alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Sengilej

Sengilej (russisk: Сенгиле́й) er en by i Uljanovsk oblast i Russland. Den ligger på høyre (vestre) bredd av Kujbysjev-reservoaret i elva Volga, rundt 50 km sørøst for Uljanovsk. 
Den ble grunnlagt i 1666 som en defensiv militær utpost mot angrep fra nomader. Det dannet seg etter hvert flere slobodaer rundt utposten, og på begynnelsen av 1700-tallet ble slobodaene Stanitsjnaja, Butyrskaja og Vybornaja slått sammen til landsbyen Pokrovskoje (russisk: Покро́вское). I 1780 fikk landsbyen innvilget byrettigheter, og navnet ble endret til Sengilej.

I 1925 mistet Sengilej sin bystatus og ble først regnet som landlig bosetning, men fikk senere samme år status som bymessig bosetning. Bystatus ble imidlertid innvilget på nytt igjen i 1943.

Demografi 
Befolkningsutvikling:
{| class="wikitable"
|-
! År || Folketall || Kilde
|-
| 1959 || align=right | 10 677 || Folketelling 1959
|-
| 1970 || align=right | 9 807|| Folketelling 1970
|-
| 1979 || align=right | 10 817 || Folketelling 1979
|-
| 1989 || align=right | 10 366 || Folketelling 1989
|-
| 2002 || align=right | 8 396 || Folketelling 2002
|-
| 2010 || align=right | 6 958 || Folketelling 2010
|}

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Uljanovsk oblast
Bosetninger etablert i 1666
Byer ved Volga
1660-årene i Russland
Liinakhamari

Liinakhamari (russisk: Лиинахамари, skoltesamisk: Lijʹnnämmraž, finsk: Liinahamari, svensk: Linhammar) er et tettsted på vestsiden av Petsjengafjorden på Kolahalvøya i det nordlige Russland. Fra 1920 til 1944 tilhørte området Finland, og Liinahamari, som stedet het på finsk var da Finlands eneste isfrie havn.

17. august 1940 ble kronprinsesse Märtha av Norge og kronprinsparets tre barn evakuert herfra til New York med det amerikanske troppetransportskipet USS «American Legion».

2. juli 2008 oppdaget russiske grensevakter et ukjent våpenlager med missiler av typen Osa like utenfor Liinakhamari, også ukjent for den russiske etterretningsorganisasjonen FSB.

Referanser 

Murmansk oblast
Flukten fra Apeplaneten

Flukten fra Apeplaneten (originaltittel: Escape from the Planet of the Apes) er en amerikansk science fiction- og dramafilm fra 1971 med Roddy McDowall, Kim Hunter og Bradford Dillman i hovedrollene. Regi er ved Don Taylor og manus ved Paul Dehn. Dette er den tredje filmen om Apeplaneten.

Handling
Zira, Cornelius og deres kollega Dr. Milo (Sal Mineo) klarer å rømme fra den ødelagte Apeplaneten ved å reparere Taylors sunkne romskip. Romskipet havner inn i en tidsmur og de lander atter på jorden, men i en helt annen tid: 1971. Soldatene som tar imot de strandede astronautene ved sjøkanten blir sjokkert da de tar av seg hjelmene og sender dem alle i fangenskap i en Zoologisk hage. Men når en av dem etterhvert røper at de kan snakke blir de mottatt av det amerikanske folk som helter, og behandlet deretter. Men det hele snur seg når det blir klart at Zira er gravid. En konsulent ved Det hvite hus, Dr. Otto Hasslein (Eric Braeden), frykter nemlig at en snakkende apeunge kan være starten på en hel klan av snakkende aper som etterhvert vil ta over makten på kloden. En jakt på Zira, Cornelius og deres nyfødte unge starter, for de må for all del uskadeliggjøres, for å sikre menneskets fremtid. Zira og Cornelius får hjelp av veterinærene Lewis Dixon (Bradford Dillman) og Stephanie Branton (Natalie Trundy), samt sirkusdirektør og dyreelsker Armando (Ricardo Montalban). De gjemmes til å begynne med på hans sirkus, men når Hasslein beordrer at alle dyrehager og sirkus skal finkjemmes, må de finne en annen løsning og beslutter derfor å sende dem avgårde på et skip lokalisert i en øde havn. Skipet blir åsted for et dramatisk klimaks med tragisk utgang for flere.

Om filmen
Denne tredje filmen er ganske forskjellig fra de to første, men budskapet er det samme; våre fordommer mot det ukjente og de som er annerledes enn oss. Til tross for at den berører en rekke alvorlige tema er dette kanskje den morsomste av Apeplanet-filmene, med en rekke mer eller mindre humoristiske scener som finner sted mellom menneskene og apene. 

Flukten fra Apeplaneten fikk brukbar mottakelse av kritikerne. Variety omtalte den som en fremragende oppfølger som nesten var like god som den første filmen og den har fått 78 % på Rotten Tomatoes. Filmen blir av mange ansett som den beste av oppfølgerne. Den fikk imidlertid bare en moderat kommersiell suksess og innbrakte drøyt 12 millioner dollar i USA, mot drøyt 17 millioner dollar for den forrige og over 32 millioner dollar for den første filmen.

I rollene
 Roddy McDowall :  Cornelius
 Kim Hunter : Dr. Zira
 Bradford Dillman :  Dr. Lewis Dixon
 Natalie Trundy :  Dr. Stephanie 'Stevie' Branton
 Eric Braeden :  Dr. Otto Hasslein
 William Windom :  The President
 Sal Mineo :  Dr. Milo
 Albert Salmi :  E-1
 Jason Evers :  E-2
 John Randolph :  Committee Chairman
 Harry Lauter :  General Winthrop
 M. Emmet Walsh :  General Winthrop's Aide

Referanser

Eksterne lenker 

Dramafilmer fra USA
Science fiction-filmer fra USA
Dystopiske filmer
Postapokalyptiske filmer
Apeplaneten
Filmer fra 1971
Engelskspråklige filmer
Oppfølgerfilmer
Kōan

Kōan (公案) kommer av japansk kō (offentlig) og an (forespørsel) og er en historie, et spørsmål, utdag fra sutra, anekdoter fra mestrenes liv, ordveksling fra mondo eller en bit av et lærestykke innen zen–buddhsimen.

Det finnes over 1700 kōaner, og de stilles fortløpende av mesteren til sin elev med det mål å hjelpe eleven til å se inn i sitt eget sinn. Et velkjent koan er «To hender klapper og det skapes en lyd; hva er lyden av en hånd som klapper?»

Zen
Begreper i buddhismen
Bertrand Gille

Bertrand Gille (født 24. mars 1978, i Valence i Frankrike) er en fransk tidligere håndballspiller. Han spilte linjespiller på det tyske laget HSV Hamburg og på franske Chambéry Savoie HB. Han har en eldre bror, Guillaume, som også var profesjonell håndballspiller, og som han spilte sammen med både på klubblaget og på det franske landslaget. Gille la opp i 2015.

Karriere 
Gille debuterte på landslaget 29. november 1997. Han spilte på laget som vant VM 2001, EM 2006, OL 2008, VM 2009, EM 2010 og VM 2011. Han har dessuten bronsemedaljer fra VM 2003 og EM 2008. Gille ble kåret til «Verdens beste håndballspiller» for håndballåret 2002 av det internasjonale håndballforbundet.

Gille er ridder av Æreslegionen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske håndballspillere
Olympiske mestere for Frankrike
Verdensmestere i håndball
Europamestere i håndball
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2000
Håndballspillere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2004
Håndballspillere under Sommer-OL 2004
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2008
Håndballspillere under Sommer-OL 2008
Spillere i Håndball-EM 2010 for menn
Spillere i Håndball-VM 2011 for menn
Spillere i Håndball-EM 2012 for menn
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2012
Håndballspillere under Sommer-OL 2012
Personer fra Valence
Fødsler i 1978
Olympiske medaljevinnere i håndball
Porsanger Idrettslag

Porsanger Idrettslag (stiftet i 1922) er et idrettslag som holder til i Lakselv i Porsanger kommune i Finnmark. Klubben driver med håndball, svømming, friidrett, ski, dans og fotball.

Tabell

Historikk
Klubben ble dannet i 2005 som en sammenslåing av Porsanger Fotballklubb (stiftet 20. februar 1995) og Lakselv Idrettslag (stiftet i 1922).

Eksterne lenker 
 
 Norges Fotballforbund: Porsanger IL

Idrettslag i Finnmark
Idrettslag etablert i 1922
Fotballag i Finnmark
Fotballag etablert i 1922
Sport i Porsanger
Operahus

Operahus er betegnelsen på institusjoner som fremfører opera, ballett og gjerne klassiske konserter.

Betegnelsen brukes også om selve operabygningen som brukes av institusjonene. Den doble bruken av begrepet byr normalt ikke på problemer der operahuset alltid har brukt samme bygning. I en del tilfeller har operahus imidlertid hatt tilhold i forskjellige bygninger, slik at det kan være hensiktsmessig å skille mellom begrepene operahus og operabygning.
Flums

Flums er en kommune i Wahlkreisen (valgkretsen) Sarganserland i kantonen Sankt Gallen i Sveits.

Kommunen ligger like ved et større handlesenterkompleks og er også innfallsporten til et større skiferiested kalt Flumserberg

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Sveits
St. Gallen (kanton)
Novouljanovsk

Novouljanovsk (russisk: Новоулья́новск) er en by i Uljanovsk oblast i Russland. Den ligger på høyre (vestre) bredd av Kujbysjev-reservoaret i elva Volga, rundt 20 km sør for Uljanovsk.

Den ble grunnlagt i 1960 som en bosetning ved en sementfabrikk. Den fikk status som bymessig bosetning i 1961, og bystatus ble innvilget i 1967.

Demografi 
Befolkningsutvikling:
{| class="wikitable"
|-
! År || Folketall || Kilde
|-
| 1959 || align=right | 1 800 || Folketelling 1959
|-
| 1970 || align=right | 11 312 || Folketelling 1970
|-
| 1979 || align=right | 15 095 || Folketelling 1979
|-
| 1989 || align=right | 16 757 || Folketelling 1989
|-
| 2002 || align=right | 17 595 || Folketelling 2002
|-
| 2010 || align=right | 16 033 || Folketelling 2010
|}

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Uljanovsk oblast
Byer ved Volga
Bosetninger etablert i 1960
1960 i Russland
Roar Fredriksen

Roar Fredriksen (født 30. november 1970) er en norsk fotballspiller. Han har spilt for Varegg, Sportsklubben Brann, Fyllingen Fotball, Åsane Fotball, Sogndal fotball, Radøy/Manger, Skogsvåg Idrettslag og HFK Landsås. Fredriksen er nå spillende trener for Sædalen IL i 4. divisjon.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for SK Brann
Fotballspillere for Åsane Fotball
Fotballspillere for Sogndal Fotball
Fotballspillere for Fyllingen Fotball
Operasjon Forsvarsskjold

Operasjon «Defensive Shield» (hebraisk: ) var kodenavnet på en større militæroperasjon som israelske militærstyrker  iverksatte våren 2002 på Vestbredden, under den andre intifada. Flyktningleiren i Jenin ble særlig hard rammet under de israelske aksjonene. USAs utsending i Midtøsten, Wiliam Burns, uttalte etter et besøk i leiren at enorme lidelser var påført palestinske sivile i Jenin. Israelske militære beleiret også Arafats hovedkvarter på Ramallah i ca. en måned. Israelske styrker hadde siden desember 2001 omringet hans hovedkvarter, og 29. mars inntok de mesteparten av hovedkvarteret så han, sammen med andre, var innestengt på noen få rom den siste måneden. Tulkarm, Qalqilya, Bethlehem og Nablus var andre byer på Vestbredden som ble rammet i den israelske operasjonen.

Israels daværende statsminister, Ariel Sharon, sendte den israelske hæren gikk inn i flere palestinske byer på Vestbredden for å ta til fange en rekke fremtredende palestinske militante. Israel begrunnet dette som et mottiltak for å stoppe de voldelige aksjoner som palestinske militante fra grupper som Fatah, Hamas og Islamsk Jihad hadde bedrevet mot dem tidligere. Sharon uttalte den 31. mars at aksjonene hadde som mål å «rykke opp terrorens infrastruktur».

Årsaker
Den bakenforliggende årsaken var den voldsspiralen som israelere og palestinere hadde vært inne i siden utbruddet av Den andre intifada høsten 2000.

Utløsende årsak
Det har blitt antatt at det var en selvmordsaksjonen den 27. mars på et hotell i den israelske byen Netanya som skal ha utløst den israelske militæroperasjonen. Hamas skal ha tatt på seg ansvaret for angrepet. En talsmann for det israelske utenriksdepartementet, Emmanuel Nachshon, uttalte dagen etter at dette angrepet krysset en grense som ikke tidligere var blitt krysset tidligere. Hamas uttalte sammen dag at angrepet mot hotellet i Netanya kun var begynnelsen av en «beskjeden gave til terroristen Sharon og hans nazi-regjering».

Men allerede dagen før denne selvmordsaksjonen ble det kjent at Israel planla en større militæroperasjon mot palestinske byer, landsbyer og flyktningleirer. Denne angrepsplanen ble beskrevet som mye kraftigere enn de israelske angrepene på Vestbredden tidligere på året.

Resultat
Historisk sett var det den største militæroperasjonen på Vestbredden siden seksdagerskrigen i 1967. Operasjonen førte til omfattende skader på infrastrukturen i Vestbreddens byer, både private og offentlige bygg. Flere fremtredende palestinere ble arrestert, i lag med mange hundre mindre profilerte aktivister. Antallet palestinske angrep rettet mot Israel ble redusert som et resultat av operasjonen.

Se også 
 Liste over kriger Israel har deltatt i

Referanser

Israel–Palestina-konflikten
Konflikter i 2002
2000-årene i Israel
2000-årene i de palestinske territoriene
Nevado del Huila

Nevado del Huila er en stratovulkan og den høyeste aktive vulkanen i Colombia, med en høyde på 5 390 moh. I løpet av de siste årene har mengden med snø på toppen av vulkanen minsket. Etter å ha vært stille i mer enn 500 år, viste vulkanen betraktelig aktivitet i 2007. 20. februar 2007 kom det mer enn 7000 mindre jordskjelv, og en høy beredskapsgrad ble iverksatt i departementene Cauca, Huila, Caldas og Valle del Cauca. Et utbrudd kan resultere i en tragedie for de små landsbyene rundt vulkanen, spesielt Paez der innbyggerne fremdeles husker utbruddet av vulkanen Nevado del Ruiz og ødeleggelsen av Armero.

Geografi og geologi

Lokalisering 
Nevado del Huila ligger 240 km sørvest for hovedstaden Bogotá.

Vulkanisme

Utbrudd i 2007 
Den 18. april 2007 fikk vulkanen et dobbelt-utbrudd, som resulterte i flere snøskred ned i Paez-elven, noe som i sin tur førte til at vann-nivået steg i Magdalena-elven. Omtrent 4 000 mennesker ble evakuert, men ingen ble skadd eller drept. Jordskred forekom også, men som ved mange andre utbrudd var det ikke noe lava.

Aktivitet og utbrudd i 2008 
Nevado del Huila ble aktiv igjen i mars 2008. Etter flere jordskjelv inne i vulkanen sendte colombianske myndigheter ut en «gul» alarmstatus 18. mars. Statusen ble økt til «orange» 29. mars, som betød at myndighetene regnet med et utbrudd innen dager eller uker. Hundrevis av mennesker ble evakuert. 14. april 2008 klokken 23:08 lokal tid, skjedde en aske-eksplosjon på vulkanen, noe som gjorde at myndighetene iverksatte «rød» alarmstatus og begynte evakueringen av mellom 13 000 og 15 000 mennesker fra områdene rundt fjellet. Alarmstatusen ble senket til «orange» den 16. april etter at aktiviteten inne i vulkanen minsket. Et utbrudd den 20. november 2008 klokken 21:45 lokal tid forårsaket enorme skred i Huila-provinsen. Seks personer og deriblant fire barn omkom og tre er fortsatt savnet.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Global Volcanism Program
 Nevado del Huila Volcano Observatory
 Colombia Reports
 Colombia Reports
 Youtube: Film fra utbruddet 18. april 2007

Vulkaner i Colombia
Fjell i Colombia
Andes
Fjell over 5000 meter
Motorflyging

Motorflyging er "flyging med fly med motor" og er betegnelsen på en av luftsportsgrenene som organiseres av Norges Luftsportforbund (NLF). Det er i Norge 59 motorflyklubber tilsluttet NLF med tilsammen ca. 4000 medlemmer (i 2008). Av disse er det ca. 1500 sertifiserte utøvere av motorflyging, d.v.s personer som innehar privatflygersertifikat.

Flyene som benyttes er i det vesentlige enmotors småfly med fra ett til fire seter. Fly fra produsentene Piper og Cessna er de mest vanlige.

Konkurranseformene innen motorflyging er; navigasjonskonkurranse, landingskonkurranse, akroflyging/aerobatikk (på engelsk aerobatics), presisjonsflyging, rally flyging, air racing og pylon air racing. De to siste disiplinene utøves ikke i Norge. Det internasjonale luftsportsforbundet Fédération aéronautique internationale (FAI) fastsetter internasjonale regler for konkurranser og rekorder og tildeler VM og EM. Norge var arrangør av VM i presisjonsflyging i Skien i 1983. Det arrangeres årlig NM i akroflyging og presisjonsflyging.

Luftsport
Al-Aqsa-martyrenes brigader

al-Aqsa-martyrenes brigader (arabisk: ) er en militant palestinsk bevegelse som ble dannet i begynnelsen av den andre intifada. Gruppens mål er et uavhengig Palestina i områdene som ble okkupert av Israel i 1967. Al-Aqsa-martyrenes brigader har ikke som mål å opprette en islamsk stat, men har tidvis benyttet islam for å oppmuntre til kamp mot Israel. I begynnelsen konsentrerte de seg om israelske mål i de palestinske områdene, men i løpet av den andre intifada gjennomført de også angrep og selvmordsaksjoner inne i Israel. Al-Aqsa-martyrenes brigader har sitt navn etter Al-Aqsa-moskeen på Tempelhøyden i Jerusalem. I 2002 satte USA dem opp på sin liste over terrororganisasjon. De blir også betraktet som en terrororganisasjon av EU.

Flere regner gruppen som en væpnet fraksjon av Fatah-partiet. De har imidlertid aldri blitt offisielt godkjent eller støttet av Arafat og Fatah, selv om brigadens medlemmer er eller har vært medlemmer av ungdomsbevegelsen i Fatah, Shabiba. Israelske styrker har ofte rettet aksjoner mot gruppens ledere, og i januar 2002 ble Al-Aqsas tidligere leder på Vestbredden, Raed al-Karmi, drept i en eksplosjon. Al-Aqsa-brigadene er ingen strukturert organisasjon, men består av løse celler og mangfoldige ledere i de okkuperte områdene. Dette har gjort det vanskelig for de palestinske myndighetene å kontrollere gruppa. De har også vært i voldelige konfrontasjoner med palestinske sikkerhetsstyrker, og sommeren 2004 forsøkte medlemmer av gruppen å storme hovedkvarteret til den militære etterretningens kontorer i byen Rafah. I 2003 skal medlemmer av gruppen ha banket opp den palestinske guvernøren i Jenin på Vestbredden. Bakgrunnen skal ha vært misnøye med at statsminister Mahmoud Abbas hadde vært for ettergivende overfor Israel, samt at de beskyldte guvernøren for å ha ha samarbeidet med israelerne om et drapsforsøk mot et av deres medlemmer og for å ha underslått offentlige penger fra et utviklingsprosjekt. Gruppens bånd til Fatah førte i 2007 til at de havnet i voldelige konfrontasjoner med Hamas på Gazastripen.

I mai 2002 publiserte Israels utenriksdepartement en rapport som de hevdet var bevis for at president Yasir Arafat var personlig innblandet i planleggingen og utførelsen av terrorangrep utført av al-Aqsa-martyrernas brigader. Israel har anklaget Marwan Barghouti for å være leder av gruppen.

Opphav 
Al-Aqsa-martyrenes brigader er antatt å være en gren av Tanzim-militsen, som er en militær fløy av Fatah og som ble ledet av Marwan Barghouti.

Enkelte har hevdet at gruppen sprang ut av Fatahs behov for å vise motstand overfor israelske militærraid på palestinsk territorium under den andre intifada. Brigaden fikk frihet til å operere av de palestinske myndighetene. Dette førte til at Israel forsøkte å knytte grupperingens handlinger til Arafat, noe som skulle bli en medvirkende årsak til at Israel rettet et hardt angrep mot de palestinske myndighetene i 2002.

Referanser

Palestina
Paramilitære organisasjoner
Dimitrovgrad (Russland)

Dimitrovgrad (russisk: Димитровгра́д) er en by i Uljanovsk oblast i Russland. Den ligger ved elva Melekes (ei sideelv til Bolsjoj Tsjeremsjan), rundt 80 km øst for Uljanovsk.

Bosetningen ble grunnlagt på begynnelsen av 1700-tallet for arbeidere ved det lokale destilleriet, som ble lagt ned i 1848. Den var formelt en landsby til 1919. I 1897 var innbyggertallet 8 500. Byen het Melekess (etter byelva) til 1972, da den ble omdøpt til Dimitrovgrad, etter den bulgarske kommunisten Georgi Dimitrov.

Dimitrovgrads næringsliv omfatter en bildelprodusent (forgassere og drivstoffpumper), en teppeprodusent og en produsent av kjemisk prosessutstyr. Byens viktigste virksomhet er det Føderale Kjernefysiske Forskningssenteret.

Demografi 
Befolkningsutvikling:
{| class="wikitable"
|-
! År || Folketall || Kilde
|-
| 1959 || align=right | 50 700 || Folketelling 1959
|-
| 1970 || align=right | 81 000 || Folketelling 1970
|-
| 1979 || align=right | 105 958 || Folketelling 1979
|-
| 1989 || align=right | 123 570 || Folketelling 1989
|-
| 2002 || align=right | 130 871 || Folketelling 2002
|-
| 2010 || align=right | 122 580 || Folketelling 2010
|}

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Uljanovsk oblast
Bosetninger etablert i 1698
1690-årene i Russland
Torås fort

Torås fort er et nedlagt kystfort helt sør på øya Tjøme i Færder kommune på vestsiden av Ytre Oslofjord. Det ble påbegynt i 1939 som en del av Oslofjord festning, som ellers bestod av Mågerø fort, Bolærne fort og Rauøy fort. Fortet ble ikke ferdigstilt før den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig 1940–1945.

Torås ble overtatt og videreutviklet av den tyske okkupasjonsmakten som del av Festung Norwegen og Atlanterhavsvollen, og anlegget sto ferdig i november 1941. Fortet var fra sommeren 1942 bestykket med fire 15 cm L/50-kanoner fra Bofors. Bygningsmassen ved fortet ligger godt skjult i terrenget og er i stor grad plassert i naturlige kløfter mellom svabergene.

Fortet ble etter krigen drevet av Kystartilleriet, som primært benyttet det til utdannelses- og kursvirksomhet. I 1999 ble fortet nedlagt og sikret. En av kanonene er demontert, og står nå restaurert på Oscarsborg festning ved Drøbak. De tre andre står fortsatt på Torås fort. To av dem er lukket, den siste, Kanon 1, er åpen, men gjerdet inn.

Det 400 dekar store anlegget er blitt lagt ut for salg til sivile formål.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Kystfort i Norge
Fort i Norge fra andre verdenskrig
Byggverk i Færder
Sjøforsvaret
Kulturminner i Færder
Tjøme
Festningsverk i Vestfold og Telemark
Artikler i sjøfart-prosjektet
Tasjtagol

Tasjtagol (russisk: Таштаго́л) er en by i Kemerovo oblast i Russland. Den ligger ved elva Kondoma, rundt 320 km sørøst for Kemerovo. Innbyggertall: 22 900 (est. 2005), 23 363 (folketelling 2002), 26 274 (folketelling 1989). 

Den ble grunnlagt i 1939 som en bosetning ved en gruve. Bystatus ble innvilget i 1963.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Kemerovo oblast
Bosetninger etablert i 1939
1939 i Russland
Mariinsk

Mariinsk (russisk: Марии́нск) er en by i Kemerovo oblast i Russland. Den ligger ved elva Kija (i Obs nedslagsfelt), rundt 140 km nordøst for Kemerovo.

Mariinsk ble grunnlagt på 1700-tallet som landsbyen Kijskoje. I 1856 fikk den innvilget bystatus, og navnet ble endret til Mariinsk et år senere. Mariinsk ligger der hvor elva Kija krysser den transsibirske jernbanen.

Demografi 
Befolkningsutvikling:
{| class="wikitable"
|-
! År || Folketall || Kilde
|-
| 1959 || align=right | 40 793 || Folketelling 1959
|-
| 1970 || align=right | 39 699 || Folketelling 1970
|-
| 1979 || align=right | 39 504 || Folketelling 1979
|-
| 1989 || align=right | 40 956 || Folketelling 1989
|-
| 2002 || align=right | 42 977 || Folketelling 2002
|-
| 2010 || align=right | 40 526 || Folketelling 2010
|}

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Kemerovo oblast
Bosetninger etablert i 1698
1690-årene i Russland