alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Zita av Bourbon-Parma

Zita av Bourbon-Parma (født 9. mai 1892, død 14. mars 1989) var gift med Karl I av Østerrike-Ungarn og var dermed keiserinne av Østerrike og dronning av Ungarn fra 1916 til 1918.

Hun ble født i Villa Pianore nær Lucca i Italia. Hun ble gift med Karl i 1911 og de fikk i det følgende tiåret åtte barn, deriblant Otto von Habsburg.

Enkelte har hevdet at hun stod bak ektemannens forsøk på å gjenvinne den ungarske tronen. Monarkiet i Ungarn ble gjenopprettet umiddelbart etter første verdenskrig, men uten at en konge ble innsatt. Karl ga aldri opp kravet på denne tronen. Etter Karls død forlot hun eksiltilværelsen på Madeira, men fortsatte å bo i utlandet. Fra 1962 bodde hun i Sveits.

I 1982 ga den østerrikske regjeringen henne lov å reise til Østerrike, selv om hun aldri hadde gitt avkall på Habsburg-familiens krav på tronen.

Etter sin død i Zizers i sveitsiske Graubünden i 1989 ble hun begravet i Kapusinerkrypten i Wien, Habsburg-familiens keiserlige krypt, i noe som lignet en statsbegravelse.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Huset Bourbon
Huset Habsburg-Lothringen
Østerrikere
Ungarere
Italienere
Personer fra provinsen Lucca
Guds tjener
Santa Maria Maggiore

Santa Maria Maggiore («Den store Maria-kirken», også kalt Basilica Liberiana, iblant også på norsk formulert som Santa Maria den store) er en av patriarkalbasilikaene i Roma. Navnet forteller at det er den største kirken i Roma viet til jomfru Maria.

Historie

Den første kirken her ble reist omkring år 350 av pave Liberius, derav navnet Basilica Liberiana («Den liberianske basilika»). Den ble finansiert av en romersk patrisier og hans kone, som var barnløs og ønsket å gi sin formue til jomfru Marias ære. Legenden forteller at hun viste seg for dem i en drøm og ba dem bygge en kirke. Etterpå snødde det i august, den varmeste måneden i Roma, og snøen markerte omrisset på bygget som skulle reises. Dette blir feiret hvert år under festen for Vår frue av snøen den 5. august. Under festmessen i basilikaen slippes hvite roseblader ned fra taket for å illudere snø.

Kirken ble restaurert, antagelig nesten fullstendig gjenoppbygget, av Sixtus III for å feire erklæringen av Maria som Guds mor ved konsilet i Efesos i 432. Den ble sterkt skadet i et jordskjelv i 1348, og restaurert noen år senere. Kirken fungerte frem til 1953 som patriarkalbasilika for den latinske patriarken av Antiokia.

Den er betjent av kanniker, og i tillegg fungerer redemptoristprester som sakristaner, og det er et kollegium av dominikanerprester som hver dag hører skriftemål der.

Eksterne lenker 
 
 Bilder fra kirken
 Kunstreisen NRK

Kirker i Roma
Roma
Arkitektur på 400-tallet
Religiøse byggverk fra 400-tallet
Mariakirker
Rione Esquilino
Den hellige stols eiendommer
Penny Lane

Penny Lane er en gate i byen Liverpool. Området rundt er et knutepunkt med Smithdown Road og blir også ofte kalt Penny Lane.

Gaten Penny Lane ble først og fremst verdensberømt igjennom sangen til Beatles med samme navn. Teksten er skrevet av Paul McCartney og innspilt og gitt ut i februar 1967. «Penny Lane» var en av de to A-sidene på singelen fra albumet Magical Mystery Tour som ble gitt ut i USA i november 1967, den andre A-siden var «Strawberry Fields Forever».

Motivvalget, som var en helt alminnelig gate i Liverpool, var ikke helt ubevisst. McCartney og John Lennon vokste nemlig opp og lekte ofte i barndomsårene sine, nettopp i denne gaten. Etter at The Beatles lagde denne sangen ble gaten et velkjent landemerke og mange beatlesentusiaster har tatt turen innom Liverpool for å besøke gaten. Det er også meldt en rekke tyverier av veiskilt med Penny Lane. Byrådet i Liverpool har resignert for alle skilttyveriene, og maler heller gatenavnet på bygningene.

Frisørsalongen som blir nevnt i sangen, tilhørte antagelig Mr. Bioletti, som hevder at han klippet håret til Lennon, McCartney og George Harrison da de var barn.

Se også 
The Beatles

Referanser

 

Penny Lane
Sanger skrevet av Lennon/McCartney
Sanger fra 1967
Maximos IV Saigh

Maximos IV Saigh M.S.S.P.  (født 10. april 1878 i Aleppo i Syria, død 5. november 1967 i Beirut) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var melkittisk-katolsk patriark av Antiokia 1947–1967.

Han deltok under Annet Vatikankonsil.

Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1965.

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Syriske kardinaler
Syriske katolske biskoper
Melkittiske patriarker av Antiokia
Medlemmer av katolske ordener
Deltakere på Andre Vatikankonsil
Personer fra Aleppo
Fødsler i 1878
Dødsfall i 1967
Paulos Tzadua

Paulos Tzadua (født 25. august 1921 i Addifini i Etiopia, nå i Eritrea, død 11. desember 2003 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han var erkebiskop av det gheez-alexandrinske erkeeparkiet Addis Abeba 1977–1998.

Han ble kreert til kardinal av pave Johannes Paul II i 1985.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
 Pave Pius X (1835-1914) *1884
 Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
 Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
 Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
 Erkebiskop Hailé Mariam Cahsai (1895-1970) *1951 
 Erkebiskop Asrate Mariam Yemmeru (1904-1990) *1958
 Kardinal Paulos Tzadua (1921-2003) *1973

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Eritreiske kardinaler
Etiopiske kardinaler
Eritreiske katolske biskoper
Etiopiske katolske biskoper
Fødsler i 1921
Dødsfall i 2003
Personer etter føde- eller oppvekststed i Etiopia
Linjen Rebiba
Rabies

Rabies, også kalt hundegalskap, er en infeksjon av rabiesvirus som kan opptre hos pattedyr. Den kan overføres til menneske på flere måter, men som oftest skjer det via spytt ved bitt fra en smitteførende hund. Smitte ved at virusholdig spytt kommer på slimhinner forekommer i sjeldne tilfelle. Virus kan ikke overføres gjennom hel hud.

Forekomst 
Rabies forekommer i de fleste land i verden. Rev er den vanligste smittebæreren i Europa. Skandinavia, De britiske øyer, enkelte andre øyer, Australia, New Zealand og Antarktis er for tiden rabiesfrie. På fastlandet i Norge har det sjelden vært registrert rabies siden første halvdel av 1800-tallet, men det forekommer sporadisk på Svalbard blant dyr, senest i 2011 og 2018. Rabies ble påvist på Svalbard for første gang i 1980. Mulig smittespredning til Svalbard kan skje ved at rabiessmittede dyr kommer over isen fra Grønland eller Nordvest-Russland.

Det er viktig å ha god grensekontroll siden import av ett smittet kjæledyr kan ha store konsekvenser.

Arktis
Rabies er utbredt over det meste av Arktis (Alaska, Canada, Grønland, Nordvest-Russland), men lite tallmateriale er tilgjengelig. Fjellreven er hovedvert for en egen virusvariant knyttet til arktiske områder. Også en del andre arter, blant annet rødrev og mårhund, har vist seg å kunne fungere som hovedvert for dette viruset. I arktiske strøk og deriblant Svalbard er det fjellreven som regnes som viktigste smittereservoar. Andre dyrearter smittes sporadisk av reven.

Inkubasjonstid 
Fra smitte til sykdommen bryter ut tar det vanligvis 2-8 uker, men ved stor smittedose kan det gå fortere, og i sjeldne tilfelle kan det ta år. Hvis ikke viruset straks vaskes ut av såret og behandling settes i gang, vil det formere seg og følge nervebanene til hjernen og ryggmargen og føre til hjernehinnebetennelse (meningitt) eller hjernebetennelse (encephalitt).

Symptomer 
Et symptom er overfølsomhet og frykt for vann. Sykdommen begynner med smerter eller ubehag rundt stikkstedet, feber, hodepine og sykdomsfølelse. Deretter følger uro og angstanfall, krampeanfall og ofte perioder med voldsom (aggressiv) oppførsel. Mellom anfallene er pasienten klar og orientert. Hvis pasienten ikke dør under krampeanfallene, utvikles etterhvert koma og lammelser. Sykdommen varer sjelden mer enn 4-5 dager og er alltid dødelig med mindre man får behandling.

Vaksine 
Det finnes effektive vaksiner mot rabies i dag, og dette er en av de tre sykdommene det stilles krav om at hund og katt skal være vaksinert mot før innførsel/tilbakeførsel til Norge. Vaksiner mot rabies og leptospirose finnes også som kombinerte vaksiner. Veterinærer kan gi råd om vaksinering.

Referanser

Eksterne lenker
 HelseNett (rabies – hundegalskap)

Virale infeksjoner
Zoonoser
Samleie

For seksuell omgang hos dyr, se parring.

Samleie er det å ha kjønnslig omgang. Ordet samleie betyr bokstavelig talt å dele leiet, altså senga eller der en ligger, med noen, men det har fått den underforståtte meningen seksuell aktivitet. Tidligere ble også begrepene sammenleie, besoving og beligging benyttet. Samleie mellom to som ikke var gift, var tidligere en straffbar forbrytelse kalt leiermål (samleiesak) i Norge, Sverige og Danmark. I Norge er den seksuelle lavalder 16 år.

Uttrykket brukes særlig om seksuelt samkvem mellom mennesker av forskjellig kjønn, der partenes kjønnsorganer forenes ved at mannens erigerte penis føres inn i kvinnes vagina, men kan også brukes om andre former for samleie, for eksempel analt samleie. I enkelte tilfeller er hensikten at samleie skal føre til sædavgang, befruktning, graviditet og avkom. Samleie har også en sterk emosjonell betydning i et parforhold, siden det gir en enestående mulighet til intimitet, ømhet og nærhet som ikke er gitt ved andre fellesaktiviteter. Studier av dyr kan tyde på at selve nytelsen, samværet og orgasmen er like viktig, både for kroppslig avspenning og for relasjonsbygging og posisjonering i sosiale grupper.

Samleiestillinger 
Et samleie kan utføres i mange forskjellige stillinger. Man antar at den vanligste stillingen i vesten er den stillingen hvor mannen befinner seg over kvinnen, populært kalt misjonærstillingen, men mange kvinner vil ha vanskeligheter for å få klitoris stimulert av penis ved bruk av denne stillingen. Mange par finner større nytelse i andre stillinger, som kvinnen øverst, eller mannen bak (doggystyle, det vil si «på hundevis»). Men samleie kan også gjøres stående, sittende eller knelende - for å nevne noen av de utallige stillingene.

Kamasutra er en gammel indisk tekst som i stor grad er blitt kjent i Vesten som en guide til ulike samleiestillinger.

Avbrutt samleie 
Avbrutt samleie vil si samleie der mannen trekker ut penis før sædavgang for å unngå befruktning. Metoden er ikke sikker som prevensjonsmetode fordi sæd kan sprute eller dryppe ut av penis gjennom hele samleiet og ikke bare under selve sædavgangen. Dette kalles på folkemunne «å hoppe av i svingen».

Se også 
 Seksualitet
 Orgasme
 Hymen
 Paring
 Oralsex
 Analsex
 69 (sexstilling)
 Seksuelt overførbar infeksjon
 Kunyaza

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Om samleie på Samliv.no
 Artikler om samleie på Doktoronline.no
 Smerter ved samleie
 Samleie under graviditet
 Blødning etter samleie
 Forskning.no om samleie kontra onani

Seksualitet
Laurean Rugambwa

Laurean Rugambwa (født 12. juli 1912 i Bukongo Tanganyika, nå i Tanzania, død 8. desember 1997 i Dar-es-Salaam) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var biskop av Rutabo, av Bukabo og erkebiskop av Dar-es-Salaam 1968–1992. Han deltok under Annet Vatikankonsil.

Han ble kreert til kardinal av pave Johannes XXIII i 1960, med San Francesco a Ripa som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1963 som valgte Paul VI, og konklavet august 1978 som valgte Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II.

Referanser

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:
 Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
 Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
 Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
 Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
 Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
 Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
 Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
 Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
 Kardinal Arthur Hinsley (1865–1943) *1926
 Erkebiskop David James Mathew (1902-1975) *1938
 Kardinal Laurean Rugambwa (1912–1997) *1952
Linjen Rebiba

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Tanzanianske kardinaler
Tanzanianske katolske biskoper
Deltakere på Andre Vatikankonsil
Personer fra regionen Kagera
Fødsler i 1912
Dødsfall i 1997
Sverre Walter Rostoft

Sverre Walter Rostoft (1912–2001) var en norsk industrileder, politiker (Høyre) og industriminister (1965–1971).

Tidlige år 
Etter filologiske studier i årene 1935–1937 gikk han ut i arbeidslivet, først ved Nylands mekaniske verksted og senere ved Kristiansands mekaniske verksted, hvor han var administrerende direktør i perioden 1945–1979. Midt oppe i sin direktørperiode fullførte han sine juridiske studier med juridisk embedseksamen i 1947.

Politisk karriere 
Sverre Walter Rostoft ble valgt til Stortinget fra Vest-Agder som representant for Høyre ved stortingsvalget i 1953. I perioden 1954–1957 var Rostoft medlem av skog-, vassdrags- og industrikomiteen. Imidlertid trakk han seg fra Stortinget etter bare en periode for å konsentrere seg om sine oppgaver i næringslivet. Ved siden av arbeidet ved Kristiansands mekaniske verksted ble han trukket sterkt inn i næringslivets organisasjoner, med fremtredende verv i bl.a. Mekaniske Verksteders Landsforening og Skipsbyggerienes Landsforening. Sverre Walter Rostoft var president i Norges Industriforbund i perioden 1962–1965. I tillegg til næringslivsvervene hadde han en lang rekke offentlige verv, både regionalt og nasjonalt. 

Ved stortingsvalget i 1965 ble Rostoft igjen valgt til representant for Vest-Agder, men han kom ikke til å møte i denne stortingsperioden siden han ved dannelsen av regjeringen Borten høsten samme år ble utnevnt til industriminister, et verv han kom til å ha helt fram til Borten-regjeringens avgang i 1971. Rostofts periode i Industridepartementet var preget av stor aktivitet på mange områder, ikke minst i forbindelse med starten på det som skulle bli det norske oljeeventyret. Det var mange som mente at Rostoft var vel optimistisk da han på et tidlig tidspunkt fikk opprettet en egen oljeavdeling i Industridepartementet, men Rostoft kunne i sin statsrådstid glede seg over å ta imot den første oljen fra norsk sokkel. Rostoft var en samarbeidets mann, sterkt preget også av en lys og åpen kristendom.

Utmerkelser 
Sverre Walter Rostoft ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1965) og kommandør av Dannebrogordenen, og mottok stort fortjenstkors (tilsvarende kommandørs grad) av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske industriministre
Høyre-statsråder
Statsråder i Regjeringen Borten
Stortingsrepresentanter fra Høyre
Stortingsrepresentanter for Vest-Agder
Stortingsrepresentanter 1954–1957
Stortingsrepresentanter 1965–1969
Norske bedriftsledere
Norske foreningspersoner
St. Olavs Orden
Dannebrogordenen
Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden
Personer fra Fredrikstad kommune
Norges Industriforbund
Ereksjon

Ereksjon vil si at en kroppsdel blir større og stivere på grunn av økt blodtilstrømning. Ordet brukes mest i forbindelse med mannens penis som reiser seg og blir stiv, men kan også brukes om kvinnens brystvorter og klitoris. Ordet ereksjon kommer av det latinske erigere som betyr «å rette ut».

Ereksjon av penis 

En erigert penis, det vil si en penis med ereksjon, er en forutsetning for å gjennomføre et samleie. En slik reisning kan skje som en følge av seksuelle tanker eller aktivitet, men kan også oppstå i sammenhenger som ikke er knyttet til sex. Dersom mannen lider av en erektil dysfunksjon, kan han oppnå ereksjon ved hjelp av legemidler. Det kanskje mest kjente selges under produktnavnet Viagra, men det finnes en rekke andre midler med samme funksjon. Legemidlene medfører en økt blodtilstrømming til penis slik at svamplegemet stivner. Doping kan føre til at denne evnen opphører.

Penisben og ereksjonsmekanisme 
Det er svært interessant å merke seg at omtrent alle dyr, inklusive menneskeaper (primater), oppnår ereksjon ved muskler og ikke ved blodtrykk (engelsk for blodtrykksmekanismen er vasocongestion). Til hjelp for muskelstyring har disse dyrene også en egen knokkel som menneskene har mistet sett fra primatene. Knokkelen kalles os penis eller baculum, eller på norsk penisben. For noen moderne mennesker er det blitt en hobby å samle på penisben fra forskjellige dyr, derfor er de blitt en salgsvare, noe som kan sees i tilbudene på auksjonssidene til Ebay og andre. Det er uklart hvorfor akkurat mennesket skulle utvikle både en annen penisstørrelse og en annen ereksjonsmekanisme enn hos primatene. Menneskets penisstørrelse er en utpreget rekord for dyr vi kan sammenligne oss med. Når det gjelder ereksjonsmekanismen så er det påfallende at ingen muskler er i stand til å spennes over et lengre tidsrom, noe som ikke er tilfellet for blodtrykksmekanismen. Det er derfor bare dyr med blodtrykksereksjon som kan ha sykdommen eller situasjonen priapisme. Et penisben mangler også hos dyreartene hestedyr, kengurudyr, harer og kaniner, og hyener.

Synonymer 
Det medisinske uttrykket ereksjon kan også kalles reisning på norsk. Tilstanden har imidlertid en stor mengde folkelige synonymer, deriblant flere klisjépregede sammenlikninger. Av vanlige norske slanguttrykk for ereksjon eller erigert penis kan nevnes «benner’n», «bulen i buksa», «flaggstang», «harding», «kølle», «morrabrød», «reis», «reisning», «stivert», «stå», «ståer», «ståkuk» «ståpikk». En egen seksjon for slanguttrykk for ereksjon på forskjellige språk finnes for øvrig på WikiSaurus som er en del av Wiktionary. Morrabrød betegner en ereksjon idet en mann er i ferd med å våkne opp etter nattesøvn. En slik ereksjon er svært vanlig, særlig blant unge gutter og menn, og kan oppstå etter seksuelle drømmer eller total avslapning under langvarig søvn.

Se også 
 Erektil dysfunksjon («Impotens»)
 Fallos
 Priapisme
 Viagra
 Penisring

Eksterne lenker 
 Medisinfaglig artikkel om ereksjonenes fysiologi
 Artikler på Lommelegen.no som inneholder søkeordet «ereksjon»
 Ereksjon og ereksjonssvikt
 Forskning.no om sexlyst og ereksjon

Fysiologi
Seksualitet
Mandolin

Mandolin er et klimpreinstrument av luttfamilien, utviklet i Italia av den større mandolaen tidlig på 1600-tallet.

Mandoliner finnes i to svært ulike byggeformer:
 Klassisk mandolin eller napolitansk mandolin har avrundet bunn uten sarg
 Flatbunnet mandolin er bygd med sarg, og har som navnet sier en flat bunn

Til forskjell fra fiolinen er mandolinens gripebrett utstyrt med tverrbånd. Mandolinen spilles normalt med plekter. Strengeantallet har variert gjennom tidene, men i dag har de aller fleste mandoliner fire unisone strengekor. Instrumentet er stemt i kvinter lik en fiolin: g d’ a’ e’. Det tilsvarer frekvenser på 196–659,3 Hz. En tidlig form som var i bruk fra rundt 1660 til 1820 kalles milanesisk mandolin. Dette seks-strengede instrumentet, som også kunne spilles med fingrene, ble stemt g h e’ a’ d’’ g’’ 

Mandolinen er (som fiolinen) det minste og mest populære instrumentet i en hel familie. Storebroren, mandobassen, er på størrelse med en liten kontrabass og stemmes som denne i E1–A1–D2–G2. Mandocelloen er noe mindre. I Norge har Jeff Wasserman spilte mandocello. Disse instrumentene har ikke fått masseutbredelse. Selv en del av mandolinorkestrene har foretrukket gitar og/eller kontrabass for å supplere mandolinenes høyere toner.

Kjente utøvere

Jazz
Mandolin har vært brukt – og brukes fortsatt – i mange former for musikk, både innen klassisk musikk og en rekke former for populærmusikk. Dave Apollon (1898-1972) regnes blant de store mandolinister. Han spilte mest jazz, hvor dette instrumentet ikke er så vanlig. Han turnerte bl.a. med Duke Ellington og Django Reinhardt.

Oldtime og bluegrass
Mandolin var vanlig i oldtimemusikk, kanskje særlig i Kentucky, hvor Chick Hurt i Prairie Ramblers var en av de store fra ca. 1930 av. Den brukes også i country og i noen former for folkemusikk. Den er særlig vanlig i bluegrass, hvor den forekommer praktisk talt alltid. «Bluegrassens far», Bill Monroe (1911–96), spilte mandolin gjennom hele sin lange karriere. Ricky Skaggs, Ronnie McCoury og Sam Bush regnes blant verdens beste mandolinister innen dagens bluegrass.

Klassisk musikk
Innen klassisk musikk regnes Caterina Lichtenberg som en av verdens beste mandolinister. Ved en avstemning på nettet ble Chris Thile kåret som alle tiders beste mandolinist. Hans repertoar spenner fra bluegrass til folk og klassisk musikk.

Norge
I norsk bluegrass spiller Øystein Sunde av og til mandolin, likeså Kai Henrik Ryen i Ila Auto. En annen norsk mandolinist er Jan Eilif Amundsen. Både Kari Aasland og Jeff Wasserman har spilt mandolin i Gone At Last fra Haugesund.

Se også 
 The Jazz Mandolin Project

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Mandolin Cafe
 Mandolinakkorder
 Mandolinakkorder
 MandoIsland

 

Luttinstrumenter
Kalandsvatnet

Kalandsvatnet er den største innsjøen i Bergen kommune, i bydelen Fana. Den er kjent for sitt rike fugleliv, og en del av vannet – Kalandsvika i sørøst – ble vernet som naturreservat i 1995.

Osbanens trasé gikk langs sørsiden av Kalandsvatnet, og store deler av denne traseen er i dag gang- og sykkelvei.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bergen byleksikon på nett, om Kalandsvatnet
 Ornitologi Kaland

Innsjøer i Bergen kommune
De Dion-Bouton

De Dion-Bouton var et fransk bilmerke fra begynnelsen av 1900-tallet.  Firmaet ble stiftet av Albert De Dion og Georges Bouton, som begynte å bygge dampdrevne biler i 1882.  Disse bilen brukte et hjuloppheng på bakakselen oppkalt etter De Dion.  Dette systemet brukes på noen kjøretøyer fremdeles, for eksempel Mowag Duro.

I 1895 begynte de å produsere bensinbiler med en liten ensylindret motor, kalt petite voiture.  Selskapet begynte snart å produsere motorer for andre selskaper.  Til slutt brukte over 150 andre selskaper motorene deres.

I 1900 var Dion-Bouton den største bilprodusenten i verden.  Det året produserte selskapet 400 biler og 3 200 motorer.  De var også først med en masseprodusert V8-motor, en enhet med 35 hestekrefter, i 1910.

Amicale De Dion-Bouton estimerer at det er rundt 1 000 biler av merket igjen i verden.

Bouton er også ansvarlig for å innføre tennpluggen slik vi kjenner den i dag, med gjenget stamme.  Han resonnerte at et gnistgap, slik det er på tennpluggen, ville trenge vedlikehold og justering, og laget derfor tennpluggene slik at det var lette å demontere.

Eksterne lenker
 Amicale De Dion-Bouton (fransk, engelsk)
 En DY 1913 hos Norsk Veteranvognklubb

Bilmerker