alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ronny Gunnarsson

Ronny «Geson» Gunnarsson (født 14. juli 1955 i Göteborg) er en svensk «fotballpersonlighet». Geson er far til Sarpsborgs Niklas Gunnarsson.

Geson har mer enn 30 års erfaring i profesjonell fotball, og han er velkjent blant mange fotballpersonligheter i europeisk fotball. Geson har vært landslagstrener for Færøyenes A-landslag. På 1980-tallet var han en av Sveriges yngste elitetrenere.

Geson var spaltist i Magasinet Svensk Fotboll i drøye 11 år. Han har også vært fotballspaltist i flere idrettsmagasiner og aviser i de siste 25 årene. Geson er både FIFA/UEFA Match Agent og har organisert mange store fotballarrangementer og matcher med flere toppklubber rundt om i Europa.

Geson har også vært en PR-mann for norsk Fotballtrenerforening og for The Nordic Football Coaches Conference. Han har også vært aktiv med veldedige prosjekter i mange år.

Referanser 

Svenske fotballtrenere
Fødsler i 1955
Medvirkning (strafferett)

Medvirkning er i norsk strafferett et begrep for delaktighet i straffbare handlinger. Å medvirke til visse straffbare handlinger kan etter norsk rett være straffbart.

Norsk lovgivning bygger på prinsippet om at medvirkers straffansvar fremgår av de enkelte straffebestemmelser. Blant straffebestemmelsene finnes det en del hvor medvirkning er nevnt spesifikt, mens det i andre bestemmelser avgjøres ved en tolkning av straffebudet. Til sist er det straffebud som retter seg direkte mot medvirkning, også i tilfeller hvor selve handlingen ikke er straffbar (slik som hallikvirksomhet eller medvirkning til selvmord)

Medvirkning kan være av både fysisk og psykisk art, og kan foregå i tiden før eller under den straffbare handlingen.

Norsk strafferett
Nils Bech

Nils Bech (født 8. april 1981 på Hønefoss) er en norsk sangartist og scenekunstner i krysningsfeltet mellom musikk og performance-kunst.

Bakgrunn og arbeid 
Nils Bech er oppvokst i Vikersund i Modum kommune i Buskerud og gikk på musikklinja ved St. Hallvard videregående skole.

Bech har opptrådt med performance-konserter i Norge og utlandet, både på klubber og i kunstgallerier, men også på musikkfestivaler som By:larm, Ultima, The Great Escape, Oslo Live, Øyafestivalen, Hovefestivalen og Roskilde-festivalen, og på samtidskunst-utstillinger og kunstmuseer som Nasjonalmuseet, Henie Onstad kunstsenter, Kunsthall Oslo, den 54. Venezia-biennalen, New Museum of Contemporary Art i New York, Institute of Contemporary Art og Frieze Foundation i London. Han kombinerer blant annet falsett-sang, improvisasjoner rundt bevegelse og objekter med elektronika-musikk. Musikkalbumet Look Inside fra 2012 regnes som et musikalsk gjennombrudd. Et stort gjennombrudd, med over 1 million avspillinger på Spotify etter 24 timer ble også hans O Helga Natt, den ble sendt på NRKs Skam, sesong 3, desember 2016. For sitt fjerde album, Echo, ble han nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen elektronika. Han ble nominert til Spellemannprisen 2020 i klassen indie/alternativ for albumet Foolish Heart.

Nils Bech har vært med som sanger og skuespiller i Styrtet engel og Richard III på Nationaltheatret.

Bech var i 2013 modell for høst/vinter kampanjen til det svenske klesmerket COS.

Bech er åpent homofil og stod blant annet frem med sin historie på TV2 nyhetene i august 2018.

Musikkutgivelser (utvalg)

Album 
 2010: Look Back
 2012: Look Inside
 2014: One Year
 2016: Echo
 2020: Foolish Heart

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Intervju på gaysir.no 2013

Norske sangere
Personer fra Modum kommune
International Peace Institute

International Peace Institute (IPI, tidligere International Peace Academy) er en uavhengig tankesmie basert i New York. IPI spesialiserer seg mot multilaterale tilnærminger til freds- og sikkerhetsspørsmål og samarbeider tett med FNs sekretariat og medlemsland. IPIs fremste mål er å fremme effektive internasjonale svar på nye problemer og kriser gjennom forskning, analyse og politikkutvikling.

IPI har fått kritikk fordi det har mottatt flere millioner i økonomisk støtte fra den overgrepsdømte amerikanske finansmannen Jeffrey Epstein.

Terje Rød-Larsen var leder for IPI fra 2005 til 29. oktober 2020. Han trakk seg etter at koplinger mellom han og Epstein ble kjent. Han skal ha mottatt donasjoner fra Epsteins stiftelser på vegne av organisasjonen, samt lånt penger av ham. IPIs visepresident, Adam Lupel, overtok etter Rød-Larsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tankesmier
Maria Carolina Benda

Maria Carolina Benda (1742–1820) var en tysk sanger, pianist og komponist.

Liv og virke 
Maria Carolina Benda var den andre av de åtte barna til fiolinisten og komponisten Franz Benda og kammerjomfru Franziska Louise Eleonore Stephanie. Faren ga Maria Carolina en musikalsk utdannelse. Brødrene hennes fikk opplæring i fiolinspill, men da det på den tiden ble regnet som ukvinnelig å spille strykere eller blåseinstrumenter siden det «forvrengte» ansikt og kropp, fikk hun opplæring i sang og klaverspill.

Benda var kammersanger ved hoffet til hertuginne Anna Amalie av Sachsen-Weimar-Eisenach og medlem av hertuginnens weimarske Liebhabertheater som ble ledet av Johann Wolfgang von Goethe. Benda opptrådte under teatrets oppførelser og skrev enkelte lieder med klaverakkompagnement, eksempler på sangtitler er:
 An die Rose
 Die Rose 
 Glänzender sinket die Sonne 
 Des armen Suschens Traum

Ved hertuginnens hoff ble Maria Carolina Benda kjent med hoffkapellmester, pianist og komponist Ernst Wilhelm Wolf, og giftet seg med ham 28. august 1770. Hertuginnen bekostet bryllupet, da hun ville sikre seg at begge musikerne ble værende i Weimar.

Kilder 
 Jeanette Toussaint: 
 Freia Hoffmann: «Benda, Maria Carolina, Caroline, verh. Wolf», Sophie Drinker Institut

Litteratur 
 Jackson, Barbara Garvey: Say can you deny me : A guide to surviving music by women from the 16th through the 18th centuries. – Fayetteville, AR : University of Arkansas Press, 1994. – ISBN 1-55728-303-6
 Franz Lorenz: Die Musikerfamilie Benda. Bind 1: Franz Benda. Wilhelm de Gruyter, Berlin 1967, side 81–85.
 Charlotte Marlo Werner: Goethes Herzogin Anna Amalia : Fürstin zwischen Rokoko und Revolution. – Düsseldorf : Droste, 1996. – ISBN 3-7700-1065-5
 Jeanette Toussaint: «Maria Carolina Benda (1742 bis 1820) – Juliane Bernhardine Benda (1752 bis 1783) : Sängerinnen, Pianistinnen, Komponistinnen.» I Zwischen Tradition und Eigensinn : Lebenswege Potsdamer Frauen vom 18. bis 20. Jahrhundert'', Potsdam: Autonomes Frauenzentrum, 2009, – s. 29–38. – ISBN 978-3-00-027038-3

Referanser 

Klassisistiske komponister
Kvinnelige komponister
Åse Wetås

Åse Wetås (født 25. juni 1972 i Sandnes) er en norsk leksikograf, språkviter og direktør i Språkrådet. Hun var prosjektdirektør for  Norsk Ordbok 2014 fra 2008 og ble utnevnt til språkrådsdirektør i 2015.

Karriere
Åse Wetås er cand.philol. fra 1999 med nordisk hovedfag, engelsk grunnfag og lingvistikk semesteremne. Hovedfagsoppgaven Namneskiftet Kristiania–Oslo kom ut som bok på Novus forlag i 2000. Hun har doktorgrad i nordisk språkvitenskap (dr. art.) fra Universitetet i Oslo i 2008 med avhandlinga Kasusbortfallet i mellomnorsk. Ein komparativ studie av proprialt og appellativisk materiale.

Wetås arbeidet i midten av 1990-årene som ungdomssekretær i LO i Rogaland. Fra 1998 til 1999 jobbet hun som vitenskapelig assistent ved Seksjon for namnegransking, UiO, deretter var hun høgskolelektor ved Høgskolen i Stavanger før hun kom tilbake til Oslo som universitetslektor fra 2000 til 2001. Hun var stipendiat i lingvistikk ved Universitetet i Oslo 2001–2005. Etter stipendiatperioden begynte hun å arbeide med Norsk Ordbok 2014 i 2005, først som redaksjonsassistent. Tre år senere overtok hun ledelsen for prosjektet etter Kristin Bakken.

I 2001 skrev hun fire rapporter om bruk av nynorsk skriftspråk for Språkrådet. Hun har også skrevet en rekke fagartikler innen navnegransking, morfologi og dialektologi. Åse Wetås var medlem av Språkrådets utvalg som la fram innstilling om rettskriving i nynorsk i 2011. Hun var styremedlem i Språkrådet fra 2011 til 2015, da hun ble utnevnt til direktør i Språkrådet.

I 1992 ble hun av Det Norske Samlaget tildelt prisen for en av de beste artiumstilene på nynorsk. På midten av 1990-tallet var hun ungdomssekretær i LO i Rogaland.

Referanser

Kilder
Biografi i Helene Urdland Karlsen, Lars S. Vikør og Åse Wetås : Livet er æve og evig er ordet. Norsk Ordbok 1930 – 2016. Samlaget, 2016 ISBN 978-82-521-9008-3

Norske leksikografer
Norske embets- og tjenestemenn
Personer fra Sandnes kommune
Fødsler i 1972
Søkelys

Et søkelys er et apparat med reflektorer som kan skape en kraftig lysstråle bestående av nesten parallelle stråler som kan rettes i en bestemt retning. Søkelys er som regel laget så de kan dreies i alle retninger.

Militær bruk av søkelys begynte på slutten av 1800-tallet da slagskip og andre store fartøyer ble utstyrt med søkelys så de kunne finne små angripende torpedobåter. De ble anvendt i Den russisk-japanske krig i 1904–1905. Det ble også installert søkelys på mange kystartilleribatterier for å hjelpe ved kamp om natten.

Under første verdenskrig 
Søkelys ble først anvendt i første verdenskrig til å skape «kunstig månelys» til å forbedre mulighetene for nattangrep, en praksis som ble fortsatt under annen verdenskrig. Kunstig månelys ble oppfunnet av historikeren og panserkrigsteoretikeren J.F.C. Fuller.

Under annen verdenskrig 
Søkelys ble anvendt i utstrakt grad ved forsvar mot nattlige luftangrep under annen verdenskrig. Par av søkelys plassert i en kjent avstand fra hverandre ble brukt til via triangulering å beregne hvor høyt oppe bombeflyene var, så brændrørene på luftverngranatene kunne innstilles til maksimal effekt. Hertil kom at søkelysene kunne blende bombeutløsere som brukte optiske bombesikter.

Søkelys ble leilighetsvis anvendt taktisk ved landslag. En berømt leilighet var Den røde armés anvendelse av søkelys under slaget om Berlin i april 1945. 143 søkelys ble rettet mot de tyske stillinger hen over Neisse med det formål midlertidig å blende dem under en sovjetisk offensiv. Imidlertid spredte morgentåken lyset og de angripende styrker kom til å stå i siluett, hvilket gjorde dem klart synlige for tyskerne. De sovjetiske styrker led derfor store tap og måtte utskyde deres invasjon av byen.

Søkelys fra annen verdenskrig omfatter modeller fremstilt av General Electric og Sperry Corporation. De hadde i de fleste tilfelle en 60" (152,4 cm) diameter med rhodiumbekledte parabolske speil, som reflekterte en kulbuelampe. Den høyeste effekten var  candela. Det ble drevet av en 15 kW generator og hadde en effektiv rekkevidde på mellom 45 og 56 km i klart tørt vær.

Sivil bruk 
I dag brukes søkelys blant annet ved reklame. Noen steder bruker for eksempel bilforhandlere søkelys så man over stor avstand kan se at her er en bilforretning. Tidligere var det alminnelig å bruke søkelys ved filmpremierer. De fleste kjenner det fra den lille tegnefilmen som innleder film fra 20th Century Fox, hvor man ser søkelys feie hen over himmelen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Sperry searchlight restoration project
 Elmer A. Sperry case file i Franklin Institute's arkiv over historiske optegnelser over overvejelser om at tildele en Flanklin Award i 1920 for opfindelsen af et elektrisk søgelys
 http://www.skylighters.org/mainmenu.html 

Belysning
Luftvern
Ernst Wilhelm Wolf

Ernst Wilhelm Wolf (1735–1792) var en tysk hoffkapellmester, pianist og komponist.

Liv 
Ernst Wilhelms eldre bror Ernst Friedrich var en organist og komponist som hadde studert med Gottfried Heinrich Stölzel. Wilhelm gikk på gymnas i Eisenach og Gotha. Han startet opp universitetsstudier ved Universitetet i Jena i 1755, men drev mest med musikk og fikk ansvaret for å lede byens collegium musicum, noe som ga ham anledning til å oppføre egne komposisjoner.

Etter opphold i Leipzig og Naumburg an der Saale, endte han opp i Weimar som hertuginne  Anna Amalie av Sachsen-Weimar-Eisenachs klaverlærer. I 1761 ble han utnevnt til konsertmester og organist ved hertuginnens kapell, og i 1772 ble han hoffkapellmester.

Wolf giftet seg med  Maria Carolina Benda i 1770, en datter av fiolinisten Franz Benda og selv komponist, cembalist og sanger.

Verk 
Wolf var påvirket av Carl Philipp Emanuel Bachs klaververk og de kirkelige vokalverkene til Carl Heinrich Graun.

Wolf skrev sceneverk, verdslige og kirkelige kantater, oratorier, pasjoner, lieder, sonater, kvartetter for strykere og annen kammermusikk, symfonier, partitas og solokonserter (stort sett for cembalo). Han skrev også om musikk, mest kjent er Lehrwerk Musikalischer Unterricht, Dresden 1788.

Kilder

Referanser

Litteratur 
 Vera Funk: «Auch eine Reise aber nur eine kleine musikalische». Zum zweihundertsten Todestag des Weimarer Komponisten Ernst Wilhelm Wolf. I Musica 46, 1992, , s. 299–303.
 Cornelia Brockmann, Instrumentalmusik in Weimar um 1800, Sinzig 2009.
 Ernst Wilhelm Wolf: Lehrwerk Musikalischer Unterricht, Dresden 1788.

Eksterne lenker 
 Ernst Wilhelm Wolfs verkfortegnelse, arkivmusic.com

Tyske komponister
Klassisistiske komponister
Tyske dirigenter
Personer fra Wartburgkreis
Tour de Ski 2015

Tour de Ski 2015 var den niende utgaven av Tour de Ski, og startet 3. januar 2015 og ble avsluttet 11. januar. Touren inngår i verdenscupen i langrenn 2014/15. Det første rennet (prologen) ble arrangert i Oberstdorf i Tyskland, og avslutningsrennet ble som vanlig arrangert opp alpinbakken i Val di Fiemme i Italia.

For andre år på rad ble det norske seire i Tour de Ski. I kvinneklassen ble det firedobbel norsk seier, Marit Bjørgen vant foran Therese Johaug, Heidi Weng og Ragnhild Haga. I herreklassen vant Petter Northug med russiske Jevgenij Belov på andreplass. Martin Johnsrud Sundby som gikk inn til førsteplass sammenlagt, ble i juli 2016 fratatt seieren etter at han ble dømt for ulovlig bruk av astmamedisin.

Denne utgaven var unik fordi Norges damer tok alle pallplassene i de 7 konkurransene (21 st):

Marit Bjørgen 7 (5-1-1) (Endte på 1-plass), Heidi Weng 7 (0-4-3) (Endte på 3-plass), Therese Johaug 5 (2-1-2) (Endte på 2-plass), Ragnhild Haga 1 (0-0-1) (Endte på 4-plass) og Ingvild Flugstad Østberg 1 (0-0-1) (Kjørte ikke dag 7)

Sluttresultat

Etappene

Etappevinnere, menn

Etappevinnere, kvinner

Etappe 1
3. januar 2015, Oberstdorf, Tyskland - prolog

Etappe 2
4. januar 2015, Oberstdorf, Tyskland

Etappe 3
6. januar 2015, Val Müstair, Sveits

Etappe 4
7. januar 2015, Toblach, Italia

Etappe 5
8. januar 2015, Toblach, Italia

* Martin Johnsrud Sundby ble i juli 2016 fratatt plasseringen sin på denne etappen etter et teknisk brudd på antidopingreglementet.

Etappe 6
10. januar 2015, Val di Fiemme, Italia

Etappe 7
11. januar 2015, Val di Fiemme, Italia

Referanser

Eksterne lenker 
  Det internasjonale skiforbundet 
 Resultater kvinner
 Resultater menn

Tour de Ski
Langrenn i 2015
Sport i Tyskland i 2015
Sport i Sveits i 2015
Sport i Italia i 2015
Rettsvillfarelse

Rettsvillfarelse er i norsk strafferett at en person ved en handling har vært i god tro fordi han ikke har kjent til at handlingen var rettstridig, enten fordi han ikke var kjent med at det gjaldt straffebestemmelser for handlingen, eller fordi han har hatt uriktige opplysninger om innholdet i reglene.

Etter straffeloven § 57 heter det: «For den, som ved Handlingens Foretagelse befandt sig i Vildfarelse med Hensyn til dens retsstridige Beskaffenhed, kan, saafremt Retten ikke finder af denne Grund at burde frifinde ham, Straffen nedsettes under det for Handlingen bestemte Lavmaal og til en mildere Strafart.» Bestemmelsen forutsetter at retten kan velge full frifinnelse. Når frifinnelse ikke er aktuelt kan retten velge å nedsette straffen under straffebudets strafferamme, la villfarelsen være en formildende omstendighet innenfor strafferammen eller straffe fullt ut.

Hva retten skal falle ned på er overlatt til rettens skjønn. Det er likevel i rettspraksis og juridisk teori kommet frem prinsipper for avgjørelsene, hvor det er fastslått at det kun er den unnskyldelige rettsvillfarelse som fører til frifinnelse. Etter dette vil enhver som uaktsomt ikke kjenner til straffebudene ikke kunne frifinnes på grunnlag av rettsvillfarelse. Det skal særlige omstendigheter til for at en villfarelse skal anses som unnskyldelig.

Rettsvillfarelse gjelder kun for villfarelse om rettsstriden, ikke straffbarheten. Hvis vedkommende vet at handlingen er ulovlig, men ikke visste at man kunne bli straffet for handlingen, kan han ikke påberope seg rettsvillfarelse.

Se også
 Uaktsomhet
 Faktisk villfarelse

Referanser

Norsk strafferett
Smilax aspera

Smilax aspera er en plante i familien Smilacaceae.

Den er en eviggrønn, delvis forvedet klatreplante som kan bli opptil 15 meter høy. Stengelen har krumme torner, og Smilax aspera har også torner på bladene som eneste art i sin slekt. Bladene sitter spredt og er blanke, læraktige og hjerteformede eller pilformede. Ved basis av hvert blad er det to slyngtråder. Blomstene er grønnhvite til grønngule, 3–5 mm, og sitter i forgrenede klaser. Bærene er 2–4 mm store og først røde og seinere blåsvarte. 

Utbredelsen omfatter alle middelhavslandene, Kanariøyene og Madeira. Den forekommer i skog, maquis og garrigue fra havets nivå opp til 1200 moh. og danner ofte ugjennomtrengelige kratt. Det finnes også spredte populasjoner i det østafrikanske høylandet (Kenya, Etiopia, Tanzania) og Sør-Asia (Nepal, Sri Lanka, India, Bhutan, Kashmir, sørvestlige Kina). Disse populasjonene vokser for det meste i eviggrønn skog 1000–2000 moh.

Lokale varianter er blitt skilt ut som egne arter (for eksempel Smilax mauritanica, Smilax nigra) eller underarter (for eksempel subsp. balearica). Disse formene er ikke bredt anerkjent og betraktes som regel som synonymer for Smilax aspera.

Bærene er tilpasset spredning med fugler. I Sør-Spania er munk den viktigste arten, men rødstrupe og svarthodesanger har også en viss betydning. Det er mulig at langdistansetrekkende munk har spredt planten fra middelhavsområdet til Øst-Afrika og Sør-Asia.

Unge skudd kan spises på samme måte som asparges.

Galleri

Kilder

Eksterne lenker 
 

Liliales
Klatreplanter
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Norgesmesterskapet i maraton

Norgesmesterskapet i maraton er en del av norgesmesterskapene i friidrett. Det er ofte lagt til et av Norges tradisjonelle maratonløp, som da får status som mesterskapsløp. NM i maraton ble første gang arrangert på «Retranchementet» ved Christiansholm festning i Kristiansand, 16. august 1897. Det ble siden arrangert årlig fem ganger til og med 1901, som del av hovedmesterskapet. NM i maraton ble ikke arrangert igjen før i 1950, og siden den gang årlig, men separat fra hovedmesterskapet. Maraton ble offisiell NM-øvelse for kvinner fra 1983, og arrangert som uoffisiell øvelse fra 1980. Disse løpene er siden regnet som offisielle NM-seire.

Liste over NM i maraton med vinnere 1897–1979

Liste over NM i maraton med vinnere 1980–dd

Referanser

Eksterne lenker 
 Friidrett.no: oversikt maraton-NM
 Friidrett.no: medaljevinnere maraton menn
 Friidrett.no: medaljevinnere maraton kvinner

 
Repeterende arrangementer etablert i 1897
Repeterende arrangementer etablert i 1950
Juliane Reichardt

Juliane Reichardt (1752–1783) var en tysk sopran og komponist.

Liv 
Juliane Benda var den yngste datteren til hoffmusikeren Franz Benda og Eleonora Stephein. Moren døde da Juliane var seks år. Tre år giftet faren seg med Eleonoras søster, Carolina Stephein.

Faren ga sine barn musikkundervisning, sønnene fikk fiolinundervisning og døtrene undervisning i sang og klaverspill. En rekke kulturpersonligheter var gjester i Julianes foreldrehjem, musikeren Wilhelm Karl Rust, musikkskribenten Charles Burney, forleggere, oversetteren og komponisten Johann Joachim Christoph Bode og komponisten og forfatteren Johann Friedrich Reichardt, Julianes senere ektemann. 

Juliane Bendas lieder og sonater vakte tidlig beundring, likeens hennes uttrykksfulle sopranstemme og virtuose klaverteknikk. Etter at hun giftet seg i 1776 ble det mindre offentlige opptredener. Det første barnet hennes døde tidlig, men i 1770 ble Louise Reichardt født, hun ble selv sopransanger, komponist og musikkpedagog. Juliane døde allerede i 1783, bare 31 år og kort tid etter at hun hadde født sitt tredje barn.

Verk 
Musikkviteren  regner Juliane Reichardt, søsteren Maria Carolina Benda og datteren Louise Reichardt til den første berlinske liederskole, en stil som ifølge Weissweiler karakteriseres av en overdreven bruk av foredragsbetegnelser og en tendens til overfølsomhet og dysterhet, helt i tråd med «Werthertidens» overstrømmende emosjonalisme. Med en folketoneaktige stil henvendte musikken seg til det opplyste borgerskapet.

Juliane Reichardt skrev liedermelodier og  klaververk. Allerede før hun giftet seg i 1776 var hun begynt å publisere sine 2 klaversonater og mer enn 30 lieder. 

Publikasjoner
 Juliane Reichardt: Daphne am Bach. Göttinn Liebe! i Johann Heinrich Voß (red.): Musen-Almanach für 1779. Bohn, Hamburg 1779, s, s. 60.
 Juliane Reichardt: Brunnenlied. Laßt nun alles stehn u. liegen. i Johann Heinrich Voß, Leopold Friedrich Günther von Goekingk (red.): Musen-Almanach für 1780. Bohn, Hamburg 1780, , s. 137.
 Juliane Reichardt, bearbeidet av Linda Moot: Klaviersonata. Hildegard Publ. Co., Bryn Mawr, PA 1998, .

Kilder 
 
 Benda, (Bernhardine) Juliane, verh. Reichardt, Sophie Drinker Institut

Litteratur 
 Franz Lorenz: Die Musikerfamilie Benda. Bind 1: Franz Benda. Wilhelm de Gruyter, Berlin 1967, s. 30, 31, 80–85 og 101–110.
 Eva Weissweiler: Juliane Reichardt und die Komponistinnen der Berliner Liederschule. I Eva Weissweiler: Komponistinnen vom Mittelalter bis zur Gegenwart. DTV München 1999 (1. opplag 1981), ISBN 3-423-30726-9, s. 138–162.
 Die Musik in Geschichte und Gegenwart (MGG), andre omarbeidede utgave, redigert av Ludwig Finscher, personenteil 2, Bag-Bi, Bärenreiter Kassel, 1999, spaltene 1073 og 1074.

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi og verkfortegnelse, MUGI, hfmt-hamburg.de
 Composer: Juliane Reichardt, née Benda (1752–1783), recmusic.org

Sopraner
Tyske komponister
Kvinnelige komponister
Bjerringbakken (Oslo)

Bjerringbakken (7-9) er en vei på Bekkelaget i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Mosseveien til Bekkelagsveien.

Veien fikk navn i 1917 etter verksmester Amund Christopher Bjerring (ca. 1800–70), som var smed på Stubljan. Oslos største jettegryte ble oppdaget på eiendommen i nr. 7 i 1873.

Kilder
 Oslo byleksikon

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Veier på Bekkelaget
Bjørnehiet (Oslo)

Bjørnehiet (1-7, 2A-20) er en vei på Østre Holmen i bydel Vestre Aker i Oslo. Det er en hesteskoformet vei på vestsiden av Bjørnveien som begynner og slutter i denne.

Navnet ble vedtatt i 1951.

Kilder
 Oslo byleksikon

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Veier på Holmen (Oslo)
Defence Science and Technology Laboratory

Defence Science and Technology Laboratory (Dstl) er et britisk statsforetak som eies av Forsvarsministeriet. Dstl ble etablert 2. juli 2001 ved å bli skilt ut sammen med Qinetiq fra forsvarets forskningsinstitutt. Det ligger i forskningsparken Porton Down i grevskapet Wiltshire like nordøst for byen Salisbury.

Eksterne lenker
 

Laboratorier
Storbritannias forsvar
Etableringer i 2001
Kjemisk krigføring
Héctor Bellerín

Héctor Bellerín Moruno (født 19. mars 1995) er en spansk fotballspiller som spiller for .

Bellerín  slo Theo Walcotts 40 meter sprintrekord, noe som gjør han til den raskeste spilleren i Arsenal troppen.

Landslaget 
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Héctor Belleríns profil hos PremierLeague.com 

Spanske fotballspillere
Spillere i Fotball-EM 2016
Fotballspillere for FC Barcelona
Fotballspillere for Arsenal FC
Fotballspillere for Watford FC
Fotballspillere for Real Betis Balompié
Personer fra Barcelona
Fødsler i 1995
Breidablikkveien (Oslo)

Breidablikkveien (17-23, 4-34) er en vei på Ljan i bydel Nordstrand i Oslo. Den begynner som blindvei i nord og går sørover langs Østfoldbanen til Solveien.

Veien ble anlagt i 1898 som adkomstvei til eiendommen Retiro og hadde opprinnelig navn etter den. Dagens navn er fra 1917 etter eiendommen Breidablikk i Solveien 146.

Kilder
 Oslo byleksikon

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Veier i bydel Nordstrand
Veier på Ljan
Veier på Nordstrand (delområde)