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland. Han skulle ha deltatt i semifinale 2 torsdag 14. mai 2020. På grunn av koronavirusutbruddet i Europa vinteren 2020 besluttet imidlertid EBU å avlyse konkurransen for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen COVID-19.
I 2021 deltok han på nytt i Uuden Musiikin Kilpailu.
Han omtaler seg selv som en sjenert person, som trives på scenen – der han kan vekke «dype følelser og reaksjoner i folk».

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Finske sangere
Deltakere i Eurovision Song Contest 2020
Finske musikere
Personer fra Åbo
Fødsler i 1998
Eivind Gleditsch

Eivind Gledistch (født 24. mars 1885 i Mandal, død 28. juli 1943 i Oslo) var en norsk arkitekt. Han var bror til Ellen Gleditsch og Kristian Gleditsch.

Utdannelse og virke 
Gleditsch tok avgangseksamen fra Trondhjems Tekniske Læreanstalt 30. juni 1908 og arbeidet en periode som assistent på arkitektkontoret til Gustav Guldbrandsen. Han etablerte egen praksis i 1912 og var fra 1913 lærer for bygningsklassen ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS). Omtrent fra samme tid arbeidet han som jernbanearkitekt. Da hadde han allerede deltatt i flere arkitektkonkurranser om utforming av jernbanestasjoner. Gleditsch var dessuten tegnelærer ved Norsk Korrespondanseskole og utarbeidet kursopplegg for dem.

I sitt virke som arkitekt tegnet Gleditsch bygårder og villaer, hovedsakelig i nybarokk, men det er som jernbanearkitekt han har satt mest spor etter seg, skjønt et par av stasjonsbygningene er revet. Gleditsch involverte seg også i spørsmålet om jernbanens trasé gjennom Oslo.

Gleditsch er gravlagt på Ullern kirkegård.

Verker i utvalg 
 Stasjonsmesterbolig ved Bjørgeseter stasjon (sammen med Gudmund Hoel, 1913)
 Enkle vokterboliger ved Nordagutu stasjon (dels sammen med Gudmund Hoel, 1913)
 Detaljer på Ådalsbruk stasjon (1913)
 Detaljer på Charlottenlund stasjon (Sammen med Gudmund Hoel, 1913)
 2 vokterboliger ved Øysteinstul stasjon på Sørlandsbanen (tegnet 1913, oppført 1916; nr.1 er fredet)
 I forbindelse med utvidelsen og elektrifiseringen av Drammenbanen: Ny bygning og plattformhus ved Skøyen stasjon (1916), Skarpsno stasjon (1917; revet), ny bygning ved Bestun stasjon (1918), ny stasjonsbygning ved Blommenholm stasjon (1919)
 Stasjoner på Bratsbergbanen (ca. 1917, sammen med Gudmund Hoel): Tinnegrend (brant 2012), Dalsvatn, Valebø, Nisterud, Hoppestad og Borgestad
 Murvilla i Schiøtts vei 8 (på Bygdøy) for M.O. Schøyen (1920)
 Stasjoner på Nordlandsbanen mellom Sunnan og Grong, (ca. 1920–23, tatt i bruk noe senere): Stod (revet 1989), Valøy og Jørstad
 Tilbygg på Kiellands dropsfabrikk (ca. 1920, revet og erstattet med nytt bygg 1938–39)
 Bygdøy allé 26, Oslo (1921)
 Transformatorstasjoner ved Katterat og Narvik stasjon (sammen med Gudmund Hoel) til Ofotbanens elektrifisering i 1923
 Innredning av lokaler for «De døves forening», Nordstrand (1926)
 Murvilla i Drammensveien 82, Oslo, oppført for J.B. Bakke (1930; nå Venezuelas og Kroatias ambassader)

Referanser

Litteratur 
  Norges statsbaner Arkitektkontoret ca. 1850–1913 (Riksarkivet, 1996)
 
 

 
Fødsler i 1885
Dødsfall i 1943
Norgesmesterskapet i boksing 2020

Norgesmesterskapet i boksing 2020 ble arrangert 6.-8. mars i Frimurerlosjen i Trondheim. Arrangør var Bokseklubben av 1930.

Kongepokalene ble vunnet av Don Emini og Camilla Johansen. Forbundspokalene ble vunnet av Vilandas Valciukas og Julie Grini Holthe. 
Beste klubb for kvinner ble IF Ørnulf. Beste klubb for menn ble IF Ørnulf og Raufoss BK (delt).

Medaljevinnere kvinner

Medaljevinnere menn

Kilder 
 Norgesmesterskapet for Seniorboksere 6.-8. mars 2020 i Trondheim

Norgesmesterskapet i boksing
Boksing
Sportsarrangementer i Trøndelag
Sport i Trondheim
Boksing i 2020
Sissel Volan

Sissel Margrethe Volan (født 18. juni 1944, død 18. september 2018 i Asker) var en norsk bistandsarbeider som arbeidet med kvinne- og likestillingsspørsmål og utvikling av utdanningssektoren i utviklingsland. Hun var ansatt i Norad, FN og var fra 1997 leder for Organisasjonen for utdanning i Afrika (ADEA), et nettverk opprettet av Verdensbanken.

Karriere

Volan var utdannet lærer og arbeidet først som lærer i ungdomsskolen i Oslo før hun var skolesekretær i FN-sambandet 1972–1975. Fra 1983 var hun ansatt i Norad, der hun arbeidet med kvinne- og likestillingsspørsmål. Hun arbeidet også for UNICEF i Genève og i Zambia, Kenya og Tanzania. Hun ble i 1997 leder for Organisasjonen for utdanning i Afrika (ADEA), et nettverk etablert av Verdensbanken.

Hun tok i 2003 doktorgrad om skolereform i Zambia. Hun var fra 1981 nestleder i styret for den norske nasjonalkommisjonen for UNESCO. Hun var også landsstyremedlem i Norsk Kvinnesaksforening i en årrekke.

Hun var gift med spesialrådgiver i Utenriksdepartementet Erik Berg.

Bibliografi

Referanser

Norske embets- og tjenestemenn
Personer tilknyttet FN
Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening
Ytterhogdals kyrka

Ytterhogdals kyrka er et kirkebygg i Ytterhogdal. Den er menighetskirke i Ytterhogdal, Överhogdal och Ängersjö församling i Härnösands stift. Kirken ligger i Härjedalen kommune, men tilhører landskapet Hälsingland.

Historikk
Ytterhogdals kyrka forekommer for først gang i dokumenter fra 1531. Den gamle kirken stod trolig på den samme plassen som den nye, d.v.s. på Kyrknäset i tettstedet Ytterhogdal. Denne antagelsen er basert på det faktum at man fant 28 mynter ved utgravningen i 1952, Den eldste mynten var fra 1504. Ved reparasjonen av gulvet i 1983 ble deler av murene til den gamle kirken oppdaget. Den gamle kirken ble bygget om på 1600-tallet og ble utvidet på 1700-tallet.

Kirkebygg
Den nåværende kirken ble bygget fra 1799 til 1809 av byggmester Johan Christian Loëll fra Gävle. Den ble oppført i stein med langhus og et tårn i øst. Det sistnevte er uvanlig, da de fleste tårn bygges i vest. Tårnet har en lanterne. Sakristiet ble bygget i første etasje i tårnet.

Interiør
Kirkens indre er dominert av en skinnperspektivmaleri på veggen i koret. Maleriet er malt på lerret. Videre finnes en såkalt alter-prekestol. I skinnarkitekturen finnes det kopplede korintiske søyler, som bæres opp av et bjelkelag. Her finnes også et triangel med navnet Jahve. Det hele er omgitt av blå draperier. Det finns videre en skinndør i en malt sokkel. 

Prekestolen har en korg med skåret teologiske symboler: en tornekrone i midtfeltet og kors og anker på sidefeltet. Ryggstykke til prekestolen har en strålesol, vilket är ett attribut for Gud. Baldakinen har skåret vipper samt fem hoder av keruber.

Skulpturene i kirken ble laget 1839 - 48 av Göran Sundin.

Kilder
 Cedenhag, Birgitta; "Våra kyrkor", Jämtlands läns museum 1998,

Eksterne lenker 
 Ytterhogdals pastorat

Kirker i Sverige
Härjedalen kommune
Religiøse byggverk fra 1809
1809 i Sverige
Kåss til kvelds

Kåss til kvelds er et norsk talkshow på NRK1 med Else Kåss Furuseth og Markus Neby som programledere. Første program i serien ble sendt lørdag 29. februar 2020. Det er per mai 2022 laget fem sesonger av serien med totalt 52 episoder.

For serien ble Else Kåss Furuseth kåret til beste programleder - underholdning under Gullruten 2021. I tillegg er serien blitt nominert i klassen beste underholdningsprogram under Gullruten 2020, Gullruten 2021 og Gullruten 2022. Foran Humorprisen 2020/2021 ble serien nominert i klassen årets underholdningsprogram, mens både Kåss Furuseth og Neby ble nominert til publikumsprisen morsomst på TV.

Referanser

Eksterne lenker 

TV-produksjoner på NRK
Norske talkshow på TV
TV-program med Gullrute-vinnere
Norske TV-serier fra 2020-årene
Tiziano Gravier

Tiziano Gravier (født 12. mars 2002) er en argentinsk alpinist, som representerer klubben CAS. Han trenes av Pierre Gaidet.

Idrettskarriere

Sesongen 2018/19 
Gravier deltok i sitt første FIS-renn i juli 2018, i Chile, der han kom på niendeplass i storslalåm, og han vant sitt første FIS-renn den 1. august, da han vant slalåm i La Parva i Chile. Han deltok i kontinentalcupen Søramerikacupen i alpint 2018, og fikk der en 12.-plass i storslalåm som beste enkeltplassering, og han endte på 87.-plass sammenlagt med 33 poeng, og han kom på 41.-plass i storslalåmcupen.

I det argentinske mesterskapet i alpint 2019 kom han på 14.-plass i storslalåm, men kjørte ut i slalåmrennet. Han deltok i Junior-VM i alpint 2019, og kom der på 58.-plass i storslalåm.

Sesongen 2019/20 
Han fikk flere topp 10-plasseringer i Søramerikacupen i alpint 2019, med femteplass i utfor i Chile i oktober som beste enkeltresultat. Han endte på niendeplass totalt, med 351 poeng. I det argentinske mesterskapet i alpint 2019 i august kom han på 19.-plass i slalåm og 26.-plass i storslalåm.

Den 7. september vant han sitt andre FIS-renn, med seier i slalåm i Cerro Bayo i Argentina. Han deltok i Alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Hans beste plassering ble sjuendeplass i super-G, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I det påfølgende kombinasjonsrennet i slalåm kjørte han ut. Han kom på 15.-plass i slalåm og 19.-plass i storslalåm. I parallellslalåm for mikslag kjørte han sammen med Sofia Saint Antonin, og ble slått ut i åttendedelsfinalen mot USA. De endte dermed på ellevteplass.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020

Argentinske alpinister
Deltakere under Vinter-OL for ungdom 2020
ASASSN-15lh

ASASSN-15lh er den mest lyssterke supernovaen hittil observert. Dens absolutte størrelsesklasse var på det sterkeste -23,5±0,1, 200 ganger lysere enn en gjennomsnittlig supernova, tilsvarende 570 milliarder soler eller 50 ganger Melkeveiens samlede lysstyrke. Supernovaen var om lag 3 milliarder lysår unna, og kunne ikke sees med det blotte øya. Den ble først gang observert 14. juni 2015, men senere analyser har vist at den var observerbar i mai 2015.

Referanser 

Himmellegemer oppdaget i 2015
Supernovaer
Indianeren
Hexodon reticulatum

Hexodon reticulatum er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende 
En middelsstor (10-20 millimeter), bredt oval, matt, brunsvart bille med kraftige bein. Disse artene mangler horn eller knøler på hodet. Dekkvingene er påfallende brede, med tydelige punktstriper. Dekkvingene har en flat brem langs ytterkanten. Hos denne årten er dekkvingene for det meste kledt med gulgrå bestøvning, men sømmen og noen lengdestriper på dekkvingene er bare slik at den svarte grunnfargen er synlig.

Utbredelse 
Slekten finnes bare på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Hexodontini Lacordaire, 1856
 Slekten Hexodon Olivier, 1789
 Hexodon reticulatum Olivier, 1789

Kilder 
 Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1789
Madagaskars insekter
Hexodon unicolor

Hexodon unicolor er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende 
En middelsstor (10-20 millimeter), bredt oval, matt, brunsvart bille med kraftige bein. Disse artene mangler horn eller knøler på hodet. Dekkvingene er påfallende brede, med tydelige punktstriper. Dekkvingene har en flat brem langs ytterkanten. Hos denne arten er kroppen noe ujevnt dekket av lyst brunlig bestøvning, dekkvingenes ytterkant gjerne rødlig.

Utbredelse 
Slekten finnes bare på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Hexodontini Lacordaire, 1856
 Slekten Hexodon Olivier, 1789
 Hexodon unicolor Olivier, 1789
 Hexodon unicolor convexus Dechambre, 1986
 Hexodon unicolor gigas Dechambre, 1986
 Hexodon unicolor megaspilosa Dechambre, 1986
 Hexodon unicolor unicolor Olivier, 1789

Kilder 
 Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1789
Madagaskars insekter
Hexodon minutum

Hexodon minutum er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende 
En middelsstor (10-20 millimeter), bredt oval, matt, brunsvart bille med kraftige bein. Disse artene mangler horn eller knøler på hodet. Dekkvingene er påfallende brede, med tydelige punktstriper. Dekkvingene har en flat brem langs ytterkanten. Hos denne arten er kroppen noe ujevnt dekket av lyst rødlig bestøvning, kroppsstørrelsen er gjerne noe mindre enn de andre artene i slekten.

Utbredelse 
Slekten finnes bare på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Hexodontini Lacordaire, 1856
 Slekten Hexodon Olivier, 1789
 Hexodon minutum Sternberg, 1910

Kilder 
 Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1910
Madagaskars insekter
Hexodon unicostatum

Hexodon unicostatum er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende 
En middelsstor (10-20 millimeter), bredt oval, matt, brunsvart bille med kraftige bein. Disse artene mangler horn eller knøler på hodet. Dekkvingene er påfallende brede, med tydelige punktstriper. Dekkvingene har en flat brem langs ytterkanten. Hos denne arten er kroppen dekket av lyst brunlig (kanelbrun) bestøvning, men med tre smale, bare striper på dekkvingene.

Utbredelse 
Slekten finnes bare på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Hexodontini Lacordaire, 1856
 Slekten Hexodon Olivier, 1789
 Hexodon unicostatum Arrow, 1912
 Hexodon unicostatum simplex Endrödi, 1976
 Hexodon unicostatum unicostatum Arrow, 1912

Kilder 
 Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1912
Madagaskars insekter
Hexodon quadriplagiatum

Hexodon quadriplagiatum er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende 
En middelsstor (10-20 millimeter), bredt oval, matt, brunsvart bille med kraftige bein. Disse artene mangler horn eller knøler på hodet. Dekkvingene er påfallende brede, med tydelige punktstriper. Dekkvingene har en flat brem langs ytterkanten. Hos denne arten er kroppen dekket av lyst brunlig (rødbrun) bestøvning, men med fire små, bare flekker på dekkvingene, et par ved roten og et i spissen.

Utbredelse 
Slekten finnes bare på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Hexodontini Lacordaire, 1856
 Slekten Hexodon Olivier, 1789
 Hexodon quadriplagiatum Frey, 1957

Kilder 
 Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1957
Madagaskars insekter
Mirko Lazareski

Mirko Lazareski (født 31. juli 2003) er en nordmakedonsk alpinist.

Idrettskarriere

Sesongen 2019/20 
Lazareski deltok i Alpint under Vinter-OL for ungdom 2020, som landets eneste deltaker i alpint. Hans beste plassering ble 32.-plass i slalåm, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I super-G kom han på 56.-plass, og i kombinasjonen kom han på 36.-plass. I storslalåm kom han på 41.-plass.

Han deltok i sitt første FIS-renn 23. januar 2020, i Pale i Bosnia-Hercegovina, der han kom på 33.-plass i storslalåm. Han deltok i Bosnia-Hercegovinas juniormesterskap i alpint, og kjørte der inn til 17.-plass i slalåm og 30.-plass i storslalåm, og i det nordmakedonske mesterskapet i alpint kom han på 20.-plass i storslalåm.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020

Nordmakedonske alpinister
Deltakere under Vinter-OL for ungdom 2020
Hossein Sheikholeslam

Hossein Sheikholeslam (; født 29. november 1952 i Isfahan, død 5. mars 2020 i Teheran) var en iransk konservativ politiker og diplomat som var rådgiver til utenriksminister Javad Zarif. Han var også medlem av det syvende islamske parlament i Iran og tidligere iransk ambassadør til Syria.

Sheikholeslam var assistent til parlamentets talsmann Ali Larijani for internasjonale anliggender.
 
Sheikholeslam var en av studentene som holdt amerikanere som gisler under gisselkrisen i Iran.

Under koronautbruddet i Iran ble han smittet av SARS-CoV-2.

Han døde av lungesykdommen COVID-19 den 5. mars 2020.

Referanser

Eksterne lenker 
 Nominees Deny Iranian Report on Hostages 16 October 1988

Iranske politikere
Iranske diplomater
Iranske ambassadører
Ambassadører til Syria
Dødsfall relatert til covid-19 i Iran
Politikere ofre for covidpandemien