Traktaten om en forfatning for Europa

Traktaten om en forfatning for Europa (også kalt «EU-grunnloven») var en traktat undertegnet i Roma den 29. oktober 2004 som konstitusjon for Den europeiske union. 
Traktaten ble ratifisert av 18 land, men etter at Frankrike og Nederland sa nei i folkeavstemninger, stoppet ratifiseringsprosessen. I stedet ble Lisboa-traktaten inngått som erstatning for denne traktaten.

Historikk
Traktaten ble utarbeidet av Det europeiske konventet («forfatningskonventet») under ledelse av den tidligere franske presidenten Valéry Giscard d'Estaing, og framlagt i 2003. Dens formål var å erstatte et større antall eksisterende traktater som utgjør unionens konstitusjon, og forenkle, tydeliggjøre og demokratisere unionens organisasjon.

Europaparlamentet ratifiserte traktaten den 12. januar 2005 med 500 stemmer for og 137 imot.

Litauen var det første landet som ratifiserte traktaten. Noen land avholdt folkeavstemning om traktaten. Spania var det første landet som holdt folkeavstemning, og vedtok traktaten med overveldende flertall. 

Som følge av at folkeavstemningene i Frankrike og Nederland i mai og juni 2005 gikk imot traktaten, valgte ministerrådet å utsette en eventuell ikrafttredelse til 2007–2008. Flere av de 18 landene som hadde ratifisert presset på for at befolkningen i Nederland og Frankrike skulle ta stilling til traktaten i ny folkeavstemmning. Forfatningskonventets leder Giscard d'Estaing foreslo at Frankrike skulle holde en ny folkeavstemning etter irsk modell. Tilhengerne av nye folkeavstemninger i Frankrike og Nederland argumenterte med at det ikke er demokratisk at et mindretall på to skal stoppe hele prosessen når mange flere har sagt ja. Giscard d'Estaing slo også fast at det ikke var franskmennene, men 56 % av dem som sa nei. Motstanderne av nye folkeavstemninger mente det ikke var politisk akseptabelt, og viste til at opinionens innstilling til traktaten ikke var blitt mer positiv i tiden etter avstemningene. I motsetning til ved tidligere traktater lot ikke forfatningstraktaten seg modifisere ved nasjonale særavtaler og unntak («dansk løsning»). Enkelte ledere tok til orde for å nedgradere den fra forfatningstraktat til en traktat med lavere rettsprofil.

Lisboa-traktaten ble utarbeidet som en erstatning for Traktaten om en forfatning for Europa. Mange av de endringene som var i den forlatte traktaten inngikk også i Lisboa-traktaten, men den er ingen grunnlov, den formulerer endringer i de allerede eksisterende traktatene. Lisboa-traktaten ble underskrevet 13. desember 2007 og trådte i kraft 1. desember 2009.

18 land som ratifiserte traktaten

Tysklands president sa den 15. juni 2005 at han ikke ville fullføre ratifiseringen av avtalen før høyesterett har avgjort om den er forenelig med Tysklands konstitusjon. I oktober 2006 utsatte Tysk høyesterett behandlingen av saken til sent i 2009.

Slovakias konstitusjonelle domstol ba presidenten den 14. juli 2005 om ikke å undertegne ratifiseringen, før den har avgjort om Slovakias grunnlov krever en folkeavstemning om traktaten. Presidenten uttrykte imidlertid at han kom til å signere ratifiseringen av traktaten, uavhengig av domstolens mening.

Ni land som ikke ratifiserte traktaten

Frankrike avviste traktaten 29. mai 2005 i folkeavstemning med 54,87 % av stemmene (69,34 % oppmøte)
Nederland avviste traktaten den 1. juni 2005 i folkeavstemning med 61,6 % av stemmene (62,8 % oppmøte)
 Sverige
 Danmark
 Irland
 Storbritannia
 Polen
 Tsjekkia
 Portugal

Se også
Roma-traktaten
Maastricht-traktaten
Lisboa-traktaten

Referanser

Eksterne lenker

Den europeiske unions traktater
Den europeiske unions historie