alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
David Smith (bocciaspiller)

David John Smith (født 2. mars 1989 i Eastleigh i Hampshire) er en engelsk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC1, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 

Han begynte å spille boccia 6 år gammel.

Karriere
Ved EM i boccia i 2005 fikk han sølv i lagkonkurransen, og i 2006 fikk han bronse i lagkonkurransen ved VM i boccia. Året etter fikk han gull i lagkonkurransen ved World Cup 2007 i Vancouver. 

I 2008 deltok han på det britiske laget som fikk gull i lagkonkurransen ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing, sammen Dan Bentley, Nigel Murray og Zoe Robinson. 

Ved EM i boccia 2009 i Portugal fikk han gull individuelt og sølv i lagkonkurransen (BC1/BC2). I 2011 fikk han gull individuelt ved Europa Cup på Hamar, og bronse i lagkonkurransen ved World Cup i Belfast, der han også kom på 4.-plass individuelt. 

Han vant gull individuelt ved London Boccia Invitational 2012. Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han sølv individuelt i klassen BC1. Han slo Qi Zhang 4-2 i kvartfinalen og Roger Aandalen 5-2 i semifinalen, og møtte thailandske Pattaya Tadtong i finalen. Tadtong vant denne kampen 7-0. I lagkonkurransen fikk Storbritannia bronse i klassen BC1-2, her spilte Smith sammen de samme tre som i 2008. Storbritannia slo her Portugal 7-5 i bronsefinalen.

Ved EM i boccia 2013 i Guimarães vant han BC1 individuelt, etter at han slo Panagiotis Soulanis 6-1 i finalen. Storbritannia vant også lagkonkurransen i klassen BC1/2, der de slo Portugal 5-4. Ved utgangen av 2013 var han rangert som nummer 1 i verden i klassen BC1 individuelt.

Han ble verdensmester individuelt ved verdensmesterskapet i boccia 2014. Han vant alle kampene sine gjennom mesterskapet, og slo til slutt Witsanu Huadpradit 9-2 i finalen. I BC1/2 tapte Storbritannia semifinalen 2-8 for Brasil, og måtte spille bronsefinale. Der slo de Slovakia 6-2, og Smith fikk dermed bronse i lagkonkurransen. Han deltok ved Europacupen i boccia 2015, der han vant bronsefinalen mot russiske Mikhail Gutnik 7-1, og Storbritannia fikk gull i lagkonkurransen i klassen BC1/2, etter at de vant finalen 10-1 over Spania. I juli deltok han også ved Europamesterskapet i boccia for lag og par 2015, der Storbritannia vant BC1/2-finalen mot Slovakia.

Referanser

Eksterne lenker
 Profil hos IPC
 GB Boccia - David Smith
 British Paralympic Association - David Smith
 London 2012 - David Smith
 London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)

Britiske bocciaspillere
Britiske handikappidrettsutøvere
Paralympiske mestere for Storbritannia
Europamestere
Verdensmestere
Deltakere for Storbritannia under Paralympiske sommerleker 2012
Deltakere for Storbritannia under Paralympiske sommerleker 2008
Fødsler i 1989
Skien Venstre

Skien Venstre er Venstres lokalforening i Skien. Lokallaget er Telemark Venstres største, og hadde 51 betalende medlemmer i 2017.

Tidligere lokalvalgsresultater 
Etter lokalvalget i 2011 fikk Skien Venstres representant Geir Arild Tønnessen vervet som varaordfører. Etter kommunevalget i 2015 satt partiet i posisjon med Ap, Sp og Sv, og hadde to representanter i bystyret med Geir Arild Tønnessen og Signy Gjærum. Tønnessen satt også i formannskapet i perioden 2015–2019.

Etter lokalvalget i 2015 endte Venstre opp med å bli Skiens åttende største parti, med en oppslutning på 3,5 %. Dette var en nedgang på 1,5 % i forhold til resultatet av lokalvalget i 2011.

Styret

Historikk

Tabellen viser ordførere og varaordførere fra Venstre i Skien kommune. 

Tholf Grini satt også som ordfører i Skien kommune i perioden 1912 til 1914, men da som representant for partiet Frisinede Venstre som senere ble en del av partiet Høyre.

Bystyret
Tabellen viser Skien Venstre representanter i bystyret:

Kommunevalg
Tabellen viser antall stemmer og prosentvis oppslutning for Skien Venstre i alle perioder etter 1945 

I begynnelsen av syttiårende var det store interne uenigheter i Venstre omkring forholdet til EEC (dagens EU). Dette ble en av de viktigste årsakene til splittelsen av Venstre på landsmøtet i Røros i 1972, da fløyen som var for norsk medlemskap i EEC brøt ut og dannet Det Liberale Folkepartiet. Etter splittelsen i 1972 har Venstre hatt noe lavere oppslutning under stortingsvalg og kommunevalg, og også i Skien har Venstre hatt lavere oppslutning etter splittelsen i 1972.

Tallene ovenfor er hentet fra tjenesten «Poll of Polls».

Referanser

Eksterne lenker
 Skien Venstres offisielle nettside
 NSD - Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste

Venstre
Venstre
Telemark Venstre
Wenche Sørum Lønnquist

Wenche Sørum Lønnquist (født Wenche Sørum 10. juli 1951 i Oslo) er en norsk tidligere friidrettsutøver fra Høybråten. Hun ble tildelt kongepokalen under NM i både 1970 og 1972 etter ny mesterskapsrekord på 1500 meter begge gangene. Hun representerte Høybråten og Stovner IL.

Sørum Lønnquist satte hele 9 norske rekorder på 1500 meter i perioden 1969 til 1972, samt en på 3000 meter i 1974. De siste årene konkurrerte hun med treningspartneren Grete Andersen Waitz. Under Sommer-OL 1972 i München konkurrerte de begge på 1500 meter. 19 år gamle Waitz ble slått ut i forsøket, mens to år eldre Sørum satte norsk rekord i forsøksheatet og gikk til semifinalen. Der senket hun rekorden med 4,4 sekund til 4.09,70. Det ble hennes beste løp og per 2012 er hun nummer 8 gjennom alle tider i Norge med det løpet.

Medaljer i norske mesterskap

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fødsler i 1951
Personer fra Oslo
Norske mellomdistanseløpere
Norgesmestere i friidrett
Kongepokalvinnere i friidrett
Deltakere for Norge under EM i friidrett innendørs 1970
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1972
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1972
Manhaeprisen

Manhaeprisen  (Manhae Daesang) er en serie utmerkelser som utdeles til minne om den buddhistiske reformator og anti-japanske uavhengighetsaktivist  Han Yong-un (kjent som Manhae, 1879–1944). Prisen ble opprettet i 1997. De utdeles av det sørkoreanske Selskapet til fremme og utøvelse av Manhaes tanker.

Prisene utdeles i kategoriene
Fred
Sosial innsats
Akademisk innsats
Kunst
Litteratur
Buddhistisk misjonsarbeid

Vinnere av Fredsprisen
2014 - Mohsen Makhmalbaf, Iransk filmregissør
2013 - World Fellowship of Buddhists og Fethullah Gülen
2009 - Shirin Ebadi Iransk menneskerettighetsadvokat, vinner av Nobels fredspris
2008 - Lokamitra (Jeremy Goody), medlem av Triratna Buddhist Community

Vinnere av Litteraturprisen
2014 - Ashraf Aboul-Yazid (Ashraf Dali) (egyptisk poet og fortatter), Yoon Yang-hee (Koreansk Kalligrafi)
2013 -
2012 - Kim Jay Hong
2011 - Mo Yan
2010 - John Ralston Saul og Jeong Jin-gyu
2009 - Robert Hass og Kim Jong-gil
2008 - Lee Eo-ryeong
2007 - Kim Namjo
2006 - Hwang Dong-gyu
2005 - Wole Soyinka, 
2004 - Hong Seok-jung
2003 - Cho Jeong-rae
2002 - Shin Kyung-rim
2001 - Lee Hung-ki
2000 - Oh Se-young
1999 - Chung Wan-young
1998 - Ko Un (poet)
1990 - Hyun Ki-young (novelist)

Referanser

Fredspriser
Sør-Korea
Buddhisme
Utmerkelser etablert i 1997
Field productions

Field Productions er et produksjonsselskap basert i Oslo. Selskapet bak kinosuksessene Supervention 1 og 2, og kinofilmen om Aksel Lund Svindal.  I tillegg til dokumentarfilm, gjør Field Productions reklamefilm for kommersielle aktører med fokus på ekte historier innen sport, kultur og natur.

Historie
Filip Christensen startet selskapet i 2002 for å lage skifilmer med og for venner og bekjente. Budsjettene og omfanget på filmene har økt for hver produksjon. Sommeren 2012 anskaffet Field productions seg egne lokaler i Oslo. Fram til da hadde all redigering, møter og lignende i hovedsak foregått i kjellerstua til Christensen på Lørenskog.

Filmer
Aksel (2021) 
Supervention 2 (2016)
Supervention  (2013)
Being There ble utgitt på Blu-ray. Medvirkende er blant andre Aksel Lund Svindal, PK Hunder og Jon Olsson. Filmen er spilt inn i Norge, New Zealand og Japan. Filmen ble vist på skifilmfestivaler over hele verden. 1 250 personer så premieren på Folketeateret i Oslo, og den har totalt blitt sett av over 5 millioner mennesker. VGTV produserte en serie bakomfilmer for filmen, kalt Being There 2.0. Filmen vant prisene for beste europeiske film og beste teaser på International Freeski Festival i Annecy, Frankrike.
 Side by Side (2010) er på 160 minutter og filmer i HD kun utgitt på DVD. Filmingen i Norge foregikk blant annet i Sogndal, i Jotunheimen og på Galdhøpiggen, og det ble også tatt opp deler i British Columbia og i Alaska. Aksel Lund Svindal, Henrik Windstedt og Jon Olsson er med i filmen. Filmen vant prisen for beste europeiske film på festivalen International Freeski Festival, og Side by Side 2.0 vant prisen for beste web-serie på Nordic Media Festival i Bergen.
Eyes Wide Open (2009) ble filmet på uvanlige steder som  Stockholm og Helsingfors, i tillegg til skibakker i Østerrike og Canada. Aksel Lund Svindal, PK Hunder og Jon Olsson medvirker. Den ble utgitt på DVD med en dokumentar om utøverne.
Get Lucky (2008) ble filmet i Norge. Filmen vant prisen Juryens favoritt på International Freeski Festival i Montreal, Canada, og ble kåret til den beste ekstremsportfilmen i 2008 av Fri Flyt.
Magic Moves (2007) er dels filmet fra helikopter.
Welfare (2006) er kun jibbing.

Referanser

Norske filmselskaper
Etableringer i 2002
Vik kraftverk

Vik Kraftverk er et vannkraftverk i Åfjord kommune i Trøndelag som eies og drives av TrønderEnergi.
 
Kraftverket utnytter et fall på rundt 89 meter mellom Øvre og Nedre Vikvatnet og drives av en horisontal francisturbin. 

Installert effekt er 1,1 MW. Årsproduksjon er 6 GWh.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 TrønderEnergi om Vik kraftverk

Småkraftverk i Trøndelag
Kraftverk i Åfjord
TrønderEnergi
Kraftverk etablert i 1952
Roan
Maksim Tsygalko

Maksim Tsygalko (russisk: Максим Цыгалко, hviterussisk: Максім Цыгалка, Maksim Tsyhalka; født 27. mai 1983, død 25. desember 2020) var en hviterussisk fotballspiller som spilte spiss. Han la opp i 2010 på grunn av vedvarende skadeproblemer. Tvillingbroren Jurij var også aktiv profesjonell, og spilte keeper sammen med Maksim i Dinamo Minsk.

Karriere 
Hans profesjonelle fotballkarriere begynte hos ungdomslaget til Dinamo Minsk, Dinamo–Yuni Minsk i 2000. Året etter ble han flyttet opp til a–laget, hvor han ble frem til 2006. Her scoret han 24 mål på 53 kamper, og i sin beste sesong ble det elleve mål på 18 kamper. Det ryktes at trøbbel mellom Tsygalko og treneren i Dynamo Minsk var grunnen til at han ikke fikk mer spilletid. Han spilte mellom 2002 og 2004 elleve landskamper for det Hviterussiske u–21 landslaget, og scoret tre mål. For a–landslaget fikk han i 2003 to kamper og et mål. Med Dinamo Minsk vant han Vysshaya Liga i 2004, i tillegg til Cupen året før. I tillegg spilte han også UEFA Intertoto Cup for Dinamo. I 2006 gikk han til en ny hviterussisk klubb, Naftan Novopolotsk. Her ble det 24 kamper, med tre mål. Deretter reiste han til Kasakhstan, og klubben Kaisar Kyzylorda, før turen gikk videre til Banants Yerevan i Armenia. Deretter gikk han til FC Savit Mogilev, hvor han scoret to mål på åtte kamper. I 2009 gikk Savit Mogilev konkurs, og klubben ble oppløst. Dette, i tillegg til store skadeproblemer førte til at Tsygalko la opp i 2010.

Popkulturelt 
Selv om han spilte på høyeste nivå i hviterussisk liga, og har landskamper for Hviterussland, er det likevel som Maxim Tsigalko i managerspillet «Championship Manager 2001/2002» han har fått mest oppmerksomhet. Han er regnet som en av de store målscorerne på spillet, og har blant annet scoret 1000 mål på 1114 kamper.

Meritter 
Med Dinamo Minsk:

 Hviterussiske Cupen: 2003
 Hviterussisk vysshaya liga: 2004

Referanser

Eksterne lenker 
 
 http://www.national-football-teams.com/v2/player.php?id=673
 http://www.national-football-teams.com/v2/club.php?id=199&year_rythm=2002%3A%3A2

Hviterussiske fotballspillere
Fotballspillere for FK Dinamo Minsk
Personer fra Minsk
Tour de San Luis

Tour de San Luis er et argentinsk etapperitt i landeveissykling for profesjonelle syklister. Rittet går i delstaten San Luis i Argentna. Rittet er kategorisert 2.1 og er en del av UCI America Tour.

Vinnere

Eksterne lenker 
 
 Cyclingarchives Webside
Sykkelritt i Sør-Amerika
Sportsarrangementer i Argentina
Repeterende arrangementer etablert i 2007
2007 i Argentina
Sykling i Argentina
Basket Case (film)

Basket Case er en amerikansk skrekkfilm skrevet og regissert av Frank Henenlotter, som ble gitt ut i 1982. Den har to oppfølgere, Basket Case 2 (1990) og Basket Case 3: The Progeny (1991) av samme regissør. Den er kjent for sitt lave budsjett og overdrevne voldsbruk. Filmen fikk et publikum på 1980-tallet som følge av at hjemmevideo ble mer populært.

Handling 
Basket Case handler om en ung mann, Duane Bradlet (Kevin Van Hentenryck) og hans siamesiske tvillingbror, Belial, som bor i en kurv. Da de ble født var Belial festet til Duanes høyre side. I en tidlig alder ble de to kirurgisk separert mot sin egen vilje. Duanes tvilling hater at han ble fjernet fra sin mer normale bror, og når de to blir eldre reiser de fra den stille byen Glens Falls til New York. Belial er alltid i en kurv som broren bærer rundt, og ingen av de to kan ta det med ro før de har tatt hevn mot legene som var ansvarlige for operasjonen som splittet de to.

Personell 
 Kevin Van Hentenryck som Duane Bradley
 Terri Susan Smith som Sharon
 Beverly Bonner som Casey
 Robert Vogel som hotelleier
 Diana Browne som Dr. Judith Kutter
 Lloyd Pace som Dr. Harold Needleman
 Bill Freeman som Dr. Julius Lifflander
 Joe Clarke som Brian 'Mickey' O'Donovan
 Ruth Neuman som tanten
 Richard Pierce som Duanes far
 Sean McCabe som unge Duane
 Dorothy Strongin som Josephine
 Ilze Balodis som Sosialarbeider
 Kerry Buff som Detektiv
 Tom Robinson som Thief in Theater
 Maryellen, Florence Schultz som de to sykepleierne/sekretærene

Spesialeffekter 
Spesiallefektene i filmen består i stor grad av en dukkei noen scener, og stop-motion i andre. Når Belials hånd angriper hans ofre er dette Henenlotters hånd i en hanske. Hele dukken kan ses i scener hvor Belial er ute av kurven hans. Scenen hvor Belial går amok i hotellrommet er utført med stop-motion.

Utgivelse 
Basket Case ble gitt ut gjennom Analysis Film Releasing Corporation i USA i begynnelsen av april 1982. Den ble aldri gitt ut i Norge.

Den første utgaven på DVD ble gitt ut i USA av Image Entertainment i 1998. Denne versjonen distribueres ikke lenger. Senere ble filmen utgitt på ny gjennom Something Weird Video i 2001.

Den 27. september 2011 ble filmen gitt ut på Blu-ray.

Mottagelse 
Filmen fikk en grei mottagelse, med en poengsum på 79% etter 22 anmeldelser.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Basket Case @ www.hotelbroslin.com

Filmer fra 1982
Skrekkfilmkomedier fra USA
Skrekkfilmer fra USA
KÍ Klaksvík

Klaksvíkar Ítróttarfelag, også kjent som KÍ Klaksvík er en færøysk fotballklubb fra byen Klaksvík på øya Borðoy, som er den største øya av Norðoyar. Klubben ble grunnlagt den 24. august 1904 og lagets draktfarger er helblå med hvit underdel, mens bortedraktene er helhvite. KÍ Klaksvík spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen Effodeildin, og spiller sine hjemmekamper på Djúpumýra. Nåværende trener er Eyðun Klakstein.

Klubben er historisk sett en av Færøyenes største klubber, og har vunnet det færøyske seriemesterskapet 18 ganger, senest i 2019-sesongen. KÍ Klaksvík har også vunnet den færøyske fotballcupen Løgmanssteypið fem ganger, senest i 2016. Klubben har også deltatt i europeisk sammenheng ved flere anledninger, blant annet i Mesterligaen (1992/1993 og 2000/2001), Cupvinnercupen (1995/1996) og UEFA-cupen (1997/1998, 1999/2000, 2002/2003 og 2003/2004), men uten å kvalifisere seg videre til sluttspill.

Meritter 
 Effodeildin (20): 1942, 1945, 1952, 1953, 1954, 1956, 1957, 1958, 1961, 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1972, 1991, 1999, 2019, 2021, 2022
 Løgmanssteypið (5): 1966, 1967, 1990, 1994 og 1999

Kjente spillere med tilknytting til klubben 
  Denni Conteh
  Atli Danielsen
  Rógvi Jacobsen
  Todi Jónsson
  Jákup Nolsøe Mikkelsen
  Allan Mørkøre
  Kurt Mørkøre
  Ole Erik Midtskogen

Eksterne lenker 
 
 Spillerstall fra Transfermarkt

Fotballag på Færøyene
Fotballag etablert i 1904
Klaksvík
Portal:Færøyene/artikler
Jubel 25

Jubel 25 er et samlealbum med Dizzie Tunes, utgitt i 1984.

Sporliste

 «Store føtter»
 «Music, Music, Music»
 «De glade 50-åra»
 «The Song That I Sing»
 «Sugartime»
 «Volare»
 «I et bittelite minikjørt»
 «What Do You Want to Make Those Eyes at Me For?»
 «Pepto»
 «The Days of Wine and Roses»

Eksterne lenker 
 

Musikkalbum fra 1984
Dizzie Tunes-album
Norske samlealbum
Taanak

Taanak (i dag Ta'annek, eller Tell Tianik) var en befestet bystat som sto på en høyde i Kanaan i nordlige Israel i sørenden av Jisreeldalen på sørvestlige side. Den fikk sin betydning ved å ligge strategisk langs handelsvegen mellom Syria og Egypt, og ved krysningen på vegene fra Akko i nord, Jerusalem i sør og kysten ved Middelhavet i vest. Langs den samme handelsvegen lå Megiddo rundt 8 km sørøst for Taanak.

I Bibelen 
Den tidligste omtalen av Taanak finnes i en redegjørelse av erobringen av Megiddo i 1468 f.Kr. av farao Thutmosis III. Den nevnes også i Amarnabrevene. Småkongen i Taanak opptrer på en liste av 31 konger som ble beseiret av den israelittiske lederen Josva, i henhold til Josvas bok, men andre bibelske omtaler hevder at Taanak ikke ble erobret av israelittene. I den tiden da Israel var mektige nok til å kreve tributt (skatt) fra de kanaanittiske byene, var Taanak fortsatt ikke erobret. Det synes å ha vært først ved slagene til Debora, den kvinnelige israelittiske lederen, at Taanak ble erobret, hvilket skal ha skjedd «i Taanak ved Megiddos vann». Den ble utsett til en levittby. I kongetiden til Salomo var Taanak i samme distrikt som de befestede Megiddo og Beit She'an. Byen ble ødelagt av farao Sjisjak (hebraisk: ) og er omtalt i en relieff i hans tempel i Karnak ved Teben (se illustrasjon).

Arkeologi 
I ruinhaugen etter byen, som er mellom 40 til 49 meter høy og dekker 16 acre, ble det gjort utgravninger fra 1892 av østerrikske arkeologer, men resultatene var relativt begrenset. Det har blitt funnet levninger fra tidlig bronsealder og fram til den arabiske perioden. Forsvarsmuren var av ubrent murstein på et steinfundament. Hærførerens arkiv ble gjenfunnet hvor det var brev med trusler fra den egyptiske kommandanten i Megiddo.

Borgen synes å ha blitt ødelagt to ganger og deretter gjenoppbygd. Den eldste var kanaanittisk (omkring 1300 f. Kr.), den andre oldtidsisraelittisk (omkring 950 f. Kr.), den yngste senisraelittisk (omkring 500 f. Kr.). Det er ikke funnet noe bevis på brudd mellom den kanaanittiske sivilisasjon og den senere israelittiske. Utgravningene viser en gradvis israelittisk assimilering. Det er også funnet 12 leirtavler med akkadiske kileskriftinskripsjoner her. Det stammer antagelig fra assyrisk invasjon og okkupasjon.

De synlige levningene i dag er fra et arabisk herskapshus tilhørende abbasidene på 1000-tallet.

Referanser

Eksterne lenker 
 «Taanach», bibelsk omtaler, og ytterligere verktøy, Biblos (engelsk)

Arkeologiske steder på Vestbredden
Bibelske steder
Josvas bok
Dommernes bok
Nikolaiviertel

Nikolaiviertel (norsk: Nikolaikvarteret) ligger i ortsteilen Mitte i Berlin, ved Sprees høyre bredd. Det er det eldste boligområde i Berlin. Et sentralt byggverk i området er Nikolaikirche.

Historie 

Nikolaikirche var ferdig ca 1200. Området forøvrig utviklet seg omkring to kjerneområder. Berlin som var det største, oppsto øst for Spree, mens det mindre Cölln fantes på den vestlige bredden. Begge byene fikk byrettigheter i 1230 og var forbundet med hverandre ved gaten Mühlendamm. Opplysningene om byene er få og viktig materiale gikk sannsynligvis tapt i bybrannen i 1380.

Begge byene ble 20. mars 1307 slått sammen til dobbeltbyen Berlin-Cölln. I 1486 gjorde kurfyrst Johann Cicero byen til sin residensby. Stedet var på det tidspunkt gjort til et betydningsfullt handelssted og som på 1300-tallet hadde sluttet seg til Hansaforbundet.

Nikolaikirche ble vesentlig ombygget i 1264 og omgjort til en gotisk hallkirke. Den assymetriske utforming med ett smalt tårn ble imidlertid beholdt til slutten av 1800-tallet. I 1870-årene ble det bygget et nygotisk dobbelttårn på kirken. Mens Berlin forøvrig utviklet seg med stadig nye sentra, var det lite som endret seg i Nikolaiviertel. Her bodde hovedsakelig håndverkere i trange og krokete gateløp.

I 1938 ble kirken avvigslet. Den andre verdenskrigen og gatekampene i kampen om Berlin medførte at bydelen ble fullstendig ødelagt. I DDR-tiden var området ikke prioritert inntil 1980-tallet. Da ble området totalrenovert med sikte på byens 750-årsjubileum i 1987. Flere kvartaler ble gjenoppbygget og rekonstruert. Nikolaiviertel er idag et populært restaurantområde.

Severdigheter 
Nikolaikirche med sine to tårn og spir er bydelens vartegn. I tillegg finnes rokokkobygningen Ephraim-Palais, kalt Berlins vakreste hjørne, og Knoblauch-huset, rekonstruert senbarokk.

Bildegalleri

Eksterne lenker 
 

Mitte
Berlins historie
Frank Johnston

Francis Hans (Frank) Johnston også kalt Franz Johnston (navneskifte i 1927) født i Toronto 19. juni 1888, - død samme sted 19. juli 1949, var en kanadisk maler som var medlem av kunstnergruppen Group of Seven.

Han var utdannet i Toronto og Pennsylvania Academy of Fine Arts, der han var ferdig 1912.  Han arbeidet deretter som formgiver og illustratør, og fikk jobb ved Royal Air Force Aerial Gunnery School i Beamsville, Ontario i 1918 som dokumentator for Canadian War Memorials.

Selv om han var med på turer til Algoma med gruppemedlemmer allerede i 1918 og 1919, og deltok med flest bilder på startutstillingen i 1920, dro han allerede i 1921 til Winnipeg for å bli leder ved kunstskolen der.

Han var forøvrig den eneste i gruppen som benyttet tempera som malemedium. Dette hadde virkning på stilen hans, som var mere på den dekorative siden enn kollegenes. Han ble gjennom karrieren mere og mere opptatt av lysets innvirkning på reflekser i vann og snø. Han malte over 250 bilder i løpet av livet, og fikk solgt de fleste, noe som var sjelden for kanadiske kunstnere på den tid.

Han tok forøvrig avstand fra gruppen noe senere.

Referanser

Kilder 
 «Terre Sauvage» - utstillingskatalog, Lillehammer kunstmuseum år 2000 ISBN 0-88884-705-X

Canadiske kunstnere
Personer fra Toronto
Group of Seven (Canada)
Maciel Sousa Santos

Maciel Sousa Santos (født 5. september 1985) er en brasiliansk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 

Per august 2015 er han rangert som nummer 1 i verden i sin klasse av BISFed.

Karrière
Santos fikk bronse i World cup i boccia 2011. Han slo Roberta Connolly 3-1 i bronsefinalen.

I Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han gull individuelt i klassen BC2. Han slo kinesiske Kai Zhong 7-1 i semifinalen og Zhiqiang Yan 8-0 i finalen. I lagkonkurransen ble Brasil slått ut i kvartfinalen, etter tap 11-1 mot Thailand. I Amerikamesterskapet i boccia 2013 vant han BC2 individuelt, etter å ha slått Pablo Cortez 3-2 i finalen, og Brasil vant lagkonkurransen i klasse BC1/2.   

Han kom på 3.-plass i BC2 i Verdensmesterskapet i boccia 2014, og deltok også på Brasils lag som fikk sølv i lagkonkurransen i klassen BC1/2.

Referanser

Eksterne lenker
 Profil hos IPC
 London 2012 - Maciel Sousa Santos
 London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)

Brasilianske bocciaspillere
Brasilianske handikappidrettsutøvere
Paralympiske mestere for Brasil
Deltakere for Brasil under Paralympiske sommerleker 2012
Fødsler i 1985