alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lorenz Christoph Mizler

Lorenz Christoph Mizler (1711–1778) var en tysk filosof, musikkskribent, bokhandler, medisiner, musikkteoretiker og musikkviter som fikk betydning for bachforskningen og den polske opplysningstiden.

Biografi
Mizler var tilhenger av den rasjonalistiske filosofen Christian Wolff. 

I 1738 ble Mizler medgrunnlegger av Correspondierende Societät der musicalischen Wissenschaften i Leipzig, som blant andre Telemann, Bach, Händel, Carl Heinrich Graun og Leopold Mozart var medlemmer av.

IMizler ble i 1743 utnevnt til kongelig hoffråd og hoffmedicus i Polen, men hovedinnsatsen hans var på det litterære området: han grunnla det første trykkeriet i  Warszawa som var uten formelle bånd til kirken og han fungerte som forfatter, bokhandler, boktrykker, bibliotekar og gav ut tidsskrifter og polsk litteratur. På grunn av sitt fortjenstfulle virke for landets åndsliv ble han av den polske regjeringen tildelt adelstittelen «de Kolof» og av kong Stanisław II æresmedaljen Merentibus.

I dag blir Mizler mest husket som oversetter av Johann Joseph Fux' Gradus ad Parnassum (1725) til tysk. Mizlers tyske utgave kom i 1742. Denne læreboka i grunnleggende komposisjon var standardverket for komponister helt fram til Paul Hindemith.

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 

  Webside om Lorenz Christoph Mizler

Tyske musikkforskere
Tyske musikkteoretikere
Personer fra Landkreis Heidenheim
Håkøybrua

Håkøybrua er ei bru i Tromsø kommune som forbinder Håkøya med Eidjordneset på Kvaløya. Brua er 330 meter lang og sto ferdig i 1961. Den opprinnelige brua var bygget i tre, men overdelen ble erstattet med stål og betong i 2004. Den nye brua er av vernehensyn bygget sammen med den gamle, slik at den utseendemessig fremdeles framstår som tidligere.

Se også
Sandnessundbrua
Tromsøbrua
Kalvebakken bru
Hillesøybrua

Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Eksterne lenker
 Håkøybrua - www.digit.no

Bjelkebroer
Veibroer i Troms og Finnmark
Veier i Tromsø
Broer åpnet i 1961
Broer åpnet i 2004
1961 i Norge
2004 i Norge
Carpe diem

For den norske rap-gruppa, se Karpe Diem
Carpe diem er en setning fra et latinsk dikt av Horatius. Det er en metafor for å oppfordre mennesker til å nyte hver enkelt dag. Setningen ble første gang brukt av den romerske dikteren Horatius i verket Odes, og da i Ode 11 i den første samlingen. Hele verselinjen er «Carpe diem quam minimum credula postero», det vil si «Grip dagen, stol så lite som mulig på den neste».

Setningen var meget populær i litteraturen i det 16. og 17 århundre, blant annet ble den brukt i Robert Herricks To the Virgins, to Make Much of Time og i Shakespeares Twelfth Night, kjent som Helligtrekongersaften på norsk. 

Latinske ord og uttrykk
Avast!

Avast! er et antivirusprogram utviklet av det tsjekkiske selskapet Avast Software s.r.o. (tidligere kjent som ALWIL Software a.s.).

Navnet Avast er et akronym for «AntiVirus Advanced Set». 

Per januar 2012 hadde Avast! Antivirus over 190 millioner registrerte brukere internasjonalt.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Offisielt brukerforum

Sikkerhetsprogramvare
Marthe Sveberg Bjørstad

Marthe Sveberg Bjørstad er en norsk programleder i TV 2. Hun var tidligere å finne på NRK Super.

For barna er hun mest kjent som tidligere programleder for Fin fredag og Superkviss på NRK Super. Hun er også kjent for å ha ledet Melodi Grand Prix Junior 2009 sammen med Kåre Magnus Bergh.

Våren 2010 ledet hun Norske Talenter på TV 2 sammen med John Brungot, og høsten 2010 ledet hun underholdningsprogrammet Skal vi danse? sammen med Kristian Ødegård på samme kanal.

Høsten 2011, 2012 og 2013 har Marthe Sveberg Bjørstad vært programleder for Jakten på kjærligheten som går hver mandag klokken 20:00 på TV 2. I 2014 var hun programleder i Hvordan overleve på TV 2, og i 2015 som programleder i Nabolaget.

I desember 2016 meldte hun overgang fra TV 2 og over til Radio Norge. Fra 2017 av blir hun derfor å høres på søsterkanalen Radio Soft.

Eksterne lenker 
 

Programledere for NRK
Programledere for TV 2
Skal vi danse-programledere
PTRD

PTRD-41 (ProtivoTankovoye Ruzhyo Degtyaryova) er en anti-panservogn rifle fra Sovjetunionen.

Sovjet fikk tak i flere hundre polske M35 anti-panservognrifler i 1939 som viste seg å være effektive under Felttoget i Polen samme år. Vasily Degtyaryov brukte denne og tyske Panzerbüchse 38 for å raskt kunne lage en egen anti-panservognrifle som ble bestilt i juli 1941. Samme år var den klar for produksjon og satt i bruk av Den røde armé i andre verdenskrig. Den er en enkelskuddsrifle som er kamret for patroner i kaliber 14,5 x 114 mm med prosjektilkjerne av wolfram.

Selv om den ikke klarte å penetrere frontpanseret på tyske panservogner så var den effektiv mot de tynnere sidene på tidlige tyske panservogner og andre lettere pansrete kjøretøyer. Prosjektilet har en munningshastighet på 1012 m/s, og kan penetrere 35 til 40 mm tykt panser på 100 meter. Ulempen med våpenet var at den ga fra seg en ikke ubetydelig munningsflamme når den ble avfyrt.

Våpenet ble senere erstattet av rakettdrevet granater (RPG).

Se også 
 Liste over vanlige infanterivåpen fra andre verdenskrig

Eksterne lenker 
 

Materiellødeleggelsesrifler
Våpen fra andre verdenskrig
Sovjetiske skytevåpen
Loasaceae

Se teksten

Loasaceae er en plantefamilie i ordenen Cornales. Den omfatter 200-300 arter fordelt på 15-20 slekter (formelt 14 slekter, men i tillegg flere inkludert i slekten Loasa). Artene vokser i Afrika og i Nord- og Sør-Amerika. Artene er ett- eller flerårige urter, og noen ytterst få busker og noen få arter av trær.

Slekter 
 Aosa (noen ganger inkludert i Loasa)
 Blumenbachia 
 Caiophora 
 Cevallia 
 Chichicaste (noen ganger inkludert i Loasa)
 Eucnide 
 Fuertesia 
 Gronovia 
 Huidobria (noen ganger inkludert i Loasa)
 Kissenia 
 Klaprothia 
 Loasa 
 Mentzelia 
 Nasa 
 Petalonyx 
 Plakothira 
 Presliophytum (noen ganger inkludert i Loasa)
 Schismocarpus 
 Scyphanthus
 Xylopodia (usikker)

Eksterne lenker 
 
 Loasaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992 -): «The families of flowering plants» .
 Hydrostachyaceae på hjemmesiden AP-web.

Kornellordenen
Christian Friedrich Daniel Schubart

Christian Friedrich Daniel Schubart (født 24. mars 1739 i Obersontheim i grevskapet Limpurg, nå Landkreis Schwäbisch Hall i Baden-Württemberg, død 10. oktober 1791 i Stuttgart) var en tysk Sturm und Drang-dikter, organist, komponist og journalist. 

Schubarts flengende kritikk av dekadansen og det absoluttistiske styresettet i hertugdømmet Württemberg, førte til at han satt innesperret i Festung Hohenasperg mellom 1777 og 1787, de første årene med besøks-, lese- og skriveforbud.

Et av Schubart viktigste verk, Ideen zur Ästhetik einer Tonkunst, gir interessant informasjon om tidens musikkliv, blant annet gjennom beretninger om ulike musikksentra og hofforkestre.

Referanser

Kilder 
 
 .

Eksterne lenker 

 
 Ideen zu einer Ästhetik der Tonkunst (Wien, 1806; utdrag)
 Verk av Christian Friedrich Daniel Schubart, gutenberg.spiegel.de
 Biografi, dikt etc, zeno.org
  Der Bettelsoldat, lydbok (mp3)

Tyske forfattere
Tyske journalister
Klassisistiske komponister
Tyske komponister
Tyske organister
Personer fra Landkreis Schwäbisch Hall
PTRS

PTRS-41 er en halvautomatisk variant av PTRD anti-panservognrifle.

Riflen ble produsert fra 1941 og var i utstrakt bruk på østfronten i andre verdenskrig. Den gjorde det bra mot tyske panservogner, og effektiv mot lett-pansrede og  kjøretøy uten panser. Tyskerne satt på «schurzen» (skjørter) på kjøretøyene som mottiltak for å stoppe prosjektilene fra å ødelegge dem. Våpen som ble tatt av tyskerne fikk navnet Panzerbüchse 784(r) (PzB 784(r)).

Se også 
 PTRD
 Liste over vanlige infanterivåpen fra andre verdenskrig

Eksterne lenker 
 

Materiellødeleggelsesrifler
Repetergeværer
Våpen fra andre verdenskrig
Sovjetiske skytevåpen
Jakob Martin Pettersen

Jakob Martin Pettersen (født 11. april 1899 i Bergen, død 8. februar 1970) var en norsk kjemiker og politiker (Ap). Han var samferdselsminister i Oscar Torps regjering fra 1952 til 1955. 

Pettersen jobbet som kjemiker ved Odda Smelteverk fra 1924. Han ble med i formannskapet i Odda i 1932 og valgt til ordfører i 1945. Han var stortingsrepresentant 1945–65, og både vara- og visepresident i Odelstinget.

Referanser

Kilder 
 Artikkel i Store norske leksikon

Eksterne lenker 
 

Norske kjemikere
Norske samferdselsministre
Statsråder i Regjeringen Torp
Ap-statsråder
Stortingsrepresentanter fra Ap
Stortingsrepresentanter for Hordaland
Stortingsrepresentanter 1945–1949
Stortingsrepresentanter 1950–1953
Stortingsrepresentanter 1954–1957
Stortingsrepresentanter 1958–1961
Stortingsrepresentanter 1961–1965
Ordførere i Odda
Ap-ordførere i Hordaland
Personer fra Odda kommune
Personer fra Bergen kommune
Alumni fra Høgskolen i Bergen
Gösta Millberg

Gösta Millberg (født Nils Gösta Ingemar den 30. januar 1922) er en svensk keramiker som arbeidet ved Rörstrand (porslensmerke) på 1960- og 1970-tallet og som seinere også var medlem av Drejargruppen.

Eksterne lenker 
 Rörstrands porslin

Svenske kunstnere
Fødsler i 1922
Oleviste kirik

St. Olavs kirke eller Oleviste kirik er en kirke i Tallinn i Estland. Kirken er antatt å ha blitt bygget i det 12. århundre, og å ha vært sentrum for Tallinns skandinaviske miljø før byen ble erobret av Danmark i 1219. Kirken er viet til Olav den hellige. Den tidligste skrevne referansen til kirken kommer fra 1267. Kirken ble bygd kraftig om i det 14. århundret.

En legende forteller at da kirkens byggherre, en mann som het Olaf, hadde gjort ferdig kirken, falt han ned fra tårnet og døde. Det blir sagt at da kroppen traff bakken, kom det en slange og en padde ut av munnen hans. Fortellingen blir i dag vist av en inngravering på kirkeveggen som ligger med det tilstøtende kapellet som er viet til jomfru Maria. 

Rundt 1500 var bygget 159 meter på det høyeste. Motivasjonen for å bygge et så høyt bygg, var sannsynligvis å bruke det som et landemerke for sjøfarten, da det gjorde Tallinn synlig langt til havs. Mellom 1549 og 1625, da spiret brant ned etter et lynnedslag, var kirken verdens høyeste bygning. Tårnet har blitt ramment av lyn minst åtte ganger, og hele kirken har brent ned tre ganger gjennom sin levetid. Etter flere gjenoppbygninger, er kirken nå 123 meter høy.

Fra 1944 til 1991 brukte KGB kirketårnet som et radiotårn og overvåkningspunkt. Kirken huser i dag en aktiv baptistmenighet.

Eksterne lenker 
 
 Turistinformasjon om kirken
 Kort artikkel om kirkens historie

Tallinn
Olav den hellige
Kirker i Estland
Lutherske kirkebygninger i Estland
Tidligere katolske kirker
Vilhelm

Vilhelm og Wilhelm er mannsnavn av gammaltysk opphav, satt sammen av delene wil («vilje») og helm («hjelm»). Navnet finnes i varianter på en lang rekke språk, eksempelvis engelsk William og fransk Guillaume. På norrønt ble navnet skrevet Vilhjálmr.

Etymologi
Vilhelm og Wilhelm har gammaltysk opphav og er satt sammen av delene wil («vilje») og helm («hjelm»). Navnet oppstod først som Willahelm og Willihelm.

Andre former er fransk Guillaume, italiensk Guglielmo, litauisk Vilius og Viliumas, ungarsk Vilmos og nederlandsk Willem.

Utbredelse
Navnet spredte seg i middelalderen gjennom Europa med ei rekke former. VilhialmR er kjent brukt i én runeinnskrift fra vikingtiden, så navnet var kjent, men antakelig ikke blant de mest brukte i Norden på den tiden. I Norge blei det henta inn fra engelsk rundt 1100 som Vilhjalmr, Viljamr og liknende. Viljalm var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 30 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. I nyere tid var Wilhelm mest brukt på slutten av 1800-tallet, men var ikke blant de mest populære navnene i Norge. Formen William har vært populær i Norge fra slutten av 1990-tallet.

I England blei forma William utbredt på grunn av Vilhelm Erobreren (eng. William the Conqueror) som levde på 1000-tallet.  Wilhelm Tell er navnet på helten i ei alpehistorie fra 1300-tallet.

Wilhelm var, sammen med andre former av navnet, blant de vanligste mannsnavnene i Tyskland i senmiddelalderen. Vilhelm var et svært vanlig navn i Sverige på midten av 1800-tallet.

|}

Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
 Vilhelm Erobreren, engelsk konge fra 1066
 Vilhelm II av England, engelsk konge fra 1087
 Vilhelm av Sabina (rundt 1184–1251), italiensk kardinalbiskop som var med på kristninga av Nord-Europa
 Wilhelm Fabry (1560–1634), tysk banebrytende kirurg
 Vilhelm III av England, engelsk konge fra 1689
 Vilhelm IV, britisk konge fra 1830
 Vilhelm II, nederlandsk konge fra 1840
 Vilhelm III, nederlandsk konge 1849
 Vilhelm I av Tyskland, tysk keiser fra 1871
 Vilhelm Mauseth, (1875–1948) norsk skøyteløper
 Vilhelm II av Tyskland, tysk keiser fra 1888
 Vilhelm Beck (1829–1901), dansk prest og formann i den danske indremisjonen.
 Vilhelm Bergsøe (1835–1911), dansk forfatter og zoolog
 Vilhelm Dahlerup (1836–1907), dansk arkitekt
 Wilhelm Röntgen (1845–1923), tysk fysiker
 Vilhelm Bjerknes (1862–1951), norsk fysiker og meteorolog.
 Vilhelm Buhl (1881–1954), dansk politiker
 Vilhelm Ekelund (1880–1949), svensk forfatter
 Vilhelm Moberg (1898–1973), svensk forfatter
 Wilhelm Bruhn, tysk oppfinner, fant opp taksameteret

Referanser

Kilder
 Caplex

Eksterne lenker 
 

Mannsnavn
Johann Georg Sulzer

Johann Georg Sulzer (1720–1779) var en sveitsisk opplysningsfilosof  og matematikkprofessor.

Liv og virke 
Tyngdepunktet i Sulzers filosofiske arbeider ligger innen estetikk og psykologi. Han plasserer følelsene mellom de egentlige, klare forestillingene og begjæret. Sulzer går ut fra at formålet med all handling er egen eller andres lykke.

Sulzers hovedverk, Allgemeine Theorie der Schönen Künste (1771–1774), er den første tyskspråklige encyklopedi som systematisk behandler alle estetikkens grunnbegreper og problemstillinger. Forbilder var franske leksika som Jacques Lacombes Dictionnaire portatif des beaux arts («ordbok over de skjønne kunster») og Denis Diderots Encyclopédie. 

I rundt 900 artikler gir Sulzer en detaljert behandling av estetikkens grunnbegrep og enkeltproblemer på områder som litteratur, retorikk, billedkunst, arkitektur, dans, musikk og skuespillerkunst. Han anvender sentrale filosofiske og estetiske verk av  Johann Jakob Bodmer, Johann Jakob Breitinger, Karl Wilhelm Ramler, Johann Adolf Schlegel og andre.

Monumentalverket framstiller kunnskapsnivået på den tyske opplysningstidas høydepunkt i komprimert form, og regnes som et av de viktigste leksikalske publikasjoner fra opplysningstida.

Referanser

Kilder

Litteratur 
 Frank Grunert, Gideon Stiening (red.): Johann Georg Sulzer (1720–1779). Aufklärung zwischen Christian Wolff und David Hume. Akademie, Berlin 2011, ISBN 978-3-05-005174-1.

Eksterne lenker 
 

 
 Biografier, bibliografi o.a. zeno.org

Opplysningstidens filosofer
Encyklopedister
Sveitsiske professorer
Personer fra Winterthur
Folies Bergère

Folies Bergère er et verdensberømt revyteater i Paris, med adresse 32 Rue Richer. Det ble innviet den 2. mai 1869. Teateret var lenge kjent for sine show med en makeløs kostymeprakt.

Folies Bergère hadde sine glansdager fra 1890 til 1920. Men det har fortsatt også etter dette, skjønt med et repertoar med gradvis mindre bruk av klestekstiler. 

Bygningen ble reist av arkitekten Plumeret i samme stil som en opera. Fasaden ble fornyet i 1929 av Pico i Art déco-stil.

 Kjente kunstnere som har opptrådt på «Folies Bergère» 
 Cléo de Mérode, danserinne, 1875-1966 
 Loïe Fuller (Mary Louise Fuller), danserinne, debuterte her i 1892
 Paul Lincke, kapellmester, 1897–1899
 Maurice Chevalier, sanger, debuterte her i 1909
 Mistinguett (Jeanne Bourgeois), debuterte her i 1911 og traff Maurice Chevalier
 Joséphine Baker, danserinne, sangerinne
 Louisa Baïleche, sangerinne
 Grock (Adrian Wettach), klovn
 Charlie Chaplin 
 W. C. Fields, sjonglør den gang, senere filmskuespiller
 Frank Sinatra
 Charles Aznavour
 Édith Piaf
 Ella Fitzgerald
 Benny Hill
 Elton John
 Pierre Boulez
 Dalida
 Fernandel
 Johnny Hallyday
 Jean Marais
 Marcel Marceau
 Yves Montand
 Patachou
 Ginger Rogers
 Charles Trenet

 Galleri 

 Filmografi 
 1935: Folies Bergère (film) av Marcel Achard og Roy Del Ruth med Maurice Chevalier, Natalie Paley, Fernand Ledoux;
 1956: Folies-Bergère av Henri Decoin med Eddie Constantine, Zizi Jeanmaire, Yves Robert, Pierre Mondy;
 1956: Énigme aux Folies-Bergère av Jean Mitry med Dora Doll, Claude Godard;
 1991: La Totale av Claude Zidi med Thierry Lhermitte.

Maleri
Det siste berømte maleri av Édouard Manet viser en bardame på Folies Bergère'' og er utstilt i Courtauld Institute of Art i London.

Eksterne lenker 
 

Teatre i Paris
9. arrondissement i Paris
Byggverk i Paris
Selskaper etablert i 1869
Organisasjoner etablert i 1869
Kunst og kultur i 1869
1869 i Frankrike
Vladimir Komarov

Vladimir Komarov (født i 16. mars 1927, død 24. april 1967) var en kosmonaut fra Sovjetunionen. Han var med på sovjetiske romfartøyet Voskhod 1 som ble skutt opp i 1964.

Han døde da romfartøyet Sojuz 1 skulle lande etter endt tur i Verdensrommet.

Referanser 

Russiske kosmonauter
Personer fra Moskva
Color-field painting

Color-field painting, abstrakt maleri med enkle og rene former og farger uten tonale kontraster, der motiv og grunn har samme verdi. Bildets tema er dets form. Maleriene er vanligvis svært store, men skal likevel sees på nært hold for å utfylle hele synsfeltet til iakttageren. Betegnelsen dekker visse sider ved abstrakt ekspresjonisme (hos malere som Ad Reinhardt, Mark Rothko og Barnett Newman), og arbeider av den etterfølgende generasjon sent i 1950-årene (Morris Louis, Kenneth Noland, Jules Olitski).

Eksterne lenker
Color-field painting hos Store norske leksikon

Malerkunst
Engelske ord og uttrykk
Tetracarpaeaceae

Tetracarpaea tasmannica 

Tetracarpaeaceae er en plantefamilie i ordenen Saxifragales. Gruppen har bare en art Tetracarpaea tasmannica som er endemisk til Tasmania.

Eksterne lenker 
 
 Tetracarpaeaceae, i: L. Watson og M.J. Dallwitz (1992–), The families of flowering plants.

Saxifragales
Eivind Løberg

Eivind Løberg (født 14. februar 1963) er en norsk sanger og kordirigent (soul), opprinnelig fra Sunndalsøra, kjent fra da han som barn spilte trompet og utga flere godtselgende musikkalbum.

Han ble mest kjent for landeplagen Ratiti (1971), først fremført i ett av Erik Byes familieprogram. Før det hadde han turnert med sine søsken i kvartetten Mini-Løbergs ledet av faren Per Kolbjørn Løberg (1931–2005). Eivind hadde suksess med Fredrik Friis' komposisjon Eventyrlandet (1972), og ga så ut et titall plater.

Så fulgte en tid med studier ved Voss folkehøgskole, konservatoriet i Rogaland, Dick Groves School of Music i Los Angeles (to år) og ett år ved Berklee College of Music i Boston.  Så ledet han vokalgruppen Ad'Hoc i Bergen (1997–99) og fortsatte med studier i direksjon  og ledelse for koret Aurora Borealis i Tromsø.  I 2010 leverte han en mastergradsoppgave i musikk ved Universitetet i Agder.

Han er halvbror til artisten Christina Undhjem (født 1976) og onkel til artisten Bjørnar Løberg (født 1983).

Utgivelser

Soloalbum 
 Ratiti - her kommer vi! (Columbia Records, 1972)
 Nisser, tusser og troll (Columbia, 1972), gjenutgitt som Hokus Pokus
 Julefest (Columbia, 1973)
 Du har små venner (Columbia, 1974)
 Bestefar Superstar (Polydor, 1976)
 Rattiti II (Ekko, 1995)
 Forever Like a Child (Orphan Label Group, 1996)
 Mamma - en pike ser på meg (EMI Norge 2007)

 Solosingler 
 Ratiti/Når jeg blir stor (1971)
 Sommer hele året (1974)
 Silent Water (1996)
 Andre deltagelser 
 Diverse artister: EMI Norsktopper (1973)
 Diverse artister: Den norske stjerneparaden (1974)
 Diverse artister: 12 originale norske topper (1976)
 Diverse artister: Aksjon døv og blind (1977)
 Minitrall: Minitrall (1991)
 Diverse artister: Casper's barnefavoritter (1995)
 Christina Undhjem: Watching You (1998)
 Diverse artister: Sanger for barn - 24 originale barnesanger fra VG-lista (1999)
 Diverse artister: Gullars ... og barndommen fortsetter (2004)
 Diverse artister: Diamanter varer evig (2007)
 Trond Viggo: De du kan + Noe nytt & Noe rart (2007)
 Diverse artister: Tidenes beste barneplate 3'' (2007)

Referanser 

Norske sangere
Norske pianister
Norske dirigenter
Personer fra Sunndal kommune
Fødsler i 1963
Anne-Marie Ørbeck

Anne-Marie Ørbeck (født 1. april 1911 i Kristiania, død 5. juni 1996 i Bergen) var en norsk pianist og komponist.

Familie 
Hun var søster av fiolinisten Gunnar Ørbeck.

Studier 
Hun studerte i hjembyen hos Agnes Nilsen og Gustav Fr. Lange, før hun i 1930 tok opphold i Berlin og studerte videre hos Sandra Droucker, Mark Lothar og Paul Höffel.

Kunstnerisk virke 
Hun hadde sin debutkonsert med Oslo Filharmoniske Orkester i 1933.

Etter å ha flyttet til Bergen med ektemannen Helge Smitt, komponerte hun meget i klassisk romantisk stil. I alt komponerte hun over tretti romanser. Flere komposisjoner er å finne på plateutgivelser med blant annet Royal Philharmonic Orchestra (symfonien på selskapet Aurora) og bergenske BIT20. På 50-tallet hadde Ørbeck flere studieopphold i Paris for å lære av Nadia Boulanger, Hans Jelinek (tolvtoneteknikk) og Darius Milhaud.

Til tross for sine studier i tolvtoneteknikk hos Jelinek, og et åpent sinn for musikalske strømninger i samtiden, var Anne-Marie Ørbecks komposisjoner alltid tonale. Sentralt i Anne Marie Ørbecks produksjon står romansen. Hennes sangsyklus Vonir i blømetid ble premiert i Norsk Komponistforenings komposisjonskonkurranse i 1942. Ørbeck har også skrevet to sanger for orkester, diverse korverk og salmemelodier. Hun har også en stor produksjon for klaver, hvorav spesielt kan nevnes en Sonatine i tre satser og 5 kadenser til klaverkonserter av Haydn og Mozart, hvor hun avslører en klar sans for den klassiske stil. Ørbeck har også komponert en del andre kammermusikalske verker.

Best kjent er Ørbeck imidlertid for sine orkesterverker. Hennes Concertino for klaver og orkester ble urfremført i Berlin i 1938 med Herman Stange som dirigent og med komponisten som solist. Hennes Symfoni som ble komponert under krigen ble urfremført av Musikselskabet «Harmoniens» Orkester i Bergen i 1954 med Carl von Garaguly som dirigent. Både dette verket og Pastorale og Allegro for fløyte og strykere er blant hennes mest spilte.

Produksjon

Verkliste (utvalg) 
 Concertino for klaver og orkester.  Uroppført i Berlin 1938 med seg selv som solist.
 Vonir i blømetid  (1942).  Korsang til tekster av Hans Henrik Holm. Prisbelønt av Norsk Komponistforening 
 Sonatine i tre satser.
 Ovspel.  Korsang til tekster av Hans Henrik Holm.  Premiert Sällskapet Muntra Musikanter i Helsingfors (1952)
 Symfoni i D-dur, uroppført i Bergen med Carl von Garaguly (1954)
 So rodde dei fjordan (1963, tekst Aslaug Vaa)
 Vill-Guri (1963, tekst Tor Jonsson).

Diskografi
BIT20 Ensemble: Miniatures (1995)
Royal Philharmonic Orchestra, Geir Henning Braaten, Marianne Hirsti:  Anne-Marie Ørbeck - Symphony • Songs (1990)
Geir Henning Braaten: Norwegian Panorama (1984)
Per Øien, Det Norske Kammerorkester: The Norwegian Flute (1978)

Referanser

Eksterne lenker
Kvinnelig komponist i Norge. Anne Marie Ørbeck – NRK-opptak fra Nasjonalbibliotekets arkiver
Verkliste fra NB noter 

Norske klassiske pianister
Norske komponister
Personer fra Oslo
Fødsler i 1911
Dødsfall i 1996
René Redzepi

Rene Redzepi (født 1977 i København) er en dansk kokk og medeier i restauranten Noma, som i 2007 mottok 2 stjerner i Michelin-guiden. Noma ble i 2010,2011,2012 og 2014 kåret til verdens beste restaurant av San Pellegrino Awards.

Redzepi er utdannet kokk fra restaurant Pierre Andre i København og har dessuten arbeidet på Kong Hans Kælder, El Bulli (Spania) og The French Laundry (USA). Rene Redzepi er en av Skandinavias mest anerkjente kokker, bl. a. på grunn av sitt arbeid med det nordiske kjøkken. Hans usedvanlige etternavn er albansk, da han er sønn av en albansk far fra Makedonia og dansk mor.

Han var på forsiden av alle TIME Magazines 26. mars 2012-utgaver bortsett fra den amerikanske.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Danske kokker
Personer fra København