alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Pierre-Simon Laplace

Pierre-Simon, Marquis de Laplace (født 23. mars 1749 i Beaumont-en-Auge i Normandie i Frankrike, død 5. mars 1827 i Paris) var en fransk matematiker og astronom.

Liv og virke 

I unge år publiserte han en matematisk avhandling i Joseph Louis Lagranges Miscellanea taurinensia (1766-69). Denne og noen påfølgende avhandlinger gjorde fagfolk oppmerksom på ham og gav ham en lærerstilling i matematikk ved militærskolen i Beaumont. Der var han ikke lenge. Han ble så eksaminator ved artillerikorpset i Paris. 

Han summerte og utvidet arbeidene til sine forgjengere innenfor matematisk astronomi i fembindsverket Mécanique Céleste (1799–1825). I dette verket overførte han Newtons geometriske studier av mekanikken til en som var basert på matematisk analyse, kjent som fysisk mekanikk.

Han har gitt sitt navn til laplaceoperatoren, laplacetransformasjonen, Laplaces ligning og Laplaces demon. En av hans elever var Napoléon Bonaparte.

Verker i utvalg 
 , to bind, Paris 1796 
 Traité de mécanique céleste, fem bind, Paris 1798-1825 
 , Paris 1812 
 , Paris 1814 
 , Paris 1821 
 , utgitt av Roger Hahn (posthumt), to bind, Turnhout 2013.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 
 Shervin Erfani: Laplace und Fourier Transforms (PDF, 337 KB)
 Laplace – MacTutor History of Mathematics archive

Franske matematikere
Franske politikere
Medlemmer av Académie française
Medlemmer av Kungliga Vetenskapsakademien
Medlemmer av Det franske vitenskapsakademiet
Personer fra departementet Calvados
Fødsler i 1749
Dødsfall i 1827
Pacta sunt servanda

Pacta sunt servanda er et latinsk uttrykk som betyr «avtaler skal holdes». Uttrykket har gitt navn til et sentralt prinsipp innen kontraktsretten, som har røtter helt tilbake til romerretten. I dette ligger det at partene selv må bære risikoen for at de avtaler man inngår resulterer i hva man ønsker. Pacta sunt servanda er internasjonalt anerkjent, og gjelder i alle siviliserte rettssamfunn.

I norsk rett 
I norsk rett er prinsippet nedfelt i Kong Christian Den Femtis Norske Lov fra 1687, der det heter at avtaler «skal holdis i alle deris Ord og Puncter, saasom de indgangne ere», jf NL 5-1-2. 

I forarbeidene til avtaleloven § 36 nevnes dette også uttrykkelig: 
«… Det tradisjonelle utgangspunktet i norsk rett er at borgerne skal ha frihet til å inngå avtaler og til selv å regulere de forskjellige sider ved avtaleforholdet. Dette er kommet til uttrykk i bestemmelsen i Norske Lov 5-1-2, som slår fast at alle avtaler som ikke er «imod Loven, eller Ærbarhed» skal holdes på alle punkter «saasom de indgangne ere»…» 

Bakgrunnen for et slikt prinsipp er at man i kontraktsforhold skal være sikret en forutberegnelighet om at det man har avtalt skal gjelde fullt ut i den tid avtalen gjelder. En slik mulighet til å kunne stole på at det man har avtalt skal holdes, kan nok sies å være helt avgjørende for at næringsliv og samfunn skal være velfungerende da det skaper den nødvendige tillit i kontraktsforholdene. Dette gjør at man nok kan beskrive pacta sunt servanda som bærebjelken i kontraktsretten. 

Det er imidlertid ikke tvilsomt at det i visse situasjoner er behov for å fravike den klare hovedregelen. Avtaleloven § 36 er nok den mest vidtgående unntaksregelen fra prinsippet, som sier at «urimelige» avtaler kan endres eller settes til side. Adgangen til å anvende § 36 er snever, og domstolene er i praksis lite villig til å underkjenne gyldig avtale. I forbrukerforhold må bestemmelsen tolkes i lys av EUs direktiv om urimelige avtalevilkår.

Referanser  

Kontraktsrett
Latinsk juridisk terminologi
Brocardi
Beno Gutenberg

Beno Gutenberg (født 16. juni 1889 i Darmstadt i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 25. januar 1960 i Pasadena i California i USA) var en tysk-amerikansk seismolog. Han var mentor for Charles Francis Richter som han utviklet Richterskalaen for måling av jordskjelv sammen med. Deres samarbeid foregikk på Californias teknologiske institutt (Caltech) i USA.

Gutenberg fikk sin doktorgrad fra universitetet i Göttingen i 1911 og hadde stillinger på det tyske universitetet i Strassburg og på universitetet i Frankfurt am Main før han kom til Caltech i 1929.

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi hos The American Geophysical Unions hjemmeside
 National Academy of Science

Personer fra USA født i Tyskland
Personer fra Darmstadt
Seismologer
Geofysikere
Troms Forsvarsmuseum

Troms Forsvarsmuseum er et militær- og kjøretøyhistorisk museum på Setermoen i Bardu i Troms. Museet har en stor samling av militære kjøretøyer, både pansrede og upansrede, som har vært brukt i det norske forsvaret. Utstillingene omfatter også en rekke uniformer og utstyr, særlig med tilknytning til Brigaden i Nord-Norge. I 2004 hadde museet 4000 besøkende. Troms Forsvarsmuseum er en avdeling tilknyttet Midt-Troms Museum.

Eksterne lenker

 Midt-Troms museum

Militærmuseer
Museer i Troms og Finnmark
Forsvaret i Troms og Finnmark
Byggverk i Bardu
Kultur i Bardu
Transportmuseer i Norge
Messerschmitt Me 163

Messerschmitt Me 163 «Komet» var et tysk rakettdrevet jagerfly produsert av Messerschmitt under andre verdenskrig. Det var det eneste operative rakettflyet under krigen. Flyet fløy første gang i glidekonfigurasjon våren 1941 og med motorkraft i august samme år. 2. oktober 1941 satte en Me 163 fartsrekord med 1004,5 km/t, en rekord som ikke skulle bli slått før i 1947. Til tross for det revolusjonerende designet og den til da enorme hastigheten, ble flyet aldri noen militær suksess. Flyet var farlig å operere på grunn av det ustabile brennstoffet og antallet nedskutte fly var lavt. Den tyske teknologien utviklet i forbindelse med prosjektet ble senere benyttet i Storbritannia og USA etter krigen.

Spesifikasjoner (Me 163 B-1a)

Litteratur 
 Pejčoch, Ivo. Bojové Legendy: Messerschmitt Me 163 Komet (CZ). Prague, Czech Republic: Jan Vašut s.r.o., 2007. ISBN 978-8-07236-305-6.

Eksterne lenker 
 Wings Palette-fargelegging

Messerschmitt-luftfartøy
Jagerfly
Fly fra andre verdenskrig
Rakettdrevne luftfartøy
Luftwaffe (Wehrmacht)
Derivat (finans)

Derivater er verdipapirer hvis gevinst avhenger av et underliggende aktivum. De enkleste formene for derivater, på engelsk kalt for «plain vanilla derivatives», er opsjoner, forwards og futures. Det finnes utallige andre derivater som stort sett kan replikeres ved hjelp av sammensetninger av de enkleste variantene. Ved hjelp av derivater kan man sikre seg mot oppside- og/eller nedsiderisiko etter ønske, og man kan også ta lange og korte posisjoner i selve derivatet. Ved å kjøpe derivater som sikrer mot både opp- og nedside på en gang, kan man oppnå en full hedge. Derivater blir brukt ved aksjehandel, men også ved valutahandel, kraftmegling og råvarehandel og annet. Dette blir da derivatets underliggende aktivum. 

I 1994 etablerte Oslo Børs et tidsskrift om derivater, Derivatet, som gis ut to ganger i året. Ansvarlig redaktør er Bjørn O. Øyulfstad, redaktør er Ottar Ertzeid. Roy Th. Sunde er redaksjonssekretær.

Litteratur 
Tørres G. Trovik: Four Essays on Security Design: Motivation and Implementation. Doktoravhandling oktober 2006
Espen Gaarder Haug: Derivatives Models on Models 2007, New York: John Wiley & Sons. ISBN 0-470-01322-2.

Eksterne lenker 
 derivater.com
 Oslo Børs' tidsskrift Derivatet
Tøyenbadet

Tøyenbadet i Helgesens gate 90, var Oslos største svømmehall, tegnet av arkitekt Gert Walter Thuesen.  Anlegget lå på Tøyen, hvor det sto ferdig i 1976 og ble drevet av Oslo kommune.  Det inneholdt to innendørs basseng, hvorav det største var 50 meter langt. Ved det største bassenget innendørs sto det et stupetårn med høydene én, tre og fem meter. Badet hadde også tre utendørs basseng, som var åpne i sommerhalvåret. Det ene av dem hadde også et stupetårn.

1. april 2007 ble badet stengt for oppussing. Det gjenåpnet 1. oktober 2008. Grunnet sprekkdannelser i arbeidet som ble gjort ble badet stengt igjen for en kortere periode for å utbedre arbeidet.

Oslo bystyre besluttet 19. juni 2019 å rive badet. Det ble stengt i januar 2020, og rivearbeidene ble påbegynt våren 2020. 6. mai ble byggets karakteristiske takbue revet. Det skal bygges et nytt badeanlegg som ifølge planen stå ferdig i 2023 på den samme tomten.

Referanser

Eksterne lenker 
 Tøyenbadet

Tøyen (Oslo)
Badeplasser i Oslo
Vannpolo i Norge
Etableringer i 1976
Opphør i 2020
1976 i Norge
Sport i bydel Gamle Oslo
Finnsnes Stadion

Finnsnes stadion er et fotballanlegg på Finnsnes i Lenvik, Troms. Hovedbanen har syntetisk dekke og er hjemmebanen til Finnsnes idrettslag og Gluntan FK. Tretribunen på vestre langside tar ca. 300 tilskuere, og i tillegg er det tilskuerplasser på klubbhustrappa på motsatt side. I 2022 ble det lagt nytt kunstgressdekke.

På stadionområdet er det også en 7'er bane med kunstgress, klubbhus og idrettshall. Bend It Cup arrangeres også hvert år i mai/juni på stadionet.

Finnsnes stadion ligger oppe i høyden, ca. 400 meter nord for sentrum og har adkomst fra Idrettsveien og Skolegata.

Fotballstadioner i Norge
Idrettsanlegg i Troms og Finnmark‎
Byggverk i Senja
Sport i Senja
Liv Thorsen

Liv Thorsen (1935–2021) var en norsk skuespiller som gjorde seg bemerket både på scene og TV. For det brede publikum er hun kjent fra rollen som Elna i komiserien Mot i brøstet fra 1990-årene. Hun hadde et lengre ansettelsesforhold ved Nationaltheatret.

Teaterkarriere 
Thorsen scenedebuterte på Det norske teatret i 1959, med tittelrollen i Lars Bergs Maria. Samme høst ble hun elev ved Nationaltheatret, hvor hun fikk engasjement i 1960. Her utmerket hun seg i en rekke ungpikeroller, blant annet Hedvig i Vildanden, Kaja i Byggmester Solness og Laura i Glassmenasjeriet. Fra 1969 var hun med i teatrets oppsøkende virksomhet, som kulminerte i gruppearbeidene Svartkatten og Pendlerne i 1971–1974. Hun var også en av støttespillerne i etableringen av Torshovteatret.

Thorsen medvirket i rundt 100 oppsetninger på Nationaltheatret, blant annet Don Juan (1990), Pygmalion (1992), Onkel Vanja (1994) og Stort og smått (1998) – hennes siste opptreden ved teatret.

Film og TV 
Hun filmdebuterte som amatør i filmen Ut av mørket (1958) og hadde senere mindre og større roller i filmer som Anja Breiens Voldtekt (1971), Sønner av Norge kjøper bil (1962), Alle tiders kupp (1964), Karjolsteinen (1977) og For dagene er onde (1991).

På TV medvirket hun blant annet i Fjernsynsteatrets To akter for fem kvinner (1976) og i krimserier som SK 917 har nettopp landet (1984) og Dødelig kjemi (1992). Mest kjent er hun fra rollen som Elna i komiserien Mot i brøstet, som gikk på TV 2 i 1990-årene. Hun hadde aldri noen fast rolle i serien, men hadde flerfoldige gjesteopptredener som moren til Nils i alle de årene serien gikk.

Filmografi 
 1991 For dagene er onde … Ragna
 1990 En håndfull tid … Gårdbrukers kone
 1988 Begynnelsen på en historie … Tante Ragnhild
 1981 Martin … Serveringsdame
 1978 Operasjon Cobra … Inspektøren
 1977 Karjolsteinen … Henriette
 1976 Lasse & Geir … Geirs mor
 1974 Kimen … Bergit
 1973 Anton … Petra
 1973 Fem døgn i august … Dame på trikken
 1972 Utfordringen
 1972 Kampen om Mardøla … stemme
 1971 Voldtekt … Rita
 1969 An-Magritt … Kristin
 1964 Alle tiders kupp … Mette, pistolskytter
 1962 Sønner av Norge kjøper bil
 1958 Ut av mørket

TV-opptredener 
 1999 Tusenårsfesten ...Elna (Videoutgivelse)
 1999 Karl & Co ...Desiree (en gjesterolle)
 1993–1997 Mot i brøstet ... Elna
 1993 Fredrikssons fabrikk ... Fru Pran (en gjesteopptreden i episoden "Rent og pent", 1993)
 1992 Dødelig kjemi ... Gudrun (mini-serie)
 1988 Peer Gynt ... Brudgommens mor (Fjernsynsteatret)
 1984 SK 917 har nettopp landet ... Maria Lundborg (mini-serie)
 1980 Den som henger i en tråd ... Evelinde (Fjernsynsteatret)
 1976 To akter for fem kvinner ... Anne-Sofie (Fjernsynsteatret)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Liv Thorsen i Scenewebarkivet.
 Oversikt over hvilke oppsetninger hun medvirket i ved Nationaltheatret

Personer fra Porsgrunn kommune
Norske skuespillere
Skuespillere ved Nationaltheatret
Mot i brøstet
Periscopus

Periscopus er et investeringsselskap eid av Trygve Hegnar. Det eier blant annet Hegnar Media, som igjen eier tidsskriftet Kapital og avisen Finansavisen. Periscopus eier også 29 prosent av aksjene i Gyldendal-forlagets eiendommer. I mars 2009 kjøpte Periscopus også kurs- og konferanseleverandøren Positiv Opplæring, og i 2017 ABC Startsiden.

Trygve Hegnar begynte i 1970/71 som journalist i Farmand, hvor redaktør Trygve Hoff gav ham pseudonymet «Periscopus».

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielle hjemmesider

Trygve Hegnar
Norske investeringsselskaper
Etableringer i 1970
Nils Vogt

Nils Henning Vogt (født 1948) er en norsk skuespiller, regissør og komiker kjent fra både scene og TV. Han er særlig kjent fra rollen som Karl i komiserien Mot i brøstet (1993–1997) og Karl & Co (1998–2001).

Han er utdannet ved Statens Teaterskole.

Scene 
Vogt scenedebuterte på Teatret Vårt i Molde i 1972, hvor han var ansatt til 1973, og igjen fra 1975 til 1978. Han var ved Den Nationale Scene fra 1974 til 1975, og igjen fra 1982 til 1986, ved Rogaland Teater fra 1978 til 1982 og ved Oslo Nye Teater fra 1986.

Han har særlig gjort seg bemerket i komedier og farser, og han har også har hatt suksess i komiske musikalroller, blant annet i Frank Loessers Guys and Dolls (1987) og Cole Porters Anything Goes (1990) på Oslo Nye Teater, i Irving Berlins Annie Get Your Gun på Den Nationale Scene (1990) og i dobbeltrollen som Jerry/Daphne i Jule Stynes Sugar på Chateau Neuf (1999). På Riksteatret spilte han mot Sven Nordin i Neil Simons Litt av et par i 2014.

Ved Teatret Vårt medvirket han i blant annet i William Shakespeares Tvillingene. Ved Rogaland Teater markerte han seg som komedieskuespiller i blant annet Scapino etter Molière. Ved Oslo Nye Teater har han hatt en lang rekke komiske roller, blant annet hovedrollen i Woody Allens Bogart og jeg og i hva som betegnes som en gnistrende komisk rolleinnsats i Shakespeares Vintereventyret. 

I 1994 var han med i Chateau Neufs oppsetning Rett I Lomma og i 1997 var han sentral i farsen Penga eller livet ved samme sted. I 2000-årene medvirket han og hadde han regi på stykket Kona eller livet! og dens oppfølger Fanget på nettet.

TV og film 
Vogt har hatt størst suksess på TV. Han ble lagt merke til i rollen som psykiateren i den todelte produksjonen Over til rødt som ble sendt på NRK i 1989. Men hans store gjennombrudd kom med rollen som Karl i TV 2s komiserie Mot i brøstet (1993–1997). Han videreførte rollen i Karl & Co (1997–2001) og i den mindre suksessfulle Karl III (2009). Han har videre gjort seg bemerket i tv-serier som Hos Martin (2004–2005) og Hotel Cæsar (2011–2016). Han har også hatt regi på noen episoder av sistnevnte serie.

Vogt har kun hatt biroller på film. Han hadde sin filmdebut i Brannen (1973) og har etter det hatt biroller i filmer som blant annet Hustruer – ti år etter (1985), Ute av drift (1992), Fredrikssons fabrikk - The movie (1994), Fridtjofs jul (2006) og Fjols til fjells (2020). Han har også satt norsk stemme til en del utenlandske animasjonsfilmer. 

Han har også lånt bort stemmen sin i videospillet Drømmefall – Den lengste reisen (2006).

Priser 
Vogt ble tildelt hedersprisen under Komiprisen 2011.

Filmografi og TV

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Tett på Nils Vogt (VG, 1998)

Personer fra Oslo
Norske skuespillere
Norske komikere
Norske regissører
Skuespillere ved Den Nationale Scene
Mot i brøstet
Skuespillere i Hotel Cæsar
Stumpglansbiller

Kateretes
 Heterhelus
 Brachypterus
 Brachypterolus

Stumpglansbiller (Kateretidae, før ofte kalt Brachypteridae) er en familie av små biller som lever på blomster. De ble tidligere gjerne regnet til familien glansbiller (Nitidulidae). De ligner på blomsterglansbiller (Meligethinae), som også lever på blomster, men kan skilles fra disse på at dekkvingene ikke dekker de bakerste bakkroppsleddene.

Utseende 
Små (gjerne 1,5 – 3 mm), brede og nokså flate biller. Hodet er ganske lite, antennene er middels lange, kraftige og mer eller mindre tydelig kølleformede. På farge er de brune eller svarte, av og til med matt metallglans. Oversiden er dekket med kraftig mikroskulptur som gjør overflaten temmelig matt, og fine, korte, nedliggende hår. Brystskjoldet (pronotum) er mye bredere enn langt, omtrent halvsirkelformet sett ovenfra. Dekkvingene er korte og brede, parallellsidige, tvert avkuttet bak slik at de bakerste bakkroppsleddene ikke er dekket. Beina er temmelig korte og kraftige.

Levevis 
Stumpglansbillene lever det meste av sitt liv i blomster, der de spiser pollen. De er nokså spesialiserte når det gjelder plantearter, og hver billeart lever bare på én eller noen få planter. De er særlig tallrike på stornesle (Urtica dioica) og torskemunn (Linaria spp.). Det er påvist at billenes aktivitet kan redusere frøproduksjonen hos vertsplantene, men de er ikke regnet som skadedyr da ingen av deres vertsplanter er viktige kulturplanter.

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
 Familien stumpglansbiller, Kateretidae
 Slekten Kateretes Herbst, 1793 - i Norge:
 Kateretes pedicularius (Linnaeus, 1758)
 Kateretes pusillus (Thunberg, 1794)
 Slekten Heterhelus Jacquelin du Val, 1858
 Heterhelus scutellaris (Heer, 1841)
 Slekten Brachypterus Kugelann, 1794 - i Norge:
 Brachypterus urticae (Fabricius, 1792) – ofte meget tallrik på brennesler
 Brachypterus glaber (Stephens, 1835)
 Slekten Brachypterolus Grouvelle, 1913 - i Norge:
 Brachypterolus pulicarius (Linnaeus, 1758)
 Brachypterolus linariae (Stephens, 1830)

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 

Biller
Filmåret 1998

Filmåret 1998 er en oversikt over hendelser, lanserte filmer, utdelte priser og fødte og døde skuespillere i 1998.

Hendelser
 14. februar – Sharon Stone giftet seg med Phil Bronstein

Mest innbringende filmer
Internasjonale lanseringer
 Armageddon ($553 709 788)
 Redd menig Ryan ($481 840 909) 
 Godzilla ($379 014 294)
 Alle elsker Mary ($369 884 651)
 Småkryp ($363 398 565)
 Deep Impact ($349 464 664)
 Mulan ($304 320 254)
 Dr. Dolittle ($294 456 605) 	  	  		
 Shakespeare in Love ($289 317 794)
 Dødelig våpen 4 ($285 444 603)

Filmpriser 
Oscar-utdelingen (utvalg):

Golden Globe (utvalg):

Palme d'Or (Filmfestivalen i Cannes):
Evigheten og en dag (Mia aioniotita kai mia mera), regissert av Theo Angelopoulos, Hellas / Frankrike / Italia

Golden Raspberry Awards (utvalg):

Filmer lansert i 1998

 Alle elsker Mary
 American History X
 Antz
 Den gode elev
 Armageddon
 BASEketball
 Blade
 Bride of Chucky
 Bryllupssangeren
 Celebrity
 Dark City
 Deep Impact
 Den store Lebowski
 Den tynne røde linjen
 Dirty Work
 Dr. Dolittle
 Du har m@il
 Dødelig våpen 4
 Elizabeth
 Enemy of the State
 Et perfekt mord
 The Faculty
 Fallen
 Festen
 Foreldrefellen
 Forhandleren
 Frykt og avsky i Las Vegas
 Fucking Åmål
 Gods and Monsters
 Godzilla
 Halloween 20 år etter
 Idiotene
 John Carpenter's Vampires
 Lock, Stock and Two Smoking Barrels
 Lost in Space
 Løp, Lola, løp! (Lola rennt)
 Mulan
 Pleasantville
 Pokemon
 Presidentkandidaten
 Prinsen av Egypt
 Redd menig Ryan
 Rushmore
 Shakespeare in Love
 Senseless

6 dager 7 netter
 Små soldater
 Småkryp
 Solan, Ludvig og Gurin med reverompa
 Still Crazy
 The Truman Show
 Under angrep 
 U.S. Marshals
 Urban Legend
 Very Bad Things
 Virus
 The Waterboy
 Wild Things
 Zorro - Den maskerte hevneren

Fødsler
9. april – Elle Fanning, amerikansk skuespillerinne

Dødsfall
4. januar – Mae Questel, skuespillerinne
5. januar – Sonny Bono, sanger og skuespiller
27. februar – J. T. Walsh, skuespiller
10. mars – Lloyd Bridges, skuespiller
25. mars – Daniel Massey, skuespiller
9. mai – Alice Faye, skuespillerinne
14. mai – Frank Sinatra, singer, skuespiller
28. mai – Phil Hartman, skuespiller
1. juni – Darwin Joston, skuespiller
23. juni – Maureen O'Sullivan, skuespillerinne
6. juli – Roy Rogers, singer, skuespiller
21. juli – Robert Young, skuespiller
27. juli – Binnie Barnes, skuespillerinne
24. august – E. G. Marshall, skuespiller
6. september – Akira Kurosawa, japansk filmregissør
11. september – Dane Clark, skuespiller
28. september – Olle Elmar Länsberg, svensk forfatter, manusforfatter og sangtekstforfatter (født 1922)
2. oktober – Gene Autry, skuespiller
3. oktober – Roddy McDowall, skuespiller
17. oktober – Joan Hickson, skuespillerinne
23. oktober – Christopher Gable, danser og skuespiller
13. november – Edwige Feuillère, skuespillerinne
13. november – Valerie Hobson, skuespillerinne
19. november – Alan J. Pakula, produsent, regissør og manusforfatter
14. desember – Lew Grade, produsent
23. desember – David Manners, skuespiller

 
1998
Steyr SK 105

Steyr SK 105 eller Kürassier er en østerriksk lett stridsvogn med 105 mm kanon.  Den er eller har vært i tjeneste med Argentina, Bolivia, Marokko, Tunisia og Østerrike.

Historie og utvikling 
Sk 105 ble utviklet fra 1965 av Saurer-Werke, senere overtatt av Steyr-Daimler-Puch, for å fylle et behov for et mobilt panservernkjøretøy.  Den første prototypen sto klar i 1967, og produksjonen startet i 1971.

Teknisk 
Vognføreren sitter foran til venstre i skroget.  Vognkommandøren sitter til venstre i tårnet med skytteren på høyre side.

Kanonen er 105 mm som sitter fastmontert i den øvre delen av det oscillerende tårnet.  Tårnet er av fransk type, en forbedret Fives-Cail Babcock FL-12.  To ammunisjonsmagasiner med seks skudd hver mater inn i kanonen.  Ammunisjonen inkluderer HE, HEAT og røykgranater, men SK 105 kan også modifiseres til å fyre APFSDS-prosjektiler.  Kanonen kan eleveres fra -8° til +12°.

Motoren er en Steyr 7FA seksylindret turbodiesel som yter 320 hk ved 2 300 omdreininger i minuttet.  Vogna har med 400 liter diesel.  Motoren og girkassen er montert bak i skroget.

Varianter 
SK105/A2 Oppgradert med ny ildledning og andre forbedringer.

Andre kjøretøyer på SK 105-chassis 
Greif Bergepanser
Ingeniørkjøretøy

Kilder 
 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker 
 
 FAS.org om SK 105 (engelsk)

Lette stridsvogner
Truls Wyller

Truls Egil Wyller (født 20. september 1951) er en norsk professor emeritus i filosofi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim. Han er sønn av Egil A. Wyller.

Wyller har særlig arbeidet med tidens og rommets filosofi, Immanuel Kant, Ludwig Wittgenstein, etikk og politisk filosofi. Han har forfattet en rekke bøker, vitenskapelige og populærvitenskapelige artikler og aviskronikker. (jf. oversikt i Cristin)

Politisk engasjement 
Wyller var tidlig politisk engasjert, og ble medlem av Sosialistisk Folkeparti i 1968. I 1971 ble han medlem av sentralstyret i partiets ungdomsorganisasjon, SFU. I 1974 meldte han seg inn i studentorganisasjonen Kommunistisk Universitetslag ved Universitetet i Oslo. Han var en periode redaktør for organisasjonens avis Gnisten, og han sto på slutten av 1970-årene som redaktør for Kommunistisk Arbeiderforbunds avis Den røde arbeideren og tidsskriftet Røde Fane. Senere har han på flere områder distansert seg fra norsk venstreside.

Bibliografi 
 Tanke og Handling (medforfattere Dagfinn og Magne Dybvig), Fagbokforlaget 2019.
Hva er tid i Universitetsforlaget serie Hva er (Tysk utgave «Was ist Zeit?» Stuttgart: Reclam Verlag 2016; engelsk utgave "What is Time?", London: Reaktion Books 2020)
 The Size of Things. Mentis Verlag, Paderborn 2010
 Tid og rom. Et filosofisk essay. Universitetsforlaget, Oslo 2006
 Å dø for staten: kritisk perspektiv på rettferdig krig. Abstrakt Folag, Oslo 2003
 Objektivitet og jeg-bevissthet: en aktualisering av Immanuel Kants filosofi. Cappelen Akademisk Forlag, Oslo 2000
 Etikkens historie: en systematisk framstilling. Cappelen Akademisk Forlag, Oslo 1996 (Tysk utgave Mentis Verlag, Paderborn 2002)
 Indexikalische Gedanken: über den Gegenstandsbezug in der raumzeitlichen Erkenntnis. Verlag Karl Alber, Freiburg 1994

Referanser

Eksterne lenker 

 Institutt for filosofi og religionsvitenskap ved NTNU

Professorer ved NTNU
Norske filosofiprofessorer
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab