alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Deltavinge

Deltavinge er en vingetype som er formet som en triangel. Navnet kommer fra den greske store bokstaven delta, som er formet som en triangel (Δ).

Etter den andre verdenskrig ble den haleløse deltakonstruksjonen svært populær blant utviklere av høyhastighetsfly og ble brukt nesten uten unntak av Convair i USA og av Dassault i Frankrike. Flere britiske design brukte også deltavinger, der den mest kjente trolig er bombeflyet Avro Vulcan. Denne tidlige bruken av haleløse deltavinge-fly ble forbedret ved utviklingen av kombinasjonen hale og deltavinger, som ble utviklet ved TsAGI (Det sentrale Aero- og hydrodynamiske instituttet i Moskva). Denne nyutviklingen gjorde det mulig å utvikle fly som kunne manøvrere med høy angrepsvinkel og oppnå svært høye hastigheter. Det ble brukt av de sovjetiske jagerflyene MiG-21 og Su-9/Su-11/Su-15, som det ble bygget flere titusener av.

Den største fordelen med deltavinge-designet er at vingens forkant ligger bak trykkbølgen som skapes av nesen på flyet ved flyging i supersonisk hastighet, noe som er en forbedring over tradisjonell vingedesign. Mens dette også gjelder for fly med sterkt bakovervinklede vinger, gjør deltavingen dette gjeldende langs hele bakkroppen på flyet, noe som gjør det mulig å lage en sterkere vingekonstruksjon for deltavinger, enn for vanlige bakovervinklede vinger der vingebjelken går inn i flyskroget langt foran likevektspunktet. Generelt vil en deltavinge være sterkere enn en liknende bakovervinklet vinge, og i tillegg ha langt større internt volum til oppbevaring av drivstoff og annet.

En annen fordel ved deltavinger er at når angrepsvinkelen øker så oppstår det en virvel i forkanten av vingene som holder seg over vingene og gjør at angrepsvinkelen kan bli veldig høy før flyet steiler. En normal vinge som er bygget for høye hastigheter er vanligvis farlig ved lave hastigheter, mens den ovenfornevnte virvelen på en deltavinge vil sørge for ekstra løft.

Ulempene, spesielt tydelig i de eldre haleløse delta-designene, er fullstendig tap av løft forårsaket av at man svinger krapt oppover enten med å bevege bakkanten av vingene eller høyderoret. I tillegg skaper konstruksjonen en økning i luftmostanden relatert til vingetippvirvler, og da spesielt merkbart ved krappe manøvrer, noe som gjør at fly med deltavinger mister mye energi (hastighet eller høyde) ved krappe manøvrer.

Andre fordeler er at deltavinger er enkle å produsere, sterke, og har et relativt stort volum for intern lagring av drivstoff og annet utstyr. Fordi deltavingekonstruksjoner er så enkle kan de bli konstruert svært robuste, selv om de er tynne, og konstruksjonskostnadene er også forholdsvis lave – noe som har vært en betydelig faktor i suksessen til flytyper som MiG-21 og Mirage-serien.

Eksterne lenker
Aerodynamics of delta wings
Analysis of air flow over delta wings

Luftfartøykomponenter
Speleologi

Speleologi er den vitenskapelige disiplinen som dreier seg om ulike aspekter ved grotter, deriblant grottedannelse, sedimenter i grotter, kjemi vedrørende kalksteinsoppløsning osv.

Ved Universitetet i Bergen er det et eget studieemne i speleologi.

Litteratur 
 Hubert Trimmel: Höhlenkunde. 2. opplag. Vieweg, Braunschweig 1982, ISBN 3-528-07126-5
 Georges Marbach, Bernard Tourte: Alpine Caving Techniques. A Guide to Safe and Efficient Caving.: Speleo Projects, Allschwil 2002, ISBN 3-908495-10-5
 Stein-Erik Lauritzen: Grotter (Norges ukjente underverden), Tun forlag 2010 ISBN 9788252932676

Eksterne lenker 
 Encyclopaedia Speleologica Practicorum, speleoencyclopedia.com

Geologi
Grotter
Dolomitt

Dolomitt er et bergartsdannende karbonat-mineral som består av kalsium magnesium karbonat (CaMg (CO3)2). Dolomitt er en metamorf sedimentær bergart. Fargen er ofte hvit, men kan inneholde grålige årer.  I likhet med marmor er utgangspunktet kalkskall fra små sjødyr. Disse fantes i havet, der de sank ned og avleiret seg i flere meter tykke lag (sedimenter) på bunnen. Senere geologiske omveltninger har over tid hevet fjellene og endret den opprinnelige strukturen fra leireaktig til stein (metamorfose). 

Oppmalt dolomitt leveres i sekkevis og brukes vanligvis til kalking av åkre og hager. Store mengder blir også spredt i vann og vassdrag for å dempe virkningen av sur nedbør.

Dolomitt dannes fra karbonatavsetninger ved at magnesium erstatter kalsium.

Historie 
Mest sannsynlig ble mineralet dolomitt først beskrevet av Carl von Linné i 1768. I 1791 ble det beskrevet som en bergart av den franske naturforskeren og geologen Déodat Gratet de Dolomieu (1750–1801), først i bygninger i den gamle by Roma, og senere da prøver ble samlet inn i fjellene som nå er kjent som Dolomittene i nordlige Italia. Nicolas-Théodore de Saussure var den første som navnga mineralet, da etter Dolomieu, i mars 1792.

Norge
Noen steder i Norge blir dolomitt utvunnet til industrielt bruk. I Norge finnes det uttak av dolomitt på følgende steder:

 Elsfjord, Vefsn kommune, Nordland
 Sørfolda, Sørfold kommune, Nordland
 Hekkelstrand, Ballangen kommune, Nordland
 Ulefoss, Nome kommune, Telemark (nedlagt)

Se også 
Liste over bergarter

Referanser

Eksterne lenker 

Kalsiummineraler
Magnesiummineraler
Karbonatmineraler
Gunnar Garbo

Ernst Gunnar Henning Garbo (født 19. april 1924 i Bergen, død 29. juni 2016) var en norsk politiker (V) som var stortingsrepresentant fra Bergen i perioden 1958 til 1973, formann i Venstre fra 1964 til 1970, og parlamentarisk leder for partiet fra 1972 til 1973.

Liv og virke 
Hans far, lektor Ingvald Garbo, advarte i 1933 mot utviklingen i Tyskland og deltok under okkupasjonen i motstandsarbeidet ved å lage ulovlige aviser som han distribuerte blant tyske soldater. Ingvald Garbo ble arrestert og fikk dødsstraff for å ha «lyttet på engelsk radio og formidlet nyheter til tyske soldater». Forsvareren Skau ba ordføreren i Bergen, Asbjørn Stensaker, om å dra til Oslo med en søknad om benådning. Tilfeldig traff Stensaker på skipsreder Thorvald Halvorsen på Grand. Skipsreder Halvorsen hjalp ham å fremme saken for admiral Boehm som lovet å gjøre det han kunne, men forgjeves. Ingvald Garbo ble henrettet 22. november 1941 i Gravdal som en av de første. 

Den 17 år gamle Gunnar Garbo videreførte arbeidet, men måtte i 1944 flykte til Sverige.

Garbo var journalist i Bergens Tidende fra 1945 til 1954, deretter redaktør for Nidaros fram til 1957. Etter en kort ny periode i Bergens Tidende ble han valgt inn på Stortinget. Han var medlem av bystyret i Bergen 1948–54 og i Trondheim 1956–57. Han hadde senere ulike verv innenfor FN-systemet. Han var underdirektør i Utenriksdepartementet 1975-87 og deretter Norges ambassadør til Tanzania fram til 1992.

Garbo utga blant annet Makt og bistand (Spartacus Forlag 1993), Kampen om FN (PAF/Universitetsforlaget 1995) og Nu går jeg fra dere. En fars liv og død – fra krigens dager i Bergen (Eide Forlag 2000).

Garbo var i mange år medlem av Regjeringens nedrustningsutvalg. Han markerte seg i de senere år som en sterk forsvarer av FN, kritisk til Venstre og hevdet at «[partiet] har gått altfor langt til høyre»; til «økonomisk liberalisme» og som motstander av NATOs Out of Area-strategi. Han var opprinnelig tilhenger av EU (EF), men skiftet senere standpunkt ble markert nei-mann.

Foran stortingsvalget 2009 uttalte Garbo at han ville stemme rødgrønt.

Garbo var gift med professor Birgit Brock-Utne.

Ettermæle 
Garbo jattet aldri med og gjorde aldri noe for å bli populær skrev Ottar Grepstad i minneordet:

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Politiske taler av Gunnar Garbo, virksommeord.uib.no

Venstres ledere
Stortingsrepresentanter fra Venstre
Stortingsrepresentanter for Bergen
Stortingsrepresentanter 1958–1961
Stortingsrepresentanter 1961–1965
Stortingsrepresentanter 1965–1969
Stortingsrepresentanter 1969–1973
Lokalpolitikere i Trondheim
Venstre-politikere i Sør-Trøndelag
Lokalpolitikere i Bergen
Venstre-politikere i Hordaland
Norges ambassadører til Tanzania
Personer tilknyttet FN
Norske redaktører
Norske journalister
Personer fra Bergen kommune
Norske sosialliberalister
Boknakaran

Boknakaran er en nordnorsk visegruppe som ble startet i 1992 og består av Ragnar Olsen, Jan Arvid Johansen, Malvin Skulbru og Pål Thorstensen. De har gitt ut en rekke plater, og har turnert mye i Nord-Norge. Siden 2008 har bandet hatt med Julie Alapnes Normann i stedet for Malvin Skulbru. Mange av visene til Boknakaran er preget av politiske skråblikk, og henspiller seg gjerne på den nordnorske kystkulturen. Senja-dikteren Helge Stangnes regnes som den femte Boknakaren, fordi mange av hans dikt har blitt tonesatt og fremført av Jan Arvid Johansen, deriblant diktet "Hortensia" som kanskje er den mest kjente visa til Boknakaran.

Årlig holdes det romjulskonsert med Boknakaran på vertshuset Skarven i Tromsø.

I 2012 hadde Boknakaran 20-årsjubileumkonsert på Tromsø kulturhus.

Diskografi
 Unbløgged 1994
 Oppståar-tid! 1996
 På kryss og ters 1999
 Moja på tvoja 2001
 Nær og dær 2003
 Kortreist Musikk 2011

Eksterne lenker
 

Norske visegrupper
Ida Elise Broch

Ida Elise Broch (født 25. juni 1987 i Oslo) er en norsk skuespiller. Hun spilte Kathrine i filmen Mannen som elsket Yngve og hadde en av hovedrollene i Switch. Hun spilte også en av hovedrollene i TV 2-serien Det tredje øyet og hadde hovedrollen i sesong 1 av Netflix-serien Hjem til jul, som hadde premiere i desember 2019. Hun spiller også i sesong 2 av Hjem til jul.

Utdanning 
Siden barneskolen har Broch drevet med teater, og hun gikk på dramalinja på Hartvig Nissens skole, og deretter Romerike Folkehøgskole. Hun måtte slutte der på grunn av sin rolle i Mannen som elsket Yngve, da det kolliderte med filminnspillingen våren 2007. Broch begynte som elev ved Teaterhøgskolen høsten 2008.

Karriere 
I Switch spilte Broch den sympatiske Nina, som bor på Voss, står på snowboard og er sammen med den tøffeste gutten i bygda, men havner i et trekantdrama.

Hun fikk deretter en rolle i Mannen som elsket Yngve, der hun spilte Katrine. «Jarle Klepp, Katrine og kameraten Helge er en sammensveiset gjeng med palestinaskjerf og sterke meninger. Men så dukker den mystiske streitingen Yngve opp, og Jarle forandrer seg.» For rollen ble hun nominert til beste kvinnelige birolle under Amandaprisen 2008. 

Hun ble kåret til beste kvinnelige skuespiller under Gullruten 2015 for sin rolle i tredje sesong av TV-serien Lilyhammer.

Filmografi 
 2006:  Bakkeflyvere (kortfilm)
 2007: Switch, (spillefilm) – Nina
 2008: Mannen som elsket Yngve (spillefilm) – Cathrine Halsnes
 2008: Twende (kortfilm) – Ella
 2009: Amor (kortfilm) – Julie
 2010: Pax (spillefilm) – Elise
 2011: Mørke sjeler (spillefilm) – Maria
 2013: Detektiv Downs (spillefilm) – Isabel Stjernen
 2014: Det tredje øyet (TV-serie) – Mari Friis
 2014: Lilyhammer (TV-serie) – Birgitte
 2015: Det tredje øyet, sesong 2 (TV-serie) – Mari Friis
 2016: Forfalne (kortfilm) – Kristin
 2019: Hjem til jul I (TV-serie) – Johanne
 2020: Hjem til jul II (TV-serie) – Johanne
 2022: Gulltransporten (spillefilm) – Nini Haslund Gleditsch

Familie 
Ida Elise Broch er halvsøsteren til skuespilleren Nicolai Cleve Broch, arkitekten Christian Cleve Broch og pedagog Maria Therese Slinning.

Referanser

Eksterne lenker 
  
 Ida Elise Broch - profil og bilder på Filmweb
 Ida Elise Broch – Fanside

Norske skuespillere
Personer fra Oslo
Amandaprisen 2008
Vinnere av Gullruten for beste skuespiller
John Alcock (biskop)

John Alcock (født ca. 1430, død 1. oktober 1500) var rikskansler i England og biskop. 

Han ble født i Beverley i Yorkshire, som sønn av William Alcock fra Kingston upon Hull. Etter utdannelse ved University of Cambridge ble han dekan i Westminster Abbey, og fikk raskt forfremmelser innen både kirken og staten. I 1462 ble han Master of the Rolls, og i 1470 sendte kongen ham som ambassadør til hoffet i Castilla. Han ble biskop av Rochester i 1472, av Worcester i 1476 og av Ely i 1486. Alcock var rikskansler to ganger, først en kort periode i 1475 og deretter fra 1485 til 1487. 

Alcock var en av Englands ledende teologer før reformasjonen. Han var svært kunnskapsrik og var en dyktig arkitekt. I tillegg til å grunnlegge en veldedig institusjon i Beverley og en skole i Kingston upon Hull restaurerte han mange kirker og høyskoler. Hans største bragd var byggingen av Jesus College i Cambridge, som ble lagt på eiendommen til et tidligere kloster viet til St. Radegund. 

Han ble utnevnt til geheimekonsilet i 1470 og ble igjen Master of the Rolls året etter, kort tid etter at han ble utnevnt til privatlærer til Edvard IVs eldste sønn, Edward. Etter kongens død var han sammen med prinsen og hans yngre bror da de ble stoppet av Richard, hertug av Gloucester ved Stony Stratford. Alcock ble arrestert og fratatt sine embeter, men kom snart inn i geheimerådet igjen. Han var med Rikard III til York i august 1483, og var med i den engelske delegasjonen som møtte skottene ved Nottingham. 

Senere var han en av flere høyere klerikere som åpent drev en kampanje for at Henry Tudor skulle gifte seg med Elizabeth av York. Som midlertidig utnevnt rikskansler åpnet han den 7. november 1485 Henrik VIIs første parlament, og han ble en av tudorkongens nærmeste medarbeidere.

Alcock døde i 1500, og ble gravlagt i Elykatedralen. Kapellet hvor han er stedt til hvile har fått navnet Alcock Chantry.

Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
 Kardinal Henry Beaufort (1374-1447)
 Kardinal Thomas Bourchier (1404-1486) * bispeviet 1435 
 Biskop John Alcock (1430-1500) *1472

Referanser

Katolske biskoper av Rochester
Katolske biskoper av Worcester
Engelske katolske biskoper
Linjen Beaufort (ekstinkt)
Katolske biskoper av Ely
Rikskanslere i England
Personer fra East Riding of Yorkshire
Fødsler på 1400-tallet
Liste over lufthavner i Mexico

Liste over lufthavner i Mexico, sortert etter plassering.

Se også 
 Transport i Mexico

Eksterne lenker 
 Liste over flyplasser i Mexico:
 Aircraft Charter Worls
 The Airport Guide
 World Aero Data 
 A-Z World Airports
 FallingRain.com

 
Mexico, lufthavner, liste
Flyplasser
Råstad stasjon

Råstad var opprinnelig en stasjon på Vestfoldbanen, den ble opprettet i 1881 da banen ble bygget. I 1971 ble stasjonen nedlagt og Råstad ble nedgradert til holdeplass. Stasjonsbygningen har blitt restaurert og brukes nå som museum, og senere ble persontrafikken helt nedlagt. 

21. januar 2008 ble stasjonen gjenåpnet som nærstasjon for Torp lufthavn, med betegnelsen Torp (Sandefjord lufthavn). For å opprette stoppestedet ble det bevilget 7 mill. kroner for å bygge perrong, leskur og snuplass for buss. Det er opprettet skyttelbuss mellom stoppestedet og lufthavnen. 

Avstanden mellom Oslo sentralstasjon og Torp holdeplass er 135,1 km.

Den gamle stasjonsbygningen på Råstad ligger på motsatt side av sporet i forhold til dagens Torp stasjon. Stasjonsbygningen er restaurert, med historisk venterom, togekspedisjon, telegrafistrom og (moderne) wc i første etasje. I andre etasje er den tidligere stasjonsmesterleiligheten gjort om til møtelokale. 

Norsk Jernbaneklubb, lokalavdeling Vestfold (NJK-Vestfold), har sine medlemsmøter i denne bygningen.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

 
 Ta toget til Torp – Aftenposten

Jernbanestasjoner på Vestfoldbanen
Jernbanestasjoner i Vestfold og Telemark
Samferdsel i Sandefjord
Jernbanestasjoner åpnet i 1881
1881 i Norge
Byggverk tegnet av Balthazar Lange
Byggverk i Sandefjord
.bj

.bj er Benins nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.

Se også
 Domenenavn
 Landskoder (internett)
 Toppnivådomene

Eksterne lenker
 IANA .bj whois informasjon

Benin
Nasjonale toppnivådomener

sv:Toppdomän#B
Fylkesvei 3056

Fylkesvei 3056 går mellom Kilen og Slottsvika i Sandefjord kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 260 (Vestfold). Strekninigen mellom Park Hotell og Kilen rundkjøring var fra 2019 del av veien, den hadde per 2022 blitt flyttet til fylkesvei 3060.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Fylkesvei 3068

Fylkesvei 3068 går mellom Fevang og Sandefjord prestegård i Sandefjord kommune.

Historikk
Dølebakken ble bygget i 1790-årene. Lingelemveien ble bygget hundre år senere i 1890-årene. 

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 275 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Fylkesvei 3064

Fylkesvei 3064 går mellom Sandskje og Hasle i Sandefjord kommune. Veiens lengde er 8,8 km.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 270 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Fylkesvei 3062

Fylkesvei 3062 går mellom Gokstad og Skogan i Sandefjord kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 265 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Fylkesvei 3066

Fylkesvei 3066 går mellom Torp og Skravestad i Sandefjord kommune.

Traséer: Skravestad – Råstad (2,5 km), Stange – Torp (2,6 km)

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 272 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Aedes aegypti

Aedes aegypti, også kalt gulfebermygg, er en stikkmygg kjent for å være en alvorlig smittebærer og kan overføre flere sykdommer, blant andre chikungunya, zika-feber, dengue og gulfeber til mennesker. Den stammer opprinnelig fra Afrika, men har spredt seg og finnes i store deler av tropiske strøk, særlig i byene og tettbebygde områder. De aktuelle sykdommene er ikke utbredt i hele det tropiske beltet.

Utseende 
Aedes aegypti er en liten mygg, 3-4 mm lang, den er mørk farget og kjennes på de hvite ringene på beina, særlig er disse markert på bakbeina. Den har også et lyreformet merke på ryggen (pronotum). Stikkesnabelen er svart. Hannen er vanligvis litt større enn hunnen, den kan skilles fra henne særlig på antennene. Hos hannen er de mer «buskete», mens hunn har enkle trådformede antenner.

Levevis 
Hannmygg stikker ikke, eller suger blod. De lever blant annet av nektar fra blomster. Bare hunnen suger blod, først og fremst fra mennesker, men om nødvendig også fra virveldyr. Den suger blod til alle døgnets tider, men vanligvis i skumringen. Etter at en hunnmygg har sugd nok blod, har den fått tilskudd av proteiner, og kan produsere langt flere egg enn hva hun hadde klart uten et blodmåltid.

Litteratur 
 M.J. Nelson. 1986. Aedes aegypti: ecology and biology. Pan American Health Organization, Washington D.C.
 C. E. G. Smith. 1956. The history of dengue in tropical Asia and its probable relationship to the mosquitoes Aedes aegypti. J Trop Med Hyg., 59: 3-11
 M. Womack. 1993. The yellow fever mosquito, Aedes aegypti. Wing Beats 5 (4): 4

Eksterne lenker 
 
 Aedes aegypti – University of Sydney, Australia 
 Aedes aegypti og Dengue feber
 VectorBase's genomic resource for Aedes aegypti

Mygg
Tovinger formelt beskrevet i 1762
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Fylkesvei 7996

Fylkesvei 7996 går mellom Møllenes og Simanes i Alta kommune. Veien er 12,4 km lang.

Denne vei var E6 til 2013 da Sáhkkobátnitunnelen og Kåfjordbrua ble åpnet.

Fra 2013 til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 18 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Alta
Fylkesvei 3054

Fylkesvei 3054 går mellom Skolmerød og Bugården i Sandefjord kommune.

Krokemoveien ble bygget i 1900.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 255 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Fylkesvei 3052

Fylkesvei 3052 går mellom Krokmo og Hasle øst i Sandefjord kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 251 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Fylkesvei 3072

Fylkesvei 3072 går mellom Skjee og Svines i Sandefjord kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 290 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Fylkesvei 3074

Fylkesvei 3074 går mellom Gjein og Hørdal i Sandefjord kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 295 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Fylkesvei 3168

Fylkesvei 3168 går mellom Bråvoll og Prestbyen i Sandefjord kommune.

Fram til oktober 2016 het Elvedalsveien Daleneveien.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 605 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Megafon

Navnet Megafon har flere betydninger:

 Megafon (fjernsynsprogram), barneprogram på NRK Super
 Megafon (tidsskrift), gateavis i Bergen
 Megafon (medlemsavis), medlemsavis Ungdom mot EU
 MegaFon, mobilselskap i Russland som svenske TeliaSonera er medeier i.
 En megafon er også et navn på et apparat til å forsterke en persons stemme, se ropert.
.bn

.bn er Bruneis nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av Telekom Brunei Berhad, eller bare TelBru (tidligere kjent som Jabatan Telekom Brunei).

Registrering
Registrering foregår på tredje nivå, under følgende kategoriserte subdomener på andre nivå:
 com.bn
 edu.bn
 org.bn
 net.bn
For å kunne registrere et domene må registranten være et selskap eller organisasjon registrert i Brunei.

Se også
 Domenenavn
 Landskoder (internett)
 Toppnivådomene

Eksterne lenker
 IANA .bn whois informasjon
 Registreringsnettsted for .bn domenet

Brunei
Nasjonale toppnivådomener

sv:Toppdomän#B
Roadrunner Records

Roadrunner Records er et nederlandsk plateselskap under Warner Music Group som fokuserer på hard rock og heavy metal-utgivelser. Plateselskapet ble stiftet under navnet Roadracer Records i Nederland i 1980. Den gangen var hovedformålet å utgi amerikanske heavy metal-band i Europa. I 1986 åpnet Roadrunner Records sitt hovedkvarter i New York, og senere også ulike avdelinger i England, Tyskland, Frankrike, Japan og Australia. Roadrunner Records første suksessrike band var King Diamond og Annihilator.

Signerte artister (utvalg) 
 Trivium
 Cradle of Filth
 Killswitch Engage
 Machine Head
 Nickelback
 Opeth
 Megadeth
 Nightwish
 Dream Theater
 Slipknot
 Soulfly
 DragonForce
 Sepultura
 Black Stone Cherry 
 Madina Lake

Referanser

Eksterne lenker
 

Nederlandske plateselskaper
Heavy metal-plateselskaper
1980 i Nederland
Hansker

Hansker er klesplagg til å ha på hendene som har rom til alle fingrene, noe som skiller dem fra votter. Hansker som er laget i et tynnere stoff kalles vanter.

Hansker som beskyttelse 
Hansker fins av ulike slag og brukes mest til beskyttelse mot kulde. Materialer kan være ull, bomull, skinn, pels, tekstiler og i våre dager også forskjellige kunststoffer.

Beskyttelseshansker er ofte av lær. Hansker til ridning og motorsykler er langskaftede og skal også beskytte underarmen. Egne vaterte hansketyper brukes i flere idretter, særlig for å stoppe en hard ball eller puck. Til riddertidens rustninger brukte man vanligvis jernhansker, enten av ringbrynje eller lærhansker dekket med leddete jernplater.

Hansker til formelt bruk 
Menn kan til visse anledninger bruke hansker, gjerne sammen med livkjole eller andre særlig formelle antrekk. Slike hansker skal være små og kortskaftede, gjerne i et tynt og fint stoff. Vanligvis skal hanskene være sorte, men til galla (kjole og hvitt eller gallauniform) skal herrehansker være hvite. 

Kvinner kan bruke lange hansker i sateng, særlig sammen med ballkjole eller selskapskjole. Slike hansker kan være i mange forskjellige farger eller i samme farge som kjolen.

Eksterne lenker 
 
 

Klesplagg
Drakttilbehør