alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Memorabilia

Memorabilia er et engelsk lånord i betydningen «ting verdt å huskes», som har sitt opphav i latinske  memorabilia, «bemerkelsesverdige hendelser». Det engelske begrepet, som på norsk, brukes om suvenirer og minnegjenstander, men også minneverdige begivenheter eller erindringer. Disse må ha betydning utover det helt private, ved at enten person eller begivenhet er av offentlig interesse.

Spesielt når det gjelder Beatleseffekter snakker vi om Beatlesabilia eller beatlesiana. Tilsvarende også Elvisabilia (elvisiana), Ibsenabilia (ibseniana), og lignende.

Se også
Beatlemania

Referanser 

Ord og uttrykk
Malvasia

Malvasia (eller malvazia) er en type vindruer som historisk har vokst ved Middelhavet og på Madeira, men som nå dyrkes i de fleste vinregioner. Navnet viser også til viner laget fra druene. Tidligere ble navnene malvasia, malvasia og den engelske formen malmsey brukt om alle slags viner basert på disse druene, men i moderne terminologi brukes malmsey kun om en søt variant av madeira som lages på malvasiadruer.

Hvitvinsdruer
Vindruer fra Portugal
Ersfjordgranitt

Ersfjordgranitt er en arkeisk dypbergart som sannsynligvis er en vestlig forlengelse av tilsvarende mer metamorfe bergarter i Finnmark.
Ersfjordgranitten finnes langs nordsiden av Ersfjorden på Kvaløya, vest for Tromsø. U-Pb datering av zirkon indikerer at granitten ble utkrystallisert for 1 792 millioner år siden.

Referanser

Magmatiske bergarter
Troms og Finnmarks geologi
Tromsøs geografi
Ringvassøy grønnsteinsbelte

Ringvassøy grønnsteinsbelte er et geologisk område som er blottet på nordlige del av Ringvassøya i Tromsø. Det er et 10 km bredt og 30 km langt bergartskompleks som består av ulike felsiske til mafiske, metavulkanske bergarter av tholeiitisk til kalsium-alkalisk affinitet. U–Pb-zirkonalder på 2 849 millioner år og 2 835 millioner år.

Grønnsteinene er gjennomskåret av utallige mafiske ganger.

Referanser

Eksterne lenker
 Håvard Dahl Brattrein: Bygdebok for Karlsøy og Helgøy

Bergarter
Troms og Finnmarks geologi
Karlsøys geografi
Vest-Troms grunnfjellskompleks

Vest-Troms grunnfjellskompleks er et geologisk bergartskompleks som er blottet på øyene langs vestkysten av Troms.

I nordøst finnes tonalittiske til anorthosittiske og gabbroiske migmatittiske gneiser ([1]). Disse gneisene overlagres tektonisk av det ca. 10 km brede og 30 km lange Ringvassøy grønnsteinsbelte, som består av ulike felsiske til mafiske metavulkanske bergarter av tholeiitisk til kalsium-alkalisk affinitet. En prøve av den tonalitiske gneisen gav en arkeisk U–Pb zirkon alder på 2841 +/- 3Ma (Zwaan and Tucker, 1996), som tilsvarer U–Pb zirkon aldre på 2849 +/- 4 og 2835+/- 14 millioner år på de metavolkaniske bergartene i det overliggende grønnsteinsbeltet. Både gneisene og bergartene fra de overliggende grønnsteinsbeltet i nordlige del av WTBC er gjennomskåret av utallige mafiske ganger. Arkeiske tonalitter, granitter og mafiske ganger som varierer i alder fra 2880 til 2670 millioner år har også blitt identifisert på de andre øyene i Vest-Troms grunnfjellskompleks (Corfu et al., 2003; Bergh et al., 2006; Kullerud et al., 2006).

Den sentrale og sørvestlige delen av WTBC består av granittiske bergarter og migmatitter. En av de største granittkroppene i WTBC er Ersfjordgranitten på Kvaløya nord for Tromsø, som har intrudert omkringliggende gneiser diskordant. Ersfjordgranitten består av tonalitt og tonalittisk gneis som består av plagioklas og kvarts og tilhører TTG-gruppen. De eldste bergartene er 2880 millioner år gamle, og dette området er spesielt ved at bergartene er lite påvirket av metamorfose og de har altså unngått den kaledonske fjellkjedefoldning.

Referanser

Eksterne lenker
 Populærvitenskapelig presentasjon av Vest-Troms grunnfjellskompleks

Bergarter
Troms og Finnmarks geologi
Troms og Finnmarks geografi
Dormagen

Dormagen er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 65 000 innbyggere. Den ligger i kreisen Rhein-Kreis Neuss mellom Düsseldorf, Köln og Mönchengladbach på den vestlige bredden av Rhinen.

Dormagen ble grunnlagt i år 50 e.kr. med navnet Durnomagus.

Hovednæringen i byen er den kjemiske fabrikken til Bayer AG.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Nordrhein-Westfalen
Byer ved Rhinen
Uvdal II kraftverk

Uvdal II kraftverk er et vannkraftverk i Nore og Uvdal kommune i Viken fylke.  Kraftverket ble satt i drift i 1966, og utnytter et fall på  196 meter fra Fønnebøfjorden til Norefjorden.

Det er installert to vertikale francisturbiner på totalt 44 MW. Normal årsproduksjon er på ca. 190 GWh.

Nedslagsfeltet er på 700 km². 
Kraftstasjonen er innsprengt i fjell.

Vannet som kraftverket bruker kommer i hovedsak fra Uvdal I kraftverk.

Kraftverket eies og driftes av Skagerak Kraft. E-CO Energi har en eierandel på 10%.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Skagerak Kraft
 Hafslund E-CO

Se også
Uvdal I kraftverk, Nore 1 og Nore 2.

Vannkraftverk i Viken
Skagerak kraft
Statkraft
Hafslund E-CO Vannkraft
Kraftverk i Nore og Uvdal
Kraftverk etablert i 1966
Numedalsvassdraget
Ukyndig bruk av svarteboka

Ukyndig bruk av svarteboka er et internasjonalt vandresagn kjent over hele Europa.

Handlingen
Sagntypen forteller om en person som tilfeldig finner svarteboka, åpner den, og kommer i skade for å lese på den siden hvor djevelen løses og kommer settende for å be om tjeneste. Nå gjelder det å oppholde ham med en umulig oppgave (adynaton), til noen kommer som kan binde den onde og gi ham reisepass. Hadde en ikke vært snarraådig og funnet på noe ville den onde ha tatt med seg den som løste ham.

Internasjonalt vandresagn
Sagnet er klassifisert som ML 3020 Inexperienced Use of the Black Book i den systematiske sagnkatalogen. I Norge finnes tallrike varianter av sagnet jevnt fordelt over hele landet fra Rogaland og Vest-Agder til Nordland. Reidar Th. Christiansen lister opp 35 varianter fra Østlandet, 6 fra Telemark, 12 fra Sørlandet, 45 fra Vestlandet, 9 fra Trøndelag og 12 fra Nord-Norge, dvs. 119 norske varianter av sagntypen.

Det er så langt ikke registrert noen varianter av sagnet i Troms og Finnmark, men så er det heller ikke funnet virkelige svartebøker lenger nord enn Beiarn i Nordland. Unntaket er en enkelt svartebok, funnet i Trondenes i Troms, som ifølge Anton Christian Bang skal være tatt med dit fra en proveniens lenger syd i landet.

Litteratur

A. Chr. Bang: Norske Hexe-Formularer og magiske Opskrifter. Ny utgave med forord og registre av Velle Espeland. [Første gang utgitt i 1901-1902]. Ka Forlag. Oslo 2005. ISBN 82-8147-000-3.
Reidar Th. Christiansen: The Migratory Legends. A Proposed List of Types with a Systematic Catalogue of the Norwegian Variants. FF Communications N:o 175, s. 28-35.

Sagn
Ukyndig bruk av svarteboka
Uvdal I kraftverk

Uvdal I kraftverk er et vannkraftverk i Nore og Uvdal kommune i Viken fylke.  Kraftverket ble satt i drift i 1966, og utnytter et fall på 585 meter fra Sønstevatn til Uvdal.

Det er installert to vertikale peltonturbiner på totalt 90 MW. Normal årsproduksjon er på ca. 320 GWh.

Kraftstasjonen er innsprengt i fjell.

Magasinet Sønstevatn er oppdemmet med en 320 meter lang og 41 meter høy steinfyllingsdam. Reguleringshøyden er 31 meter. Magasinet består av de tre tidligere vannene Sigurdstjern, Mevatn og Sønstevatn. Magasinkapasiteten er på 220 millioner m³. Ved full vannstand utgjør vannspeilet et areal på ca. 13 km².

Det overføres også vann fra Tøddølvatnet og Damtjødne samt flere bekkeinntak.

Kraftverket eies og driftes av Skagerak Kraft. E-CO Energi har en eierandel på 10 prosent.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Skagerak Kraft
 Hafslund E-CO

Se også
Uvdal II kraftverk, Nore 1 og Nore 2.

Vannkraftverk i Viken
Skagerak kraft
Statkraft
Hafslund E-CO Vannkraft
Kraftverk i Nore og Uvdal
Kraftverk etablert i 1966
Numedalsvassdraget
Vrenga kraftverk

Vrenga kraftverk er et vannkraftverk i Flesberg kommune i Viken fylke.

Kraftverket ble satt i drift i 1960, og utnytter et fall på 380 meter fra Hoppestadvatnet til Numedalslågen. Hopperstadvatnet er regulert mellom 563 og 550 moh.

I tillegg reguleres Sandvatn (602-597 moh) og Våtvatn (581 til 571 moh).

Vannene Fiskeløysen, regulert mellom 788 og 784 moh, Kyrkjevatn (680, 660 moh), Hånavatn (653 til 644 moh) reguleres også, men vannet brukes her først i Hølseter kraftverk.

Det er installert en horisontal peltonturbin på 12 MW. Midlere årsproduksjon er på ca. 84 GWh.

Kraftverket ble opprinnelig bygget for å sikre energiforsyningen til Asker og Bærum.

Kraftverket eies og driftes av Skagerak Kraft. Det ble oppgradert i 1991.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Skagerak Kraft
 Statkraft

Vannkraftverk i Viken
Skagerak kraft
Statkraft
Kraftverk i Flesberg
Kraftverk etablert i 1960
Numedalsvassdraget
Hølseter kraftverk

Hølseter kraftverk er et vannkraftverk i Flesberg kommune i Viken fylke.

Kraftverket ble satt i drift i 1980, og utnytter et fall på  70 meter fra Hånavatn til Sporevatn. Reguleringen medfører at deler av vannføringen i Gjuva vassdraget overføres til Vrenga.

Kraftverket er bygget i tilknytting til eksisterende tappetunnel som ble bygget for Vrenga kraftverk.

Vannene Fiskeløysen, regulert mellom 788 og 784 moh, Kyrkjevatn (680,660 moh), Hånavatn (653 til 644 moh) er magasiner for kraftverket.

Det er installert en francisturbin på  2,3 MW. Midlere årsproduksjon er på ca. 9 GWh.

Kraftverket eies og driftes av Skagerak Kraft.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Statkraft
 Skagerak Kraft

Småkraftverk i Viken
Skagerak kraft
Statkraft
Kraftverk i Flesberg
Kraftverk etablert i 1980
Numedalsvassdraget
Lortholvollen

Lortholvollen (eller Lorthølvollen) er to setervoller i Stjørdal. 

Fremre Lorthølvoll ligger ved vestre Sonvatnet, mens Indre Lorthølvoll ligger ved østre Sonvatnet, på grensa mellom Stjørdal og Meråker. En seter her en kjent fra matrikkelen i 1723, knyttet til garden Øvre Sonen.

Referanser 

Stjørdals geografi
Trøndelags bebyggelse
Nils Holter

Nils Holter (født 22. mars 1899 på Hamar, død 30. august 1995) var en norsk arkitekt.

Han var utdannet ved NTH i 1922, og er bl.a. kjent for å ha tegnet Kringkastingshuset (1938–1940), utvidelsen av Stortinget (1959) og Fjernsynshuset (1968).

Han mottok Houens fonds diplom i 1961 for Stortingsbygningen og Sundts premie for nybygg for Indremisjonsselskapets Bibelskole i Oslo (1970–72).
Andre arbeider han sto bak var Bergen Posthus som ble oppført etter en arkitektkonkurranse og Televerkets administrasjonsbygning i Oslo.

Enkelte originaltegninger og konkurranseutkast oppbevares i arkiv etter Nils Holter, oppbevart ved Bergen byarkiv.

Referanser 

Houens fonds diplom
Norske arkitekter
Personer fra Hamar kommune
Håkon Helgesen

Håkon Helgesen (født 15. november 1986 i Gjerstad i Aust-Agder) er en norsk skihopper som representerer Gjerstad IL/Lillehammerhopp. Håkon er tidligere elev på Norges Toppidrettsgymnas. Beste plasseringer i Kontinentalcupen var 12. og 14. plasser. Han representerte Norge under junior-VM 2004 i Stryn. Hans personlige rekord er 209 meter satt under prøvehopping i Vikersundbakken 2007.

Eksterne lenker 
 
 Håkons blogside

Norske skihoppere
Personer fra Gjerstad kommune
Fødsler i 1986
Norske motbakkeløpere
Årlifoss kraftverk

Årlifoss kraftverk er et vannkraftverk i Skiensvassdraget i Notodden kommune i Vestfold og Telemark fylke.

Kraftverket utnytter et fall på 16,2 meter i Tinnelva. Verket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin.

Det er installert en kaplanturbin på 22 MW. Midlere årsproduksjon er på 126 GWh.

Historie 
Årlifoss er det første kraftverket Skagerak Kraft (den gang Skienfjordens Kommunale Kraftselskap) bygde. Arkitekt Olaf Nordhagen tegnet det første anlegget, og de samme tegningene dannet også utgangspunktet for Hauen transformatorstasjon på Borgestad, som ble satt i drift i 1918.

Årlifoss kraftverk ble satt i drift i 1915. Det ble ombygget i 1989, og en helt ny kraftstasjon ble bygget på østsiden av elven. Det gamle kraftverket er revet. Dammens flomkapasitet ble utvidet i 2002.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Skagerak Kraft
 Statkraft

Vannkraftverk i Vestfold og Telemark
Skagerak kraft
Statkraft
Kraftverk i Notodden
Skiensvassdraget
Kraftverk etablert i 1915
Kraftverk etablert i 1989
Noanavn

Noanavn eller noaord er erstatningsord for ord som er farlige ifølge religion eller folketro. Slike navn eller betegnelser er ulike  eufemistiske omskrivninger av de korrekte navnene for guddommer, mennesker, dyr, gjenstander eller annet som har blitt tabu. Som regel skyldes omskrivningen nevningsfordommer. Ideen var at en måtte vokte seg for å såre eller påkalle vedkommende ved å nevne den eller det ved sitt rette navn.

Begrepet noa stammer fra et polynesisk (melanesisk) ord som betyr «alminnelig». I motsetning til ordet «tabu», som betegner gjenstander, personer, steder eller handlinger som er hellige, forbudte eller farlige, er «noa» det vanlige og profane som en kan bruke og omgås uten spesielle regler eller å være spesielt forsiktig. Fenomenet er kjent fra hele verden.

Eksempler
De mest utbredte noanavn er knyttet til dyr og natur og skriver seg fra jeger- eller jaktkulturen. Nevnte man for eksempel ormen, ulven eller bjørnen ved rette navn, ville den straks dukke opp, jfr det tyske Wenn man den Wolf nennt, so kommt er gerennt («Når man nevner ulven, så kommer han rennende».) Derimot kunne en nevne de samme dyrene ved sine noanavn, slik at de ikke skulle forstå at de var omtalt:
Bjørn = «Bamse brakar», «go'far», «den brune»
Ulv = «gråbein», «varg», «gråtass»
Orm = «Jo Kingmann», «bjug», «krok», «bøy»

Egentlig er også «bjørn» et noanavn, avledet av fargen «brun». Det samme gjelder ordet «slange» som en mener kun betyr «den krypende». I nordeuropeisk folketro var det flere steder særlig redsel for å uttale ulvens rette navn mellom jul og trettende dag jul. Og når husdyrene gikk ute på beite om sommeren, skulle man i Danmark i stedet for «ulver» kalle dem «Vårherres jakthunder».  

Innenfor fiskerkulturen var det også forbud mot å nevne visse dyrearter, gjenstander og prestens navn når man var til sjøs.

Andre eksempler er Gamle-Erik istedenfor djevelen. I barnebøkene om Harry Potter blir den onde Voldemort også gjerne omtalt med «Han-De-Vet» eller «Han-hvis-navn-må-være-unevnt».

Referanser

Se også
 Tabu
 Eufemisme
 Mana
 Metafor
 Banneord

Litteratur
Ronald Grambo: Norske trollformler og magiske ritualer. Universitetsforlaget. Oslo 1979, s. 19-20. ISBN 82-00-01954-3.
Svale Solheim: Nemningsfordomar ved fiske. Oslo 1939.

Folketro
Naturreligion
Psykologi
Språk
Grønvollfoss kraftverk

Grønvollfoss kraftverk er et vannkraftverk i Skiensvassdraget i Notodden kommune i Vestfold og Telemark fylke.

Kraftverket ble påbegynt i 1930 og satt i drift i 1933  og utnytter et fall på  22,6 meter i Tinnelva. Verket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin.

Den funksjonalistiske kraftstasjonen ble tegnet av Thorvald Astrup i 1932. Opprinnelig hadde kraftverket ubehandlede betongfasader.

I kraftstasjonen var det installert to kaplanturbiner på totalt 26 MW. De originale aggregatene er fortsatt i drift, etter at de ble rehabilitert i 1985 med en installert effekt på 32 MW. Dammens flomkapasitet ble utvidet i 1997.

I 2008 ble vannføringen gjennom turbinene øket ved å bytte ut løpehjul og generator. Midlere årsproduksjon er nå på 170 GWh.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Statkraft
 Skagerak Kraft
 Teknisk Ukeblad 2008: Stor ingeniørutfordring i Grønvollfoss kraftverk

Vannkraftverk i Vestfold og Telemark
Skagerak kraft
Statkraft
Kraftverk i Notodden
Skiensvassdraget
Kraftverk etablert i 1933
Svelgfoss kraftverk

Svelgfoss kraftverk er et vannkraftverk i Skiensvassdraget i Notodden kommune i Vestfold og Telemark fylke.  Kraftverket ble satt i drift i 1958  og utnytter et fall på  70 meter i Tinnelva. Verket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin.

Kraftverket er bygget i fjell. Det er installert to francisturbiner på totalt 92 MW. Midlere årsproduksjon er på 523 GWh. 

Kraftverket erstattet de tre kraftverkene Svælgfoss (1905–1907), Svælgfoss II (1909–13) og Lienfoss (1911).

Svelgfoss I ble tegnet av arkitekt Henning Kloumann. Bygningen var et av landets første bygg oppført i armert betong. Det er nå revet.

Svelgfoss II ble tegnet av arkitekt Thorvald Astrup, og regnes som et tidlig eksempel på et særeget industribygg som i stor grad var fri for bygningselementer eller dekorative detaljer inspirert av eldre perioders stiluttrykk. 


Historie
A/S Notodden Salpeterfabrikker hadde siden 2. mai 1905 drevet en mindre forsøksfabrikk med tre elektromagnetiske ovner, hver på 520 kW, som utvant nitrogenoksid fra luften ved hjelp av en lysbue (Birkeland–Eydes metode). Prøvefabrikken hadde et absorpsjonsanlegg bestående av 8 syretårn av granitt og klarte årlig å produsere rundt 500 kilo salpeter pr. kilowatt. Fabrikken ble drevet av Det Norske Aktieselskab for Elektrokemisk Industri (Elkem), som Sam Eyde hadde vært med å grunnlegge i 1904. Forsøksfabrikken fikk levert kraft fra Tinfos 1 kraftverk som ble bygget i 1900 i tilknytning til et tresliperi, en papirfabrikk og en karbidfabrikk ved Heddalsvatnet.

2. desember 1905 ble Norsk Hydro-Elektrisk Kvælstofaktieselkab etablert for å bygge en mindre salpeterfabrikk på Notodden. «Svælgfoss» kraftverk ble deretter bygget for å sikre energitilførsel til en  industriell produksjon av kalksalpeter, markedsført som «Norgesalpeter».

Svelgfoss kraftverk var i 1907 Europas største og i verdensmålestokk kun overgått av Ontario Power Companys kraftverk ved Niagarafallene. Ved Svelgfoss ble det installert fire turbiner fra Voith, hver på 10 000 hk, og fire generatorer fra ASEA som leverte 10000 volts spenning. Samlet leverte kraftverket rundt 28000 kW. 2. oktober 1907 ble Svælgfos I kraftverk satt i drift.

Parallelt med kraftutbyggingen ble det også bygget en ny fabrikk med ovnshus, tårnhus (absorpsjonsanlegg), kokhus og lager. Ved fabrikken som startet opp 2. oktober 1907 var det installert 32 lysbueovner, hver på 1000 hk (750 kW). Absorpsjonsanlegget besto av tre parallelle rekker á tre 20 meter høye syretårn i granitt. Restgassabsorbasjonsanlegget besto av tre parallelle rekker á to runde tårn i treverk.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Andersen, Ketil Gjølme og Gunnar Yttri, «Et forsøk verdt, forskning og utvikling i Norsk Hydro gjennom 90 år», Universitetsforlaget 1997. ISBN 82-00-12778-8.
 Norsk Hydro (arkiv)
 Statkraft
 Skagerak Kraft

Se også 
Frøystul kraftverk
Vemork, 
Såheim kraftverk, 
Moflåt kraftverk, 
Mæl kraftverk, 
Vrangfoss kraftverk, 
Eidsfoss kraftverk

Vannkraftverk i Vestfold og Telemark
Skagerak kraft
Kraftverk i Notodden
Hydro Energi
Statkraft
Skiensvassdraget
Kraftverk etablert i 1907
Kraftverk etablert i 1958
Sørburøy

Sørburøy er ei øy som ligger i Froan i Frøya kommune i Trøndelag. Sørburøy er den største øya i Froan. Sørburøy er nesten delt i to, og den nordre delen av øya heter Nordøya. De fleste av de ca. 20 fastboende bor på Nordøya, som også huser butikk, hurtigbåtkai og fiskerikai. Det er også en brannstasjon der, som ble satt opp i 2012. Samme år ble helikopterlandingsplass laget midt på øya.  

Sørburøy ligger i det største sammenhengende havområdet som er fredet i Norge; Froan naturreservat og landskapsvernområde. 

Sørburøy skole er en barne- og ungdomsskole med 3 elever (2022). Det drives oppdrettsvirksomhet i området. Det er betydelig tilflytning til øya i sommerhalvåret.

Froan Forretningsdrift AS driver med kjøp og salg av fisk og krabbe fra fiskemottaket på øya. De selger også diesel og bensin. Bedriften ble stiftet i 1988 og er i stor grad eid av lokalbefolkningen.

Det er daglig båtforbindelse til Dyrøya på Frøya. MS Vetlefjord kjører i øyrekka.

Kaia og Sigvart på øya 
I 2012 lagde NRK en  TV-dokumentar om livet på øya. Den handlet om søsknene Kaia (11) og Sigvart (13) Brendberg, som bor på Sørburøy. Dokumentaren følger Kaia og Sigvart og deres familie gjennom et år. Foreldrene Line og Hans Olav Brendberg er lærere og driver den lokale skolen.

Dokumentaren er laget av NRK Trøndelag. Prosjektleder var Henning Skjæret og reporter var Eva Laukøy.

Referanser

Eksterne lenker
 «Kaia og Sigvart på øya», nrk.no

Øyer i Frøya
Fiskevær i Trøndelag
Bosetninger i Frøya
Kostas Kenteris

Kostas Kenteris (gresk: Κώστας Κεντέρης; født 11. juli 1973 i Mytilini) er en gresk friidrettsutøver. 

Kenteris vant en overraskende gullmedalje under OL 2000 på 200 meter i Sydney på tiden 20,09, foran briten Darren Campbell (20,14) og Trinidad og Tobagos Ato Boldon (20,20). 

Han befestet posisjonen som verdens beste 200-meterløper ved å vinne VM 2001 i Edmonton på tiden 20,04 foran Christopher Williams fra Jamaica (20,20) og favoritten Shawn Crawford (20,30). Under EM 2002 i München var Kenteris den overlegent beste. Seierstiden på 19,85 var EM-rekord og tidenes beste tid av en europeer på en lavlandsbane. Etter EM trodde mange at Kenteris skulle slå Pietro Menneas europarekord på 19,72 fra 1979, og kunne utfordre Michael Johnsons verdensrekord på 19,32 fra 1996.

Foran OL 2004 i Athen var Kenteris favoritt på 200 meter, og et av hjemlandets største gullhåp. Kenteris unnlot imidlertid å møte til en dopingkontroll sammen med Katerina Thanou etter en motorsykkelulykke. Bildene som ble sendt ut til verden fra Kenteris på sykehuset, førte imidlertid til mistanker om at ulykken var en bløff, med den hensikt å unngå dopingkontrollen. TV-bildene viste en sengeliggende Kenteris med løpeskoene på, et svært uvanlig syn for sykehuspasienter. Kenteris og Thanao fikk ikke delta i OL, og han ble senere utestengt for doping.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Mytilini
Greske sprintere
Olympiske mestere for Hellas
Verdensmestere i friidrett
Europamestere i friidrett
Medaljevinnere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Hellas under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Hellas under VM i friidrett 2001
Dopingsaker i friidrett
Deltakere for Hellas under EM i friidrett 2002