alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Teknologibedriftenes Landsforening

Teknologibedriftenes Landsforening (TBL) var en norsk arbeidsgiverorganisasjon tilknyttet NHO.

TBLs historie kan føres tilbake til 1889, da en del verkstedansatte i Oslo gikk sammen og dannet en forening, som fra 1908 fikk navnet De Mekaniske Værksteders Landsforening (MVL), senere Mekaniske Verksteders Landsforening. 

28. november 2005 ble det besluttet at Prosessindustriens Landsforening og Teknologibedriftenes Landsforening skulle slås sammen til Norsk Industri. Den nye foreningen ble operativ 1. januar 2006.

Eksterne lenker
 Offisiell hjemmeside – TBL 
 Offisiell hjemmeside – Norsk Industri

Norske arbeidsgiverforeninger
Vitenskap og teknologi i Norge
Norsk industri
Etableringer i 1889
Suha Arafat

Suha Dāud Arafat (født at-Tawil 17. juli 1963 i Jerusalem) er enken etter Palestinas president Yasir Arafat.

Hun ble født i Jerusalem i en katolsk familie. Hennes far Dāud aṭ-Ṭawīl var en Oxford-utdannet bankier og hennes mor Raymunda Ṭawīl var en politisk aktiv nasjonalistisk poet og kjent journalist, som drev den palestinske pressetjenesten i Jerusalem og ofte ble satt i husarrest av israelerne. Hun vokste opp i Nablus og Ramallah. Suha gikk på Rosenkranssøstrenes skole i Jerusalem, og studerte senere ved Sorbonne i Paris. Hennes mor introduserte henne til Arafat i Amman i Jordan, mens Suha arbeidet som freelance-journalist i Paris. Senere ble Suha ansatt av Arafat som sekretær.

Suha har fortalt at hun ble forelsket i den 34 år eldre Arafat i Iraks hovedstad Bagdad i 1988. I 1991 ble paret gift i Tunis, men Arafat holdt ekteskapet hemmelig i flere måneder. Da Arafat slo seg ned i Gaza i 1994, ble Suha med. Året etter fikk de datteren Zahwa. 

I begynnelsen av den andre intifada flyttet hun og datteren til Paris og har bodd der siden. Hun har aldri akseptert at ektemannen døde en naturlig død og tilhører dem som mener han ble forgiftet. Denne antakelsen fikk fornyet styrke da sveitsiske forsker i 2012 fant spor av polonium på hans eiendeler. I desember 2013 konkluderte imidlertid franske eksperter med at Arafat døde av naturlige årsaker og utelukket forgiftning. Et russisk institutt kom til samme resultat.

Hun er datter til den palestinske bankmannen Daoud Tawil og kvinneaktivisten Raymonda Tawi.

Referanser 

Palestinere
Personer fra Jerusalem
Fødsler i 1963
Sula (Frøya)

Sula er et øysamfunn i Frøya kommune i Trøndelag, i hovedsak beliggende på øya Store Sula, vel 15 kilometer nordvest for øya Frøya. Sula har vel 70 helårs innbyggere (2007), men har en betydelig folkevekst i sommerhalvåret. Navnet Sula kommer trolig av «stolpe», som noe som stiger opp fra havet.

Sula var tidligere et viktig fiskevær, men har de siste 30 årene opplevd sterk fraflytting. Sula fyr, som ble automatisert i 1974, vitner om betydningen fiskeværet har hatt. Første fyrtårn er fra 1793, mens det nåværende er fra 1909. Det ble bygget på øyas høyeste punkt, Sulahaugen, 35 meter over havet.

Da skolen og sykehjemmet ble lagt ned tidlig på 1990-tallet trodde mange at det var spikeren i kista for det lille øysamfunnet, men de siste årene har en forsøkt å få i gang ny tilflytning og ny virksomhet. Foreløpig er fraflytningen stanset.

Sula har lenge vært kirkested, blant annet grunnet den store befolkningen som fisket fra været i perioder på året. Første kirke var trolig fra 1400-tallet. I 1755 ble kirkestedet flyttet til Sletta på Frøya der det ble bygd ny kirke. Sula kapell ble satt opp i 1925 med 200 sitteplasser.

Sula har trolig hatt fast befolkning fra 1300-tallet, men helt siden vikingtiden ble det drevet sesongfiske fra stedet. Sula blir nevnt i historiske kilder første gang i 1433, der det i erkebiskop Aslak Bolts jordebok står at han eier været. Den siste væreieren på Sula var Rasmus Lien fra Bjugn, før Staten overtok i 1939. Staten var eier av været fram til 1969, da det ble vedtatt at eiendommen skulle overføres til Frøya kommune. Blant forutsetningene som lå til grunn for denne overdragelsen var at kommunen skulle selge eller feste bort eiendommer til de som bodde der.

Mens mange kystbygder i Midt-Norge ble hardt rammet av Titran-ulykken i oktober 1899, klarte båtene fra Sula å komme seg tilbake før uværet slo til. Dette var takket være god lokalkunnskap om vær og vind.

Sula opplevde særlig sterk vekst etter 1820. I 1960 bodde det nesten 500 mennesker på Sula.

I forbindelse med arbeidene med å legge en gassrørledning fra Haltenbanken til Tjeldbergodden, påviste og filmet Statoil verdens største kjente dypvanns korallrevkompleks, kalt for Sularevet, utenfor Sula.

Sula har hurtigbåtforbindelse til Mausund, Froan og Halten, samt til Frøya og derfra videre til Trondheim. 3. mai 2006 ble det åpnet fergeforbindelse fra Norddyrøya på Fast-Frøya til Mausund og Sula.

Eksterne lenker
 Bilder fra Sula
 Opplev Sula
 Sulas historie

Bosetninger i Frøya
Øyer i Frøya
Fiskevær i Trøndelag
Fergesteder i Trøndelag
Yehudi Menuhin

Yehudi Menuhin, baron Menuhin av Stoke d'Abernon (født 22. april 1916 i New York City i New York, død 12. mars 1999 i Berlin) var en av de største fiolinvirtuoser i det tyvende århundre.

Liv og virke

Bakgrunn 
Yehudi Menuhin ble født i New York av jødiske foreldre som stammet fra Gomel i Hviterussland, og vokste opp i San Francisco.

Karriere  
Han gav sin første solokonsert i 1925, og flere fulgte i 1926 i New York. I 1927 dro han til Paris og opptrådte på flere europeiske scener. Menuhin fikk sitt gjennombrudd som 13-åring om aftenen den 12. april 1929 med Konzert der Drei B (Bachs fiolinkonsert i E-dur, Brahms fiolinkonsert, Beethovens fiolinkonsert) med Berliner Philharmoniker i Berlin-filharmonien. Etter stående applaus, var salen i flere minutter stum av beundring. Albert Einstein, som satt i salen, sa at jetzt weiß ich, dass es einen Gott im Himmel gibt (nå vet jeg at det finnes en Gud i himmelen).

Karrieren som konsertfiolinist førte Menuhin over hele verden. I 1963 grunnla han en egen fiolinskole i London, siden han var misfornøyd med fiolinundervisningen i Storbritannia. Han var dessuten virksom som dirigent (fra 1982 som sjefdirigent for Royal Philharmonic Orchestra).

Yehudi Menuhin hadde også et stort sosialt engasjement, og tok i 1977 initiativ til konsertrekken Live Music Now i England, for å gi konserter for mennesker som ikke hadde mulighet til å komme på konserter (sykehus, aldershjem, invalidehjem, fengsler)

I 1999 grunnla han Yehudi Menuhin-stiftelsen i Tyskland, til fremme av barns kreativitet. Stiftelsens arbeide er særlig rettet mot økonomisk svake grupper. Et av dens viktigste programmer er MUS-E, et kunstnerisk program for skoler.

Menuhin huskes også for sitt engasjement for forsoning mellom folkene.

I 1985 ble han britisk statsborger, og ble opphøyet i adelstanden samme år.

Han var gift i annet ekteskap med primaballerinaen Diana Gould.

Priser og utmerkelser (utvalg) 
 1991 – Wolfprisen 
 1990 – Glenn Gould-prisen 
 1984 – Ernst von Siemens' musikkpris  
 1979 – Friedenspreis des Deutschen Buchhandels
 1972 – Léonie Sonnings musikkpris

Han har også fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Fiolinister fra USA
Dirigenter fra USA
Hollywood Walk of Fame
Order of Merit
Personer fra USA av belarusisk opphav
Personer fra New York City
Sula fyr

Sula fyr er en fyrstasjon i fiskeværet Sula i Frøya kommune i Trøndelag.

Fyrstasjonen har en spesiell forhistorie, med to oppførte fyrtårn fra 1793 og 1804, før det nåværende åttekantede betongtårnet med stort lyktehus ble satt opp i 1909. Fyret ble bygget på øyas høyeste punkt, Sulshaugen, 35 meter over havet.

Sula fyr er en del av fyrkjeden i øyrekka utenfor Frøya, med Sula fyr i sør, deretter Vingleia fyr, Finnvær fyr og lengst i nord Halten fyr.

Sula fyr ble automatisert i 1974. Det ble høsten 2005 kjøpt av Stiftelsen Sula fyr, som restaurerer fyrvokterboligen, uthuset ved fyret og tilhørende naust.
Stiftelsen eier i tillegg den nedlagte sykestua på Sula. Fyrvokterboligen og sykestua skal brukes til overnatting for turister og som havleirskole.

Sula fyr inngår i fyrløypa Fyr til fyr i Fosen, etablert av Norsk Fyrhistorisk Forening i Kulturminneåret 2009

Eksterne lenker 
 Sula Fyr Eget nettsted med bilder fra Sula.
 Opplevsula.no
 

Fyr i Frøya
1909 i Norge
Byggverk fullført i 1909
Kulturminner i Frøya
Artikler i sjøfart-prosjektet
Vestfold Golfklubb

Vestfold Golfklubb er en norsk golfklubb, grunnlagt i 1958, som ligger på Vear i Sandefjord kommune.

Banen fikk 18 hull i 1976, og er blitt bygget om en rekke ganger siden, senest i 2002. Banen ble tegnet av Fred Smith og Jeremy Turner og er en skogs-/parkbane. I 2008 åpnet i tillegg ni-hullsbane.

Klubben arrangerte Challenge Tour-turneringen Norwegian Challenge i 2004.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Golfbaner i Norge
Idrettslag i Sandefjord
Idrettsanlegg i Vestfold og Telemark
Stokke
Hof (Åsnes)

Hof ligger i landskapet Solør i Innlandet, og består av de tre nåværende soknene Hof, Hof Finnskog og Arneberg. Hof grenser til Grue i sør, Åsnes i nord, Våler, Nord-Odal og Stange i vest og Sverige i øst.

Hof var tidligere en selvstendig kommune i daværende Hedmark fylke, opprettet i 1837. Hof kommune omfattet den gangen et område større enn det det som i dag beskrives som Hof. Hof kommune bestod fra 1837 av det som i dag er Våler kommune, Åsnes kommune og deler av Grue kommune.

Administrativ historie 

I 1849 ble Hof delt i to da kommunen Åsnes og Våler med 7 087 innbyggere ble skilt ut som egen selvstendig enhet. Hof hadde da 2 913 innbyggere og et areal på omtrent 422 km². Kommunen Åsnes og Våler ble i 1854 delt i kommunene Åsnes og Våler. Hof ble 1. januar 1963 slått sammen med Åsnes til en ny kommune med navnet Åsnes; Hof hadde da 3 222 innbyggere. 1. januar 1969 ble den bebodde delen av kretsen Rotberget som ligger i Hof Finnskog overført fra Åsnes til Grue. Overføringen omfattet et område på omtrent 10,6 km² og 23 innbyggere.

Litteratur 
 
 
 

Tidligere kommuner i Hedmark
Åsnes' historie
Kommuner opphørt i 1963
Norske kommuner etablert i 1838
Linoleum

Linoleum er et materiale som brukes i gulvbelegg. Linoleum framstilles av linolje, harpiks og kork. Dette tilsettes fargepigment og legges på grov strie. Linoleum er forholdsvis mykt og erstattes i dag ofte av ulike plastmaterialer.

Materialet ble patentert av den engelske kjemikeren Frederick Edward Walton i 1860. Ordet er det eldste eksempelet på degenerert varemerke.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Materialer
Degenererte varemerker
Heskestad

Heskestad er en tidligere selvstendig kommune i Rogaland fylke, etablert som Heskestad formannskapsdistrikt i 1837.

Den 1. januar 1965 ble det meste av Heskestad med 547 innbyggere slått sammen med Lund til den nye Lund kommune.

Gyadalen og Grøsfjell kretser i Heskestad med 114 innbyggere ble slått sammen med Helleland, Egersund og Eigersund kommuner til den nye Eigersund kommune.

Tidligere kommuner i Rogaland
Lund i Rogaland
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1965
Sivert Andreas Nielsen

Sivert Andreas Nielsen (født 8. oktober 1823 i Sømna, død 18. august 1904 i Kristiania) var en norsk politiker (Venstre). Han var stortingsrepresentant fra Nordlands amt i perioden 1859–1897 og var parlamentarisk leder fra 1896 til 1898. Han var President i Odelstinget 1881-1884, og var Stortingspresident to ganger, i periodene 1885–1887 og 1890–1897. Han ble i 1893 og to ganger i 1895 oppfordrett av Kong Oscar II om å danne regjering. Han satt i Brønnøy formannskap i 30 år, hvorav 28 år som ordfører i Brønnøy kommune.

Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1887, og ble forfremmet til kommandør av 1. klasse i 1896.

Av yrke var Nielsen gårdbruker, postmester, lærer og kirkesanger.  Han var gift to ganger: 1) 1850 med Olea Margrete Henriksdatter (1828-1850) 2) 1853 med Jonette Kornelie Falch Heide. Et barn i første ekteskap, 12 barn i andre ekteskap.

Han var far til språkforskeren Konrad Nielsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 www.samfunnsveven.no om Sivert Andreas Nielsen

Stortingsrepresentanter fra Venstre
Stortingsrepresentanter 1859–1861
Stortingsrepresentanter 1865–1867
Stortingsrepresentanter 1868–1870
Stortingsrepresentanter 1871–1873
Stortingsrepresentanter 1874–1876
Stortingsrepresentanter 1877–1879
Stortingsrepresentanter 1880–1882
Stortingsrepresentanter 1883–1885
Stortingsrepresentanter 1886–1888
Stortingsrepresentanter 1889–1891
Stortingsrepresentanter 1892–1894
Stortingsrepresentanter 1895–1897
Stortingsrepresentanter 1898–1900
Stortingspresidenter
St. Olavs Orden
Postfolk
Personer fra Brønnøy kommune
Stortingsrepresentanter for Nordland
Venstre-ordførere i Nordland
Ordførere i Brønnøy
Norske omgangsskolelærere
Roy Stenersen

Roy Bjørnar Stenersen (født 9. april 1964, død 8. april 2015 i Tromsø) var en nordnorsk gitarist og trubadur. 

Han vokste opp på Sigerland, Øksnes i Vesterålen, og markerte seg allerede i ung alder som en svært dyktig gitarist med scenekarisma og humor. Stenersen var i voksen alder bosatt på Stokmarknes, Sortland og i Tromsø. 

Han var gitarist og vokalist i grupper som Åma Band, EHEM, Ehem med Andrew Strong, The Romeos, Little Rock (band), K.M. Myrlands Vante folk og Banana Airlines. Han var også hyppig å se i ulike duo-/trio-konstellasjoner sammen med musikere som Ove Schei, Sverri Dahl, Chris Barlow og Oddbjørn Mikkelsen, Tore Morten Andreassen Figenshow og Rune Bræck

Søndag 5. april 2015 segnet Stenersen brått om under en uformell påskejam sammen med venner, og ble fraktet til Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø. Her døde han 8. april, dagen før sin 51-årsdag.

Diskografi

Banana Airlines 
 På nye eventyr (1984)
 Vi kommer snart på hjem (1985)
 Banana Airlines flyr igjen (1988)
 Hjelp vi flyr! (1989)
 Kommer plutselig tilbake (1994)
 Banana Airlines går i lufta (1996)
 Fest sikkerhetsbeltet (2001)
 Beste (2008)
 30 år i lufta (2014)

Singler
 Karnevalg/Putti Putti (1985)
 Russen '85 (1985)
 Alle venter på sommeren/Se & hør (1985)
 Norrmän är galna (1985)
 Darling O Darling/Bolala/Pils/Låi-Le-Lå (1988)
 Samii-Rappi/Kom så skal vi dansen (1989)
 Nordmenn er gale (1993)
 Kom servitøren (hit med en øl)/Skipagurra Babylon (1994)
 Hiv på kommagan (1996)
 Fly Banana (2014)
 Lån mæ en 100-lapp (2014)
 Sang til pysjamasen (2014)
 Huske ingenting (2014)
 Mase (2014)
 Samii-Rappi (2014)
 Lensmann (2014)

EHEM 
 Sjetthus (1998)

Deltar på 
 Slagerfabrikken: Julekveld i skogen (1985)
 Potteelefanten: Potteelefanten (1988)
 Mariann Records: Slagerparaden (1989)
 Scream Music Entertainment: Volum 4,5% Drekka mer!! (2000)
 Bob Marley-hyllest: Inn fra kulda: Bob Marley på norsk (2001)
 Scream Music Entertainment: Volum 4,5%... den andre drekka enda mer! (2001)
 K.M. Myrland: Sjelespor (2010)
 Ketil Stokkan: Ta mæ (2011)

Referanser 

Norske gitarister
Trubadurer
Personer fra Øksnes kommune
Hayabusa

Hayabusa (japansk はやぶさ, «vandrefalk») var en ubemannet japansk romsonde som ble skutt opp 9. mai 2003 av Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA). Den skulle samle prøver fra en liten asteroide i nærheten av jorden og deretter returnere hit med dem. Asteroiden heter 25143 Itokawa (1998SF36) (dimensjoner: 540 × 270 × 210 meter).

Romsonden Hayabusa, tidligere kjent som MUSES-C (ミューゼスＣ), var fremme ved Itokawa i midten av september 2005 hvor sonden studerte asteroidens form, kretsløp, topografi, farve, sammensetning, tetthet og historie.

Romsonden foretok ikke en tradisjonell landing på asteroiden, men den kom svært nær og skjøt ut en liten kule som virvlet opp støv og partikler. Dette materialet ble samlet i et rør, og etter diverse tekniske vanskeligheter klarte den å returnere til jorden. Den landet i Australia 13. juni 2010 (UTC).

Resultat fra ferden 
JAXA kom med foreløpige resultater i juni 2006. Disse viser at asteroider på kollisjonskurs med jorden ikke trenger å være så farlige som man tidligere har trodd. Hayabusas nesten-landing viser at asteroidene er mere porøse enn tidligere antatt og at de kan løse seg opp før de treffer bakken på jorden.

Itokawa, asteroiden som den japanske romsonden besøkte, er en meget løs samling av stein og grus, som bare såvidt holdes sammen av sitt egen svake gravitasjonsfelt.

Referanser

Eksterne lenker 
 Japan Aerospace Exploration Agency  – engelsk
 MSNBC: «The real promise of Japan's asteroid mission»
  BBC: «Probe set for asteroid touch down»
 CNN: « JAXA: Small asteroids not as threatening to Earth»

Romsonder
JAXA
Asteroider
Romutforskning i 2005
Artikler i astronomiprosjektet
Bestefar B

Bestefar B, også kjent som Kaptein B, er en fiktiv person fra Disney-tegneseriene. Han ble skapt av Carl Barks og opptrådte første gang i historien «Onkel Skrues fantastiske elvekappløp», som ble utgitt i Uncle Scrooge goes to Disneyland i august 1957. Han er senere særlig kjent fra italienske historier som leder av B-gjengen.

Bestefar Bs første møte med Skrue McDuck vises i del to av serien om Skrues liv, kalt «Mississippis herre». De møttes på Mississippi i Skrues ungdomsår, da Bestefar B jobbet der som elvepirat. Bestefar B dukket også opp i flere senere episoder av Skrues liv-serien.

Bestefar B er grunnlegger av B-gjengen, der hans sønner senere er farsgenerasjonen til den moderne B-gjengen som ofte opptrer i Donald Duck & Co. Bestefar B (som ifølge ham selv står for «Blotøsjti», en feilstavelse for «Blodtørstig») har fangenummer 186-802.

Eksterne lenker
 Bestefar B i Inducks
 Kaptein B i Inducks
 «Onkel Skrues fantastiske elvekappløp» i Inducks

Figurer fra Disney-tegneserier

en:Blackheart Beagle
sv:Björn Bandhund
Peter Brötzmann

Peter Brötzmann (født 6. mars 1941) er en tysk frijazzsaksofonist.

Brötzmann er en av de viktigste europeiske frijazzmusikerne. Hans røffe, lyriske tone er lett å kjenne igjen på hans mange innspillinger.

Han studerte kunstmaling i Wuppertal og var involvert i Fluxus-bevegelsen, men fant gallerier og utstillinger lite tilfredsstillende. Brötzmann har selv designet de fleste av sine plateomslag. Han lærte seg først å spille diverse klarinetter og siden saksofoner. Han er antagelig den eneste jazzmusikeren som spiller tarogato. En av hans første musikalske partnere var bassisten Peter Kowald.

Brötzmanns første innspilling, For Adolphe Sax, ble utgitt i 1967 med Kowald og trommeslager Sven-Åke Johansson.

I 1968 ble «Machine Gun» utgitt, som er en oktettinnspilling som regnes som en av de viktigste frijazzinnspillingene.

Siden det viste seg vanskelig å turnere over lengre tid med en oktett, ble bandet etter hvert slanket til en trio bestående av Han Bennink og Van Hove.

I 1980-årene flørtet Brötzmann med heavy metal og noise rock, inklusiv opptreden i Last Exit.

Brötzmann turnerer og spiller inn plater regelmessig. Han har utgitt over 30 album som orkesterleder, i tillegg til å ha deltatt på et dusin andre. Hans «Die Like A Dog» kvartett (med Toshinori Kondo, William Parker og Hamid Drake) er løselig inspirert av saksofonisten Albert Ayler, som har vært en hovedinspirasjonskilde på Brötzmanns musikk. Siden 1997 har han turnert og jobbet i studio med Peter Brötzmann Chicago Tentet som startet som en oktett.

Brötzmann har siden spilt med mange musikere, blant andre Cecil Taylor, Evan Parker, Han Bennink, Bill Laswell, William Parker, Willem Breuker, Ken Vandermark, Conny Bauer og Brötzmanns sønn, gitaristen Caspar Brötzmann.

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 
 
 Intevjuer, diskografier og bilder
  Prosjekter, utgivelser og bilder

Personer fra Remscheid
Jazzsaksofonister
Tyske jazzmusikere
National Rail

National Rail (ikke å forveksle med Network Rail) er navnet som brukes i forretningsvirksomheten til Association of Train Operating Companies (ATOC), en britisk sammenslutning av private jernbaneselskaper, herav flere som ble opprettet ut fra persontogtjenestene til British Rail, det nå nedlagte statlige jernbaneselskapet.

Det finnes enkelte linjer som ikke er del av National Rail, fordi de ikke har utgått fra British Rail, eller av andre grunner. For eksempel ble Waterloo & City-linjen i det sentrale London overført til London Underground. Alle linjer under National Rail-paraplyen har samme billettstruktur og dermed muligheter for overgang eller for valgfri rute uansett selskap, mens andre selskaper ikke nødvendigvis har overførbare billetter.

Eksterne lenker
 
 National Rail Enquiries, oversikt over selskapene som er organisert i ATOC .

Jernbane i Storbritannia
Varemerker
Selskaper etablert i 1999
1999 i Storbritannia
Sverre Magnus av Norge

Sverre Magnus av Norge (født 3. desember 2005) er en norsk prins. Han er det yngste barnet til kronprins Haakon og kronprinsesse Mette-Marit. Han er kronprinsparets andre felles barn og kronprinsessens tredje. 

Til daglig benyttes bare det andre av hans fornavn som tiltalenavn.

Sverre Magnus er nummer tre i den norske arvefølgen, etter sin far og sin eldre søster, prinsesse Ingrid Alexandra.

Prins Sverre Magnus bærer ikke tittelen Hans Kongelige Høyhet. Prinsens fødselsdag er ikke offisiell flaggdag, og det salutteres ikke fra Forsvarets anlegg ved hans fødselsdager.

Fødsel, dåp og konfirmasjon 
Sverre Magnus ble født på Rikshospitalet i Oslo klokken 10.45 lørdag 3. desember 2005. Han var 52 centimeter lang og veide 3 944 gram. Navnet ble offentliggjort av kongen og kronprinsen i ekstraordinært statsråd på Slottet mandag 5. desember 2005 klokken 9. Statsminister Jens Stoltenberg meddelte navnet til pressen som var samlet utenfor slottet rett etter statsråd.

Han ble døpt lørdag 4. mars 2006 i slottskapellet av biskop Ole Christian Kvarme. Han ble båret til dåpen av sin farmor dronning Sonja. De øvrige fadderne var Espen Høiby, dronning Máxima av Nederland, kronprins Pavlos av Hellas, prinsesse Rosario av Bulgaria, Bjørn Steinsland og Marianne Gjellestad.

Prinsen ble konfirmert 5. september 2020. Han fulgte undervisningen i Asker menighet og konfirmasjonsgudstjenesten fant sted i Asker kirke.

Skolegang 
Høsten 2007 begynte han å gå i barnehagen i Asker, og 18. august 2011 begynte han å gå på grunnskolen Jansløkka. 18. august 2014 begynte Sverre Magnus på Oslo Montessoriskole. Høsten 2021 begynte han på Elvebakken videregående skole i Oslo, hvor han går linja Informasjonsteknologi og medieproduksjon.

Offentlige opptredener 
Prins Sverre Magnus har gjennom oppveksten deltatt på tradisjonelle markeringer av Grunnlovsdagen.

Prinsen ble internasjonalt kjent da han dabbet på Slottsbalkongen under kongeparets 80-årsfeiring i mai 2017. Dansebevegelsen ble utført spontant.

Titulering 
Prins Sverre Magnus både omtales og tiltales som prins(en). Han har ingen annen titulering, men i utlandet vil det forekomme at han omtales/tiltales som Hans/Deres Høyhet eller tilsvarende.

Titler og dekorasjoner 
3. desember 2005 – nå: Prins Sverre Magnus

Norske dekorasjoner 
  Norge: Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991–2016

Monogram

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Pressemelding fra Statsministerens kontor
  Kongehuset.no om Prins Sverre Magnus

Kongelige nordmenn
Huset Glücksburg
Den norske kongefamilien
Norske prinser
Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991–2016