alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
National Advisory Committee for Aeronautics

National Advisory Committee for Aeronautics (NACA) var forgjengeren til NASA. NACA var en føderal etat i USA som ble opprettet 3. mars 1915, og hadde som formål å «ta på seg, promotere og institusjonalisere» forskning som hadde med flyvning å gjøre». 1. oktober 1958 ble etaten oppløst, og alt personell og alle eiendeler ble overført til den nyopprettede føderale etaten NASA.

Kilder 
 NASA History Program Office: NACA Besøkt 21. oktober 2018
 NASA: The National Advisory Committee for Aeronautics: Tracing NASA's 95-year-old Roots (publisert 3. mars 2010) Besøkt 21. oktober 2018

USAs føderale etater
Luftfartshistorie
Etableringer i 1915
Opphør i 1958
Albany (New York)

Albany er hovedstaden i den amerikanske delstaten New York.

Albany har 100 104 innbyggere (2015). Den er hovedsete for fylket Albany County. Albany ligger 233 km nordøst for byen New York.

Historie 

Rensselaerswijck - et patroonschap - hadde bosatt arealer tilhørende Det nederlandske vestindiske kompani (WIC), og en landsby hadde utviklet seg [delvis under 1000 yards fra kanonene på Fort Orange]. En maktkamp oppsto mellom WICs guvernør Pieter Stuyvesant og Rensselaerswijcks bestyrer Brant Van Slichtenhorst. I 1652, med godkjennelse fra overordnede i Nederland, seilte Stuyvesant med soldater og kunngjorde at landsbyen fra da av lå under jurisdiksjonen til guvernøren og Ny-Nederlands [øverste] råd. Landsbyen fikk navnet Beverwijck.

I 1664 tok England tok over Beverwijck og resten av Ny-Nederland. Engelske myndigheter ga byen navnet Albany etter hertugen av Albany, den framtidige konge Jakob II av England og Jakob VII av Skottland. Se artikkelen Alba om opphavet for navnet.

I 1807 startet man å kjøre dampskip på Hudsonelva mellom Albany og New York City. Fra 1819 var byen forbundet med De store sjøer over Eriekanalen.

I 1831 begynte jernbanen å vokse frem som foretrukket transportmiddel. Lokomotivet DeWitt Clinton trengte kun 46 minutter fra Albany til Schenectady og var inntil videre det første damplokomotivet i hele New York delstat.

Transport 
Motorveien I-87 forbinder Albany med den sydlige delen av New York og New York City (260 km). I nord forbinder motorveien Albany med Montréal i Canada (350 km). Den andre motorveien I-90 forbinder byen mot øst med Springfield, Massachusetts, (140 km) og mot vest med Syracuse (230 km).

11 km nordvest for byen ligger Albany internasjonale lufthavn.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Byer i Albany County i New York
Delstatshovedsteder i USA
Bosetninger etablert i 1614
1614 i Nord-Amerika
Byer ved Hudson
Byer i New York (delstat)
Albany

Albany er et navn eller begrep som har flere betydninger:

USA  
Albany (California)   
Albany (Georgia)   
Albany (Illinois)   
Albany Township (Illinois)   
Albany (Indiana)   
Albany (Iowa)   
Albany (Kentucky)   
Albany (Louisiana)   
Albany Township (Maine)   
Albany (Minnesota)   
Albany Township (Minnesota)   
Albany (Missouri)   
Albany Township (Nebraska)   
Albany (New Hampshire)   
Albany (New York)
Albany (Ohio)   
Albany (Oklahoma)   
Albany (Oregon)   
Albany Township (Berks County),  Pennsylvania
Albany Township (Bradford County), Pennsylvania
Albany (Tennessee)   
Albany (Texas)   
Albany (Vermont)   
Albany (Green County), Wisconsin
Albany (Pepin County), Wisconsin    
Albany County (New York)
Albany County (Wyoming)

Australia  
Albany (Vest-Australia)

Canada 
Albany (Nova Scotia)
Albany (Ontario)
Albany (Prince Edward Island)

New Zealand   
Albany (New Zealand)

Sør-Afrika   
Albany i Sør-Afrika
Hegra

Hegra er en bygd og et sogn i Stjørdal kommune i Trøndelag. Bygda utgjør den østlige delen av kommunen. Hegra var tidligere en selvstendig kommune fra 1874 til 1962.

Den 1. januar 2017 hadde Hegra sogn 3 523 innbyggere. Bygdesenteret Hegramo er et tettsted med  innbyggere per 1. januar . Hegramo ligger på nordsiden av Stjørdalselva. På sørsiden ligger Hembre med Hegra stasjon. Meråkerbanen og Europavei 14 krysser bygda. Skjelstadmark, Forbygda, Flora og Sona er også deler av Hegra sogn. 

Hegra er en betydelig jord- og skogbruksbygd med noe treindustri. Helleristningene på Leirfall med mer enn 1200 ristinger fra bronsealderen er Nord-Europas største sammenhengende felt. Hegra festning er kjent fra aprildagene i 1940. Laksefisket i Stjørdalselva har lange tradisjoner.

Ved innføringen av formannskapslovene i 1837 var Hegra en del av Stjørdalen formannskapsdistrikt, som ble delt i landkommunene Nedre og Øvre Stjørdalen i 1850. Den 1. januar 1874 ble Øvre Stjørdalen delt i Hegra og Meråker kommuner. Hegra kommune hadde på dette tidspunktet 3 409 innbyggere, og grensene sammenfalt med sognet. Den 1. januar 1962 ble Hegra, Skatval, Lånke og Stjørdal kommuner slått sammen til den nye Stjørdal kommune. Hegra kommune hadde ved sammenslåingen 2 704 innbyggere og en utstrekning på 613 km².

Foruten sognekirken Hegra kirke ligger Okkelberg kapell og Floren kapell i Hegra.

Kjente personer fra Hegra 
 Andreas Fleischer (1878-1957), biskop i Bjørgvin 1932-1948
 Johan Peter Trøite (1880-1977) ordfører 1937-1941 og 1945, stortingsrepresentant for Venstre 1937-1945
 Ludvik Buland (1893-1945) fagforeningsleder i Norsk Jernbaneforbund og LO
 Jon Leirfall (1899-1998), stortingsrepresentant for Senterpartiet 1945-1969
 Leif Granli (1909-1988), politiker; senere fylkesmann i Nord-Trøndelag 1973-1979.
 Arnstein Øverkil (1937-2014) jurist, politimester i Asker og Bærum 1985-2001
 Heidrun Kringen (f. 1941) billedvevkunstner

Se også 
 Liste over ordførere i Hegra

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Bosetninger i Stjørdal
Tettsteder i Trøndelag
Lånke

Lånke er en bygd og et sogn i Stjørdal kommune i Trøndelag. Bygda ligger sør for Stjørdalselva og langs sideelva Leksa, og utgjør den sørvestlige delen av kommunen. Bygda var en egen kommune mellom 1902 og 1962. Fylkesvei 705 (Selbuveien) forbinder Lånke med Stjørdalshalsen i nord og Selbu i sør. Europavei 6 passerer bygdesenteret Hell.

Den 1. januar 2016 hadde Lånke sogn 3 468 innbyggere. Hell (med Gevingåsen) er en tettbebyggelse 1589 innbyggere per 1. januar 2018. Elvran er også en del av Lånke sogn. 

Lånke er en betydelig jord- og skogbruksbygd med noe småindustri. Det har vært broforbindelse over Stjørdalselva siden 1850-årene. Bygda er kjent for Hell stasjon, som har blitt en turistattraksjon fordi hell på engelsk betyr «helvete». Her arrangeres Blues in Hell i september hvert år. Stasjonen forbinder Meråkerbanen med Nordlandsbanen.


Historie 

For 6000 år siden, med et havnivå som lå ca. 45 meter over nåtidens, kom de første fangstfolkene på sine skinnbåter langs de bratte bergsidene ved Gevingåsen. En gruppe steinaldermennesker i et varmekjært klima, hvor løvskog og bartrær allerede gav muligheter for jakt i skogene og fiske i fjorden. Veidefolket fant sin boplass på sørsiden av Steinmohaugen ved Hell, som så vidt var landfast med Gevingåsen. Navnet Hell kommer fra norrønt hellir, «klippehule» eller «skjul under et overheng». Her risset de dype furer inn i bergsiden. Lånke har navn etter elva Leksa, som renner igjennom bygda og løper sammen med Stjørdalselva ved kirkestedet Lånke.

Med formannskapslovene fra 1837 var Lånke en del av Stjørdalen formannskapsdistrikt, som ble delt i landkommunene Nedre og Øvre Stjørdalen i 1850. Den 1. januar 1902 ble Nedre Stjørdalen delt i Lånke, Skatval og Stjørdal kommuner. Lånke kommune hadde på dette tidspunktet 1 449 innbyggere, og grensene sammenfalt med sognet. Den 1. januar 1914 ble en mindre del av Lånke, Jøsåsgårdene med 38 innbyggere, overført til nabokommunen Malvik i Sør-Trøndelag, fordi gårdenes veiforbindelse gikk via Malvik. Den 1. januar 1962 ble Lånke, Skatval, Stjørdal og Hegra kommuner slått sammen til den nye Stjørdal kommune. Lånke kommune hadde ved sammenslåingen 1 967 innbyggere og en utstrekning på 185 km².

De to kirkene i Lånke sogn, Elvran kapell og hovedkirken Lånke kirke, er langkirker oppført i henholdsvis 1893 og 1899. Sognet inngår i Stjørdal prosti og Nidaros bispedømme, og lå frem til 2004 i Nedre Stjørdal prestegjeld.

Politikk 
Lånke og Elvran er egne stemmekretser ved kommunestyre-, fylkestings- og stortingsvalg i Stjørdal kommune.

Oppslutning i prosent ved kommunestyre- og stortingsvalg i Lånke krets

Kjente personer fra Lånke 
 Ole Lånke (1760–1844), stortingsmann og bonde på Stor-Lånke.
 Gunnar Berg (1764–1827), sogneprest i Ibestad, «den lærde Prelat udi Nordlandene».
 Ole Jullum (1829–1906), stortingsmann, lærer og kjøpmann i Kristiansund.
 Ole Moen (1940–), historiker, professor i nordamerikastudier.
 Jan Reinås (1944–2010), konsernsjef i SAS og Norske Skog.
 Jan Arve Haugan (1957–), konsernsjef i Kværner og Aker Energy.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Bosetninger i Stjørdal
Fylkesvei 64

Fylkesvei 64 (Fv64) ligger i Møre og Romsdal og går mellom Åndalsnes i Rauma kommune via Molde og Hustadvika og Kristiansund. Veien (unntatt fergestrekningene) er 126,7 km lang.

Atlanterhavsvegen er en del av fylkesvei 64. Fra kryss Fannefjordtunnelen på Årø til kryss Årødalen, følger veien en kort strekning samme trasé som E39.

Hele traseen er som følger: Åndalsnes – Åfarnes ... Sølsnes – Bolsøya – Fannefjordtunnelen – Årø (Molde) – Årødalen – Skaret – Malmedalen – Sylte – Eide – Vevang – Atlanterhavsvegen – Averøy – Bremsnes – Atlanterhavstunnelen –  Kristiansund.

Historikk 
Opprinnelig gikk riksvei 64 bare mellom Lønset i Molde og Åndalsnes, med ferje mellom Lønset og Grønnes, og dagens ferje mellom Sølsnes og Åfarnes. Strekningen mellom Molde og Kristiansund var skiltet riksvei 67, fergene mellom Ørjavik i Hustadvika og Tøvik i Averøy samt mellom Bremsnes i Averøy og Kristiansund var del av denne strekningen.

Da Atlanterhavsvegen ble tatt i bruk 1989 ble riksvei 64 forlenget mot nord med strekningen Molde–Ørjavik samt den nybygde strekningen til Bremsnes. Ferjeforbindelsen Ørjavik–Tøvik ble nedlagt.

Fannefjordtunnelen ble åpnet 1991 og erstattet ferjesambandet Lønset–Grønnes i Molde.

Atlanterhavstunnelen ble åpnet 2009 og erstattet ferjeforbindelsen Bremsnes–Kristiansund.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Nasjonal turistvei 

Sammen med delstrekninger av fylkesvei 663, fylkesvei 242, fylkesvei 238 og fylkesvei 235 har strekningen mellom Kårvåg i Averøy og Vevang i Hustadvika fått status som nasjonal turistvei Atlanterhavsvegen. Turistveien er 36 km lang.

Kommuner og knutepunkter

Atlanterhavstunnelen ( m, ca. 250 muh.)

 til Averøy

 
7 bruer (til sammen 837 m)

Referanser

Eksterne lenker 
 Kartverkets norgeskart
 Vegvesenets vegkart 
 Vegliste Møre og Romsdal
 
 Møre og Romsdal Fylkesbaatane

 
Primære fylkesveier
Fylkesveier i Møre og Romsdal
Nasjonale turistveier
Veier i Rauma
Veier i Molde
Veier i Hustadvika
Veier i Averøy
Veier i Kristiansund
Bomveier i Norge
Artikler i sjøfart-prosjektet
Kantarell

Kantarell (Cantharellus cibarius) er en sopp i slekten kantareller. I likhet med de andre soppene i denne slekten danner den mykorrhiza (sopprot) med ulike trær. Det betyr at kantarellen tar opp vann til treet som den danner mykorrhiza med via røttene til treet. Til gjengjeld får kantarellen næring fra det samme treet.

Kjennetegn 
Fargen varierer fra gul til dyp ostegul, og hatten kan bli rødflekket ved skade. Soppen har nedgående ribber som løper langt ned på stilken. Ribbene har uregelmessige avslutninger på stilken. Hatten er nedtrykt i midten, og kan variere sterkt i form. Kjøttet er fast og noe blekere enn sopphatten, og har en fruktaktig lukt og en mild krydderaktig smak. Soppen er sjelden markspist.

Soppen har blekgule elliptiske sporer, rundt 8 x 4,5 µm store. Soppen opptrer gruppevis, gjerne over flere kvadratmeter.

Utbredelse 
Kantarellen er vanlig i Norge nord til Nordland, men finnes også i Troms og Finnmark. I Sør-Norge er det mulig å finne rikelig av den helt opp til 7–800 meters høyde. I Nord vokser den ikke like høyt. Den trives godt i eldre granskog og bjørkeskog, og trives godt langs opptråkkede stier. Kantarellen har sin hovedsesong fra juni til oktober. Soppen er skjør, og blir lett ødelagt dersom det kommer for lite regn. 

I flere land i Europa har kantarellen vært i stadig tilbakegang uten at man helt vet hvorfor. Muligens henger dette sammen med den stadig økende luftforurensning og bruken av tunge maskiner i sårbart skogsmiljø. I Polen er kantarellen nå oppført på rødlisten som «under oppsyn», i Østerrike er den oppført som «sjelden» og «potensielt truet», og i Tyskland og Nederland er den «sårbar», med risiko for å bli truet i fremtiden.

Forvekslingsmuligheter 
Den vanligste muligheten for forveksling i Norge er skivesoppen falsk kantarell (Hygrophoropsis aurantiaca). Falsk kantarell er ingen matsopp, men den er heller ikke giftig. Falsk kantarell har gaffeldelte skiver, og er nokså lik i fargen. Når den deles i to er soppkjøttet tilnærmet lik fargen fruktlegemet ellers har, mens kantarellens soppkjøtt er blekgult, lysere enn den ytre fargen.  

Det skal også ha hendt at noen har forvekslet den med den dødelig giftige spiss giftslørsopp. Denne kan vokse i samme område som kantarell og ha omtrent samme størrelse, men ligner ellers lite.

I Middelhavsområdene finner man maquissopp (Omphalotus olearius), som kan ligne på kantarellen. Maquissoppen er giftig, og alvorlige forvekslingstilfeller har forekommet.

Matlaging 
Kantarell er en høyt verdsatt matsopp, og er i Norge den skogssoppen som er mest brukt. Kantarelltoast er en tradisjonell måte å servere kantarell på.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kantareller
Matsopp
Norges Forsvarsforening

Norges forsvarsforening (NFF) er en norsk forening som har som formål å bidra til at Norges frihet, fred, uavhengighet og samfunnssikkerhet ivaretas gjennom et godt militært forsvar, troverdige allianser, en god samfunnssikkerhet og sivil beredskap. Norges Forsvarsforening er en sivil, uavhengig og partipolitisk nøytral organisasjon.

Norges forsvarsforening ble stiftet i 1886 og har lokallag over hele landet. Foreningens mest kjente leder er Fridtjof Nansen. Nansen satt som president i NFF fra 1915 – 1930. 

Foreningens President er fra Landsmøtet sommeren 2015 Lars Myraune. Knut Helge Hamre er foreningens generalsekretær fra 1. januar 2021.

Ett av NFFs fremste mål er å påvirke politiske myndigheter gjennom informasjons- og kommunikasjonsarbeid, lobbying, mediekontakt, foredrag, seminarer etc. 

Foreningen utgir en rekke brosjyrer og publikasjoner. Viktigst er Norges Forsvar som kommer seks ganger i året. Tidsskriftet regnes som Norges største og viktigste forsvars- og sikkerhetspolitiske magasin og målgruppen er i hovedsak politikere og samfunnsliv. Foreningen holder medlemmer og andre opdatert om nyheter innen forsvar og samfunnssikkerhet på hjemmesiden www.forsvarsforeningen.no.

Foreningen deler ut et eget stipend som heter «Aktivitetsfondet». Aktivitetsfondet skal fortrinnsvis benyttes til prosjekter rettet mot medlemsrekruttering og ungdomsaktivitet. Det kan også søkes om støtte til annen type virksomhet, men midlene skal ikke gå inn i foreningens daglige drift. Så vel Norges Forsvarsforening sentralt som lokalforeningene og enkelt medlemmer kan søke om midler fra fondet.

Gunnar Sønsteby, Alv Jakob Fostervoll og Hans Ringvold har vært æresmedlemmer.

Norges forsvarsforening sitt sekretariat holder til på Majorstuen i Oslo. Foreningens har i dag to mottoer. Det ene ble laget av Nansen: «Forsvarssak er fredssak». Det andre er: "Norges Forsvarsforening - for et trygt Norge".

Norges Forsvarsforenings utmerkelser 

Norges Forsvarsforenings æresmedlemskap
Norges Forsvarsforenings hederstegn
Norges Forsvarsforenings medalje
Norges Forsvarsforenings verneidrettsmedalje
Norges Forsvarsforenings ungdomsmedalje i militær idrett
Norges Forsvarsforenings pris

Tidligere ledere 

 1915–1930: Fridtjof Nansen
 1975–1977: Hans Ringvold
 2013–2015: Anne-Margrete Bollmann
 2015– Lars Myraune

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Norges Forsvarsforening 
 Norges Forsvar

Norske militærorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 1886
1886 i Norge
Ole Christian Bach

Ole Christian Bach (født 31. mai 1957 i Sandefjord, død 11. juli 2005 i Ekerö i Sverige) var en norsk forretningsmann fra Sandefjord. I 2005 ble han siktet av Økokrim for bedrageri i mangemillioners-klassen, men tok sitt eget liv før han kunne bli stilt for retten. Han var tidligere straffedømt for økonomisk kriminalitet.

Ole Christian Bach kom i medienes søkelys i 1987 etter å ha organisert et ulovlig pyramidespill der mange investorer og banker tapte totalt 40 millioner kroner. Bach flyktet, ble arrestert i London og utlevert til Norge. I den påfølgende straffesaken ble han dømt til fire års ubetinget fengsel for bedrageri.

I 1991 ble Bach skutt i armen i Nittedal. Han hevdet at gjerningsmennene var to torpedoer som hadde jaget ham siden 1988. På grunn av en slåsskamp i 1996 ble to kreditorer siktet for å ha mishandlet ham.

I 2001 utvandret han til Belgia, hvor han bygget seg opp som forretningsmann. Han samarbeidet med nederlenderen Gerard Cok som eide det tyske seksualopplysnings- og pornoselskapet Beate Uhse, og Bach fikk mulighet til å etablere Beate Uhse i Norge og Sverige.

I 2005 ble Bach siktet for dokumentforfalskninger og lånebedragerier med sikkerhet i falske pantobligasjoner.

I en lengre periode unndro han seg pågripelse. Dagbladet hadde i desember 2004 avslørt at han befant seg i Dubai. Sommeren i 2005 ga han uttrykk for at han ville reise til Norge og melde seg for politiet. I juli 2005 ble Bach stanset av svensk politi etter en biljakt og tok deretter sitt eget liv.

Etterspill 
Etter Bachs død saksøkte Gerhard Cok advokat Ronny Mulstad som hadde bistått Bach med låneavtalen. Partene inngikk forlik og unngikk et offentlig rettsoppgjør.

I ettertid ble medienes rolle i saken gransket. En journalist ble idømt forelegg på  for å ha bistått Bach økonomisk slik at han kunne unndra seg politiet, mens et ukeblad ble idømt en bot på  kroner. En privatperson ble dømt til åtte måneders ubetinget fengsel for å ha hjulpet Bach med å skjule seg. Advokaten til Bach ble også satt under etterforskning og senere siktet for å ha holdt beviser tilbake. Økokrim henla senere saken.

Litteratur

Referanser 

Nordmenn dømt for økonomisk kriminalitet
Personer fra Sandefjord kommune
Investeringsbedrageri
Norsk Filmforbund

Norsk Filmforbund (NFF) er et fagforbund for personer som arbeider innen filmbransjen, tv-bransjen eller med videoproduksjon.

NFF har om lag 1200 medlemmer ved inngangen til 2019, og er dermed det største fagforbundet på sitt felt. Forbundsleder fra 2020 er Elisabeth O. Sjaastad.

NFF forvalter også opphavsrettigheter for film- og TV-arbeidere, og har opprettet Filmforbundets Organisasjon for Rettighetsforvaltning (forkortet F©R – uttales «fôr») som et egen organ for forvaltning av opphavsrettigheter.

Historikk 
NFF har røtter i Norsk Filmteknikeres Forbund, som ble dannet i 1946. I 1952 fikk forbundet sin nåværende organisasjonsform.

Gullklapperen 
I 1996 mottok Filmforbundet hedersprisen Gullklapperen, som deles ut av Amandakomiteen. Tildelingen skjedde i anledning filmens 100-årsjubileum.

Referanser

Eksterne lenker 
 Norsk Filmforbund

Norske fagforbund
Organisasjoner etablert i 1946
Amandakomiteens Gullklapper
Amandaprisen 1996
Norsk Flexo Forum

Norsk Flexo Forum (NFF) ble stiftet 5. juni 1985. Det er et faglig forum for bedrifter og enkeltpersoner med tilknytning til eller interesse for trykkmetoden flexografi.

Eksterne lenker 
 Norsk Flexo Forum

Flexo
Etableringer i 1985
Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund

Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund (NFF) er Norges største fagforbund innen kriminalomsorg i fengsel og kriminalomsorg i frihet (friomsorgen). Forbundet ble opprettet 18.juni 1918. Forbundet har vel 3 500 medlemmer. Lokale tillitsvalgte på regionalt nivå og avdelinger på arbeidsplassnivå ved det enkelte fengsel og friomsorgskontor.

NFF ble tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge i 1946. Forbundet er tilsluttet LO Stat og Nordiske Fængselsfunktionærers Union. Forbundsleder er Asle Aase. NFF utgir fagbladet NFF-magasinet.

NFF Ung er forbundets eget ungdomstyre som har et spesielt ansvar for å ta vare på medlemmer i alderen 20-35 år. De arrangerer årlig en egen ungdomskonferanse, og gjennomfører en rekke ulike aktiviteter for unge medlemmer. Leder for NFF Ung er Mats Aksel Gangnes.

I 2019 startet NFF opp en egen nyhetsending via YouTube kalt NFF nytt. Opptak skjer til vanlig på forbundskontoret i Møllergata og produseres i sin helhet av forbundet selv.

Forbundsledere 

 William Bergh Kristiansen, 1918 - 1919
 Karl Eidem, 1919 - 1921 og 1922 - 1923
 Sverre Solheim, 1921 - 1922
 Fritz L. Wesche, 1923 - 1925
 Arne Arnesen, 1925 - 1928
 Albert Jørgensen, 1928 - 1932 og 1943 - 1945
 Edgar Karl Hallgren, 1932 - 1933
 Asbjørn Olsen Orby, 1933 - 1943
 Øivind Engebretsen, 1945 - 1955
 Sverre Ofstad, 1955 - 1967
 Reidar Albertsen, 1967 - 1985
 Roar Øvrebø, 1985 - 2006
 Geir Bjørkli, 2006 - 2014
 Rita Bråten, 2014 - 2018
 Asle Aase, 2018 -

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fagforbund
Organisasjoner etablert i 1918
Landsorganisasjonen i Norge
1918 i Norge
Norsk Folkedraktforum

Norsk Folkedraktforum (NFF) ble stiftet i 1995 og arbeider for at tidligere tiders folkedraktskikk gjenspeiles i vår tids bunadsbruk. Foreningen arbeider med forskning i, og dokumentasjon av folkelig draktskikk, utvikling og produksjon av folkedrakter på grunnlag av historisk kildemateriale. 

Foreningen er medlem av Norges kulturvernforbund.

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted

Folkedrakt
Etableringer i 1995
Norsk Folkemusikkformidling

Norsk folkemusikkformidling (NFF) er Norsk Folkemusikk- og Danselag (NFD) sin arrangør- og formidlingsorganisasjon. Norsk folkemusikkformidling ble etablert som egen virksomhet under NFD i 1992. NFF har som mål å:  
gjøre folkemusikk kjent og etterspurt i større deler av markedet,
arbeide for eksport av folkemusikk og folkedans,
samarbeide over sjangergrensene og knytte kontakter til ulike kulturinstitusjoner,
samarbeide med andre organisasjoner for å styrke formidlingen av folkemusikk og folkedans,
fungere som en informasjonskilde om norske folkemusikere ovenfor arrangører og media,
være rådgivere for artister i samarbeid med prosjektutvikling, turnévirksomhet, søknadsskriving,
bistå utvalgte artister med kontraktering og turnélegging i utlandet

Norsk folkemusikkformidling har gjennom årene formidlet mange spilleoppdrag årlig for norske artister og bygd opp et stort nettverk i musikkbransjen både nasjonalt og internasjonalt. Vårt fokus er å arbeide for de profesjonelle utøverne og bidra til å gjøre det muligå leve av å være folkemusiker på fulltid.

Norsk folkemusikkformidling og Norsk folkemusikkatalog

Folkemusikk
Folkemusikk
Haus

Haus er en tidligere kommune i Hordaland fylke opprettet i 1837. Kommunen ble delt i 1964 
da delen som var beliggende på Osterøy inngikk i den nye Osterøy kommune. Fastlandsdelen fortsatte som egen kommune under navnet Arna, inntil den i 1972 ble innlemmet i Bergen.

Historie
Haus formannskapsdistrikt ble opprettet i 1837. Området ble delt 1. januar 1870 i Haus og Bruvik kommuner. Haus hadde på dette tidspunkt 4 229 innbyggere.

1. januar 1964 ble den delen av Haus som lå på Osterøy overført til nye Osterøy kommune. Fra samme dato ble fastlandsdelen av Haus kommune omgjort til en ny kommune med navnet Arna kommune.

1. januar 1972 ble Bergen by utvidet ved at kommunene Arna, Bergen, Fana, Laksevåg og Åsane ble én enhet. Arna kommune hadde ved sammenslåingen 11 766 innbyggere.

Eksterne lenker 
 Bergen byleksikon på nett, om Haus

Tidligere kommuner i Hordaland
Arna
Bosetninger i Osterøy
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1964