alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Compagnies républicaines de sécurité

Compagnies républicaines de sécurité (CRS) er det franske opprørspolitiet. CRS er en del av Police nationale. CRS ble opprettet i 1944, men ble reorganisert i 1948.

CRS-områder 
Opprette sikkerhet på motorveien                                                           
Redningsoperasjoner på strender
Opprette sikkerhet under demonstrasjoner
Redningsoperasjoner i fjellene
                                                                         
CRS bor i militærlignende brakker.

Forskjellen mellom CRS og Gendarmes Mobiles 
De to enhetene som har ansvar under opprørssituasjoner veksles ofte med hverandre. Forskjeller mellom disse enhetene er blant annet:
CRS bruker en mørkeblå uniform, mens Gendarmes Mobiles bruker svarte.
CRS bruker et stort merke på høyre side av brystet (lignende en klubblogo på f. eks. en fotballdrakt).
CRS bruker svarte hjelmer med gule striper, mens Gendarmes Mobiles har blå striper.

Utstyr 
CRS er i opprørssituasjoner utstyrt med kraftig beskyttelse rundt beina, skuldrene og ryggen. CRS er bevæpnet med pistol og bruker ofte tåregass hvis det skulle bli nødvendig. Hjelmene er festet et sted rundt hoftene og tas kun på hvis det skulle oppstå konfrontasjoner.

Eksempler på situasjoner 
CRS har blant annet vært koblet inn under de voldsomme gatekampene i Paris de seneste årene. Den franske fotballklubben Paris Saint-Germain FC har en del fotballpøbler, også kjent som hooligans og derfor er CRS til stede på hovedstadslagets hjemmekamper.

Eksterne lenker
 

Fransk politi
Apostelen Bartolomeus

Bartolomeus (gresk: Βαρθολομαῖος, Bartholomaíoss, latin: Bartholomaeus) var en av Jesu tolv disipler i Det nye testamente i Bibelen. Ifølge sagnet omvendte Bartolomeus kongen av Armenia. Da det ble oppdaget av kongens hedenske bror, lot han Bartolomeus bli flådd levende og deretter halshogd. Barsok eller St. Bartholomeus-messe, som feires 24. august, er en merkedag til minne om apostelen Bartolomeus. Som flådd er hans helgenattributt, eksempelvis framstilt slik i veggmaleriet «Dommedag» av Michelangelo i Det sixtinske kapell i Vatikanet.

Tilstedeværelse 
Han blir ofte identifisert med Filips følgesvenn Natanael som nevnes i Evangeliet etter Johannes i første kapittel.<ref>Nettbibelen: [http://www.bibel.no/nettbibelen?query=JSK6x8syuEKxdo1RTixwmRIg8ljPB6EOs24j+ePQ+vY+s8tRIEcKiA== Evangeliet etter Johannes 1:43-51]</ref> De fleste moderne bibelforskere avviser denne identifikasjon av Natanael med Bartolomeus. Han er som Bartolomeus nesten ikke beskrevet i Bibelen, bare i fire navnelister, men er hovedperson i det apokryfe Bartolomeusevangeliet.

Navnet Bartolomeus kommer fra arameiske bar-Tôlmay (בר-תולמי) i betydningen «sønn av Talmai», eller kanskje «sønn av plogfurer» (kanskje henvisning til en plogmann). Bartolomeus var født ved Kana i Galilea og er listet blant de tolv disiplene til Jesus i de tre synoptiske evangeliene: Evangeliet etter Markus, Evangeliet etter Matteus, og Evangeliet etter Lukas. Han opptrer også som vitne av Jesu oppstigning til himmelen i Apostlenes gjerninger Ved hver anledning er hans navn nevnt i selskap med Filip.

 Referanser 

 Litteratur 
 Hanks, Patrick & Hodges, Flavia (1996): Dictionary of First Names, Oxford University Press
 Attwater, Donald & John, Catherine Rachel (1993): The Penguin Dictionary of Saints''. 3. utg. New York: Penguin Books, ISBN 0-14-051312-4.

Se også 
 Bartolomeusnatten

Eksterne lenker 
 
 The Martyrdom of the Holy and Glorious Apostle Bartholomew, tilskrevet Pseudo-Abdias, en av de mindre kirkefedre
 St. Bartholomew's mission in India
 St. Bartholomew's Connections in India

Bartolomeus
Bartolomeus
Bartolomeus
Bartolomeus
Bartolomeus
Bartolomeus
Vesar

Vesar (Vestfold Avfall og Ressurs AS) er det interkommunale avfallsselskapet som eies av tolv kommuner i Vestfold. Virksomheten har som hovedprinsipp at selskapet ikke selv skal samle inn eller disponere avfall. Vesar kjøper tjenester fra operatører i markedet. Aktører som skal utføre det praktiske arbeidet for Vesar er i hovedsak privateide selskap, men kan også være enkelt kommuner eller andre kommunalt eide selskap.

Vesar ønsker å skape konkurranse for mottak/behandling av avfall og andre tjenester innen avfallssektoren. Selskapet ble etablert 27. mai 1997. Daglig leder er Andreas Gillund.

Eksterne lenker
 Info på selskapets hjemmeside

Norske avfallsselskaper
Organisasjoner i Vestfold og Telemark
Etableringer i 1997
Dansborg

Dansborg er en festning i det sydlige India, i den gamle danske kolonien Trankebar (1620–1845). Festningen ble bygget av skånske Ove Gjedde i 1620, som også hadde kommandoen over Asiatisk Kompagni, som hadde til formål å skaffe Danmark en del av østens rikdommer. 

Dansborg var bygget for å sikre de 20–30 000 borgeres trygghet og tillit. Festningen var danskenes nest største (etter Kronborg). Danskenes makt over Trankebar og Dansborg opphørte da kolonien i 1845 ble solgt til England.

I dag benyttes festningen som museum.

Trankebar
Festninger i India
Tidligere danske slott
Byggverk i India
Kommuneloven

Lov om kommuner og fylkeskommuner (kommuneloven) av 2018 omhandler kommunal organisering, saksbehandling, økonomisk forvaltning og planlegging i kommunene.

Kommuneloven av 2018 trådte i kraft 1. januar 2019 og erstattet kommuneloven av 1992. Det kommunale og fylkeskommunale selvstyret ble lovfestet. Loven bygget på innstillingen fra  Kommunelovutvalget (NOU 2016:4).

Loven av 1992 
I loven av 1992 ble alle norske kommuner likestilt ved at begrepene bykommune og herredskommune forsvant fra lovverket. Loven av 1992 bygget på innstillingen fra Kommunelovutvalget (NOU 1990:13) og sendt til Stortinget i Ot.prp. nr. 42 (1991–92) før den kom i virkning fra 1. januar 1993.

Se også 
 Inndelingslova

Eksterne lenker 
 Kommuneloven – Lovdata
 Den tidligere kommuneloven – Lovdata

Norske lover
Lover av 1992
Lover av 2018
Reality (album)

Reality er et studioalbum fra David Bowie fra 2003. Albumet er produsert av Tony Visconti.  Albumet ble godt tatt imot av fans og kritikere. Albumet inneholder låter som henspiller til Bowies aldring som «The Loneliest Guy», «Days» og den ironiske «Never Get Old». Åpningssporet «New Killer Star» har referanse til terrorangrepet 11. september 2001.

Singler
 «New Killer Star» ble gitt ut som DVD-singel 29. september 2003, sammen med sangene «Reality» EPK, «Love Missile» F1 Eleven
 «Never Get Old (Radio Edit) »/ «Love Missile» F1-11. utgitt i Japan i 2004
 «Rebel Never Gets Old» ble gitt ut i 2004 med sporene «Rebel Never Gets Old» (Radio Mix)/ «Rebel Never Gets Old» (7th Heaven Edit)/ «Rebel Never Gets Old» (7th Heaven Mix)/ «Days» (Album Version). Singelen var resultatet av en micekonkurranse blant besøkende på David Bowies hjemmesider, hvor brukerne ble invitert til å mikes sammen to Bowie-sanger. Vinneren ble en sammensetning av «Rebel Rebel» og «Never Get Old».

Sporliste
«New Killer Star» – 4:40 
«Pablo Picasso» (Jonathan Richman, David Bowie) – 4:06 
«Never Get Old» – 4:25 
«The Loneliest Guy» – 4:11 
«Looking for Water» – 3:28 
«She'll Drive the Big Car» – 4:35 
«Days» – 3:19 
«Fall Dog Bombs the Moon» – 4:04 
«Try Some, Buy Some» (George Harrison) – 4:24 
«Reality» – 4:23 
«Bring Me the Disco King» – 7:45

Andre utgivelser
Albumet har blitt utgitt i forskjellige formater.

Limited edition bonus disc 
«Fly» – 4:10 
«Queen of All the Tarts (Overture) » – 2:53 
«Rebel Rebel» (nyinnspilling fra 2002) – 3:10

Limited DVD tour edition 
DVD’en inneholder en promoteringskonsert hvor hele albumet blir spilt live spor for spor. Den ble innspilt på Riverside Studios, Hammersmith, London 8. september 2003.

Musikere
 David Bowie – vokal, gitar, keyboard, perkusjon, saksofon, stylofon og synthesizer 
 Earl Slick – gitar 
 Mike Garson – piano 
 David Torn – gitar 
 Gail Ann Dorsey – bakgrunnsvokal 
 Sterling Campbell – trommer
 Matt Chamberlain – trommer på «Bring Me the Disco King» og «Fly»
 Catherine Russell – bakgrunnsvokal
 Tony Visconti – bass, gitar, keyboard, vokal 
 Gerry Leonard – gitar 
 Mark Plati – bass, gitar 
 Mario J. McNulty – perkusjon og trommer på «Fall Dog Bombs the Moon»
 Carlos Alomar – gitar på «Fly»

Plasseringer
Album

Singel

Eksterne lenker   
 

David Bowie-album
Musikkalbum fra 2003
Dülmen

Dülmen er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Byen ligger i Kreis Coesfeld i den sydvestlige delen av Münsterland mellom naturparken Hohe Mark og Baumberge.

Dülmen har ca. 50 000 innbyggere og utmerker seg med sine mange sykkelveier.

Bilder

Se også 
 Dülmenponni

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Nordrhein-Westfalen
Hansabyer
Curtiss-Wright Corporation

Curtiss-Wright Corporation var en amerikansk produsent av fly og flymotorer.

Curtiss-Wright ble etablert 9. august 1929 etter en fusjon av Curtiss Aeroplane and Motor Company og Wright Aeronautical Corporation. Fly ble, med noen unntak, fremdeles produsert under navnet «Curtiss».

Mellom 1940 og 1945 produserte Curtiss-Wright 26 755 fly og 223 026 flymotorer, blant de viktigste flytypene var jagerflyet P-40 Warhawk, transportflyet C-46 Commando og stupbombeflyet SB2C Helldiver. Curtiss-Wright produserte også i denne perioden jagerflyet Republic P-47 Thunderbolt på lisens.

Etter den andre verdenskrig gikk produksjonen av fly nedover og flere av virksomhetens fabrikker måtte stenge. Fra 1952 besto produksjonen stort sett av flymotorer og propeller.

Fly utviklet av Curtiss-Wright Corporation 

(listen er ufullstendig)

 A-12 Shrike – angrepsfly
 A-18 Shrike II – angrepsfly
 AT-9 Jeep – treningsfly
 C-46 Commando – transportfly
 C-76 Caravan – transportfly
 CW-21 Demon – jagerfly
 F9C Sparrowhawk – jagerfly
 F11C Goshawk – jagerfly
 O-52 Owl – observasjonsfly
 P-36 Hawk – jagerfly
 P-40 Warhawk – jagerfly
 SBC Helldiver – stupbomber
 SB2C Helldiver – stupbomber
 SC Seahawk – patruljefly
 SNC Falcon – treningsfly
 SOC Seagull – rekognoseringsfly
 SO3C Seamew – rekognoseringsfly
 X-19 – eksperimentfly
 XF-87 – jagerfly (prototype)
 XP-55 Ascender – jagerfly (prototype)
 XP-60 – jagerfly (prototype)
 XP-62 – jagerfly (prototype)

Eksterne lenker 
 

Flyprodusenter fra USA
Selskaper etablert i 1929
1929 i USA
Charlotte (Nord-Carolina)
Næringsliv i Nord-Carolina
Curtiss-Wright
Metal Heart Festival

Metal Heart Festival var en heavy metal musikkfestival

Festivalen fant sted første gang 16.-18. august 2007 og ble arrangert på Tapperiet i Notodden. Datoen for Metal Heart Festival 2007 ble valgt da dette var eneste mulige tidspunkt å booke Testament. Festivalarrangørene arrangerte en "oppfølgerfestival" på Lillehammer året etter, under navnet Metal Rock Fest.

Program for Metal Heart Festival 2007 
Dagsbillettene for Metal Heart-festivalen 2007 var delt opp i torsdag, fredag ettermiddag, fredag kveld, lørdag ettermiddag og lørdag kveld.

Torsdag 16. august 
Mindflow
Sirenia
Circus Maximus
Blind Guardian
Queensrÿche

Fredag 17. august 
Falconer
Zyklon
Demon
Primal Fear
Cloudscape
Lion's Share
Candlemass
U.D.O.
Therion

Lørdag 18. august 
Vreid
Seventh Wonder
Freak Kitchen
Pagan's Mind
Dimmu Borgir
DHG
Morgana Lefay
Swallow the Sun
Nevermore
Jorn
Testament

Musikkfestivaler i Vestfold og Telemark
Heavy metal-festivaler
Repeterende arrangementer etablert i 2007
Kultur i Notodden
Notoddens historie
Max Dessoir

Max Dessoir (født 8. februar 1867, død 19. juli 1947). Han jobbet som professor i Berlin. Han var tysk filosof, og var mest kjent for det arbeidet han gjorde innenfor fysiologi og psykologi.

Referanser 

Personer fra Berlin
Tyske filosofer
Fysiologer
Tyske psykologer
Immanent

Immanent er et adjektiv som brukes i filosofıen og betyr «iboende». Ordet betegner altså «det som er i vesenet selv», som har sitt opphav upåvirket av ytre påvirkninger. Teologisk gjenspeiles dette i panteisme. Det motsatte er transcendent.

Panteisme
Grunnleggende konsepter i metafysikk

sk:Imanentizmus
Armando Diaz

Armando Diaz (født 5. desember 1861 i Napoli, død 29. februar 1928 i Roma) var en italiensk hertug, general og forsvarsminister.

Diaz begynte sin militære karrière som elev ved militærakademiet i Torino, hvor han ble utdannet som artillerioffiser. Under den italiensk-tyrkiske krig tjenestegjorde han som oberst og sjef for 93. infanteri, og ble utnevnt til generalmajor i 1914. Ved utbruddet av første verdenskrig ble han utnevnt til overkommandoens operative avdeling og underlagt general Luigi Cadorna. Han ble utnevnt til to-stjernes general i juni 1916 og ble gitt kommandoen over 49. divisjon og senere 23. armekorps.

Ved den italienske fronten ble sentralmaktenes Caporetto-offensiv i oktober en katastrofe for italienerne og 8. november ble han utnevnt til Cadornas etterfølger som leder for generalstaben. Etter å ha stabilisert fronten langs Piave-elven, reorganiserte han restene av den italienske hæren og la opp motstanden på Monte Grappa og forsvaret langs Piave-elven. Diaz gjennomførte store reformer og bedret forholdene for soldatene med bedre rasjoner, lønn og permisjonsordninger, samt gratis livsforsikringer. Videre fikk Diaz produsert mer artilleri, herunder 3 500 nye kanoner og stablet 25 nye divisjoner på beina. I 1918 ledet han de italienske styrkene under den store motoffensiven og til den avgjørende seieren i slaget ved Vittorio Veneto.

Diaz var tilstede 1. november 1921 da grunnsteinen ble lagt ned i det såkalte Liberty Memorial i Kansas City i Missouri i USA. Sammen med Diaz var også generalløytnant baron Jacques fra Belgia, admiral David Beatty fra Storbritannia, feltmarskalk Ferdinand Foch fra Frankrike og den amerikanske generalen John J. Pershing. Blant talerne var den amerikanske visepresidenten Calvin Coolidge.  I 1935 ble relieffer av Jacques, Foch, Diaz og Pershing lagt til minnestedet av kunsternen Walker Hancock.

Etter første verdenskrig ble Diaz senator og i 1921 ble han tildelt adelstittelen Duca della Vittoria («seierens hertug»). Benito Mussolini utnevnte ham til forsvarsminister i 1922 og han ble utnevnt til feltmarskalk. Da han ble pensjonert i 1925 ble han gitt ærestittelen Maresciallo d'Italia (marskalk av Italia).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Italienske generaler
Italienske marskalker
Italienere fra første verdenskrig
Personer fra Napoli
Norwich internasjonale lufthavn

Norwich internasjonale lufthavn , også kjent som Norwich Airport, ligger 5,2 km nord for sentrum av Norwich i Norfolk.

Selskaper og reisemål

Statistikk

Referanser

Litteratur 
 Freeman, Roger A. (1978): Airfields of the Eighth: Then and Now. After the Battle, ISBN 0900913096 
 Maurer, Maurer (1983): Air Force Combat Units Of World War II. Maxwell AFB, Alabama: Office of Air Force History. ISBN 0892010924. 
 USAAS-USAAC-USAAF-USAF Aircraft Serial Numbers - 1908 to present
 «Horsham St Faith», Controltowers.co.uk

Eksterne lenker
 Norwich International Airport
  RAF Bomber Command History of Horsham St Faith 
 458th Bombardment Group
 City of Norwich Aviation Museum

Flyplasser i England
Norwich
Christoph Henke

Christoph Henke (født 1975 i Bochum i Tyskland) er en tysk jurist og forfatter, som er bor i Berlin i Tyskland. Han vokste opp i Münster og har studert i Münster, Nijmegen og Brussel.

Utgivelser 
 Völker- und verfassungsrechtliche Probleme der humanitären Intervention unter besonderer Berücksichtigung des Kosovo-Konflikts, utgitt høsten 2001 i Münster, Tyskland. 
 Memetik und Recht  
 Das Rechtsberatungsmonopol für Rechtsanwälte sollte abgeschafft werden  
 Wirtschaftliche Freiheit im internationalen Vergleich Hanse Law Review 2006, p. 265 ff 
 Wie man richterliche Entscheidungen besser prognostizieren kann (Jurawelt 2006) 
 Christoph Henke: Die Entdeckung der Hierarchie der Zeichen auf dem Diskus von Phaistos. In: Göttinger Forum für Altertumswissenschaft 7, 2004, 203-212
 Das chinesische Antisezessionsgesetz (2005)  
 Übersetzung des chinesischen Antisezessionsgesetzes 

Tyske jurister
Personer fra Bochum
Fødsler i 1975
Wind of Change

«Wind of Change» er en rockeballade av den tyske gruppen Scorpions. Sangen var med på deres album Crazy World fra 1990, men ble ikke en verdensomspennende hitsingel før i 1991 da den toppet listene både i Tyskland og over hele Europa. Den oppnådde en fjerdeplass på listene i USA og en andreplass på listene i Storbritannia.

Sangen 
Teksten feirer de politiske endringene som fant sted i Øst-Europa på den tiden – sånn som de polske rundebordsamtalene, Berlinmurens fall, den økende friheten i kommunistblokken (som siden ville føre til Sovjetunionens fall) og den senere forestående slutten på den kalde krigen.
Mange lyttere som ikke er så godt kjent i Moskva blir ofte forvirret av åpningsavsnittet i sangen:
I follow the Moskva
Down to Gorky Park
Listening to the wind
of change
Moskva er navnet på elven som renner gjennom byen Moskva, og Gorkijparken er navnet på en fornøyelsespark i Moskva. Scorpions ble inspirert til å skrive denne sangen etter at de avla et besøk til Moskva i 1989, og nettopp derfor inkluderte de referanser til disse førstnevnte landemerkene.

Bandet ga bort 70 000 i royalties fra sangen til Mikhail Gorbatsjov. Ifølge sovjetiske media ble pengene øremerket til barnesykehus i Sovjetunionen.

Vurdering 
I 2005 valgte seerne på det tyske fjernsynsnettverket ZDF denne sangen til århundrets sang. Det er den mest solgte sangen i Tyskland og er ofte spilt på TV-programmer som presenterer videoklipp fra Berlinmurens fall. Sangen er bredt kjent over hele Tyskland som sangen for den tyske gjenforeningen (og kommunismens fall i Øst-Europa generelt), selv om den først oppnådde sin store popularitet to år senere.

Referanser

Se også 
Berlinmuren
Glasnost
Perestroika
Den kalde krigen
Sovjetunionen

 

 

Sanger fra 1990
Den kalde krigen
Sovjetunionen
Tyske sanger
Eg ser

«Eg ser» er en sang av Bjørn Eidsvåg. Den ble første gang utgitt på albumet Passe gal fra 1983.

Bjørn Eidsvåg forteller til Stavanger Aftenblad at sangen ble til i forbindelse med en preken han skulle holde da han var prest på Lier psykiatriske sykehus. Den ble laget på 10 -15 minutter. Eg ser ble Eidsvågs gjennombruddssang og omtales som hans viktigste låt. 
Sangen er nå tatt med i boka Tillegg til Norsk Salmebok, og lever sitt eget liv. Den har senere blitt spilt inn av flere andre artister. Sissel Kyrkjebø hadde den med på sitt debutalbum Sissel i 1986, et album som solgte nesten  eksemplarer og som også ble utgitt i Sverige og Danmark. Elisabeth Andreassen spilte inn en egen versjon på albumet Kjærlighetsviser fra 2001.

Ravi har tatt sangen med i programserien Landeplage på NRK3. Han stiller spørsmålet: "Men hvorfor har «Eg ser» vokst seg inn i den kollektive norske bevisstheten? Er det på grunn av dens anvendelighet, slik den brukes i både brylluper, begravelser og på fotballbanen? Er det på grunn av artisten selv? Eller er det fordi låten sier noe grunnleggende om det å være menneske, selv for fotballsupportere?".

På begynnelsen av 2000-åra fremførte Bjørn Eidsvåg Eg Ser på spansk da han turnerte over store deler av det mellom­amerikanske kontinentet.

Innspillinger
Sangen finnes på disse albumene:
Passe gal 1983 Bjørn Eidsvåg Kirkelig Kulturverksted (KKV)
Bjørns beste 1985 Bjørn Eidsvåg KKV
Sissel 1986 Sissel Kyrkjebø 
Alt du vil ha 1990 Bjørn Eidsvåg Norsk Plateproduksjon
Livet er her og nå 1998 Kai Robert Johansen Master Music
Har en drøm 1998 Roar Engelberg Tylden & Co
Hittil og littil 2000 Bjørn Eidsvåg Petroleum Records
Kjærlighetsviser Elisabeth Andreasson 2001 Norske Gram
Salmer for Gud og hvermann 2003 Forskjellige artister KKV
Bjørn og ein venn 2004 «Bypakk og bønder» Downbeach Music
De beste 2009 Bjørn Eidsvåg Sony BMG/Petroleum Records

Eksterne lenker
 Eidsvåg om Eg ser hos aftenbladet.no
 Forhåndsomtale hos nrk.no for programmet Landeplage på NRK 3

Bjørn Eidsvåg-sanger
Sissel Kyrkjebø-sanger
Sanger fra 1983
Alistair Campbell

Alistair Te Ariki Campbell (født 25. juni 1925, død 16. august 2009) var en forfatter fra New Zealand som var kjent for sin poesi og noveller.

Campbell var født på Rarotonga (Cookøyene), men levde det meste av sitt liv i New Zealand, hovedsakelig i regionen Wellington, og i flere tiår i Pukerua Bay (Porirua).

Han fikk døpenavnet Alistair Campbell, men la til Te Ariki, det vil si «høvding» etter å ha reist tilbake til Cookøyene hvor han oppdaget at hans bestefar hadde bånd til høvdingverdigheten på stedet. Hans far, Jock Campbell, var fra New Zealand og hadde skotske aner, mens hans mor, Teu, var Cookøyene-maori fra øya Penrhyn. Han vokste opp i et hjem for foreldreløse i Dunedin på Sørøya i New Zealand sammen med sin bror etter morens død. Moren døde av tuberkulose i 1932, 28 år gammel, og faren begynte å drikke tett og døde i løpet av ett år. 

I intervjuer har Campbell innrømmet at de neste årene var blanke i hukommelsen på grunn av sorgen han følte og mye av det han senere har skrevet kan tolkes som et forsøk på å fylle tomrommet. Han flyttet senere til Wellington og ble medlem av Wellington-gruppen på 1950-tallet, en sammenslutning av forfattere som hovedsakelig hadde en felles motforestilling vis-à-vis Allen Curnow, en annen, kjent forfatter fra New Zealand.

Hans første hustru var poeten Fleur Adcock (født 1934). Etter at han ble skilt ble han gift på nytt med en annen poet, Aline Margaret (Meg) Anderson (1927–2007).

Fra 1976 til 1979 var han president i New Zealand-avdelingen for International P.E.N.

Hans første diktsamling kom i 1950, Mine Eyes Dazzle, som inkluderte diktene «The Return» og «Elegy». Diktet «The Return» har blitt satt til elektronisk musikk av Douglas Lilburn. I 1961 utga han sin første novellesamling, The Happy Summer, som var skrevet for barn.

Campbell var offiser av New Zealands fortjenstorden.

Referanser

Eksterne lenker 
 Author entry from The Oxford Companion to New Zealand Literature
 Alistair Te Ariki Campbell and Maurice Gee pictured at the 2005 Going West literary festival, from LeafSalon
 Biography at the New Zealand Electronic Poetry Centre

Newzealandske forfattere
New Zealands fortjenstorden
Personer fra Dunedin
Personer fra Wellington
Personer fra Rarotonga
Juzjno-Sakhalinsk

Juzjno-Sakhalinsk (russisk: Ю́жно-Сахали́нск, japansk: Toyohara – 豊原) er en by og administrativt senter i Sakhalin oblast i Russland. Den ligger sør på øya Sakhalin, rundt 6700 km øst for Moskva. Innbyggertall: 175 085 (folketelling 2002)

Historie 
Bosetningen ble grunnlagt i 1882 som Vladimirovka, og ble bygget av russiske straffanger. Etter Portsmouth-traktaten i september 1905 ble byen hovedstad i det japanske prefekturet Karafuto, og fikk navnet Toyohara (som betyr «Fruktbarhetsdalen»). Portsmouth-traktaten avsluttet Den russisk-japanske krig i 1904–1905. Japan ble tildelt den sørlige delen av Sakhalinøya, og leide Liaodong-halvøya og dens russiske jernbanesystem i det sørlige Mandsjuria. Etter andre verdenskrig ble byen tilbakeført til Russland, og den fikk samtidig sitt nåværende navn, Juzjno-Sakhalinsk. Den eneste gjenværende japanske bygningen i Juzjno-Sakhalinsk er i dag byens museum.

Økonomi og næringsliv 
Viktige industrigrener i Jusjno-Sakhalinsk er fiskeindustri, møbelproduksjon, maskinbygging, lettindustri og næringsmiddelindustri. Forekomster av olje og gass er oppdaget.

I prosjektet Sakhalin II nord på Sakhalinøya er det investert rundt 20 milliarder USD i utbyggingen av anslagsvis 150 millioner tonn olje og 500 milliarder kubikkmeter gass. Sør på Sakhalin skal det bygges et gassbehandlingsanlegg med en kapasitet på 9,6 millioner tonn per år. Det skal også bygges en rørledning langs hele øya fra nord til sør.

Juzjno-Sakhalinsk lufthavn ligger 8 km sør for byen.

Utdanning 
Juzjno-Sakhalinsk har mange høyere utdanningsinstitusjoner, herunder Sakhalin statlige universitet, flere institutter innen havforskning, en pedagogisk høyskole, en avdeling av Moskvas handelsuniversitet, samt en høyskole for økonomi, jus og informatikk.

Demografi 
De fleste innbyggerne er russere, men det finnes også en betydelig koreansk befolkning i byen. Av totalt 43 000 Sakhalin-koreanere bor anslagsvis halvparten i Juzjno-Sakhalinsk, noe som utgjør 12 % av byens befolkning. Et mindre antall innbyggere tilhører områdets urbefolkninger, som ainoer, nivkhere og orokere.

Eksterne lenker 
 
 Sakhalin-Portal (engelsk)
 Juzjno-Sakhalinsks historie, på Sakhalins offisielle nettsted (engelsk)
 The Sakhalin Independent (Ukentlig engelskspråklig avis utgitt i Juzjno-Sakhalinsk)
 Fotos av snøstorm i Juzjno-Sakhalinsk

Byer i Sakhalin oblast
Bosetninger etablert i 1882
1882 i Russland