alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Stariki-razbojniki

Stariki-razbojniki (originaltittel: Старики́–разбо́йники) er en sovjetisk film fra 1971, regissert av Eldar Rjazanov.

Handling 
Den gamle etterforskeren Nikolay Myachikov blir pensjonert av sjefen sin Fedyaev. Den offisielle versjonen på pensjoneringen er at Myachikov ikke har oppklart en eneste forbrytelse i løpet av de siste to månedene. Men den virkelige årsaken var at Fedyaevs sjef ønsker at Myachikovs stilling skal gå til en annen mann, Proskudin. Fedyaev gir Myachikov en måned, til å vise at han ikke burde miste jobben enda.

Myachikovs beste venn, ingeniør Valentin Vorobyov, skal også gå av med pensjon snart - selv om han også ønsker å fortsette i sin stilling. Han foreslår ovenfor Myachikov at de burde sette opp den aller største forbrytelsen som noensinne har funnet sted, og så løser detten sammen - slik at de får lov til å fortsette i jobbene sine. Deres første idé var å stjele et Rembrandt-maleri, fra et museum. Men planen mislykkes fordi ingen legger merke til at lerretet mangler, og alle tror at lappen tyvene la igjen ligger der fordi maleriet har blitt fjernet på grunn av restaurering. Med store vanskeligheter sniker Myachikov og Vorobyov maleriet tilbake.

Deres neste plan går ut på å få hjelp av Myachikovs nabo, Anna Pavlovna, som er ansatt i en bank. Planen deres er å iscenesette et ran, men denne planen går raskt galt når en virkelig raner griper inn. Myachikov, Vorobyov og Pavlovna sliter med å forstå hva som egentlig har skjedd. Hvordan kan de gå frem for å løse det ekte ranet før dem får sparken fra politiet, og de kan vende tilbake til deres ærlige liv?

Skuespillere 
 Yuri Nikulin som Nikolay Sergeevitch Myachikov
 Yevgeny Yevstigneyev som Valentin Petrovich Vorobyov
 Olga Aroseva som Anna Pavlovna Suzdaleva
 Georgi Burkov som Fyodor Fyodorovitch Fedyaev
 Andrei Mironov som Yury Yevgenyevitch Proskudin
 Valentina Vladimirova som Masha, Vorobyovs kone.
 Yuri Belov som Petya.
 Valentina Talyzina som Fedyaevs sekretær
 Roman Filippov som en bank-raner.
 Nina Agapova som museum-ansatt.
 Irina Murzaeva som en tidligere museum-ansatt
 Lev Durov som en sjåfør.
 Gotlib Roninson som en doktor.
 Yuri Smirnov som en låsesmed.

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1971
Tachyusopoda

Tachyusopoda er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende 
Små, avlange, spoleformede, blanke, brunlige kortvinger. Hodet er rundet med middelsstore fasettøyne, antennene middels lange, noe utvidet mot spissen med et spisst kjegleformet ytterste ledd. Pronotum er avrundet, bredere enn langt, med en bred, grunn midfure. Dekkvingene er tydelig bredere enn pronotum, med rundede «skuldre», bakkroppen spoleformet. Føttene er fem-leddete.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Bali).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Tachyusini
 Slekten Tachyusopoda Paśnik, 2010
 Tachyusopoda baliensis (Pace, 1986)

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1986
Balis insekter
Gralloperinthus

Gralloperinthus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.

Utseende 
Små (ca. 1 millimeter), halvblanke, avlangt dråpeformede, rødbrunlige kortvinger. Føttene er fire-leddete, hos noen arter kan de være fem-leddete på bakbeina. Antennene er 9-11- leddete.

Levevis 
Disse små billene lever sammen med termitter i undergruppen Nasutitermitinae (Termitidae) i tuene deres.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika (Mosambik).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae Fleming, 1821
 Stammen Termitonannini Fenyes, 1918
 Understammen Perinthina
 Slekten Gralloperinthus Kistner, 1973
 Gralloperinthus sandsi Kistner, 1973

Referanser

Kilder 
 Nettside om gruppen

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1973
Mosambiks insekter
Korol Lir

Korol Lir (originaltittel: Король Лир) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Grigorij Kozintsev.

Skuespillere 
 Jüri Järvet
 Elza Radziņa som Goneril
 Galina Voltjek som Regan
 Valentina Sjendrikova som Cordelia
 Oleg Dahl

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1971
Arctobyrrhus

Arctobyrrhus er en slekt av biller som hører til familien pillebiller (Byrrhidae). De kjennes særlig på at de hvis de blir skremt, trekker bein og antenner inn i furer på undersiden, slik at hele kroppen blir glatt og jevn, pille-lignende. Et annet særtrekk er at både larver og voksne biller lever av mose, noe som er ganske uvanlig mellom "høyere" insekter.

Utseende 
Små til middelsstore (1–10 mm), ovale biller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. På farge er de gjerne grå/brun/svarte, ofte med metallglans. Mange har oversiden dekket av fine, lyse skjell eller fløyelsaktig bestøvning. Hodet er lite, nedbøyd og vanligvis ikke synlig ovenfra. Det kan felles inn i en grop i forbrystet. Fasettøynene er temmelig små og ovale. Antennene er nokså korte, 11-leddete, svakt kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. Dekkvingene er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. Beina er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. Larvene er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.

Levevis 
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det nordlige Europa (Norge, Sverige, Finland) og Nord-Amerika. Den er en av relativt få slekter av insekter som først er beskrevet fra Norge (Dovrefjell), den er også funnet noen andre steder i Trøndelag.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
 Familien pillebiller, Byrrhidae
 Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
 Stammen Byrrhini
 Slekten Arctobyrrhus Münster, 1902
 Arctobyrrhus dovrensis Münster, 1902
 Arctobyrrhus subcanus (LeConte, 1878)

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 

Biller formelt beskrevet i 1902
Pillebiller
Guillaume Marie van Zuylen

Guillaume-Marie van Zuylen (født 4. januar 1910 in Argenteau (Visé) i Belgia; død 2. april 2004 i Liège i Belgia) var en belgisk katolsk prelat og den 89. biskop av Liège fra 1961 til 1986.

Liv og virke

Bakgrunn
Guillaume Marie van Zuylen kom fra en velberget familie forretningsfolk. Etter skoleårene studerte han i Visé, i Liège, ved presteseminaret i Sint-Truiden og ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma.

Prest
Han ble presteviet 11. september 1932 for bispedømmet Liège. I 1936 ble han professor ved presteseminaret i Liège. I 1940 havnet han i krigsfangenskap. Deretter ble han almosenier for Geheim Leger, en belgisk modstandsbevegelse under andre Verdenskrig. Etter krigen ble han i 1945 rektor for presteseminaret i Liège og i 1949 generalvikar.

Biskop
Pave Pius XII utnevnte ham den 9. juli 1951 til titulærbiskop av Druas og hjelpebiskop i Liège. Bispevielsen ble foretatt av biskopen av Liège, Louis-Joseph Kerkhofs, den 8. september samme år. medkonsekrerende bat biskopen av Tournai, Charles-Marie Himmer, og hjelpebiskop Oscar Jozef Joliet i Gent.

Da Louis-Joseph Kerkhofs' fratrådte den 7. desember 1961 overtok han som biskop av Liège. Han deltok på alle sesjoner av Andre Vatikankonsil.

Pave Johannes Paul II innvilget den 17. mars 1986 hans alderbetingede avskjedssøknad.

Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
 Biskop Johannes Wolfgang von Bodman (1651–1691)
 Biskop Marquard Rudolf von Rodt (1644–1704) *bispeviet 1690
 Biskop Alexander Sigismund von der Pfalz-Neuburg (1663–1737) *1691
 Biskop Johann Jakob von Mayer (1677–1749) *1719
 Biskop Joseph Ignaz Philipp von Hessen-Darmstadt (1699–1768) *1741
 Erkebiskop Klemens Wenzeslaus von Sachsen (1739–1812) *1766
 Erkebiskop Max Franz von Havsburg-Lothringen (1756–1801) *1785
 Biskop Kaspar Max Droste zu Vischering (1770–1846) *1795
 Biskop Clemens August Droste zu Vischering (1773–1845) *1827
 Biskop Josef Ludwig Alois von Hommer  (1760-1826) *1824
 Biskop Nicolas-Alexis Ondernard (1756-1831) *1828
 Biskop Jean-Joseph Delplancq (1767-1834) *1829
 Kardinal Engelbert Sterckx (1792-1867) *1832
 Biskop Jean Joseph Faict (1813-1894) *1864
 Kardinal Pierre-Lambert Goossens (1827-1906) *1883
 Biskop Martin-Hubert Rutten (1841-1927) *1902
 Biskop Louis-Joseph Kerkhofs (1878-1972) *1925
 Biskop Guillaume Marie van Zuylen (1910-2004) *1951

Referanser
 

Belgiske katolske biskoper
Linjen von Bodman
Deltakere på Andre Vatikankonsil
Personer fra distriktet Liège
Dostojanije respubliki

Dostojanije respubliki (originaltittel: Достоя́ние респу́блики) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Vladimir Bytsjkov.

Skuespillere 
 Oleg Tabakov som Makar Ovtjinnikov
 Andrej Mironov som Sjilovskij
 Vitja Galkin som Kesjka
 Jevgenij Jevstignejev som Carl Genrikhovitj Vitol
 Spartak Misjulin som Ilja Tarakanov

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1971
Esolus

Esolus er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.

Utseende 
Små (ca. 1,5 millimeter), avlange, blanke, mørke elvebiller, kan gjerne ha litt bronseaktig glans. Antenner og bein er gjerne gulbrune. Antennene er ganske tynne. Pronotum er avrundet firkantet, med en skarp lengdefure på hver side. Dekkvingene er nokså jevnbrede, jevnt punkterte. Beina er ikke spesielt lange, uten forstørrede fotledd eller klør.

Levevis 
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Vest-Europa nord til det sørlige Sverige, forekommer også i Nepal.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
 Familien elvebiller, Elmidae Curtis, 1830
 Underfamilien elvebiller (Elminae) Curtis, 1830
 Slekten Esolus Mulsant & Rey, 1872 
 Esolus angustatus (Müller, 1821)
 Esolus berthelemyi Olmi, 1975
 Esolus bicuspidatus Alluaud, 1922
 Esolus brevis Kuwert, 1890
 Esolus czwalinae Kuwert, 1889
 Esolus filum (Fairmaire, 1871)
 Esolus nepalensis Jäch, 1982
 Esolus parallelepipedus (Müller, 1806)
 Esolus pygmaeus (Müller, 1806)
 Esolus taurus Jäch, 1982
 Esolus theryi Alluaud, 1922

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Elvebiller
Biller formelt beskrevet i 1872
Ten (1971)

Ten (originaltittel: Тень) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Nadezjda Kosjeverova.

Skuespillere 
 Oleg Dal som Khristian-Teodor
 Konstantin Adasjevskij
 Vladimir Etusj som Pietro
 Sergej Filippov
 Zinovij Gerdt

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1971
Forræder (TV-serie)

Forræder er et norsk realityprogram som hadde premiere på TV 2 og TV 2 Play 9. september 2022.  Konseptet er at 20 kjendiser skal flytte inn i en villa og løse en rekke oppdrag og utfordringer for å vinne en stor premie. Men tre i gruppen er valgt ut til å være «forrædere», og «forræderne» har i oppdrag å villede og eliminere folk i gruppen. Det er Fremantle som produserer serien i Norge for TV2. Programmet er basert på tv-formatet De Verraders, som ble vist på RTL i Nederland første gang i 2021. Det finnes lokale versjoner av serien mange steder i verden, og formatet distribueres av All3Media.  

Spillmester og programleder for serien er Mads Hansen.

Spilleregler

Roller

De lojale 
De lojale er i flertall og vet ikke hvem hverandre er. Målet til de lojale er å forvise alle forræderne og stå igjen til slutt.

Forræder 
Forræderne er i mindretall, men vet hvem hverandre er. Målet til forræderne er å manipulere og forvirre de lojale og stå igjen til slutt. 
Forræderne velges ved trekning og utnevnes ved spillets start. De skal aldri avsløre seg selv.

Regler 
I hver epispode får spillerne et oppdrag. Oppdraget skal utføres i samarbeid mellom de lojale og forræderne. Målet i oppdragene er å vinne sølv. Sølvet fordeles mellom vinnerne av spillet i spillets siste runde.

Forræderne kan aldri bli flere enn ved spillets start, men blir de færre kan de rekruttere fra de lojale, enten ved å friste eller ved å tvinge.

Måter å bli sendt hjem på 
I Forræder er det to måter å bli sendt hjem på: gjennom forvisning eller eliminering. 

 Forvisning: Å bli forvist av flertallet i Rådsalen. En forvisning skjer hver spillrunde. Hver spiller har én stemme. Spilleren som har flest stemmer etter avstemningen er øyeblikkelig forvist og må avsløre sin rolle i spillet. 

 Eliminering: Å bli eliminert av forræderne. Som regel vil en lojal bli eliminert av forræderne hver natt.

Skjoldrommet og skjold 
I Skjoldrommet kan spillerne vinne et skjold. Skjoldet beskytter mot eliminering påfølgende natt, men ikke mot å bli forvist. For å få tilgang til Skjoldrommet må spillerne fortjene sin plass via oppdragene. Det er opp til spilleren som har vunnet skjoldet om den ønsker å avsløre sitt eierskap.

Spillets avslutning 
Spillet kan avsluttes etter spillernes eget valg når det gjenstår tre spillere. Spillerene kan også i samråd bli enige om å avslutte spillet når det kun gjenstår to spillere. Er det en eller flere forræder(e) igjen når spillet avsluttes, vinner forræderne.

Deltakere

Se også 
 Among Us
 Muldvarpen
 Liste over norske Reality-TV-serier

Referanser

Eksterne lenker 
 Forræder på TV2.no

Norske TV-serier fra 2020-årene
Norske reality-TV-serier
TV-produksjoner på norsk TV 2
Fri (TV-film)

Fri er en norsk dramafilm produsert av Fjernsynsteatret som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1987. Filmen handler om en ung kvinne i slutten av 20-årene som slippes ut av fengsel etter en lang straff for ran og drap. Tilbakeblikk på hennes liv avdekker årsakssammenhengen til hennes kriminalitet. Hovedrollen spilles av Marianne Krogh. Regi er ved Carl Jørgen Kiønig. Produksjonen er basert på Marsha Normans skuespill Getting Out fra 1978. 

Filmen ble belønnet med to Amandapriser: Beste fjernsynsproduksjon (Kiønig) og beste kvinnelige hovedrolle (Krogh).

Handling 
Arlene Holsclaw er en ung kvinne i slutten av 20-årene som slippes ut av fengsel etter en lang straff for ran og drap. Til tross for sin unge alder har hun en fortid som hardbarket kriminell og prostituert, og har tilbrakt flere år innenfor institusjoner og fengsler. Tilbakeblikk på hennes liv avdekker årsakssammenhengen til hennes kriminalitet. Den Arlene som kommer ut av fengselet er en annen enn den forherdede tenåringen som ble satt inn. Hun står nå foran en ny framtid, det blir avgjørende hvordan hun mestrer sin første dag som fri.

Roller 

 Marianne Krogh (Arlene / Arlie)
 Bjørn Floberg (Bennie)
 Torfinn Nag (Carl)
 Kari Simonsen (Moren)
 Marie Louise Tank (Ruby)
 Sverre Bentzen (Bestyreren / Fengselsdirektøren)
 Rolf Arly Lund (En fengselsbetjent)
 John S. Kristensen (En fengselsbetjent)
 Henrik Scheele (Legen)
 Lieselotte Holmene (Overlæreren)

Referanser

Eksterne lenker 

 

Norske dramafilmer
Norske TV-filmer
TV-filmer fra 1980-årene
Norske TV-programmer fra 1980-årene
TV-produksjoner på NRK
Svein Graff

Svein Graff (født 1975) er en norsk journalist som er administrerende direktør og medeier i konsulentselskapet Aasland Graff & Partners (AGP) som ble etablert høsten 2019.

Selskapet jobber med kommersiell rådgivning, kommunikasjonstjenester, innholdsproduksjon og rettighetssalg. Graff har bred erfaring – strategisk og operativt – og har blant annet jobbet mye med kommunikasjonsstrategier, virksomhets – og lederkommunikasjon, profil og omdømme, krisekommunikasjon og medietrening.

Graff er født og oppvokst på Kongsberg, og utdannet journalist fra Høgskulen i Volda. I mer enn 20 år har han hatt ulike lederjobber i medie- og kommunikasjonsbransjen. Han startet som journalist i Laagendalsposten, og jobbet siden med nyheter og sport som journalist, kommentator og vaktsjef i NRK, TV 2 og Discovery.

Han har vært styremedlem i selskapet Fotball Media som selger og forvalter medierettighetene til norsk fotball.

Fra 2010 til 2019 var han direktør for kommunikasjon og samfunn i Norges Fotballforbund (NFF). I denne perioden var han også medieansvarlig for herrelandslaget i fotball, og Graff har jobbet under tre forskjellige landslagssjefer: Egil Olsen, Per-Mathias Høgmo og Lars Lagerbäck.

Graff var adm.dir. i produksjonsselskapet Ullevaal Media Center (UMC), og han har vært mediedirektør i Norsk Toppfotball og kommunikasjonssjef i Vålerenga Fotball.

Referanser 

Norske journalister
Kommunikasjon
Søbstadvegen

Søbstadvegen er en lengre gjennomfartsvei i bydelen Heimdal sør for Trondheim sentrum som går nordover fra tettstedet Heimdal og frem til Saupstad. Veien fikk sitt navn i 1964 og er oppkalt etter gården Saupstad. Den fungerer både som gjennomfartsvei mellom Heimdal og Saupstad, samt som adkomstvei for flere boligområder på begge sider. Den har også flere forgreninger som både er adkomstveier til boligområder og i tilknytning til gatenettet ved Heimdal sentrum. Metrobuss linje 2 har flere holdeplasser langs Søbstadvegen med navn fra tilstøtende gater.

Frem til slutten av 1960-tallet gikk veien videre nordover fra krysset ved Saupstadringen, forbi Saupstad gård og frem til et kryss ved Kongsvegen øst for Huseby. Rester av denne veien går fortsatt mellom Kolstad kirke og gården, men dette vegstykket går nå under navnet Reier Søbstads veg. Den gamle traseen mot nåværende vegkryss ved Søbstadvegen og Saupstadringen kan fortsatt sees gjennom en opparbeidet gangvei som går igjennom Saupstad gravlund.

Bygninger og annet i Søbstadvegen 
 1b: Meierigården Heimdal
 65: A.C. Møller skole

Tilstøtende veger 
 J.O. stavs veg
 Ole L. Kolstads veg
 Bjørndalen
 Ditlev Bloms veg
 Vardevegen
 Brudalsvegen
 Lyngvegen
 Holtvegen
 Iver Haugans veg
 Skyttervegen
 Saupstadringen

Galleri

Referanser

Litteratur 

Veier i Trondheim
Heimdal (bydel)
Eulimnichus

Eulimnichus er en slekt av biller som lever ved fersk- eller saltvann. Larvene graver i jorden og spiser alger og moser. De voksne flyr og kommer gjerne til lys. Underfamilien Limnichinae lever ved ferskvann og kan også finnes på fuktige steder et stykke fra vann.

Utseende 
Små, ovale, mørke biller. Oversiden er tett kledt med korte, bølgende hår. Antennene er middels lange, tynne, de to innerste og det ytterste leddet er forstørrede.

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i den Nye verden.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
 Familien Limnichidae Erichson, 1846
 Underfamilien Limnichinae
 Slekten Eulimnichus Casey, 1889
 Eulimnichus acutus Wooldridge, 1979
 Eulimnichus analis (LeConte, 1879)
 Eulimnichus ater (Leconte, 1854)
 Eulimnichus californicus (Leconte, 1879)
 Eulimnichus coheni Wooldridge, 1979
 Eulimnichus coloradensis Casey
 Eulimnichus corrinae Wooldridge
 Eulimnichus corrineae Wooldridge, 1979
 Eulimnichus epistemus Sharp, 1902
 Eulimnichus evanescens Casey, 1912
 Eulimnichus expeditus Wooldridge, 1984
 Eulimnichus impostus Wooldridge, 1978
 Eulimnichus improcerus Wooldridge, 1979
 Eulimnichus incultus Wooldridge, 1979
 Eulimnichus langleyae Wooldridge, 1979
 Eulimnichus montanus (LeConte, 1879)
 Eulimnichus nitidulus (LeConte, 1854)
 Eulimnichus obscurus (LeConte, 1854)
 Eulimnichus optatus Sharp, 1902
 Eulimnichus pellucidus Wooldridge, 1979
 Eulimnichus perpolitus (Casey, 1889)
 Eulimnichus plebius Sharp, 1902
 Eulimnichus rugiceps Casey
 Eulimnichus rugulosus Wooldridge, 1979
 Eulimnichus rusticus Wooldridge, 1979
 Eulimnichus sculpticeps Casey
 Eulimnichus sharpi Wooldridge, 1979
 Eulimnichus sordidus Sharp, 1902
 Eulimnichus spangleri Wooldridge, 1979
 Eulimnichus subitus Wooldridge, 1979
 Eulimnichus sublaevis Sharp, 1902
 Eulimnichus visendus Wooldridge, 1979

Kilder 
 Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A. og Zurcher, E.J. Delta Interactive Key – Coleoptera Elateriformia, Limnichidae.

Eksterne lenker 

 

Limnichidae
Biller formelt beskrevet i 1889