alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Eintracht Frankfurt

Eintracht Frankfurt ble stiftet i mars 1899. Laget kommer fra byen Frankfurt am Main i delstaten Hessen i Tyskland. Foreningen er mest kjent for fotball, men har også avdelinger innenfor mange andre idretter. Fotballaget spilte fram til og med 1996 i 1. Bundesliga. Årene 1996-2005 ble preget av vekslende opprykk og nedrykk mellom de to øverste divisjoner. Fra 2012 spiller laget igjen i den høyeste divisjonen.

Klubbens hjemmebane er Deutsche Bank Park (tidligere Waldstadion), som også ble brukt som arena under Fotball-VM 2006.

Beste resultater 
 Vinner av UEFA-cupen 1979/1980, Europaligaen 2021/22
 Seriemester i fotball 1959
 Cupmester i fotball 1974, 1975, 1981, 1988, 2018

Plasseringer

Spillerstall 
Oppdatert 3. oktober 2022

Utlånte spillere

Kjente spillere 

  Stefan Aigner
  Uwe Bein
  Kevin-Prince Boateng
  Erik Durm 
  Jürgen Grabowski
  Sébastien Haller
  Bernd Hölzenbein
  Luka Jović
  Andreas Köpke 
  Karl-Heinz Körbel 
  Filip Kostić
  Andreas Möller 
  Oka Nikolov
  Jay-Jay Okocha
  Alfred Pfaff 
  Christoph Preuß 
  Ante Rebić
  Marco Russ 
  André Silva 
  Uli Stein 
  Kevin Trapp 
  Anthony Yeboah

Norske spillere 

  Jørn Andersen
  Tommy Berntsen
  Vadim Demidov
  Jan Åge Fjørtoft
  Tore Pedersen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 informasjon om laget fra kicker.de

Frankfurt
Sport i Frankfurt am Main‎
 
Fotballag etablert i 1899
1899 i Tyskland
Nordmøre Museum

Nordmøre Museum er kulturhistorisk regionmuseum for Nordmøre i Møre og Romsdal fylke. Museet har hovedsete i Kristiansund og er organisert som en stiftelse. Kontoret ligger i Storgata 19.  Museet har i dag avdelinger i de fleste kommuner på Nordmøre: Smøla (2 avdelinger: Smøla museum og Norsk myrmuseum),  Averøy og Eide (Gamle Kvernes Bygdemuseum), Tingvoll, Surnadal (Åsen, Kleiva og Svinviks arboret), Rindal, Aure (Kråksundet sjøbruksmuseum), Halsa (Geitbåtmuseet med Husasnotra) og Sunndal (Sunndal Bygdemuseum i Leikvin Kulturminnepark). Museet har samarbeidsavtale med Gjemnes kommune. Direktør er Eigunn Stav Sætre, som tiltrådte stillingen 1. mai 2022.

Historikk 
Museet ble etablert under navnet Kristiansund Museum i 1894, og hovedbygningen fra starten av var en utstillingspaviljong fra den store fiskeriutstillingen som ble arrangert i 1892. Wilhelm Lund var en engasjert ung museumsmann som i samarbeid med museumsgründeren Anders Sandvig på Lillehammer la planer for et stort kulturhistorisk friluftsmuseum i Kristiansund. Almskårstua, en av de siste autentiske røykovnstuene fra Nordmøre, ble flyttet til Kristiansund. Museet sikret seg også et stabbur, før man konstaterte at været i Kristiansund ikke egnet seg til et vanlig friluftsmuseum med tilflyttede bygninger.

Kristiansund Museum ble hardt rammet da byen med sin gamle trehusbebyggelse ble bombet av tyske fly i april 1940. Museet mistet mesteparten av sine samlinger da paviljongen brant ned.

I 1960-årene ble det lille friluftsmuseet flyttet til Dalen gård, et gårdstun i byens utkant som man anså som verneverdig. I 1965 kunne museet åpne sin nye brannsikre murbygning i Knudtzondalen i byens utkant. Fra 1980 satset museet på bygningsvern ved Vågen, der museets avdeling i Kristiansund nå profilerer seg gjennom Norsk klippfiskmuseum og Mellemværftet.

Referanser

Litteratur 
 Kristiansund Museum 1894 – 1904 – 1964.
 Sverre Johan Svendsen: Tale i anledning Nordmøre Museums 100-årsjubileum. Årbok for Nordmøre Museum 1995.

Eksterne lenker 
 Nordmøre Museum (offisielt nettsted)

Kultur i Kristiansund
Museer i Møre og Romsdal
Kulturhistoriske museer
Friluftsmuseer i Norge
Nordmøre
Kultur i Averøy
Kultur i Smøla
Tingvoll
Kultur i Surnadal
Rindal
Kultur i Sunndal
Etableringer i 1894
Museer etablert i 1890-årene
Mellemværftet

Mellemværftet er et skipsverft fra seilskutetida i Kristiansund kommune i Møre og Romsdal; verftet er et industrielt kulturminne som eies og drives av Nordmøre Museum.Mellemværftet ble etablert 1791 i Vågen i Kristiansund og var i kontinuerlig drift til 1978. Verftet har siden 1984 blitt drevet som et skipsverft for veteranskip. Verftet er fredet etter kulturminneloven.

Verftsområdet har tre slipper og en stor verkstedbygning (trolig fra 1872), oppført i bindingsverk utmurt med teglstein, med smie og mekanisk verksted, foruten arbeidsplass under tak for tømmermennene og bolighus for verftets eiere med sine familier. Verftsområdet har dessuten sagbu, materialbod og materialdokk, kai med vippekran og et nyere verkstedbygg. Bekhuset var et lite hus til å koke bek og fåretalg, talgen ble brukt til å smøre slippene. Damprenne til å steame planker hører også til. 

Verftets eiere bodde i bolighuset (oppført 1890); ifølge folketellingen 1900 bodde det 28 mennesker i husets fire små leiligheter; 16 av disse var barn under 16 år. Tidligere arbeidere ved verftet fortalte at verftet også var lekeplass for barna i Vågen. 

Verftet tjente byens store flåte av små seilskuter, hovedsakelig jakter og galeaser. Disse skipene ble brukt til oppkjøpsfartøyer under de store torskefiskeriene i Nord-Norge. I Kristiansund ble fisken anvendt som råstoff for klippfiskproduksjon. I denne trafikken var ikke hurtighet et avgjørende konkurransefortrinn, slik at seil ble brukt til framdrift helt til 1950-åra. Store deler av året lå fartøyene i opplag i Vågen. Noen fartøyer ble bygd ved verftet, men det meste arbeidet var vedlikehold. 

Ulike fagarbeidere arbeidet på et slikt verft, og de kan deles i to grupper; tømmermennene og snekkerne arbeidet med tre, mens smedene og mekanikerne arbeidet med metall. Verftet hadde også rigger og bek-koker. 

I Vågen i Kristiansund lå på denne tiden tre skipsverft på rad og rekke, Øvre Krana, Nedre Krana og mellom dem Mellemværftet. Omkring disse skipsverftene var det også andre bedrifter som tjente skipsfarten: Reperbaner,  blokkmakere og seilmakere. Vågen i Kristiansund er ett av Riksantikvarens NB-områder. 

Jekta Pauline fra Steinkjer er et av de mange skip som har vært oppe på slippen på Mellemværftet. 

Mellemværftet ble fredet av Riksantikvaren i 2018. Fredningen omfatter fem bygninger og elleve andre konstruksjoner og byggverk.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker
 Karl Ragnar Gjertsen: Et Balaklava i Kristiansund. Artikkel i Årbok for Nordmøre. 
 Karl Ragnar Gjertsen: Mellemværftet i Kristiansund. Skipsverft med verneverdi. Fortidsvern 1986:2. 
 Mellemverftet.net
 
 Spor av en fortid. NRK ca.1985

Norske skipsverft
Sjøfart i Møre og Romsdal
Kristiansunds historie
Næringsliv i Kristiansund
Kultur i Kristiansund
Kulturminner i Kristiansund
Museer i Møre og Romsdal
Fredete byggverk i Møre og Romsdal
Tekniske og industrielle kulturminner i Norge
Byggverk i Kristiansund
Artikler i sjøfart-prosjektet
Freden i Brömsebro

Freden i Brömsebro den  gjorde en slutt på den såkalte Hannibalfeiden mellom Danmark-Norge og Sverige som hadde pågått siden 1643. Ved denne fredsavtalen ble store landområder avgitt fra Danmark-Norge til Sverige. Disse var 
Jämtland, Herjedalen avgitt fra riksdelen Norge, og Halland for 30 år, Gotland og Øsel fra riksdelen Danmark. 

Fredsforhandlingene ble innledet på initiativ fra Frankrike, som i januar 1644 sendte diplomaten Gaspard Coignet de la Thuilerie. Den  lyktes han i å få partene til å signere en traktat om at de innledende fredsforhandlinger skulle finne sted i Brömsebro i februar 1645. 

Det første møtet ble holdt den  ved grensesteinen på den lille holmen i Landabäcken i Brömsebro. Deretter foregikk forhandlingene gjennom at de la Thuilerie reiste mellom svenskenes leir i Söderåkra og danskenes leir i Kristianopel. Axel Oxenstierna ledet forhandlingene fra svensk side og Corfitz Ulfeldt representerte den dansk-norske siden. Den  møttes meglerne på nytt ved grensesteinen for å overlevere den av kongene signerte traktaten. 

De militære fremgangene i krigen for Sverige førte til harde svenske krav. Freden innebar territorielt at Danmark-Norge avstod Jämtland og Härjedalen, samt de to Østersjø-øyene Gotland og Øsel, til Sverige. I tillegg fikk Sverige også Halland i 30 år. 

Idre og Särna var kommet på svenske hender i 1644, men var likevel ikke en del av fredstraktaten. Først ved en særskilt avtale i 1751 ble disse områdene i Dalarna formelt svenske.

Forøvrig ble retten til tollfri passasje gjennom Øresund utvidet til alle Sveriges provinser, slik at alle svenske skip slapp å betale øresundstollen. Hamburg ble befridd fra betaling av Elben-tollen, en toll som byen frem til da måtte yte til fyrsterkebispedømmet Bremen.

Se også 
 Første fred i Brømsebro (1541)
 Dansk-svenske kriger

Referanser 

Norske fredsavtaler
Danske fredsavtaler
Svenske fredsavtaler
Traktater av 1645
1640-årene i Sverige
1640-årene i Danmark
1640-årene i Norge
1645 i Europa
NRK Møre og Romsdal

NRK Møre og Romsdal er NRKs distriktskontor i Møre og Romsdal fylke. Hovedkontoret ligger i Ålesunds sentrum. I tillegg er det også lokalkontor i både Molde og Kristiansund. NRK Møre og Romsdal produserer ved siden av den regionale sendeflaten i radioens P1 og TV-kanalen NRK1 også som «Program riks Ålesund» for riksdekkende radio og fjernsyn, blant annet TV-serien «Der ingen skulle tru at nokon kunne bu».

Distriktskontoret sender daglige distriktsnyheter på NRK1 og i nettspilleren NRK TV, 19:45 og 22:55.

Eksterne lenker
 NRK Møre og Romsdal på nrk.no

Møre og Romsdal
Kultur i Møre og Romsdal
Rumia

Rumia (tysk Rahmel, kasjubisk Rëmio) er en by i Kasjubia som idag ligger i voivodskapet Pommern i Polen og tidligere lå i Vest-Preussen. Den ligger ca. ti kilometer nordvest for Gdynia (Gdingen) og 30 milometer fra Gdańsk (Danzig), og har ca. 44 000 innbyggere.

Byen lå opprinnelig i Pomerellen og kjennes som Rumina fra 1220. Innbyggerne var kasjubere. Etter den andre freden i Thorn kom byen i 1466 i besittelse av den kongelige polske starosta i Puck. Byen ble sterkt ødelagt da den ble herjet av svenskene i 1627.

I 1772 kom byen under Preussen. Jernbanen kom til byen da jernbanestrekningen Stettin-Danzig ble åpnet i 1870. Fra 1874 ble Rahmel et distrikt i landkretsen Neustadt im Westpreußen, og bestod av landkommunene Rahmel, Sagorsch og Schmelz og godsdistriktene Johannisdorf og Rahmel. I 1912 ble godsdistriktet Johannisdorf innlemmet i landkommunen Rahmel.

Etter at Versaillestraktaten trådte i kraft som følge av første verdenskrig måtte Rahmel 10. januar 1920 avstås til Polen uten folkeavstemning, og fikk navnet Rumia.

Det ble åpnet en flyplass i Rumia i 1935, som hadde regelmessige ruter til Warszawa.

26. oktober 1939 ble området gjeninnlemmet i Tyskland. Landkretsen Neustadt im Westpreußen ble del av provinsen Danzig-Vestpreussen.

Ved slutten av annen verdenskrig ble så området igjen innlemmet i Polen.

Personer 

 Erika Steinbach, født 1943, president for Bund der Vertriebenen

Eksterne lenker 

  (polsk)
 Historisk kart

Byer i det pommerske voivodskap
Esben Esther Pirelli Benestad

Esben Esther Pirelli Benestad (tidligere Esben Benestad; født 3. mai 1949 i Grimstad) er norsk lege, spesialist i klinisk sexologi og professor emerit i sexologi ved Universitetet i Agder. 

Benestad har markert seg som ikke-binær transperson. Første gang hen stod offentlig frem som trans, var i TV 2 programmet En anelse rødt. Som sexolog har Benestad satt søkelys på transpersoners rettigheter og har  engasjert seg i det offentlige ordskiftet og debatt rundt transpersoner. Hen har også innført ord som transtalent, transbegavet person og kjønnsbegeistring. Benestad har alltid følt seg litt som mann og litt som kvinne. Benestad byttet navn i offentlige registre slik at navnet nå inkluderer Esther Pirelli, en navneendring som skapte store medieoppslag. Selv om Justisdepartementet i første omgang ga avslag til søknaden om å få opprette en tilleggsidentitet for Benestads nye navn var Grimstad-politiet velvillig og utstedte et uoffisielt identifikasjonsbevis.

Benestad er gift med sexologen Elsa Almås og er far til filmregissøren Even Benestad, som laget dokumentarfilmen Alt om min far om Esther i 2002.

I 2007 deltok Benestad i dansekonkurransen Skal vi danse og ble stemt ut etter fire sendinger. Benestad fortalte i etterkant til God kveld Norge at Esben kjente seg mobbet ut av dommerne fordi de kritiserte Esbens identitet i dansingen.

I 2012 fikk både Benestad og ektefellen Elsa Almås opprykk til professorer i sexologi ved Universitetet i Agder, der de begge har akademiske bistillinger. De var tidligere begge ansatt som førstelektorer ved Institutt for psykososial helse. De er de første professorene i sexologi i Norge. Benestad er nå Professor Emeritus.

Benestad har tidligere markert seg som lokalpolitiker for Venstre.

Benestad har også gått inn for bruk av pronomenene «hin» og «hen».

Bibliografi 
 Elsa Almås og Esben Esther Pirelli Benestad: Sexologi i praksis, Universitetsforlaget 1997 ISBN 9788215008493
 Elsa Almås og Esben Esther Pirelli Benestad: Kjønn i bevegelse Universitetsforlaget 2001 ISBN 9788215000763
 Esben Esther Pirelli Benestad: Transseksualisme – hvor går vi og hvor står vi?, Landsforeningen for transseksuelle, Oslo 2002
 Esben Esther Pirelli Benestad: Transekjønn og diagnoser, Hertervig forlag, Stiftelsen psykiatrisk opplysning, 2004 ISBN 8292023151
 Benestad m.fl: Penisatlas, Dinamo forlag 2005 ISBN 9788280710611
 Elsa Almås og Esben Esther Pirelli Benestad: De overlevende. Transkjønnete og andre transpersoner, Samlaget, Oslo, 2006 ISBN 9788252165746

Referanser

Eksterne lenker 

  Esben Esther Pirelli Benestad hos Foreningen for Transpersoner Norge



Norske leger
Norske sexologer
Norske sakprosaforfattere
Skal vi danse-deltakere
Magiske Cirkel Norge

Magiske Cirkel Norge (MCN) er en norsk, landsomfattende forening for tryllekunstnere som ble stiftet i 1928. Foreningen teller rundt 320 medlemmer, både amatører og profesjonelle. For å bli medlem må man kunne dokumentere at man har kunnskap om og interesse for  trylling.

MCN har sitt hovedsete i Oslo. Foreningen har også underavdelinger og mindre tryllegrupper andre steder i landet, bl.a. Bergen, Stavanger, Sandefjord, og Tromsø. Det finnes p.t. (2021) ikke noen underavdeling for MCN i Trondheim, da de fleste lokale trylleinteresserte der er medlemmer i  Forening av Magikere i Trøndelag (FAMIT).

MCN ble stiftet 21. oktober 1928 i Oslo. Foreningen er den eldste trylleforeningen i Norden. MCN samarbeider med de andre nordiske trylleforeningene gjennom organet Nordisk Magi Union. Foreningen er også tilsluttet det verdensomspennende trylleforeningsnettverket FISM (Fédération Internationale des Sociétés Magicques). FISM avholder verdensmesterskap i trylling hvert tredje år.

Medlemmer i MCN har tilgang til foreningens bibliotek og videotek. Disse samlingene består av faglitteratur og video medlemmene kan låne for å utvikle seg videre som tryllekunstnere.

MCN driver Norsk Tryllemuseum i samarbeid med Den Magiske Ring. Museet er trolig Norges minste, men morsomste museum.

I 2000 fusjonerte Magiske Cirkel Norge med Magisk Junior Cirkel, Norge, en egen forening for unge tryllekunstnere (stiftet 19. februar 1958 i Oslo). Kontakten har vært tett opp gjennom årene mellom foreningene, blant annet med samarbeid om møter og utgivelse av medlemsblader. MCN fikk etter fusjonen en egen junioravdeling for trylleinteressert ungdom.

Eksterne lenker 

 Magiske Cirkel Norge

Trylling
Norske kulturorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 1928
1928 i Norge
Skogstrand Idrettslag

Skogstrand Idrettslag (stiftet i 1945) er et idrettslag fra Veum i Fredrikstad. I dag har klubben ca. 600 medlemmer, 14 håndballag, 9 fotballag og 4 barneidrettsgrupper. Lagets drakter består av gule trøyer, sorte bukser og sorte strømper.

Etter mange års pause ble et seniorlag etablert med utgangspunkt i juniorlag 97/98 som i 2015 tok steget opp i seniorfotballen. Skogstrand rykket opp 3 år på rad og spiller nå i 5. divisjon fotball for menn 2019. 

Trenere disse årene var Thomas Markussen, før tidligere FFK- og Rosenborg-profil Tor Trondsen tok over som spillende trener sammen med Sverre Gulbrandsen. I 2017 tok Dino Mulac over som spillende trener og ledet laget i 2 sesonger. Før sesongen 2020 tok Sander Laagstad over og skal lede både A- og B-lag sammen med Petter Delås. 

Lagleder alle sesongene har vært Andreas Haugen, som også er i trenerteamet 2020 sesongen. 

Skogstrand IL fotball har også fostret en A-landslagsspiller på damesiden, Marita Skammelsrud Lund.

Tabell

Fasiliteter 
Skogstrand IL er hjemmet for:
 Ny og moderne kunstgressbane.
 Stor og fin grusbane
 Flere små gressbaner
 Kiosk
 Stort klubbhus

Kjente spillere fra Skogstrand
Marita Skammelsrud Lund
Simen Rafn
Thomas Grevsnes Rekdal

Referanser

Eksterne lenker 
 

Idrettslag i Fredrikstad
Idrettslag etablert i 1945
Bride of Chucky

Bride of Chucky (også kjent som Child's Play 4: Bride of Chucky) er den fjerde filmen i Child's Play-serien. Filmen er laget i 1998, og finner også sted i 1998. Jennifer Tilly har stemmen til bruden «Tiffany», og Brad Dourif har stemmen til «Chucky». John Ritter og Katherine Heigl medvirker også i filmen, som ble regissert av Ronny Yu, kjent som regissør av Freddy vs. Jason og The 51st State.

Denne filmen markerer punktet der Child's Play-serien tar en mer humoristisk vri, og til og med har et par elementer av selvrefererende parodi. I motsetning til de tre første filmene, som var kontroversielle for sine grusomme visninger av vold, er all volden i denne filmen lydsatt med latter for å gjøre de makabre visuelle scenene litt mindre markante.

Sitatlinje: Chucky gets lucky.

Handling 

Chucky kommer tilbake fra de døde etter å ha blitt hakket opp i Child's Play 3. Han bringes tilbake til livet av kjæresten sin, Tiffany, som han forlot for ti år siden da han plasserte sjelen sin i «Good Guy»-dukken.

Da Tiffany spør Chucky om han hadde tenkt å gifte seg med henne da han kom tilbake, siden han la igjen en ring til henne, sier Chucky at han tok den ringen fra en rik gammel dame på grunn av at han mener den er verdt mellom 5- og 6000 dollar. 

Tiffany blir veldig lei seg, og plasserer Chucky i en lekegrind for å holde ham til fange som hevn for alle de årene hun ventet på ham. Mens Tiffany tar et bad og ser Bride of Frankenstein (filmen som ga manusforfatter Don Mancini ideen til filmen) rømmer imidlertid Chucky ved hjelp av diamanthalskjedet til brudedukken Tiffany kjøpte til ham for å gjøre ham sint. Han angriper Tiffany, dytter TV-en ned i badekaret og dreper henne med et elektrisk sjokk. Etterpå plasserer han sjelen hennes i brudedukken ved hjelp av voodoo. Da de to greier å bli enige om ikke å være uenige, bestemmer de seg for at de skal dra til Charles Lee Rays (Chuckys) grav for å få tak i amuletten hans, for uten den må Chucky og Tiffany være dukker for alltid. Tiffany leier inn naboen Jesse for å transportere de to dukkene til kirkegården der Charles ligger begravet.

Rolleliste 
 Jennifer Tilly som Tiffany Valentine
 Brad Dourif gir stemme til Chucky
 Brock Winkless utførte dukketeater på Chucky
 Katherine Heigl som Jade Kincaid
 Nick Stabile som Jesse Miller
 John Ritter som Warren Kincaid
 Alexis Arquette som Howard Fitzwater / Damien Baylock
 Gordon Michael Woolvett som David Collins
 Lawrence Dane som Horace Preston
 Michael Louis Johnson som offiser Norton
 James Gallanders som Russ
 Janet Kidder som Diane

Eksterne lenker 
 
 Chuckyholics 
 Tilly Fans

Skrekkfilmer fra USA
Skrekkfilmkomedier
Filmer fra 1998
Engelskspråklige filmer
Oppfølgerfilmer
Øystein Fevang

Øystein Fevang (født 25. desember 1963 i Horten) er en norsk dirigent, sanger og musiker. 

Han er siden 2006 fast dirigent for Oslo Filharmoniske Kor, og fra 2017 Majorstua Kammerkor. Fra 1996-2006 var Fevang dirigent for kammerkoret Ensemble 96. Han er utdannet sanger og dirigent fra Østlandets Musikkonservatorium og Norges musikkhøgskole, og har også studert sang med Oren Brown (New York) og direksjon med Alexej Malij (Moskva). Fevang har vært solist med en rekke kor og orkestre, bl.a Gli Scapoli, Kringkastingsorkestret, Kongelige Norske Marines Musikkorps, Hans Majestet Kongens 3. Gardekompani og Filharmoniens Kammerkor  .

Fevang har undervist i ensembleledelse og kormetodikk på Norges musikkhøgskole, Barratt Due musikkinstitutt og på avdeling for Musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo. Han er nå lektor i kor ved Rud videregående skoles musikklinje.

For platen Immortal Nystedt med Ensemble 96, utgitt på musikkmerket 2L, var Fevang nominert til Grammy-prisen i klassen Best Choral Performance for 2006. Platen var også nominert i kategorien Best Surround Album.

I 2007 mottok Øystein Fevang, sammen med Ensemble 96, Korprisen 2007. Dette er Norges Korforbunds ærespris, som deles ut til dirigenter, kor, komponister eller andre som på en særlig måte har fremmet utviklingen av norsk kormusikk nasjonalt eller internasjonalt.

Øystein Fevang hadde en sentral rolle som dirigent i dokumentarserien Den syngende bydelen, som ble sendt på NRK1 høsten 2008.

Fra 2009-2017 var Fevang sterkt engasjert som eier og daglig leder, i etablering av kulturarenaen Gamlehorten Gjestegård på Karljohansvern i Horten.

I 2015 ble Øystein Fevang utnevnt til Paul Harris Fellow av Horten Rotary Klubb, for sitt bidrag innen kulturfeltet.

Fevang fikk i september 2019 mye oppmerksomhet knyttet til en allsang-versjon av Queens Bohemian Rhapsody som ble mobilfilmet på åpningen av skoleåret ved Rud vgs. Denne filmen gikk viralt, og også Queen selv delte filmen på sin offisielle facebookside.

Innspillinger 
 A Christmas Oratorio - (2013) et juleoratorium av Kjell Mørk Karlsen. Nils Ole Oftebro, Kåre Nordstoga, Ensemble 96, dirigent: Øystein Fevang
 Parapraxis - Signum Classics (2011) - Verk av Stephen Frost - Ensemble 96, Sigyn Birkeland, dirigent: Øystein Fevang
 Immortal Nystedt  – 2L (2005) –  Verker av Knut Nystedt – Ensemble 96, Bærum Vokalensemble, dirigent: Øystein Fevang 
 Liknarbraut  – 2L (2002) –  Verk av Wolfgang Plagge – Ensemble 96, dirigent: Øystein Fevang 
 Old – Universal (2001) –  Ketil Bjørnstad – Ensemble 96, Jai Shankar, Palle Mikkelborg, Helen Davies, Ketil Bjørnstad, dirigent: Øystein Fevang
 Det lyser i stille grender – Naxos (1998) – Ensemble 96, dirigent: Øystein Fevang

I tillegg har Fevang medvirket på et titalls innspillinger, som sanger, dirigent eller musiker.

Referanser

Eksterne lenker 
 Øystein Fevang
 musikkmerket 2L
 Lindberg Lyd
 Oslo Filharmoniske Kor
 NRK

Norske dirigenter
Norske sangere
Fødsler i 1963
Gresham’s School

Gresham's School er en  privatskole i Norfolk, i østre England. Skolen er for elever i alderen 8–18  år, med fire hus for gutter og tre for jenter. Det er omkring 740 elever. De betaler en årlig avgift på omkring 22 000 pund. Skolen er kjent for sine tidligere elever.

Historie

Gresham's School ble grunnlagt av  John Gresham i 1555. Formålet var å gi gratis utdannelse til 40 fattige studenter. Fra først av var det en latinskole.

Kjente elever

Donald Maclean
John Reith
W.H. Auden
Lennox Berkeley
Peter Brook
Benjamin Britten
Stephen Frears
Stephen Fry
Sienna Guillory
George Evelyn Hutchinson 
Ben Nicholson
Christopher Cockerell
James Dyson
Alan Lloyd Hodgkin
Ralph Firman
Sebastian Shaw

Eksterne lenker 
 Gresham' School (engelsk)

Skoler i Storbritannia
Privatskoler
Internatskoler
Norfolk
Etableringer i 1555
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1550-årene
1550-årene i England
Røldal skisenter

Røldal skisenter ligger i Håradalen (Hordadalen) 6 km fra Røldal sentrum i Odda som ligger i Ullensvang kommune i Hardanger. Skisenteret har fem skitrekk og to stolheiser.

Skisenteret ligger nesten i sin helhet over tregrensa – mellom 680 og 1 280 m – og har de siste årene blitt stadig mer ettertraktet blant frikjørere. Mye av populariteten til skisenteret skyldes snøen, som vanligvis ligger mellom to og fire meter dyp. Gjennomsnittlig snøfall per vinter er ca. 11 meter, eller 4,6 ganger så mye som Hemsedal. Skisenteret har normalt sesong fra desember til mai, men har åpnet så tidlig som 13. oktober, og stengt så sent som 23. juni. Tore Lie eier 50% av anlegget og har planer om å investere ytterligere i Røldalsområdet. Blant annet står hans selskap Otium bak utbygginsprosjektet Røldal alpingrend med over 120 boenheter.

Reiseavstander: 
Oslo: 310 km, 4,5 timer – Bergen: 185 km, 3,5 timer – Kristiansand: 290 km, 4 timer – Stavanger: 170 km, 4 timer – Haugesund: 135 km, 2 timer

Referanser

Se også
 Liste over norske alpinanlegg

Alpinanlegg i Norge
Idrettsanlegg i Vestland
Byggverk i Ullensvang
Næringsliv i Ullensvang