alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Steeleye Span

Steeleye Span er en engelsk folkrock-gruppe startet i 1970 av Ashley Hutchings, Maddy Prior og Tim Hart etter at Ashley hadde forlatt Fairport Convention på grunn av musikalske uenigheter. Originalbesetningen bestod av Terry Woods, Gay Woods, Tim Hart og Maddy Prior, men rakk aldri å spille live, kun gi ut debutalbumet Hark! The Village Wait.

Som Fairport Convention har bandet over tiden vært preget av store utskiftninger, ikke minst har personer som har gitt seg ofte kommet tilbake. Sentrale medlemmer har vært Martin Carthy, Peter Knight og Rick Kemp. Steeleye Span var sammen med Fairport Convention den mest betydningsfulle folkrockgruppa i England. Selv om Steeleye Span også brukte elektriske instrumenter (gitar, bass, dulcimer) var deres tidligere LP-er nærmere folkemusikktradisjonen enn Fairport Convention gjorde.
Etter innspilling av den tredje LP-en forlot Hutchings gruppa og startet Albion Country Band. I 1972 utga gruppa LP-en Below the Salt som hadde et mer elektrisk lydbilde en de tidligere platene, men først på den sjette LP-en Now We Are Six inngikk trommer i lydbildet.    

Maddy Prior var med i Steeleye Span helt frem til 1997, og har turnert med bandet igjen fra 2002 til 2016. Bandet eksisterer fortsatt.

Diskografi 
 Hark! The Village Wait (1970)
 Please to See the King (1971)
 Ten Man Mop, or Mr. Reservoir Butler Rides Again (1971)
 Below the Salt (1972)
 Parcel of Rogues (1973)
 Now We Are Six (1974)
 Commoner's Crown (1975)
 All Around My Hat (1975)
 Rocket Cottage (1976)
 Storm Force Ten (1977)
 Live at Last! (1978)
 Sails of Silver (1980)
 Back in Line (1986)
 Tempted & Tried (1989)

Below The Salt og A Parcel Of Rogues regnes som bandets beste skiver.

Gruppa hadde en hit med låta «Gaudete», men den kanskje mest kjente låta er «All Around My Hat». Denne spilles av og til på VH1 den dag i dag.

Eksterne lenker 
 
 

Britiske rockegrupper
Britiske folkemusikkgrupper
Folkrockgrupper
Horta

Horta, også kalt Hortavær, er et fiskevær i Leka kommune nord i Trøndelag. Været ligger ca. 10 km nordvest for Leka og består av ca. 300 øyer, holmer og skjær. 

På en av disse, Lægern, , forliste skonnerten «India» desember 1905.

Horta ble avfolket i 1967. I dag gjenstår det noen bygninger på hovedøyene Burøya (Ytterøya) og Vågøya (Innerøya). Stedet var i sine glansdager ett av Ytre Namdals største dunvær med over 2000 opparbeidede reirplasser.

I Horta var det bedehus, skole, fiskemotaksanlegg, butikk, poståpneri og dampskipsekspedisjon. En periode hadde man også fast telefoniforbindelse over radiosamband.

Horta naturreservat og Horta dyrefredningsområde ble begge opprettet i 2003.

Eksterne lenker 
 Informasjonsside om Horta

Bosetninger i Leka
Fiskevær i Trøndelag
Historisk næringsliv i Norge
Sjøfart i Trøndelag
Tidligere bosetninger i Trøndelag
Marskalk

Marskalk (fra tysk stallmester, av tysk marah, «merr» og scalc «tjener») betyr i militær sammenheng «feltherre» og betegner den øverste generalen i en hær og i noen tilfeller flyvåpen. Ved et hoff er det tittelen til den eller en av de øverste embetsmenn.

Rettsmyndighet

Marskalk (engelsk marshal) er også en tittel på rettshåndhever (politi) i enkelte byer i USA og andre steder, også som en del av tittel i sammensetninger som Provost-Marshal o.a. En marskalk er utnevnt av byens ledelse (bystyre eller magistrat).

Marskalk kunne også være æresvakt ved en kiste under en begravelse. Skikken er ikke vanlig lenger. Marskalkene, det var alltid to, var vanligvis nære venner eller kolleger av nærmeste pårørende.

Se også 
 Marskalk av Frankrike
 U.S. Marshals Service
 Sheriff

Offisersgrader
Embetstitler
RT

RT kan referere til
 Norsk Retstidende. forkortelsen Rt etterfulgt av et tall angir en henvisning til et sidetall i Norsk Retstidende.
 Ringerikes Turistforening, nå DNT Ringerike
 Request Tracker, saksbasert kommunikasjonssystem med åpen kildekode
 Radio Times, BBCs programblad
 AEC Regent III RT, kalt bare RT, den vanlige dobbeltdekkerbussen i London i 1950-årene
 RT, tidligere kalt Russia Today, en statskontrollert russisk TV-kanal 
 , reproduksjonstall måleenhet for spredningshastighet i epidemiologi
Harpoon (missil)

Harpoon er et amerikansk sjømålsmissil.  Det ble opprinnelig utviklet av McDonnell Douglas for den amerikanske marinen, men har senere blitt tatt i bruk av mange land. Det blir nå produsert av Boeing Integrated Defense Systems etter sammenslåingen av McDonnell Douglas og Boeing i 1997.

Harpoon kom først i tjeneste i 1977 til bruk på skip. Det ble også utviklet versjoner for bruk fra fly og undervannsbåter. I 2004 passerte produsenten Boeing Integrated Defense Systems 7 000 leverte missil.

Varianter 

Harpoonmissilet ble utviklet for å kunne brukes fra flere forskjellige plattformer. AGM-84 for fly, RGM-84 for skip og UGM-84 for ubåter.

Harpoon Block I 
 RGM-84A/AGM-84A/UGM-84A: Block IA – Første serieversjon
 UGM-84B: Modifisert versjon for Royal Navy med betegnelsen GWS-60
 RGM-84C/AGM-84C/UGM-84C: Block IB – oppgradert navigasjonsprogramvare
 RGM-84D/AGM-84D/UGM-84D: Block IC – oppgradert og med lengre rekkevidde
 AGM-84E (SLAM): Block IE – Stand-off Land Attack Missile. Dette er egentlig et nytt missil for bruk mot mål på land.
 RGM-84F/AGM-84F: Block ID – tyngre og lengre for mer drivstoff og lengre rekkevidde. På grunn av dette ble det ikke laget noen versjon for undervannsbåter av denne varianten. 
 RGM-84G/AGM-84G/UGM-84G: Block IG – oppgradert versjon av Block IC
 AGM-84H (SLAM-ER): oppgradert versjon av Block IE

Harpoon Block II 
Utviklingen av Block II varianten begynte i 1996 som Harpoon 2000. Den amerikanske marinen har ikke bestilt missiler av denne typen som blant annet er utrustet med GPS for bedre navigasjon 

 RGM-84L/AGM-84L: Eksportversjon for blant annet Egypt, Sør-Korea og Taiwan.

Harpoon Block III 

 RGM-84M/AGM-84M: Block III – oppgradert versjon under utvikling. Den blir satt i tjeneste fra 2011.

Se også 

 Exocet – et fransk missil i samme klasse.

Eksterne lenker 

 Offisiell sie fra produsenten – besøkt 8. juni 2008
 Designation-systems.net – besøkt 8. juni 2008

Sjømålmissiler
Bandeirantes

Bandeirantes (fra portugisisk flagg) var betegnelsen på deltakere i Bandeiras-ekspedisjonene som oppdaget og utforsket det indre av Brasil i kolonitiden. Flertallet av disse ekspedisjonene hadde utgangspunkt i delstaten São Paulo og formålet var som oftest å finne gull og andre verdifulle mineraler. Disse ekspedisjonene førte også til at den portugisiske kolonien Brasil ble betraktelig større enn det som opprinnelig var avtalt med Spania i Tordesillastraktaten. 

Brasils historie
Kolonialisme
Portugisiske ord og uttrykk
Bitches Brew

Bitches Brew regnes for å være det albumet som dannet grunnlaget for musikksjangeren fusion. 

Miles Davis og Teo Macero redigerte opptakene drastisk etter at de var innspilt, bla. ved bruk av båndsløyfer, gjentakelser og blanding av forskjellige opptak. På denne måten oppnådde de et klangbilde som til da hadde vært ukjent. Musikken traff tidens smak, og det ble Davis' første gullplate.

Sporliste
«Pharaoh's Dance» – 19:58 (21. august)
«Bitches Brew» – 27:00 (19. august)
«Spanish Key» – 17:27 (21. august)
«John McLaughlin» – 4:24 (19. august)
«Miles Runs the Voodoo Down» – 14:02 (20. august)
«Sanctuary» – 19:53 (19. august)
«Feio» – 11:49 (28. januar, bare på CD-versjonen)

Musikere på alle opptak
 Miles Davis – trompet
 Wayne Shorter – sopransaksofon
 Bennie Maupin – bassklarinett
 Joe Zawinul – elektrisk piano
 Chick Corea – elektrisk piano
 John McLaughlin – gitar
 Dave Holland – kontrabass (el-bass den 20. august)
 Harvey Brooks – el-bass (ikke den 28. januar)
 Jack DeJohnette – trommer

19. august 1969
 Lenny White – trommer
 Don Alias – congas
 Jumma Santos – perkusjon

20. august 1969
 Jumma Santos – congas

21. august 1969
 Larry Young – elektrisk piano
 Lenny White – trommer
 Don Alias – congas
 Jumma Santos – perkusjon

28. januar 1970
ikke på den opprinnelige LP-en
 Billy Cobham – trommer
 Airto Moreira – perkusjon

Eksterne lenker   
 

Miles Davis-album
Musikkalbum fra 1969
Comosjøen

Comosjøen (italiensk Lago di Como) er en innsjø i regionen Lombardia i Italia. Den ligger i provinsene Como og Lecco. Den har et areal på 145 km², og er den tredje største innsjøen i Italia etter Gardasjøen og Maggioresjøen. Den er gravet ut av isbreer, og største dybde er 410 meter, noe som gjør den til en av Europas dypeste. Ved middelvannstand ligger den 198 meter over havet. Innsjøen er 4,3 kilometer bred på det bredeste, og 46 kilometer lang. 

Innsjøen ser ut som bokstaven Y satt på hodet. Den nordlige grenen, hvor Adda og Mera (via Mezzolasjøen) renner inn i sjøen, kalles også Lago di Colico, den østlige av de to sydlige grenene, hvor Adda renner ut, kalles også Lago di Lecco. Den vestlige av de to sydlige grenene, som er uten utløp, kalles Lago di Como. Området Lierna er et historisk sjarmerende område av innsjøen med en hvit strand og et berømt slott. Triangelet dannet av Y-en utgjør «Comunità montana del Triangolo Lariano», med Canzo som hovedsete.

Byene Como og Lecco ligger ved Comosjøen. Italienerne bruker ofte navnet Lario på sjøen, noe som blant annet gjenspeiler seg i navnet til byen Mandello del Lario på østsiden av sjøen.

De vakre og de rike 
Comosjøen er kjent for sin skjønnhet og for sine vakre omgivelser. Innsjøen har i mange år vært et populært sted for aristokratiet og de velstående å slappe av. I våre dager er det fortsatt en del kjendiser som oppholder seg ved sjøen, noe som er med på å øke turiststrømmen. Det er et stort antall palasser med vakre parker, som Villa Olmo, Villa del Balbianello, Villa Serbelloni og Villa Carlotta. Kostnadene for noen villaer overstiger 100 millioner euro, og det er svært vanskelig å finne dem med utsikt over innsjøen.

Blant de mange kjente som har – eller har hatt – tilknytning til sjøen, kan nevnes:
 Matthew Bellamy
 Madonna
 George Clooney
 Gianni Versace
 Ronaldinho
 Sylvester Stallone
 Richard Branson

Referanser

Eksterne lenker 
 

Innsjøer i Italia
Lombardia
Pos vassdragsområde
Kristofer Sinding-Larsen

Kristofer Andreas Lange Sinding-Larsen (født 3. januar 1873 i Oslo, død 20. oktober 1948) var en norsk maler, tegner og grafiker.

Han var elev ved Den kongelige norske Tegneskole under Oscar Arnold Wergeland vinteren 1893-94. 
Senere var han elev ved Harriet Backers malerskole (1894–95). Fra 1895-98 bodde han i Roma og vinteren 1895/96 studerte han ved Accademia di San Luca. Han var videre elev av Peder Severin Krøyer i København vinteren 1898-99. I 1900 studerte han igjen ved Den kongelige norske Tegneskole i Kristiania, denne gangen fikk han undervisning av Johan Nordhagen. 

Han har i løpet av sin karriere portrettert bl.a Hans E. Kinck (1924), Johan Bojer (kulltegning, Gyldendal forlag), Christian Skredsvig (1923), Eilif Peterssen (1925) og Harriet Backer (kulltegning, 1939, i Nasjonalgalleriet).

Blant andre kjente verk er «Appelsintreet» og «Søsterens portrett», begge finnes i Nasjonalgalleriet. Han debuterte på Høstutstillingen i 1898 og var representert der jevnlig senere. I 1941 utgav han «Norsk grafikk i det 20. århundre». I 1930-39 var han formann i Norske Grafikere.

Han var sønn av forfatter Nils Ulrik «Alfred» Sinding-Larsen og bror til  
lege Christian Magnus Falsen Sinding-Larsen og arkitekt Holger Sinding-Larsen.
Selv var han far til journalist Henning Sinding-Larsen (1904–94).  
Les mer om slekten Sinding-Larsen

Utgivelser 
 Norsk grafikk i det tyvende århundre (1941)

Referanser 

Norske kunstnere
Norske malere
Norske tegnere
Personer fra Oslo
Tirpitz Museum

Tirpitz Museum er et krigsmuseum som ligger utenfor Alta i Troms og Finnmark med hovedfokus på «Tirpitz», et av de største slagskipene i den tyske krigsmarinen under andre verdenskrig som fra 1942 var stasjonert i Norge og ble senket av allierte bombefly ved Tromsø i 1944.

Museet ligger i Kåfjord i Alta og har en av verdens største samlinger av fotos og gjenstander fra slagskipet «Tirpitz». Slagskipet «Tirpitz» var tyskernes stolthet og et av deres viktigste våpen mot konvoiene som gikk til Murmansk under andre verdenskrig.

Minnebautaen ved Tirpitz-museet er laget av altaskifer og står på en sokkel av en 12,5 cm tykk panserplate fra «Tirpitz». Panserplaten måler 120x130 cm og veier ca. 1400 kg.

Altafjorden var i krigsårene sentrum for en av de største hendelsene under den andre verdenskrig. Her var Tysklands største flåtebase under krigen. «Tirpitz» som var et av verdens største og mektigste slagskip, lå ankret opp i nærmere to år i Kåfjord. Også en rekke andre tyske krigsskip hadde Altafjorden som base, deriblant slagskipet «Scharnhorst» og slagkrysseren «Lützow» samt et titalls tyske destroyere og forsyningsskip.
Årsaken til baseetableringen var at Tyskland ønsket å ramme konvoiene fra vest med forsyninger til Sovjetunionen. Disse forsyningene var trolig avgjørende for utfallet av krigen på østfronten.

Tømmerhuset som museet ligger i er fra ca. 1880 og ble opprinnelig bygget på Lillehammer. Det ble tatt ned og sendt til Alta i 1946 som en del av krigshjelpen til den utbrente landsdelen. Det ble satt opp i  Kåfjord   og ble da det første alders- og sykehjemmet i Finnmark  etter den andre verdenskrig. Det var i bruk helt frem til det nye sykehjemmet i Kåfjord ble bygget i 1961.

Grunnlegger av museet Even Blomkvist fikk i 2005 Alta kommunes kulturpris for sin innsats gjennom 25 år å ha samlet viktig kulturhistorisk materiale for Alta og Finnmark.

Se også 
 «Tirpitz» i Åsenfjorden
 Okkupasjonshistoriske samlinger i Norge, andre hjemmefrontmuseer som formidler krigshistorien

Eksterne lenker 
 
 Tirpitz Museum hjemmeside
 Historien om IDA gruppen og spionasjen på Tirpitz
 Tirpitz Historie og tekniske data

Museer i Troms og Finnmark
Byggverk i Alta
Kultur i Alta
Museer etablert i 2005
Viseadmiral

Viseadmiral (Admiral fra arabisk «amir al bahr», «høvding på havet») er en militær grad i krigsflåter, tilsvarende generalløytnant i land- og luftstyrker. I NATOs gradsystem tilsvarer det OF-8. Viseadmiral er nest høyeste grad en offiser kan ha i marinen.

Norge
Av kjente norske viseadmiraler er Thore Horve, som sto i spissen for at norske krigsseilere skulle få sin rettmessige del av Nortraships hemmelige fond, og Peter Wessel Tordenskjold, som kommanderte dansk-norske sjøstyrker under den store nordiske krig.

Referanser

Sjømilitære grader
Komedie

Komedie (gammelgresk κωμῳδία [kōmō{i}día], av κῶμος [kṓmos] fest til Dionysos' ære og ᾠδή [ō{i}dế]: egentlig «syngende opptog») i klassisk forstand er et lystig skuespill, gjerne med en lykkelig slutt. Komediens underholdningsverdi kommer av en overdreven framstilling av menneskelige karaktertrekk og svakheter. I tillegg til å more publikum kan en komedie tjene kritiske formål, for eksempel satire.

Komedie og tragedie regnes som antikkens klassiske dramaformer.

Se også: Antikkens greske komedie

Film og TV 

Begrepet komedie brukes i dag også om skuespill i moderne medier, slik som på film (filmkomedie) og i TV-produksjoner der humor er sentralt for handlingen.

Innen film og TV er det også blitt vanlig å kombinere komedien med enkelte andre sjangre, og dette har gitt opphavet til betegnelser som action-komedie og romantisk komedie, men også skrekk-komedie, krimkomedie og dramakomedie. Andre og smalere subsjangere innen filmverdenen inkluderer sex-komedie, crazykomedie, ungdomskomedie og parodifilm. Ulike komediesjangre kan også kombineres; for eksempel er filmserien om Mannen med den nakne pistol (1988) er en kombinasjon av parodifilm og crazykomedie, mens The Blues Brothers (1980) er en blanding av actionkomedie og crazykomedie.

Former for komisk teater 

 Commedia dell'arte
 Farse
 Karakterkomedie
 Satirisk komedie
 Lystspill
 Tragikomedie

Referanser

Eksterne lenker
Harmondsworth

Harmondsworth er en landsby med en rik historie i distriktet Hillingdon vest i London. Den har en kort grense i sør til London Heathrow lufthavn, og det var stedets sogneprest som i 1930-årene solgte eiendommen hvor den første flystripen ble anlagt. Landsbyen har ingen jernbanestasjoner, men ligger ved motorveiene M4 og A4 (Bath Road). Harmondsworth er et gammel sogn som tidligere også omfattet de større grendene Heathrow, Longford og Sipson. De to sistnevnte har egne skiltstolper og fasiliteter som adskilte landsbyer og har en viss grad av uavhengighet som med egne skoler. 

I Harmondsworth er en stor fjøsbygning fra middelalderen som kalles for The Great Barn. Den ble bygget i 1426 av Winchester College (internatskole for gutter) som en del av dens herregård ved Harmondsworth. Det er den største gjenværende bygningen gjort i bindingsverk i England og beskrevet av poeten John Betjeman som «katedralen i Middlesex». Også dens steinkirke er et godt bevarte middelalderbygg. Kong Vilhelm erobreren ga allerede i 1069 sognekirken, dedikert jomfru Maria, og herregården til benediktinerklosteret i Rouen. Klosteret ombygget kirken og de eldste delene er nå datert fra midten av 1100-tallet.

Det meste av landområdene i kommersiell bruk er for transport og hoteller grunnet flyplassen. Landsbyen har et offentlig parkanlegg med stier ned til elven Colne, og ytterligere land i dens regionale park mot vest innenfor Colnbrook. Flyselskapet British Airways og bokforlaget Penguin Books holder til i Harmondsworth. Utviklingen av Heathrow flyplass har siden 1945 slettet alle former for spor i sognet sør for Bath Road, men sentrum i landsbyen har beholdt sitt autentiske preg. Det er på 2010-tallet både et område for konservering og en arkeologisk prioritet. Imidlertid kan en foreslått plan for en tredje rullebane ved Heathrow føre til at det meste av Harmondsworth vil bli revet, skjønt kirken og middelalderlåven har fått løfter om å bli spart. Planene for utvidelser ved Heathrow er svært kontroveriselle, særlig lokalt i Harmondsworth.

Referanser

Litteratur 
 Sherwood, Philip (2002): Harlington and Harmondsworth, TEMPUS, Stroud.
 Sherwood, Philip (2009): Heathrow: 2000 Years of History. The History Press ISBN 978-0-7509-5086-2.

Eksterne lenker 
 
 St Mary's Church, Harmondsworth, nettstedet til sognekirken

Steder i Hillingdon
London Gatwick lufthavn

London Gatwick lufthavn (IATA: LGW, ICAO: EGKK) er Londons nest største flyplass etter Heathrow lufthavn, og er Storbritannias nest travleste i antall passasjerer. Flyplassen ligger i West Sussex, omtrent 40 km sør for London. 

EasyJet og Norwegian Air Shuttle har baser på Gatwick.

Flyselskaper og destinasjoner

Passasjerdestinasjoner

Eksterne lenker 
 
 

Flyplasser i England
Luftfart i London
West Sussex
Smeden og Bageren

Smeden og Bageren er et dikt av Johan Herman Wessel. Det er en humoristisk fortelling utformet som en parodi på den tids memento mori og som kritiserer rettsvesenet og mangelen på fornuft i samfunnet. Diktet ble skrevet i 1770-årene og trykket for første gang i 1784, i Wessels ukeblad, Votre Serviteur Otiosis. På denne tiden hadde man ingen begreper om plagiering; handlingen i diktet fikk han mer eller mindre i sin helhet fra en engelskspråklig tekst.

Handlingen finner sted i en liten by der det bor to bakere og en smed. Smeden dreper en annen mann og blir stilt for retten. Fire av borgerne i byen sier til dommeren at de bare har en smed i byen, og derfor må dommeren la smeden gå. Og siden byen har to bakere, og den ene er gammel og skrøpelig, kan heller han sone straffen, og bli hengt, i stedet for smeden. 

Slik går det: Bakeren blir dømt til døden uskyldig, mens den skyldige smeden får gå fri. Fra dette diktet stammer uttrykket «å rette baker for smed», om å straffe feil person for en forbrytelse.

Moralen i fortellingen, hevder Wessel, er at man alltid skal være forberedt på døden. 

Flere steder i diktet vender forfatteren seg til leseren for å overbevise ham om at han ikke skriver om seg selv.

Eksterne lenker 
 Smeden og Bageren på dansk Wikisource
 ringstrom-antikvariat.no
 Tekst med bilde og diskusjonsspørsmål på skoletorget.no

Norske dikt
1784 i Norge
Hans-Hermann Hoppe

Hans-Hermann Hoppe (født 2. september 1949) er en tysk økonom som tilhører den østerrikske skolen. Han er en kjent anarkokapitalistisk (libertariansk) filosof, og er professor i økonomi ved University of Nevada, Las Vegas. Hoppe var elev hos Murray N. Rothbard.

Bakgrunn og virke 
Hans-Hermann Hoppe ble født i Peine i Vest-Tyskland. Han studerte ved Universität des Saarlandes i Saarbrücken, og ved Johann-Wolfgang-Goethe-Universität i Frankfurt am Main, der han studerte filosofi, sosiologi, historie, og økonomi. Han tok doktorgraden i filosofi (dr. phil.) i 1974 og habiliterte seg i 1981, ved samme Goethe-universitetet. Han foreleste ved University of Michigan, Ann Arbor fra 1976 til 1978.

Han underviste ved flere tyske universiteter og ved Johns Hopkins University Bologna Center for Advanced International Studies, i Italia. I 1986 flyttet han fra Tyskland og bosatte seg i USA, og studerte der under Murray Rothbard, som han forble nært forbundet med og en nær venn av helt til Rothbard døde i januar 1995.

Hoppe er for tiden professor i økonomi ved universitetet i Nevada, i Las Vegas, og Distinguished Fellow ved Ludwig von Mises Institute. Han var inntil desember 2004 redaktør for Journal of Libertarian Studies. Hoppe har skrevet en rekke bøker og artikler som har vært gjenstand for bred debatt. Han har fremmet et argumentasjonsetisk forsvar for libertarianske rettigheter, delvis basert på diskursetiske teorier fremsatt av den tyske filosofen Jürgen Habermas (som var Hoppes veileder da han doktorerte) og Karl-Otto Apel.

Se også 
 Tidspreferanse

Publikasjoner 

 Handeln und Erkennen (Bern 1976)
 Kritik der kausalwissenschaftlichen Sozialforschung (Westdeutscher Verlag 1983)
 Eigentum, Anarchie und Staat (Westdeutscher Verlag 1987)
 Praxeology and Economic Science (Ludwig von Mises Institute, 1988)
 A Theory of Socialism and Capitalism (Kluwer Academic Publishers 1989)
 The Economics and Ethics of Private Property (Kluwer Academic Publishers, 1993)
 Economic Science and the Austrian Method (Ludwig von Mises Institute, 1995)
 Democracy: The God That Failed/Demokratie. Der Gott, der keiner ist (Transaction Publishers, 2001)
 red: The Myth of National Defense. Essays on the Theory and History of Security Production (Ludwig von Mises Institute, 2003)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Mer om Hoppes argumention ethics.
 Hans-Hermann Hoppe, The Mises Institute
 "Professor Who Was Accused of Making Derogatory Remarks in Class Wants UNLV to Clear His Record" The Chronicle of Higher Education, February 14, 2005

Tyske økonomer
Personer fra Landkreis Peine
Anarkokapitalister
Anarkokapitalisme
Østerrikske økonomer