alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bentein Baardson

Bentein Baardson (født 6. november 1953 i New York) er en norsk skuespiller og regissør. Han ble uteksaminert ved Teaterhøgskolen i 1975. Han er sønn av Brynjolv Baardson fra Arendal og Kirsten Margrethe Baardson. 

Han har vært ansatt som skuespiller i Fjernsynsteatret og Trøndelag Teater. Han har vært skuespiller og regissør ved Rogaland Teater, Nationaltheatret  og Den Nationale Scene.  Han har vært teatersjef/kunstnerisk leder ved Rogaland Teater (1986–1989), Agder teater (1991–1995), Den Nationale Scene (1998–2001) og Teater Ibsen  (2008–2010). Under de olympiske vinterlekene på Lillehammer i 1994 var han kunstnerisk ansvarlig for åpnings- og avslutningsseremoniene. I februar 2010 tiltrådte han stillingen som administrerende direktør for Kilden teater- og konserthus i Kristiansand. Han er av Regjeringen oppnevnt som leder av Norsk kulturråd.

Bentein Baardson er medlem av Det Norske Akademi (fra 1987). Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 2000. Kongen forfremmet 8. oktober 2008 Baardson til kommandør med stjerne «for hans innsats for norsk kulturliv». Han er ridder av den franske Ordenen for kunst og litteratur. I 2010 og 2011 hadde han regien på Spelet om Heilag Olav på Stiklestad. Hans regi fikk mye positiv kritikk fordi det var lagt vekt på det kristne budskapet i stykket.

Utmerkelser 
 1980 Per Aabels ærespris
 1998 Anders Jahres kulturpris
 2001 Aust-Agder fylkes kulturpris

Filmografi (utvalg) 
 1978 – Gengangere (TV)

Referanser

Eksterne lenker
  

 Bentein Baardson i Scenewebarkivet

Norske teatersjefer
Norske teaterregissører
Norske skuespillere
Skuespillere ved Den Nationale Scene
Medlemmer av Det Norske Akademi
St. Olavs Orden
Ordre des Arts et des Lettres
Aust-Agder fylkes kulturpris
Personer fra New York City
Anders Jahres Kulturpris
Liv Heløe

Liv Heløe (født 3. februar 1963 i Harstad) er en norsk skuespiller og dramatiker. Hun har skrevet både skuespill og hørespill.

Heløe har arbeidet som skuespiller ved blant annet Riksteatret, Teatret Vårt, Det Åpne Teater, Den Nationale Scene (1988–95), NRK Drama (1990–91) og ved Nationaltheatret (1995–99). 

Hun ble oppført første gang som dramatiker med Negressen (1992). Hun var elev ved Pilotprosjektet for dramatikere 2001-2003. 

Hun ble tildelt Ibsenprisen i 2006 for stykkene Lise L og I dag og i morgen. Prisen ble delt med Finn Iunker. I juryens begrunnelse het det blant annet:
(Hun v)iser stor tematisk bredde, politisk engasjement og eksponerer dramaturgisk styrke og kløkt gjennom stykkene, Lise L (Nasjonalteateret), I dag og i morgen (Hålogaland teater), Veien hjem, Radioteateret og Dag (for den unge scenen DUS).

Hun behandler tilsynelatende hverdagslige tildragelser i et menneskes liv, men når arbeidet med tekstene hennes utvikler seg, åpner hun for store dyp i den menneskelige psyke og viser en skarp iakttagelse av felles menneskelige og politiske problemstillinger, som det globaliserte samfunn stiller opp for oss alle. 

I 2010 ble hennes forestilling Før det ringer tildelt Heddaprisen for beste barne- og ungdomsforestilling. Juryen omtalte Heløe som «en begavet dramatiker som arbeider målbevisst både for å gripe tak i problemstillinger som opptar de unge, og for å finne den rette tonen i skildringen av ungdommelig hverdag.»

Hun ble i 2019 tildelt 10-års «Stipend for etablerte kunstnere» av Norsk kulturråd.

Produksjon som dramatiker (utvalg) 
 2018  Sykle i motvind  Hålogaland Teater
2016  Drammen Obscura  Brageteatret
 2013  Briskeby NRK Radioteateret
 2013:  meet me Den Nationale Scene
 2011  Når du får tenkt deg om Brageteatret
 2010: Fisk!, barneforestilling. Urpremiere på Den Nationale Scene i 2010
 2010: London – Askim, NRK Radioteatret
 2009: Før det ringer, Brageteatret (Heddaprisen)
 2008: In a Shop («I en butikk») spilles på engelsk på Det Åpne Teater
 2007: Hva skjedde 5. mai 
 2007: Seks personer søker en forfatter
 2006: Etter Hedda
 2005: Bibliotekaren
 2005: Veien hjem
 2005: Lise L (Ibsenprisen)
 2005: I dag og i morgen (Ibsenprisen)
 2004: Joachims død
 2004: Dag
 2003: I en butikk
 2003: Leopard i parken
 2002: Klokken
 2002: Hunder som løper
 1999: 5.10
 1994: Felix' kommende karriere
 1992: Negressen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Liv Heløe hos Norske Dramatikeres Forbund

Norske dramatikere
Norske skuespillere
Personer fra Harstad kommune
Ibsenprisen
Jeff Sluman

Jeff Sluman (født 11. september 1957) er en amerikansk golfspiller.

Sluman er født i Rochester i New York. Under oppveksten hadde Sluman ingen planer om å bli golfspiller. Han kom i kontakt med golfen første gang da han var fire år, men det var først etter college at han bestemte seg for å bli golfspiller. Han ble profesjonell i 1980 og kom med på den amerikanska PGA-touren i 1982 der han i november 2005 hadde vunnet seks turneringer.

Han vant PGA-mesterskapet i 1988 på Oak Tree GC i Edmond i Oklahoma. Han gikk de fire rundene på 272 slag og vant med tre slag over Paul Azinger.

Hans store interesse er gamle biler, aksjemarkedet og å samle på viner. Han har over 2000 flasker i sin samling.

Meritter

Seire på PGA-touren 
 2002: Greater Milwaukee Open
 2001: B.C. Open
 1999: Sony Open in Hawaii
 1998: Greater Milwaukee Open
 1997: Tucson Chrysler Classic
 1988: PGA Championship

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Personer fra Rochester
Fødsler i 1957
Paul Azinger

Paul Azinger (født 6. januar 1960) er en amerikansk golfspiller. 

Azinger er født i Holyoke i Massachusetts, studerte ved Florida State University og ble profesjonell i 1981. Han vant 11 turneringer på PGA-touren i løpet av syv sesonger mellom 1987 og 1993. Hans største seier kom 1993 i major-turneringen PGA Championship etter playoff. I 1987 ble han nummer to i The Open Championship på Muirfield der han avsluttet med to bogeys og tapte med ett slag mot Nick Faldo.

Han har spilt i World Cup of Golf en gang og deltatt på det amerikanske Ryder Cup-laget fire ganger.

I 1994 ble han rammet av kreft og han skrev en bok, Zinger, om sin kamp mot sykdommen. I 1995 ble han belønnet av USGA med Ben Hogan Trophy som deles ut til spillere som har gjort et sterkt comeback til golfen etter sykdom. I 2000 vant han sin førsta turnering på syv år i Sony Open in Hawaii.

Meritter

Seire på PGA-touren 
 2000: Sony Open in Hawaii
 1993: Memorial Tournament; New England Classic; PGA Championship
 1992: The Tour Championship  
 1991: AT&T Pebble Beach National Pro-Am 
 1990: MONY Tournament of Champions  
 1989: Canon Greater Hartford Open  
 1988: Hertz Bay Hill Classic  
 1987: Phoenix Open; Panasonic Las Vegas Invitational; Greater Hartford Open

Lagturneringer 
 Ryder Cup 1989, 1991, 1993, 2002
 World Cup: 1989 
 The Presidents Cup: 1994 (assisterende kaptein), 2000

Eksterne lenker 
 
 

Golfspillere fra USA
Fødsler i 1960
Personer fra Holyoke i Massachusetts
Ole Singstad

Ole Singstad (født 29. juni 1882 i Agdenes, død 8. desember 1969 i New York City) var en norsk-amerikansk sivilingeniør.

Singstad ble født i Lensvik i Sør-Trøndelag og utdannet ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt, før han utvandret til USA i 1905.

Han designet ventilasjonssystemet for Holland Tunnelen som går under Hudsonelva, og han fullførte byggingen av tunnelen etter at sjefingeniør Clifford Holland døde. Han konstruerte også Lincoln-tunnelen, Brooklyn-Battery-tunnelen og Queens-Midtown-tunnelen i New York City og en tunnel under elva Schelde i Antwerpen i Belgia. I 1945 dannet han selskapet Singstad and Kehart Consulting Engineers. Dette firmaet fullførte konstruksjonen av The Big Walker Mountain Tunnel i Virginia. Singstad bygde også tunneler i Argentina, Belgia, Canada, Cuba og Venezuela.

Singstad giftet seg med danskfødte Else Johansen og de fikk to barn, Rita og Paul. Familien bodde for det meste i New York.

Singstad etablerte et legat til innkjøp av bøker til Lensvik Folkebibliotek ut over de kommunale bevilgninger til formålet.

Sambygdinger reiste en statue av ham ved Lensvik Samfunnshus.

Referanser 

Norske sivilingeniører
Personer fra USA født i Norge
Personer fra Agdenes kommune
RPG-7

RPG-7 () er en sovjetisk, senere russisk-produsert rakettdrevet granat. RPG-7 produseres i flere varianter en rekke land, bl.a. i USA. 

Våpenet er hovedsakelig brukt som panservernvåpen, men kan også brukes mot personell. Den er omladbar, og et perfekt geriljavåpen.  Sovjetiske styrker tok den i bruk fra 1961, og den har vært eksportert til en lang rekke land.

RPG-7 er etterfølger til RPG-2.

Bruk 
RPG-7 ble brukt av Egypt i seksdagerskrigen i 1967 og av FNL i Vietnamkrigen samme år, og kom mer i bruk i Vietnam fra 1968.  Mujahedin brukte RPG-7 i den afghansk-sovjetiske krig.

RPG-7 ble brukt av IRA i Nord-Irland fra 1969 til 2005.

RPG-7 ble brukt i slaget om Mogadishu i 1993 der to amerikanske Sikorsky UH-60 Black Hawk ble skutt ned.

Spesifikasjoner 
 Lengde       : 99cm
 Kaliber      : 40mm
 Vekt         : 7kg
 Rekkevidde   : Opptil 500m
 Prosjektiler :
 PG-7  :  Standard panserbrytende prosjektil
 PG-7M :  Forbedret panserbrytende prosjektil
 OG-7  :  Anti-personell fragmenterende prosjektil

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Panservernrakettkastere
Introduksjoner i 1961
Dzjokhar Dudajev

Dzjokhar Musajevitsj Dudajev (Джоха́р Муса́евич Дуда́ев, født 15. april 1944, død 21. april 1996) var en sovjetisk luftforsvarsgeneral og tsjetsjensk nasjonalistleder. Han var 1991 til 1996 den første president i Den tsjetsjenske republikken Itsjkeria, forsøket på å danne en tsjetsjensk stat uavhengig av Russland.

Etter at Sovjetunionen i 1991 ble oppløst, gikk også den Den tsjetsjensk-ingusjetiske republikken autonome republikken innen Russland i oppløsning. Tsjetsjenske ledere, med Dzjokhar Dudajev i spissen, tok makten og erklærte Tsjetsjenia uavhengig. I oktober 1991 ble Dudajev valgt til president i utbryterrepublikken, som fikk navnet Den tsjetsjenske republikken Itsjkeria. Russland, under ledelse av president Boris Jeltsin, satte inn styrker i et forsøk på å slå ned utbryterrepublikken, men mislykkes. Dudajev møtte også motstand internt i Tsjetsjenia. I 1993 oppløste han parlamentet og innførte direkte presidentstyre, og det brøt ut borgerkrig mellom ulike tsjetsjenske grupper. President Jeltsin forsøkte i desember 1994 å fjerne Dudajev ved hjelp av føderale styrker, men mislykkes og det utviklet seg til geriljakrig mellom russiske og tsjetsjenske styrker. Dudajev ble i april 1996 drept i et russisk rakettangrep.

Referanser

Eksterne lenker 
 Julie Wilhelmsen og Jakub M. Godzimirski: Tsjetsjeniakonflikten i et historisk perspektiv, NUPI

Tsjetsjenske politikere
Personer fra Tsjetsjenia
Fødsler i 1944
Dødsfall i 1996
Galleri

For kjøpesenteret Galleriet, se Galleriet (kjøpesenter)

Ordet galleri kan brukes i forskjellige betydninger:

 Galleri  er et visningsrom for kunst, et kunstgalleri. I praktbygninger er galleriet ofte rikt dekorert og brukes ofte til å vise frem en kunstsamling.
 Ordet galleri brukes også om lokale for selve  utstillingen som stiller ut og ofte selger bilder. I nyere tid blir ordet også brukt om nettsider som viser frem bilder.
 Et galleri er  en gang i en bygning som er åpen på den ene langsiden. Galleriet kan være brukt i en kirke i stedet for,  eller i tillegg til et triforium.
 En utvendig gang på hus eller festningsverk blir også kalt et galleri, og betegnelsen brukes også om plasser øverst i et teater.
 Et galleri er også forretningslokaler der små butikker ligger side om side som for eksempel  Galleria Vittorio Emanuele II° i Milano.

Bygningsdetaljer
Kirkearkitektur
Katjusja

Katjusja (russisk: Катюша) også kjent som Stalinorgel, var et sovjetisk rakettartilleri-system tatt i bruk av Sovjetunionen i andre verdenskrig.

Det var tyske soldater som ga våpensystemet tilnavnet Stalinorgel etter den sovjetiske lederen Josef Stalin og med klar henvisning til lyden fra Stalinorgelets raketter. Russerne på sin side oppkalte det etter en velkjent sang fordi den ble for første gang sent ned på et landsbytorg fra toppen av en skråning og sangen sier også at "Katusha" står på toppen av en skråning.

Beskrivelse 
Flerrørs rakettkastere som dette er i stand til å levere større mengder eksplosiver i løpet av kort tid enn konvensjonelt artilleri. Treffsikkerheten var lavere og det tok lengre tid å lade om igjen en katusja enn tilfellet var for vanlig artilleri. I forhold til kanoner var systemet forholdsvis billig og enkelt å produsere. Takket være sin mobilitet kunne systemet raskt flyttes fra stedet det hadde skutt fra før det kunne legges under ild av fiendens artilleri.

Katusja var det første selvdrevne artilleriet produsert av Sovjetunionen og det var som regel plassert på lastebiler, men i løpet av krigen ble systemet også montert på artilleritraktorer, stridsvogner, pansrede tog, marinefartøy og elvebåter.

Systemet var relativt enkelt; rakettene ble montert på parallelle stålskinner (fra 14 til 48 stk.) som igjen satt på en stålramme som kunne heves og senkes. M-13-raketten brukt på BM-13-systemet var 132 mm i diameter og 180 cm lang. Raketten veide 42 kg. Den ble drevet av en drivladning av nitrocellulose plassert i en rakettmotor av stål med en ståldyse i bunnen. Raketten hadde fire styrefinner. Stridshodet veide rundt 22 kg. Rekkevidden var rundt 5,4 km. Det ble etter hvert utviklet raketter med diameter på 82 mm og 310 mm.

Selv om våpensystemet manglet treffsikkerheten til konvensjonelt artilleri var det ekstremt effektivt i teppebombing av et område. Et batteri med fire BM-13 rakettkastere kunne i løpet av 7-10 sekunder skyte en salve som leverte drøyt 4,3 tonn høyeksplosiver over et areal på fire hektar (40 000m²).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Artilleri fra andre verdenskrig
Selvdrevet artilleri
Rakettartilleri
Russiske ord og uttrykk
Foreningen for Studium av Objektivismen

Foreningen for Studium av Objektivismen, forkortet FSO, er en partipolitisk uavhengig organisasjon som arbeider for å fremme filosofen Ayn Rands filosofi, Objektivismen. Foreningen gir ut bladet AerA fire ganger i året.

Formannen i FSO er Martin Johansen.

Eksterne lenker
 Foreningen for Studium av Objektivismen
 AerA

Norske organisasjoner
Tidsskriftet Liberal

Tidsskriftet Liberal er et kvartaltidsskrift med et liberalistisk ståsted, utgitt av Det Liberale Folkepartiet.

Ansvarlig direktør er Vegard Martinsen, mens Lasse Lien, Tore Aabø, Per Arne Karlsen og Martin Johansen sitter i redaksjonen. Tidsskriftet hevder selv å tilhøre den vestlige, sekulære kulturarven, og med ideer som individualisme, rasjonalitet og frihet.

Blant bidragsyterne finner vi Onar Åm, Per-Anton Rønning og Knut Mønnesland

Eksterne lenker
 Tidsskriftet Liberal på Det Liberale Folkepartiets hjemmeside

Liberalistiske tidsskrifter i Norge
Liaodynastiet

Liaodynastiet (forenklet kinesisk: 辽朝; tradisjonell kinesisk: 遼朝; pinyin: Liáo Cháo, khitansk: Mos Jælut; 907-1125), også kjent som Khitan-riket (契丹國, pinyin: Qìdān Guó, khitansk: Mos diau-d kitai huldʒi gur), var et rike i det østlige Asia som hersket over Mandsjuria, Mongolia og deler av det nordlige egentlige Kina. Det ble grunnlagt av Yelü-slekten av Khitanfolket i Tang-dynastiets siste år, skjønt dynastiets første hersker, Yelü Abaoji, ikke erklærte noe eget epokenavn for det før i 916.

Opprinnelig ble dynastiet kalt Khitan-riket, og det var keiser Yelü Ruan som offisielt gav det navnet «Liao» (egentlig «Store Liao») i 947 (eller kanskje i 938?). Navnet «Liao» ble droppet i 983, men gjenopptatt igjen i 1066. Det alternative navnet på riket, Khitan, er utgangspunkt for det engelske ordet Cathay, og er også utgangspubnkt for det russiske ordfet for Kina, Китай eller Kitaij.

Liao-dynastiet ble knust av Jin-dynastiet i 1125. Imidlertid klarte rester under Yelü Dashi å videreføre det som kalles det vestlige Liao-dynasti (1125–1220), også kjent som Kara-Khitan-khanatet, som overlevde helt til Djenghis Khans mongolske kavaleri gikk til angrep.

Keisere
Liao-dynastiet talte ni keisere:

 Taizu (Yelü Abaoji) (916-926)
 Taizong (Yelü Deguang) (926-947)
 Shizong (Yelü Ruan) (947-951)
 Muzong (Yelü Jing) (951-969)
 Jingzong (Yelü Xian) (969-983)
 Shengzong (Yelü Longxu) (983-1031)
 Xingzong (Yelü Zongzhen) (1031–1055)
 Daozong (Yelü Hongji) (1055–1101)
 Tianzuodi (Yelü Yanxi) (1101–1125) 

Khitanerne
Kinesiske dynastier
Jilins historie
Liaonings historie
Hebeis historie
Shanxis historie
Beijings historie
Tianjins historie
Stater og territorier etablert i 907
Stater og territorier opphørt i 1125
Det ble natt i Gdynia

Det ble natt i Gdynia (tysk: Nacht fiel über Gotenhafen) er en tysk krigsfilm fra 1959 av Frank Wisbar.

Filmen handler om skipet «Wilhelm Gustloff» som var satt inn i evakueringen av flyktninger fra Øst-Tyskland, og som ble senket av et sovjetisk torpedoangrep utenfor den pommerske kysten. Senkningen av «Wilhelm Gustloff», der omkring 10 000 flyktninger (deriblant halvparten barn) omkom, gjelder som den største katastrofe i sjøfartshistorien.

Wisbars første marinekrigsfilm Haie und kleine Fische hadde blitt en stor suksess, og gav også inspirasjon til Det ble natt i Gdynia.

Skuespillere

Sonja Ziemann («Maria Reiser»)
Gunnar Möller («Kurt Reiser»)
Erik Schumann («Hans Schott»)
Brigitte Horney («Generalin von Reuss»)
Mady Rahl («Edith Marquardt»)
Erich Dunskus («Vater Marquardt»)
Willy Maertens («Vater Reiser»)
Edith Schultze-Westrum («Mutter Reiser»)
Wolfgang Preiss («Dr. Beck»)
Tatjana Iwanow («Dienstmädchen Meta»)
Christine Mylius («Frau Rauh»)
Aranka Jaenke («Frau Kahle»)
Dietmar Schönherr («Gaston»)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1959
Tyske krigsfilmer
Tyskspråklige filmer
Barbara Petzold

Barbara Petzold (født 8. august 1955) er en tidligere tysk langrennsløper. Hun representerte DDR i internasjonale mesterskap.

Petzold toppet karrieren med to gullmedaljer i OL 1980 i Lake Placid. Hun vant 10 kilometer, og gikk ankeretappen på DDRs stafettlag, som kom i mål over minuttet foran Sovjetunionen, med Norge på bronseplass.

Meritter 
 Olympiske leker
 Innsbruck 1976 – bronse på stafetten
 Lake Placid 1980 – gull på 10 km og stafetten
 Verdensmesterskap
 Falun 1974 – sølv på 10 km og stafetten
 Lahtis 1978 – sølv på stafetten
 Oslo 1982 – bronse på stafetten

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske langrennsløpere
Olympiske mestere for Øst-Tyskland
Olympiske bronsemedaljevinnere for Øst-Tyskland
Medaljevinnere under Vinter-OL 1976
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1976
Langrennsløpere under Vinter-OL 1976
Medaljevinnere under Vinter-OL 1980
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1980
Langrennsløpere under Vinter-OL 1980
Personer fra Oberwiesenthal
Fødsler i 1955
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Sigma2

Sigma2 AS er et norsk statlig selskap eid av Sikt – Kunnskapssektorens tjenesteleverandør. Det administrerer anskaffelse og drift av nasjonalt utstyr for avanserte vitenskapelige beregninger, for eksempel superdatamaskiner, og skal blant annet sørge for en langsiktig utvikling av infrastrukturen. I tillegg koordinerer selskapet den norske innsatsen innenfor utvikling av Grid-infrastrukturer, og representerer Norge i internasjonalt grid-arbeid.

Selskapet ble etablert 2. desember 2004. Selskapet viderefører det arbeidet som ble startet innen Notur-prosjektet (2000–2004). Konsortiedeltakerne i Notur (II) prosjektet (2005–2014) er UNINETT Sigma, Universitetet i Bergen (UiB), Universitetet i Oslo (UiO), Universitetet i Tromsø (UiT), Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) og Meteorologisk institutt. Prosjektet finansieres av Norges forskningsråd og konsortiedeltakerne.

Siden 2007 har selskapet også ansvaret for infrastrukturprosjektene NorGrid og NorStore.

Virksomheten drives ikke-kommersielt. Selskapet har kontorer i Trondheim.

Referanser

Eksterne lenker
 UNINETT Sigma2
 Notur
 NorGrid
 NorStore

Norske statlige selskaper
Norske teknologiselskaper
Selskaper etablert i 2004
Emirates

Emirates er et flyseskap med hovedkontor i Dubai i De forente arabiske emirater. Det opererer med ruter til Midtøsten, Det fjerne østen, Europa, Afrika, Sør-Asia, øyer i Stillehavet og Nord-Amerika. Selskapets base er Dubai internasjonale lufthavn (DXB). Emirates flyr daglig mellom Dubai og Oslo.

Historie 
Selskapet ble etablert i mai 1985 av emiratet Dubais regjering og begynte flyvninger den 25. oktober 1985 med flyvninger til Bombay, Delhi og Karachi. Europeiske destinasjoner kom i juli 1987 og Det fjerne østen i juni 1990. Emiratene skaffet seg en 40 % aksjepost og Management-kontrakt med Air Lanka 1. april 1998, nå kjent som Sri Lankan Airlines. Emirates SkyCargo er en underavdeling av Emirates.

Selskapet er 100% statseid og fraktet 12,52 million passasjerer i 2005. Antall ansatte den gang var 16 119. På 10 år er Emirates et av verdens raskest voksende flyselskaper, og Dubai Internatioal Airport (DXB) er blitt en av verdens travleste flypalsser med 66 431 533 reisende i 2013.

Sponsoravtaler 
Emirates er sponsorer i flere store sporter over hele verden. I England er de hovedsponsor til Arsenal FC, hvor de har gitt navnet til hjemmebanen deres, Emirates Stadium. De sponser også den eldste fotballturneringen i verden, FA-cupen.

Emirates er også hovedsponsorer til store europeiske fotballag som AC Milan, Paris Saint-Germain og Real Madrid, Hamburger SV og SL Benfica.

I 2013 startet Emirates en femårig sponsoravtale med Formel 1. Merkevaren deres, "Fly Emirates", kan sees langs banene i alle løpene i sesongen, som foregår i 19 land verden over. Med avtalen startet også Emirates en F1-kanal på sitt underholdningssystem ombord, "ICE".

Emirates har også sponsoravtaler i rugby, tennis, golf, hestesport og cricket.

Destinasjoner 
 Emirates opererer regelmessig rutetrafikk til følgende internasjonale destinasjoner (per februar 2015):

Flåte 

Emirates flåte av passasjerfly omfatter følgende per desember 2013:

Emirates har en ordre på totalt 140 Airbus A380, hvorav 41 er levert og er dermed den største kunden hos Airbus. Det var det tredje selskapet som satte disse i drift, etter Singapore Airlines og Qantas. Den første A380 ble levert juli 2008.
Med 121 Boeing 777 og 162 i bestilling er Emirates verdens største operatør av Boeing 777 «Triple Seven».

Referanser

Eksterne lenker  
 
 Emirates Fleet Detail 
 Emirates Passenger Opinions
 The Emirates Group
 Emirates Skycargo

Emiratarabiske flyselskaper
Flyselskaper etablert i 1985
CEV

CEV kan bety:

 M728 Combat Engineer Vehicle
 Crew Exploration Vehicle, en mulig etterfølger til de amerikanske romfergene
Sturmtiger

Sturmtiger, eller Tiger-Mörser, 38cm RW61 auf Sturm(panzer)mörser Tiger eller Sturmmörser Tiger var en tysk stormkanon fra slutten av andre verdenskrig.  Den var bygget på chassis fra Panzer VI Tiger og bestykket med en stor tilpasset bombekaster kalt 38cm SturmMörser RW61 L/5.4, egentlig beregnet på skipsbruk. 

Hensikten med kjøretøyet var å gi tung ildstøtte til infanteriet under kamp i bebyggelse.  Bare 18 stykker ble bygget, alle fra skadede Tigere.

Kjøretøyet var tilpasset med tynge panser.  Bombekasteren fyrte av rakettdrevne prosjektiler.  Prosjektilene var så tunge at det ble montert en kran på bak på kjøretøyet for å lette etterforsyning, men allikevel måtte hele mannskapet på fem mann hjelpe til med lastingen. Prosjektilet veide 345kg.

Eksterne lenker 
 

Stormkanoner
Sturmpanzer IV

Sturmpanzer IV (også kalt Sturmpanzer 43 eller Sd.Kfz. 166) var en tysk stormkanon fra andre verdenskrig basert på chassiset til Panzer IV.  På alliert side ble den kalt Brummbär (tysk for brumlebasse), men dette navnet var ikke i bruk hos tyskerne.

Kjøretøyet ble utviklet fra tidlig i 1942 for å dekke opp for svakheter i andre kjøretøyer av samme type.  Resultatet ble et chassis fra Panzer IV med et nytt overbygg med en 150 mm Sturmhaubitze (StuH) 43 L/12 haubits.

Stormkanoner
Grid (data)

Grid-databehandling (engelsk: grid computing) er en form for databehandling der man utnytter ressurser fra mange datamaskiner knyttet sammen i et datanett til å utføre oppgaver som er store i forhold til de ressursene en datamaskin har tilgjengelig, og for å tillate at ledige ressurser på en datamaskin kan utnyttes av brukere uten direkte tilknytning til samme institusjon.

Betegnelsen brukes både om sammenknytning av Superdatamaskiner og om distribuerte beregninger av typen SETI@home.

I Norge ledes Grid-arbeidet av UNINETT Sigma. Globalt ser man til Global Grid Forum.

Distribuerte systemer