alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Sam & Max Hit the Road

Sam & Max Hit the Road er et eventyrspill, som ble utviklet og utgitt av LucasArts i 1993 for DOS og i 1995 for Macintosh. Spillet ble skrevet og designet av Sean Clark, Michael Stemmle, Steve Purcell og Collette Michaud. Det er det niende spillet som bruker spillmotoren SCUMM.

Spillet er basert på tegneserien Sam & Max: Freelance Police, skapt av Steve Purcell. Det handler om duoen Sam (en hund) og Max (en kanin) som drar gjennom USA på jakt etter en rømt Bigfoot.

Spillet introduserte en noe modifisert utgave av SCUMMs grensesnitt. De tidligere spillene hadde verbene man kunne bruke og objektene spilleren hadde plukket opp på den nederste delen av skjermen. I Sam & Max høyreklikker man for å gå gjennom verbene og man kan se på spillerens objekter ved å klikke på et ikon i nedre, venstre hjørne. Et liknende grensesnitt ble også brukt i The Dig og alle spillene som senere ble laget med SCUMM.

Spillet ble gitt ut samtidig på disketter og CD-ROM. CD-ROM-versjonen hadde stemmer for alle karakterene og 4 melodier fra spillet som CD-lyd.

Oppfølger 

LucasArts ga ut en pressemelding 23. august 2002, som sa at de holdt på å utvikle en oppfølger til spillet kalt Sam & Max Freelance Police. Oppfølgeren skulle også være et pek-og-klikk eventyrspill, men med 3D-grafikk. Michael Stemmle, som var med på å lage Sam & Max Hit the Road, var hovedregissør på dette spillet sammen med Steve Purcell som også bidro med historie og konsepttegninger. Dette spillet ble uventet kansellert 3. mars 2004.

Eksterne lenker 
 
 The Unofficial Sam & Max Website
 Omtaler av Sam & Max Hit the Road hos Game Rankings

Eventyrspill
DOS-spill
Videospill fra 1993
Videospill utviklet av LucasArts
Mac OS-spill
Videospill utviklet i USA
Pokémon XD: Gale of Darkness

Pokémon XD: Gale of Darkness er det andre  rollespillet i Pokémon-serien til Nintendo GameCube, og oppfølgeren til Pokémon Colosseum. Akkurat som forgjengeren foregår XD i Orre-regionen.

Alle Pokémon-titlene på Game Boy Advance-plattformen kan kommunisere med denne tittelen, både ved Pokétrade & Pokébattle.

Referanser

Eksterne lenker 
 

GameCube-spill
Videorollespill
Videospill utviklet av Genius Sonority
Videospill fra 2005
XD
Videospill utviklet i Japan
Trump World Tower

Trump World Tower er en luksuriøs boligblokk og karakteristisk skyskraper i New York, beliggende langs First Avenue på Manhattans østside. Bygningen sto ferdig i 2001, og er med sine 262 meter verdens femte høyeste boligblokk. Blant beboerne finnes Bill Gates, Sophia Loren og Harrison Ford.

Trump World Tower er oppført av entreprenøren og finansmannen Donald Trump.

Eksterne lenker
 

Byggverk på Manhattan
Skyskrapere i USA
The Trump Organization
Trond Mohn

Trond Mohn (født 3. april 1943 i Buckie i Skottland) er en norsk næringslivsleder. Trond Mohn er siviløkonom («diplomkaufmann») fra Universitetet i Mannheim i 1970.

Han ble ansatt i Frank Mohn AS i 1970 og ble administrerende direktør i selskapet i 1986. 

Han var medlem av representantskapet i Bergen Bank i perioden 1984 til 1989. Trond Mohn er kommandør av St. Olavs Orden. Han er også utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Bergen og Universitetet i Tromsø.

Han ble i 2005 utnevnt til kommandør av St. Olavs orden.

Han ble født i Skottland der foreldrene var under andre verdenskrig.

Filantropi 
Han er en stor bidragsyter til norsk idrettsliv og forskning og har en rekke tillitsverv. Han har blant annet støttet byggingen av en ishall i Bergen Vest med 15 millioner kroner og i 2006 bidro han med over 45 millioner kroner for å bygge nye fotballbaner i Bergen. I 2009 gav han Tromsø Idrettslag en gave på 10 millioner for å støtte klubben i et økonomisk vanskelig år. I 2012 fikk St. Olavs hospital i Trondheim 50 millioner til en PET-MR-scanner.

Bergens forskningsstiftelse ble opprettet i 2004 gjennom en donasjon på 250 millioner kroner fra Trond Mohn. I 2007 opprettet han Tromsø forskningsstiftelse. Han har gitt 100 og 300 millioner kroner til Universitetet i Tromsø ved forskjellige anledninger, der sistnevnte beløp gikk til forskning.  

Totalt har han pr. mars 2015 gitt 4,7 milliarder kroner i pengegaver til forskjellige formål innen utdanning, forskning og idrett. Trond Mohn ble kåret til «Bergens Beste Bergenser» i 2010.

Han ble i 2005 årets bergenser i en kåring i regi av Bergensavisen.  

Høsten 2006 ønsket Mohn å sette Høgskolen i Bergen i stand til å bygge nytt høyskolebygg. Men da han møtte opp på kunnskapsdepartementets kontorer med en gavepakke på 300 millioner, ble tilbudet avvist. Ettersom kunnskapsminister Øystein Djupedal like før hadde gitt klarsignal til nybygg til Kunsthøgskolen i Bergen med betingelse av private investorer, ble avvisningen oppfattet som overraskende. Statssekretær Per Botolf Maurseth sa at et slikt prosjekt ville gi økt press i økonomien.

Forholdet til broren 
Tvillingbroren Stein Mohn forlot i 1982 familie­selskapet Frank Mohn AS etter et bittert brudd med broren Trond og faren Frank. Han arvet nesten ingenting av den svært verdifulle familiebedriften.

I 2015 fikk imidlertid Stein Mohn  rundt 100 millioner kroner fra sin bror.

Referanser

Eksterne lenker 

 Nye æresdoktorer ved Universitetet i Bergen

Norske filantroper
Norske bedriftsledere
Norske siviløkonomer
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Mottakere av Brøggermedaljen
Æresdoktorer ved Universitetet i Tromsø
Æresdoktorer ved Universitetet i Bergen
Nordmenn født i Storbritannia
Personer fra Bergen kommune
Norske milliardærer
Det europeiske folkepartis ungdom

Det europeiske folkepartis ungdom (engelsk Youth of the European People's Party, forkortet YEPP) er en all-europeisk partipolitisk ungdomsorganisasjon knyttet til Det europeiske folkeparti (EPP). YEPP organiserer nasjonale partipolitiske ungdomsorganisasjoner knyttet til kristendemokratiske, liberal-konservative eller moderate partier fra hele Europa. Ofte er slike partier omtalt som sentrum/høyre-partier. De norske medlemsorganisasjonene er Kristelig Folkepartis Ungdom (KrFU) og Unge Høyres Landsforbund (UHL).

YEPP ble etablert i 1997 som en sammenslåing mellom De unge europeiske kristendemokrater (EYCD) og De unge europeiske demokrater (konservative) (EDU).

Norske tillitsvalgte i YEPP
Tore Storehaug (KrFU), visepresident, 2015-
Sigbjørn Aanes (UHL), visepresident, 2007–2009
David Hansen (KrFU), president, 2005–2007, visepresident, 2001–2005
André Støylen (UHL), visepresident, 1997–1999
Margrethe Berglyd'' (KrFU), visepresident (EYCD) 1989-1991

Eksterne lenker 
 

Politiske organisasjoner
Etableringer i 1997
Bastø Fosen

Bastø Fosen er et fergeselskap som siden 1996 har trafikkert fergesambandet Moss–Horten (Bastøferga). Selskapet er eid av Torghatten ASA. Selskapet har seks ferger: MF «Bastø I», MF «Bastø II», MF «Bastø III», MF «Bastø IV», MF «Bastø V», MF «Bastø VI» og MF «Bastø Electric». Selskapet fraktet i 2018 over 1,8 millioner kjøretøy og 37 millioner passasjerer. Fergeruten Moss – Horten er i sammen med ferjesambandet Breistein-Valestrand i Vestland, de eneste innenlandske fergerutene som ikke er subsidiert av det offentlige, sambandet er også Norges største. Riksvei 19 bruker denne fergen.

Historie 
I 1996 overtok selskapet Bastø Fosen AS konsesjon på ruten etter Bjørn Bettums selskap Gokstad. I en overgangsperiode ble det benyttet to eldre fartøyer inntil de nybygde MF «Bastø I» og «Bastø II» ble levert i 1997 fra Fosen mekaniske verksted. De to Innkjøpte fartøyene, MS «Einar Tambarskjelve» og MS «Holger Stjern» var lite egnet for ruten, i dårlig teknisk stand og brukerne protesterte, tildels heftig.

Da de to nye pendelfergene kom i fart ble det igjen et godt fergetilbud. Trafikken fortsatte å stige, fra om lag 600 000 kjøretøy i 1996 til 1 400 000 kjøretøy i 2004 og i 2001 ble MF «Sogn» leid inn som et tredje ekstra fartøy. I 2003 søkte selskapet ny konsesjon og fikk denne frem til og med 2015, det la grunnlag for kontrahering av MF «Bastø III», levert fra Polen i februar 2005.

8. desember 2014 ble det kjent at anbudskonkurransen om Norges største ferjekontrakt for perioden 2017-2026 var vunnet av Bastø-Fosen. Det skal være fem ferjer i sambandet pluss en reserveferje. Tre av de fem skal bygges nye. Biler blir fra 2017 billettert med AutoPASS mens gående, syklende og bilpassasjerer reiser gratis. AutoPASS ordningen driftes av Skyttel AS.

Bastø Fosens elektriske bilferge, MF «Bastø Electric», ble satt inn i ordinær rutetrafikk mellom Moss og Horten i mars 2021, den var da verdens største elektriske ferge.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske rederier
Torghattenkonsernet
Bastøfergen
Etableringer i 1995
Artikler i sjøfart-prosjektet
Snitt (tidsskrift)

Snitt – magasinet for visuell kommunikasjon var et fagblad for grafiske designere og illustratører i Norge. 

Magasinet het først Grafisk Design (fra og med vinteren 1992), siden Visuelt (fra og med våren 1992 til mai 2006). Snitt ble utgitt av Grafill, interesseorganisasjon for utøvere innen visuell kommunikasjon i Norge, og utkom seks ganger i året.

To av Snitts seks årlige utgivelser var kataloger over vinnerarbeidene i Visuelt-konkurransen og Årets vakreste Bøker. Magasinet hadde som politikk å skifte designbyrå og design hvert andre år. Byråer som arbeidet med Snitt var blant andre Skin Design, Virtual Garden Design og sist Heydays. Målsettingen for tidsskriftet var «å gi informasjon, skape debatt og bidra til å høyne den faglige standarden innen visuell kommunikasjon i Norge». Fra og med oktober 2010 fikk magasinet distribusjon gjennom Narvesens bladkiosker. Grafill la imidlertid ned magasinet i 2011.

Judith Nærland var ansvarlig redaktør for bladet i perioden 2004-2006. Hilde Marstrander var ansvarlig redaktør fra desember 2006. 

Grafisk design
Norske fagblader
Publikasjoner etablert i 1992
Publikasjoner nedlagt i 2011
Kunst og kultur i 1992
Kunst og kultur i 2011
Wayne Madsen

Wayne Madsen (født 28. april 1954) er en undersøkende journalist, forfatter og syndikert spaltist som holder til i Washington, D.C. Artiklene hans har stått i The Village Voice, CounterPunch, Online Journal, Wired, In These Times, Insider Magazine og From The Wilderness.

Hans arbeid som ofte henviser til anonyme insidere fra etterretningsvesenet inkluderer påstanden om at bombingen av USS «Cole» ble utført av en israelsk undervannsbåt som avfyrte en krysserrakett.

Madsen var en seniorstipendiat ved Electronic Privacy Information Center. Han var ekspertanalytiker på kommunikasjonsikkerhet ved det amerikanske etterretningsvesenet på 1980-tallet og en etterretningsoffiser i den amerikanske marinen. Han har ved tallrike anledninger vitnet foran den amerikanske kongressen.

Bibliografi 
 America's Nightmare: The Presidency of George Bush II skrevet sammen med John Stanton (Dandelion Books, 2003) ISBN 1-893302-29-6
 Forbidden Truth: U.S.-Taliban Secret Oil Diplomacy, Saudi Arabia and the Failed Search for bin Laden (forord) Jean-Charles Brisard, Guillaume Dasquie (Nation Books, 2002) ISBN 1-56025-414-9
 Genocide and Covert Operations in Africa 1993-1999 (African Studies) (Edwin Mellen Press, 1999) ISBN 0-7734-8002-1
 Handbook of Personal Data Protection (Grove's Dictionaries, 1992) ISBN 1-56159-046-0

Referanser

Eksterne lenker 
 WayneMadsenReport.com Madsens nettsted
 IMDb Madsens deltakelse i filmen Bush Family Fortunes: The Best Democracy Money Can Buy fra 2004 

Madsen, Wayne
Personer fra Delaware County i Pennsylvania
Personer som fremmer konspirasjonsteorier om 11. september
Kampfakta gruppe D VM i fotball 2006

Resultatene i gruppe D i VM i fotball 2006.

11. juni 2006

16. juni 2006

17. juni 2006

21. juni 2006

VM i fotball 2006
Urbanisering

Urbanisering er en betegnelse for de forskjellige prosessene forbundet med forflytting av mennesker, markeder og aktiviteter fra rurale til bymessige områder. Den primære prosessen var framvekst av historiske bysamfunn og bykultur og kontrastene mellom disse og bondesamfunn i omgivelsene, landsbyer og gårdsbebyggelse. 

Opp igjennom tidene har det av mange ulike grunner blitt flere folk som har flyttet inn til byer, det samme gjelder virksomheter. I 2007 passerte jordens antall by-boere antallet ikke-by-boere. Nå bor over 3,5 milliarder av jordas 7 milliarder mennesker i byer.

Urbanisering handler ikke bare om byvekst og sentralisering, men også om urbanitet, forskjellige slags kulturelle fenomener som er typiske for byer.

Se også 
 By
 Tettsted
 Urbanitet
 Landsbygd
 Urbanisering i Afrika
 Urbaniseringen av Norge

Referanser

Samfunnsgeografi
Migrasjon
Byplanlegging
Sosiologi
Prærien

I Fyresdal er det et område kalt Prærien.

Prærien (fransk: Prairie = «eng») er betegnelsen på de vidstrakte, treløse, fruktbare gresslettene i Nord-Amerika, som strekker seg fra Nord- og Sør-Dakota til Ohio, og fra Canada til nordøstlige Kansas og Missouri.

Se også 
Great Plains
 Savanne
 Cerrado
 Pampa
 Puna
 Gresslette
 Steppe

Sletter
Økoregioner
Tor Håkon Holte

Tor Håkon Holte (født 1. august 1958 i Drammen) er en norsk snekker og tidligere langrennsløper fra Hokksund i Buskerud som representerte Hokksund Idrettslag. Holte deltok under vinter-OL for Norge i 1984 i Sarajevo med 8.-plass på 15 km og 4.-plass på stafetten som beste resultater, og i 1988 i Calgary med 21.-plass på 30 km og 31.-plass på 50 km.

Han er sønn av Inger Marie Holte og Halvor Holte, og er eldre bror av Geir Holte.

Titler

Verdensmesterskap 
I VM i 1985 vant han sammen med  Arild Monsen, Pål Gunnar Mikkelsplass og Ove Aunli gull på 4 x 10 km stafett.

Norgesmesterskap

50 km langrenn 
1982, 1983, 1985 og 1988.

15 km langrenn 
1984

Stafett 3x10 km langrenn 
1984 med Geir Holte og Oddvin Bakkene.
1985 med Geir Holte og Arild Monsen.
1986 med Geir Holte og Oddvin Bakkene.

Verdenscupseire

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske langrennsløpere
Verdensmestere i langrenn
Norgesmestere i langrenn
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1984
Langrennsløpere under Vinter-OL 1984
Deltakere under Ski-VM 1985
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1988
Langrennsløpere under Vinter-OL 1988
Kongepokalvinnere i skiidrett
Norske snekkere
Personer fra Øvre Eiker kommune
Tanum og Jong skolekorps

Tanum og Jong skolekorps er et skolekorps i Bærum, Akershus. Det består av tre forskjellige avdelinger, som elevene spiller i avhengig av hvor lenge de har spilt. De heter Seniorkorpset, Juniorkorpset og Aspirantkorpset. Man får lov til å gå i korpset til og med året man fyller 19. Det har for øyeblikket musikanter helt ned i tredje klasse. 

Var tidligere to separate skolekorps, men ble sammenslått på nittitallet. Tanum, som er det eldste av de to sammenslåtte korpsene, ble stiftet i november 1923.

Uniform
Uniformene deres består av røde jakker med svarte bukser med hvite striper på siden. Lua er svart med hvite kanter og en hvit dusk foran. De er korpset som leder 17. mai toget på barneskolene Tanum og Jong.

Mesterskap
Seniorkorpset vant i 2006 Akershusmesterskapet for korps, 2. divisjon. Der spilte de musikkstykkene "Fate of the Gods" av Steven Reineke og "All Glory Told" av James Swearingen.
De deltok også på Norgesmesterskapet i korps 2005, som ble holdt i Oslo Konserthus. Der fikk de en delt 11.-plass.

Norske skolekorps
Kultur i Bærum
Skolekorps i Akershus
Maatschappij tot Exploitatie van Staatsspoorwegen

Maatschappij tot Exploitatie van Staatsspoorwegen (no.: Selskap til drift av Statsbanene) også kalt Staatsspoorwegen (SS) ble opprettet 26. september 1836 i Haag, Nederland. Bedriften ble opprettet av privatpersoner for å drive trafikk på jernbanelinjene som den nederlandske staten anla. Staatsspoorwegen driftet også tog på lokale linjer.

I 1917 opprettet bedriften sammen med Hollandsche IJzeren Spoorweg-Maatschappij (no.: Det Hollandske Jernbane-Selskapet) samarbeidet Nederlandse Spoorwegen. Bedriftene kom senere til å fusere (1. januar 1938) og å fortsette under navnet N.V. Nederlandsche Spoorwegen (NS) (no.: Nederlandske Jernbaner).

Litteratur 
Josef Overmann: Die Niederländische Staatseisenbahnbetriebsgesellschaft. Archiv für Eisenbahnwesen, 1913, S. 1491

Nederlandske jernbaneselskaper
Selskaper etablert i 1836
Nederland
1830-årene i Nederland
Åkle

Åkle er et mønstret, vevd teppe. Ordet åkle kommer av det norrøne áklæði og betyr sengeteppe. Ordet er funnet i bruk i norske kilder fra 1300-tallet.

Kilder viser at åklær i hvert fall har vært i bruk i Norge siden middelalderen.

I Setesdal blir et åkle kalt for ei rugge i Bykle og Valle, og en brosse i Hylestad og Bygland.

Bruksområder 
Åklær i Norge har blant annet vært i bruk som sengetepper, påsydd skinnfeller, som likkleder, og som pynt og isolering på vegger.Man kan også finne eksempler på at åklær tidlig ble benyttet som kirkekunst, det vil si som utsmykking i kirkerom. Fra 1900-tallet ble åklær stort sett brukt som dekorative bordtepper, sengetepper og veggpryd.

Variasjon i mønster 
Mønstrene på de ulike gårdene og mindre stedene hadde ofte utspring i områdets mønster. Åklærne var vevd i ulike mønstre som varierte fra sted til sted. Det kunne også være forskjellige vevteknikker, for eksempel rutevev, tavlebragd, rosengang, krokbragd, halvdreiel, skillbragd og dobbeltvev.

Åklevevere 
 Berit Hilmo (1764–1859) åkleveverske fra Tydal i Trøndelag.
Audhild Viken, Jølster.Audhild Vikens Vevstove

Litteratur 
 Sandstad, Anne Grete (2002): Åklær, å kle ei seng, å veve et åkle. Åkletradisjonen i Sør-Trøndelag. Trondheim. ISBN 82-92305-03-3
 Wang, Marit (1983): Ruteåklær. Bidrag til en karakteristikk, ordning og plassering. Universitetsforlaget. ISBN 82-00-05955-3

Eksterne lenker 
 Se åklær i DigitaltMuseum

Veving
Norsk kultur
Folkekunst
Husflid
Edens hage

Edens hage (hebraisk:  – gan-ʿḖḏæn) er et mytologisk sted og vakker hage der de første menneskene Adam og Eva skal ha bodd ifølge skapelsesfortellingene i Første Mosebok i Bibelen. Historien ender med at Adam og Eva spiser av Kunnskapens tre, og Gud forviser dem fra hagen.

Omtale i Bibelen 

Teksten forteller videre at Gud forbød mennesket å spise av kunnskapens tre. Guddommen laget så en «hjelper av samme slag», det vil si dyr og fugler som mennesket ga navn. Deretter bygde Gud en kvinne av mannens ribbein mens han sov. Mannen bestemte at hun skulle kalles kvinne, og bibelteksten sier at mannen skal holde fast ved sin kvinne, og de to skal være én kropp. 

I kapittel 3 forteller Første Mosebok videre at kvinnen, som Gud seinere ga navnet Eva «for hun ble mor til alle som lever», ble fristet av den listige slangen. Kvinnen spiste av kunnskapens tre og lokket også mannen til å smake på frukten. Etter dette lovbruddet, som i seinere teologi blir kalt syndefallet, forbannet Gud slangen, straffet kvinnen med smertefulle fødsler, lot mannen herske over kvinnen, forbannet også jorden og lot mannen nære seg av den med strev og slit. Gud lagde klær til Adam og Eva, drev dem så ut fra Edens hage og satte to kjeruber og et flammende sverd øst for Eden til å vokte veien til hagen, «det tapte paradis».

Beliggenhet 

Bibelhistorikere har hatt mange forslag til hvor tekstforfatterne har ment at Eden lå, men de er ikke blitt enige. De fire elvene som omtales, er Pisjon, Gihon, Hiddekel og Eufrat. Noen har hevdet at Pisjon er identisk med Nilen, mens Josefus mente Pisjon var Ganges. Elva Gihon har ofte blitt tolket som Karkheh eller Karun, to elver som deler sitt utløp med Tigris og Eufrat i Iran. Hiddekel er Tigris. Kusj kan være Kongedømmet Kusj, et oldtidsrike i Nildalen og dagens Sudan. Havila har av mange blitt forbundet med et sted i det sørlige Arabia. Assur  kan tolkes som Assyria, området ved Tigris hvor oldtidens assyriske folk bodde.

Se også 
 Paradis
 Gullalderen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Historien i Bibelen om Adam og Eva i Edens hage

Det gamle testamente
Bibelske ord og uttrykk
Aslak Hætta

Aslak Jacobsen Hætta, nordsamisk  Jáhkoš-Ásslat (født 24. januar 1824, henrettet 14. oktober 1854) var en av opprørslederne for det samiske Kautokeino-opprøret i november 1852. Han var gift med Marith Persdatter Kurak og de hadde to barn.

Han ble dømt til døden for mord på handelsmannen Carl Johan Ruth og henrettet ved halshugning, 30 år gammel. Mons Aslaksen Somby var den andre som ble henrettet. Både Sombys og Hættas hodeskaller ble levert til Det Kongelige Frederiks Universitet i Christiania (Oslo). Hættas hodeskalle ble byttet mot to inuittskaller i 1856 og ført til Københavns Universitet. Sombys hodeskalle ble oppbevart ved  ved  anatomiske institutt ved Universitetet i Oslo. Hodeskallene ble tilbakelevert og gravlagt i Kåfjord i Alta  i1997.

Referanser 

Nordmenn dømt for drap (før 1900-tallet)
Henrettede nordmenn (før 1900-tallet)
Personer henrettet ved halshogging
Personer dømt etter Kautokeino-opprøret
Opprørsledere
Bredo von Munthe af Morgenstierne

Bredo von Munthe af Morgenstierne (født Bredo Munthe 23. september 1701, død 13. januar 1757), var en framstående norsk jurist som også ble adelsmann.
Han var sønn av sogneprest i Fron Otto Munthe, og oldebarn av biskop i Bergen Ludvig Munthe. Han gikk ut av skolen i Christiania 1718, ble cand. theol. 1720 og studerte deretter jus. 1728 ble han prokurator ved høyesterett, 1735 kammeradvokat, 1737 kanselliråd, 1747 assessor (dommer) i høyesterett og justisråd. 1741 kjøpte han til dels for arvede midler Bækkeskov gods i Præstø amt i Danmark. I 1755 oppnådde han – etter egen søknad og som flere andre på den tid – å bli «tatt opp i den danske adelsstand» med det selvvalgte navnet von Munthe af Morgenstierne. Det nye navnet og våpenskjoldet i adelsbrevet er basert på forfedres slektsnavn og slektsvåpen.

Han ble gift 25. mai 1730 med Anna Dorothea Smith (1714–77), datter av generalfiskal Troels Smith.

Han var forfaren til Bredo von Munthe af Morgenstierne (1851–1930), norsk jurist og rettsprofessor på 1800-tallet.

Kilder 
 Dansk biografisk Lexikon

Norske høyesterettsdommere
Norske advokater
Bredo
Nils Alstrup Dahl (1911–2001)

For andre personer med samme og lignende navn, se Nils Alstrup Dahl

Nils Alstrup Dahl (født 25. juni 1911 i Vestre Aker, død 2001 i Oslo) var en norsk teolog.

Etter examen artium ved Bergen katedralskole i 1929 begynte han å studere teologi ved Universitetet i Oslo, ble cand.theol. 1934, universitetsstipendiat og professor 1942, med Det nye testamente som fagområde. I 1965 ble han utnevnt til professor ved Yale-universitetet. Han var redaktør for Norsk kirkeblad 1954–57.

Verker 
 Das Volk Gottes (1941)
 Forelesninger til Matteusevangeliet (1949, 1954)
 Rett lære og kjetterske meninger (1953)
 Kurze Auslegung des Epheserbriefs (1965)
 Hebreerbrevet (1974)
 The Crucified Messiah and Other Essays (1974])
 Jesus in the Memory of the Early Church (1976)
 Studies in Paul (1977)
 Jesus the Christ (1991)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kort biografi ved Det teologiske fakultet, UiO

Professorer ved Universitetet i Oslo
Norske lutherske teologer
Personer fra Oslo