alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Honshu

Honshu (japansk: 本州 – Honshū, «hovedprovinsen») er med sine 227 942,85 km² den største av de fire japanske hovedøyene. I areal er øya den sjuende største i verden, og den andre i befolkningstall etter Java.

Geografi 
Honshu er ca.  lang, mellom 50 og 230 km bred, og avskåret fra det asiatiske fastlandet i vest av Japanhavet, mens Stillehavet ligger mot øst. Mot nord avskjærer Tsugarusundet øya fra Hokkaidō, mens Innlandshavet mot sørøst og Kanmonsundet avskjærer Honshu fra øyene Shikoku og Kyushu. 

Honshu er berglendt og vulkansk, og er regelmessig utsatt for jordskjelv. Det er mange elver, blant dem Tone, Yodo og Shinano, hvorav den siste er Japans lengste elv (367 km). Blant de fremste fjell og fjellområder er Fuji-san (3 776 moh.), en aktiv vulkan og Japans største fjell, samt De japanske alper.

Klima 
Klimaet er temperert, men det er forskjeller mellom den østlige eller sørlige side av stillehavskysten og den vestlige eller nordlige side, kysten langs Japanhavet. Dette kommer blant annet av de mange fjell som strekker seg gjennom Honshū fra den ene ende til den andre, og den varme Kuroshiostrømmen (Japanstrømmen) som fører med seg milde vintre til den østlige og sørlige delen av Honshu. 

Den østlige eller vestlige side av Honshu har normalt fuktige og varme somre på grunn av monsuner fra sør og korte vintre. I tiden oktober-september er østkysten ofte rammet av tyfoner, og med dem kommer store mengder med regn, noe som ofte fører til store oversvømmelser. Den vestlige og nordlige side har i motsetning til den østlige side harde vintre med relativt mye snø, men er ikke like mye påvirket av de sykloner som treffer østsiden av Honshu.

Byer og befolkning 
Befolkningen var i 2007, 103 516 000 (89 101 702 i 1975), og store deler av denne bor i det tilgjengelige lavland, blant annet Stortokyo med en befolkning på over 35 millioner. Andre byer er Tokyo, Japans de facto hovedstad, samt andre større byer som Osaka, Nagoya, Kyoto, Sendai, Niigata, Yokohama, Kobe og Hiroshima. Store deler av den japanske befolkning og industrien befinner seg i beltet som strekker seg langs Honshūs sørlige kystlinje, fra Tokyo i øst til Fukuoka på Kyushu i vest.

Administrativ inndeling 
Honshu deles vanligvis inn i 5 regioner, uten at de er offisielle administrative enheter, som tilsammen består av 34  prefekturer:
 Chugokuregionen (vest) —  Hiroshima-ken,  Okayama-ken,  Shimane-ken,  Tottori-ken,  Yamaguchi-ken.
 Kansairegionen (syd, vest for Chugoku) —  Hyōgo-ken,  Kyoto-fu,  Mie-ken,  Nara-ken,  Osaka-fu,  Shiga-ken,  Wakayama-ken.
 Chuburegionen (sentral) —  Aichi-ken,  Fukui-ken,  Gifu-ken,  Ishikawa-ken,  Nagano-ken  Niigata-ken,  Toyama-ken,  Shizuoka-ken,  Yamanashi-ken.
 Kantoregionen (øst) —  Chiba-ken,  Gunma-ken,  Ibaraki-ken,  Kanagawa-ken,  Saitama-ken  Tochigi-ken,  Tokyo.
 Tohokuregionen (nord) —  Akita-ken,  Aomori-ken,  Fukushima-ken,  Iwate-ken,  Miyagi-ken  Yamagata-ken.

Infrastruktur  
Honshu er forbundet med de tre andre japanske hovedøyene, Hokkaido, Shikoku og Kyushu, via broer og tunneler.

Noter

Referanser

Eksterne lenker
De hensynsløse (1992)

De hensynsløse (originaltittel: Reservoir Dogs) er en amerikansk film fra 1992 og Quentin Tarantinos debut som spillefilmregissør. Harvey Keitel, Tim Roth, Michael Madsen, Chris Penn, Steve Buscemi og Lawrence Tierney har hovedrollene. Tarantino selv har en liten rolle.

Filmen, med manus av Tarantino, har noen scener og historieplott som er inspirert av filmen Long hu feng yun (også kjent under den engelske tittelen City on Fire) av Ringo Lam. 

Tarantino har selv beskrevet De hensynsløse som en ransfilm der, jf. Murphys lov, alt som kan gå galt, går galt.

Handling 
Filmen handler om seks fremmede kriminelle som er samlet og gitt dekknavn av den storkriminelle Joe Cabot for å utføre det perfekte kupp. Alt er nøye planlagt, men noe går fryktelig galt. De overlevende trekker tilbake til møtestedet med politiet i hælene. Mr. Orange er skutt og i ferd med å blø i hjel. Mr. White kom med ham, og ser på Oranges liv som sitt ansvar. Den sleipe Mr. Pink mistenker alt og alle for angiveri. Mr. Brown er død. De vet ikke hvor Mr. Blonde og Mr. Blue er, og venter på at Cabot og sønnen hans, Nice Guy Eddie, skal ankomme. Etter hvert blir stemningen mer og mer spent mellom dem, før et fysisk klimaks kommer mot slutten.

Filmen bruker retrospektiv teknikk, og viser det som skjer før og etter (men ikke under) det fatale ranet. Store deler av filmen blir også fortalt i realtid.

Rolleliste

Eksterne lenker 
 

Kriminalfilmer fra USA
Actionthrillere fra USA
Filmer fra 1992
Filmer regissert av Quentin Tarantino
Engelskspråklige filmer
Tafjord

Tafjord ligger i Norddal kommune innerst i Tafjorden, en arm av Storfjorden på Sunnmøre. Tafjord omfatter også dalføret som munner ut ved Tafjorden. I 2017 var det 100 fastboende i Tafjord. Bygda er kjent for sitt milde klima, for kraftproduksjon og for vill natur og farlige fjell.

I 1934 omkom 34 mennesker i Tafjord-ulykka.

Tafjord er sentrum for Tafjord Krafts elektrisitetsproduksjon basert på nedbørsfeltene og fallhøydene i Tafjordvassdraget. Kraftstasjonene Tafjord 4 og Tafjord 1 (med museum) ligger nede i bygda, mens de fem øvrige stasjonene i Tafjord-systemet ligger oppover i dalene og i høyfjellet.

Høyfjellet rundt kalles Tafjordfjellene.

Klima
Værstasjonen i Tafjord har registrert den nest høyeste temperaturen i januar (17,9 °C) og høyeste i november (21,8 °C), 17,9 °C er den nest høyeste målte temperaturen i Skandinavia i januar. Den 2. januar 2020 ble 19,0°C registeret på Sunndalsøra. Slike høye temperaturer skyldes først og fremst fønvind. I april 1937 var månedsmiddeltemperaturen  9,5 °C i Tafjord, den varmeste april registrert i Norge. I månedene september til januar har Tafjord den høyest registrerte døgnmiddeltemperaturen for et enkeltdøgn. I 2005 var det 10 såkalte sommerdager i oktober (der maksimumstemperaturen er lik eller større enn 20,0 ºC). Høyeste temperatur i Tafjord er 33,8°C målt 16. juli 1945 og er den høyeste temperaturen målt i Møre og Romsdal. Høyeste minimumstemperatur i mai ble målt 22. mai 2014 med 18,0 °C. 14. oktober 2018 ble det målt 25,5°C som er 0,1 under månedsrekorden og trolig den høyeste temperaturen registrert så sent på høsten i Norge. Temperaturen steg kl 2:00 natt til 14. oktober fra 11°C til nesten 25°C på en time.

I likhet med andre daler med utløp mot vest (særlig i fra sørøst mot nordvest) for eksempel som Romsdalen eller Lærdal er Tafjord i kaldt vintervær utsatt for østavinden «skjelle» -  «... en skarp, kold Vind, som jævnlig blæser frå Dalstrøgene mod søen i Frostveir» ifølge Ivar Aasens ordbog.

Referanser

Bosetninger i Fjord
Fjords geografi
Tidligere fergesteder i Møre og Romsdal
Norddal
Båt

En båt er et fartøy som er brukt på vann, med ett eller flere skrog som drives frem med årer, seil eller motor. Ordet brukes normalt om mindre fartøy, til forskjell fra skip. Verdens eldste båt er en cirka 10 000 år gammel stokkebåt som ble funnet i Nederland. Den kalles gjerne Pessebåten.

Etymologi 
Betegnelsen båt stammer fra det norrøne ordet bátr, som er avledet fra gammelengelsk bāt og betyr kløvd, delt eller splittet (trestamme). Ordets opphav er omstridt, men det kan stamme fra den indoeuropeiske roten *bheid-, som betyr å kløyve, dele eller splitte. På norsk har man ikke noen klar og entydig definert grense mellom hva som er båt og hva som er skip. Sistnevnte benevnelse stammer også fra norrønt og betyr uthult trestamme. I tradisjonell norsk regnes imidlertid båten gjerne som en mindre farkost enn skipet, jf. betegnelsen skipsbåt (en medfølgende båt til et skip).

Båtens betydning 
Norge har en samlet strandlinje på  og 80 % av innbyggerne bor langs kysten. Derfor har båten alltid vært viktig for nordmenn flest. På norsk finnes svært mange forskjellige betegnelser på båter, både tradisjonelle og nyere.

Galleri

Se også 
 Lystbåt
 Skute
 Skip

Eksterne lenker 
 

 
Trebokstavsord
Cruiseskip

Et cruiseskip, eller krysstoktskip, er et skip som er spesialbygd for cruisetrafikk. Cruiseskip kan sammenliknes med flytendehotell tilpasset forskjellige segmenter i markedet. Moderne cruiseskip skal i tillegg til høy lugarstandard ha gode restauranter og barer og omfattende fritids-, underholdnings- og tax-free shoppingtilbud. Svømmebasseng, kino, bibliotek, golfsimulator, trimsenter og kasino er blant basistilbudene på cruiseskip.

I norsk farvann og i norsk eie tidlig på 1900-tallet, var DY «Meteor» og MY «Stella Polaris» kjent. Disse er gode eksempler på tidlige, eksklusive cruiseskip, og jordomseilinger med 100 passasjerer var et populært cruisetilbud.

I dag er det først og fremst de store cruiseskipene med korttidscruise og passasjerkapasitet på rundt 4 000 gjester som er kjent for folk flest. I desember 2010 var det RCCL-eide skipet MS «Allure of the Seas» verdens største.

Det finnes imidlertid fortsatt mindre skip som tilbyr eksklusive cruiseprodukter.

Tvillingskipene Allure of the Seas og Oasis of the Seas er verdens to største cruiseskip med en bruttovekt på 225 282 tonn og lengde på 360 meter. Allure er faktisk hele 50 millimeter lenger enn Oasis selv om de var designet til å være identiske, hvilket gjør Allure of the Seas til det største passasjerskipet i verden. Skipene har en to etasjers dansesal, en forestillingssal med 1380 sitteplasser og en skøytebane.

Forurensing
Verdens trafikk av cruiseskip vokser med ca. 8 % årlig. I vestnorske fjorder blir fisken borte, og lokalbefolkningen plages av smog i cruise-sesongen. Eksos fra et cruiseskip har 90 % høyere innhold av svovel enn eksos fra en bil. Et cruiseskip genererer daglig nesten like mye avfall som en stor kommune. I løpet av en ukes cruise kan det dreie seg om opptil 50 tonn kloakk. Der finnes ingen forbud mot utslipp av «grått vann» (dvs vann fra dusj, vask og oppvask).

Undersøkelser har påvist at cruiseskipenes «grå vann» slipper de farligste miljøgiftene, slik som bromoform, cyanid, naftalin, benzofluorantren, karbon tetraklorid og toluen, ut i vann og luft. Noen av disse stoffene er svært kreftfremkallende. Cruise-turisme slipper imidlertid unna internasjonal klimapolitikk, og derfor kommer cruiseskipenes utslipp ikke med i noen lands klima-regnskap. Alaska har delvis tapt kampen for å få cruiseskipene til å redusere utslippene.

FNs sjøfartsorganisasjon International Maritime Organization (IMO) har foreslått at skip i havn bør få sin kraftforsyning fra land, landstrøm. Det gjelder også cruiseskip fordi de ofte ligger forholdsvis lenge til kai med motor eller hjelpemotor i gang for å opprettholde kraftforsyningen, og dette fører til forurensing av luften.

Cruiserederier
Carnival
RCCL

Referanser

Litteratur
 Bård Kolltveit; Eventyret om Norsk Cruisefart - Fra vestlandsfjorder til verdens hav Orfeus Publishing 2016 ISBN 978-82-93140-48-1
 Bruce Petter; Cruise Ships - A Design Voyage Ferry Publications, 2017 ISBN 978-1-911268-08-6

Eksterne lenker
 http://www.bt.no/nyheter/lokalt/Cruiseskip-la-roykteppe-over-byen-2732114.html

 
Artikler i sjøfart-prosjektet
Danskebåt

For tv-programmet fra 2018, se Danskebåten (TV-program)

Danskebåt er en betegnelse for passasjerskip som går (eller har gått) i rute mellom Norge og Danmark. Liknende betegnelser er også kielferga for passasjerskip som går mellom Oslo og Kiel, og handleferge for passasjerskip som går mellom Sandefjord (tidligere også Sarpsborg og Tønsberg) og Strömstad.

I Danmark kalles ruter mellom Norge og Danmark for Norgesbåden eller Oslobåden'', selv om ferjen ikke nødvendigvis går til Oslo.

Eksisterende ruter

Alle ruter 
Gjennom tidene har mange rederier og mange skip trafikkert farvannene mellom Norge og Danmark. Listen under er ikke komplett, og sikkert ikke feilfri, men er et utvalg av ruter hentet fra en dansk database, www.faergelejet.dk. Enkelte av disse rutene hadde kort levetid, og hvor data har vært lett tilgjengelig, er årstall angitt. Hvilke skip som trafikkerte rutene kan de interesserte finne i angitt danske database.

Ferjestrekningene er satt opp fra avgangshavn i Norge fra vest mot sør og øst, likeledes med ankomsthavn i Danmark fra sørvest og langs Danmarks kyst «med klokken».

 Bergen – (Haugesund – Stavanger) – Egersund – Hanstholm (1985 – 1988)
 Bergen – Hirtshals (1985 – 1989)
 Stavanger – Esbjerg – Newcastle
 Stavanger – Hirtshals
 Egersund – Thyborøn (??)
 Egersund – Hanstholm (1985 – 1988, 1997)
 Kristiansand – Hanstholm 
 Kristiansand – Hirtshals
 (Arendal – Frederikshavn – Grenå – Hundested -og- Arendal – Frederikshavn – Larvik??) (Aug-Nov. 1947) 
 Langesund – Hirtshals
 Kragerø – Skagen (1965)
 Larvik – Hirtshals
 Larvik – Skagen (1990? 1991?)
 Larvik – Frederikshavn
 Sandefjord – Hundested
 Oslo – Esbjerg – Newcastle
 Oslo – Hirtshals
 Oslo – Hirtshals – Harwich
 Oslo – Frederikshavn
 Oslo – Aalborg (1971–1974)
 Oslo – Aarhus
 Oslo – Frederikshavn – København
 Oslo – Helsingborg – København
 Oslo – København
 Moss – Hirtshals
 Moss – Skagen (2004)
 Moss – Frederikshavn
 Sarpsborg – Skagen (2008)

Referanser 

Båttyper
Dykkerbåt

En dykkerbåt er en yrkesbåt eller bruksbåt som er base for undervannsarbeid som utføres av dykkere eller ROV. 

Dykkerbåt kan også betegne et moderskip for dykkerklokker og andre undervannsfarkoster, bemannede eller ubemannede.

Båttyper
Dykking
Josef II av Det tysk-romerske rike

Josef II (ty. også Joseph, ungarsk József, tsjekkisk Josef, slovakisk Jozef; født 13. mars 1741, død 20. februar 1790) var tysk-romersk keiser fra 1765 til 1790. Han var eldste sønn av keiser Frans I Stefan og Maria Teresia av Østerrike. Josef var en av de såkalte opplyste monarker.

Josef II var gift to ganger. Først med Maria Isabella, datter av Philip, greve av Parma, som han var bundet til. Etter hennes død den 27. november 1763 ble det arrangert et politisk ekteskap med Maria Josepha (død i 1767), datter av Charles Albert, kurfyrste av Bayern (keiser Karl VII av det tysk-romerske rike). Det andre ekteskapet var ekstremt ulykkelig. Josef fikk ingen barn, og ble etterfulgt av sin bror Leopold II.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tysk-romerske keisere
Bøhmiske monarker
Huset Habsburg-Lothringen
Østerrikske keisere
Personer fra Wien
Fødsler i 1741
Dødsfall i 1790
Stefan Edberg

Stefan Edberg (født 19. januar 1966 i Västervik) er en tidligere svensk tennisspiller.

Han toppet ATP-rankingen i 72 uker, fra 13. august 1990 til 4. oktober 1992. Han vant Wimbledon-turneringen to ganger, i 1988 og 1990. i 1990 ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje.

OL-medaljer 
 OL 1988 Seoul – bronse i tennis (single herrer).
 OL 1988 Seoul – bronse i tennis (double herrer, sammen med Anders Järryd).

Grand Slam-titler  
 Australian Open:
 Single herrer – 1985 (han beseiret Mats Wilander med 6-4, 6-3, 6-3 i finalen)
 Single herrer – 1987 (han beseiret Pat Cash med 6-3, 6-4, 3-6, 5-7, 6-3 i finalen)
 Double herrer – 1987 (sammen med Anders Järryd)
 Double herrer – 1996 (sammen med Petr Korda)

 Wimbledon:
 Single herrer – 1988 (han beseiret Boris Becker med 4-6, 7-6, 6-4, 6-2 i finalen)
 Single herrer – 1990 (han beseiret Boris Becker med 6-2, 6-2, 3-6, 3-6, 6-4 i finalen)

 US Open:
 Double herrer – 1987 (sammen med Anders Järryd)
 Single herrer – 1991 (han beseiret Jim Courier med 6-2, 6-4, 6-0 i finalen) 
 Single herrer – 1992 (han beseiret Pete Sampras med 3-6, 6-4, 7-6, 6-2 i finalen)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 STE...fans – a tribute to the great Stefan Edberg from all his fans 

Svenske tennisspillere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Sverige
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1984
Tennisspillere under Sommer-OL 1984
Medaljevinnere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1988
Tennisspillere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1992
Tennisspillere under Sommer-OL 1992
Personer fra Västervik
Fødsler i 1966
Verdensenere i tennis
Fiskebåt

En fiskebåt er et fartøy som brukes i fiskeri.

Yrkesfiskeres båter har ulik størrelse og fangstredskap ettersom hvilket fiske de deltar i, og hvor havgående fisket er. De viktigste båttypene er:

 Ringnotsnurper for havgående fiske, -typisk etter sild, makrell og lodde.
 Autoline-fartøy for banklinefiske og filetproduksjon, bunnfisk.
 Fabrikktråler for konsumfisk med foredlingsanlegg ombord.
 Industritråler for fiske etter fiskeslag ment for oppmaling til olje eller mel, -typisk øyepål, tobis og kolmule.
 Kystfiskefartøy for ulikt kystfiske etter konsumfisk eller lokal tråling etter reker. Denne fartøygruppen består av et stort antall mindre sjarker med og uten dekk () for lokalt kystfiske, men også større, dekkede skøyter (). Kystfiskefartøy deltar ofte i flere ulike sesongbasert fiskerier langs kysten med ulik redskap.

I tillegg finnes et ukjent og stort antall fiskebåter som brukes av hobbyfiskere og fritidsfiskere.

Norge
Ved utgangen av 2003 var det 9 931 fiskebåter registrert i Norge. 2 366 var åpne båter og 6 915 hadde dekk. Av de dekkede båtene var 650 bygd i stål og 6 915 i tre og andre materialer. Dette registeret omfatter båter som deltar profesjonelt i fiskeriene.

Se også 

 Brønnbåt
 Bløggebåt

Litteratur 
 Karlsen, Kjeldsberg, Sandnes, Hay, Juul (red.): Båten, bruket og fangsten ISBN 978-82-8090-020-3

Eksterne lenker 
 

 
Båttyper
Skip
Artikler i sjøfart-prosjektet

nv:Tsin naaʼeeł łóó beeʼháʼhaalʼééłiʼ
gd:Bàta-iasgaich
it:Peschereccio
Taormina

Taormina er en by på øya Sicilia i Italia. Den var en gresk koloni i Magna Graecia (Tauromenium), grunnlagt omkring 400 f.Kr.. Den underkastet seg romerne i 212 f.Kr. 

Den har vært et populært turistmål siden 1800-tallet. Byen ligger ikke langt fra vulkanen Etna, men
siden byen ligger så høyt oppe, er det ikke noen stor fare for vulkanen katastrofalt sett. Byen har et gammelt gresk teater som er en severdighet for være en som er der. Under byens høyde ligger den mindre byen Giardini Naxos.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer på Sicilia
Magna Graecia
Kolonier i antikkens Hellas
Kommuner i storbyområdet Messina
Varna

Varna (bulgarsk Варна) er med en befolkning på 349 073, Bulgarias tredje største by og EUs 82. største by. Varna er administrasjonssentrum i Varna oblast.

Geografi 
Arealet på Varna er 205km². Byen ligger ligger litt nord på svartehavskysten, 470 km nordøst for Sofia og 125 km nord for Burgas.

Historie 
Varna ble grunnlagt tidlig i middelalderen. Mot slutten av 1300-tallet, tok tyrkerne over byen. På 1700 og 1800-tallet var Varna en av de sterkeste festningsbyene til Tyrkia ved Svartehavet. I 1878 kom Varna under Bulgarias styre. Fra 1949-56 het byen Stalin. Navnet var etter generalsekretær i Sovjetunionens kommunistiske parti Josef Stalin.

Sport 

Fotball er den største publiumssporten i Varna. Med to rivalklubber i toppserien, Cherno More, grunnlagt i 1913 og Spartak, grunnlagt i 1918. Cherno More er fire ganger serievinner, mens Spartak har en gang havnet øverst på tabellen. Cherno More var med i UEFA-cupen i 1983 der de røk ut i andre runde mot Manchester United.

På slutten av 1800-tallet var Varna fødeby for bulgarsk fotball. I februar 2007 ble det bestemt å erstatte den gamle arenaen i Varna, med et nytt stadion som er innenfor kravene til UEFA/FIFA. Dette stadionet kommer til å ha 30000 sitteplasser(40000 for konserter som inkluderer ståplasser på gresset).

Basketball, volleyball, boksing og seiling er også sporter som er populære i Varna. Det 4 km lange svømmemaratonet, Kappe Galata—Varna er også veldig populært. Varna har ofte arrangert nasjonale mesterskap og verdensmesterskap, i forskjellige sporter. Det bulgarske basketball-landslaget og volleyballagene spiller sine kamper på Palace of Sports, landets største stadion.

Attraksjoner

Museum 
Arkeologisk museum i Varna (Grunnlagt i 1888)
Sjømuseum (Grunnlagt i 1929)
Varna historiske museum

Media

Lokale aviser 
 Cherno More
 Chernomorie
 Narodno Delo
 Dialog
 Pozvanete
 Varna 
 Vlastta

Magasiner 
 Morski Sviat
 Prostori

Radio 
 Alpha Radio
 DarikNews (Varna)
 FM+ Varna
 Radio Bravo
 Radio Varna

TV 
 BNT Varna
 MSAT
 TV Varna

Vennskapsbyer 
Venskapsbyene til Varna er:

Eksterne lenker 
 

Kolonier i antikkens Hellas
Byer ved Svartehavet
Gummibåt

Gummibåt brukes som en fellesbetegnelse på oppblåsbare båter laget i kunststoff. Selv om andre og bedre materialer enn gummi brukes i dag, henger det opprinnelige navnet igjen. Gummibåter er populære som lettbåt og livbåt for mindre lystbåter og fritidsbåter. 

Båttyper
Hino Nacional Brasileiro

Brasils nasjonalsang (portugisisk: Hino Nacional Brasileiro) ble komponert av Francisco Manoel da Silva i forbindelse med selvstendigheten fra Portugal i 1822. Originalkomposisjonen har imidlertid blitt modifisert i ettertid. Melodien ble benyttet uten tekst. Etter at Brasil i 1889 ble republikk, ble komposisjonen offisielt vedtatt som nasjonalsang i 1890.

Sangteksten ble til i 1909, da Joaquim Osório Duque Estrada skrev en tekst som skulle følge musikken til da Silva. Denne teksten ble offisielt vedtatt i 1922. Åpningsordene betyr «Ouviram do Ipiranga as margens plácidas» betyr på «Ipirangas fredfulle bredder lød ropet».

Den første sangen som ble brukt var Hino da Independência som var komponert av den første keiseren, Pedro I.

Tekst

Referanser 

Brasiliansk musikk
De jordløses bevegelse

De jordløses bevegelse (portugisisk: Movimento dos Trabalhadores Rurais sem Terra – MST) er den største sosiale bevegelsen i Brasil, med anslagsvis 1,5 millioner jordløse medlemmer som er organisert i 23 av Brasils 26 delstater. Formålet til organisasjonen er «jord, jordreform og et mer rettferdig samfunn.» Organisasjonen betegner seg selv som en sosial frivillig bevegelse, og den er kjent for å skaffe jord til fattige gjennom å okkupere landområder som ligger brakk. 

MST krever en restaurering av den sosiale kontrakten mellom myndighetene og bøndene som gir en mer bærekraftig livsstil for de fattige bøndene som holder til på landsbygda i Brasil, der nesten 2% av de største grunneierne holder kontrollen med omtrent halvparten (46,8%) av landet hvor de største avlingene finner sted vært eneste år. Bare 3% av befolkningen eier til sammen to tredjedeler av alle de dyrkbare områdene i Brasil. Videre ligger 60% av Brasils dyrkbare arealer brakk. Samtidig er det anslått at det finnes mellom 4 og 5 millioner jordløse i landet. Organisasjonen henviser til den brasilianske grunnloven som sier at jord som ikke oppfyller sin «sosiale funksjon» skal kunne bli ekspropriert av staten og brukes til jordreform. Organisasjonen jobber både politisk for å få til jordreformer, samt at den fysisk okkuperer land for folk som trenger det.

Siden stiftelsen i 1984 har MST skaffet landarealer til over 250 000 familier. I Norge støttes bevegelsen av CARE Norge, Latin-Amerikagruppene i Norge (LAG), Mellomkirkelig råd, Det Kongelige Selskap for Norges Vel, Norsk Bonde- og Småbrukarlag, Kirkens Nødhjelp og Utviklingsfondet.

Historikk 
MST ble offisielt grunnlagt i 1984, like før Brasils tredje og lengstlevende militærdiktatur ble oppløst i 1985. Ifølge MST, har organisasjonen undervist  mellom 50 000 og 100 000 jordløse brasilianske arbeidere til å lese og skrive i årene mellom 2002 og 2005. 

I løpet av den lange historien med voldelige konflikter i Brasil, har fremveksten av MST ført til at bevegelsen har vært involvert i mange forskjellige episoder med noen ganger svært blodige sammenstøt og påfølgende motstridende krav, hvor myndighetene, grunneierne og MST beskylder hverandre for å være ansvarlig for blant annet dødsfall, de store skadene på eiendommer og bygningene og den vedvarende fattigdommen blant de brasilianske bøndene. 

Et beryktet eksempel på voldelige episoder der MST har vært involvert er en hendelse i 1996 som vanligvis blir referert til som Eldorado dos Carajás-massakren. Under denne episoden ble til sammen 19 medlemmer av MST skutt og drept (og 69 andre medlemmer ble skadet) av politiet og militæret mens MST blokkerte en riksvei i den brasilianske byen Pará. Alle de involverte  politimennene går fremdeles ustraffet etter hendelsen så sent som i 2009.

Se også
Latifundio
Partido dos Trabalhadores

Eksterne lenker
 MST internasjonale hjemmesider (engelsk)
 Utviklingsfondet. Informasjon om De jordløses bevegelse (norsk)
 Artikkel fra BBC: Brasils jordløse møter president Lula (mai 2005)

Brasiliansk samfunn
Politiske organisasjoner