alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Laila Beathe Førde

Laila Beathe Førde (født 11. februar 1975 i Bremanger) er en norsk låtskriver, saksofonist og vokalist, mest kjent fra sin tid i bandet Fabel. Bandet gav ut 4 album og ble spellemannsprisnominert i 1997. Hun ble tildelt Statens Kunstnerstipend i 2008/2009.

Laila Beathe Førde har lang erfaring i bransjen, men det var først på Sommarlutt 2012 i forbindelse med Malakoff festivalen på Nordfjordeid, at hun debuterte med eget materiale på norsk.
 
Bandet besto av: Steinar Krokstad (trommer), Halvor Folgerø (bass), Are Kvamstad (gitar), Dag Øivind Rebnord (tangenter), Ingvill Mundal (kor), Marte Solvåg (kor), Torbjørn Gran (kor) og Martin Husabøe Igland (kor). 

Hun gikk på musikklinjen ved Firda videregående skole fra 1991 og deretter Viken Folkehøgskule før hun utdannet seg ved Musikkonservatoriet i Kristiansand.

Se også 
 Liste over kjente elever ved Firda videregående skole

Eksterne lenker 
 
 
 http://www.lailabband.no

Norske saksofonister
Norske sangere
Personer fra Bremanger kommune
Herredag

Herredag eller Herredagen var en institusjon i Danmark, Norge og Sverige. 

I Danmark var det et årlig møte mellom kongen og riksrådet hvor kongen blant annet fungerte som den dømmende makt i rettssaker. Betegnelsen herredag stammer fra begynnelsen av 1500-tallet og var en videreføring av danehoffet. I Danmark ble Herredagen avløst av Høiesterett i 1661. I Sverige ble det holdt herredag fra rundt 1450, og det var en forløper for dagens riksdag. I Norge holdt man Herredag i perioden 1539-1664.

Herredagen i Norge 
På herredagen i Norge møtte stattholder, kansler, enkelte lensherrer og lagmenn. Møtene ble ledet av representanter fra det danske riksrådet eller av kongen selv. Dette var særlig tilfelle i Kristan 4.s tid. På 1500-tallet ble det holdt forholdsvis få herredager, og i denne tiden var domstolens kompetanse uklar. Selv om herredagen fungerte som midlertidig norsk høyesterett, hendte det at den henviste saker til kongens retterting i København. Når kongen var til stede, ble imidlertid sakene avgjort på herredagen. Mellom herredagssesjonene var det rettertinget i København som ble ansett som rikets høyesterett. Fra 1599 møtte herredagen regelmessig hvert tredje år og ble etablert som norsk høyesterett. I 1667 ble herredagen erstattet av Overhoffretten.

Ved siden av sin dømmende funksjon hadde herredagen også administrative oppgaver. Den forhandlet med befolkningen på regjeringens vegne, og resultatet ble gjerne formulert i egne vedtak som kunne få lovs form.

Arkivet etter den norske herredagen oppbevares i Riksarkivet og omfatter tidsrommet 1578-1664. Det består av protokoller som vesentlig dokumenterer herredagens dømmende funksjon. Protokollrekkene er noe ujevnt bevart. Enkelte protokoller fra herredagen inngår i Overhoffrettens arkiv. Materialet er trykt. Også i andre arkiver i Riksarkivet finnes det materiale som har tilknytning til herredagens arkiv. Materialet, som gjerne er knyttet til herredagens administrative funksjon, er særlig bevart blant innleggene til kongebrev og i skapsakene i Danske Kansellis arkiv.

Se også 
 Norske Herredags-Dombøger

Referanser

Eksterne lenker 
 Herredag – Nordisk Familjebok
 Den store danske
 Herredag hos SNL
 Skannete protokoller på Digitalarkivet

Danmarks historie
Norges historie
Sveriges historie
Politiske forsamlinger
Kulestøt under EM i friidrett 2010 – menn

Kulestøt herrer under EM i friidrett 2010 fant sted den 20. og 31. juli 2010 på Estadi Olímpic Lluís Companys i Barcelona.

Medaljevinnere

Rekorder

Program

Resultater

Kvalifisering
Kvalifikasjon: Utøvere som kastet likt eller over direktekvalifiseringsgrensen på 20,00 m eller som hadde et resultat blant de 12 lengste kastene fikk videre til finalen.

Finale

Eksterne lenker
 Kvalifiseringsresultater
 Finaleresultater

Kulestøt m
Kulestøt under EM i friidrett
Harald Vasbotten

Harald Vasbotten (født 9. november 1893 i Lenvik, død 15. mars 1973) var en norsk bryter som deltok i Sommer-OL 1920 i Antwerpen.

Eksterne lenker 
 

Norske brytere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1920
Brytere under Sommer-OL 1920
Personer fra Lenvik kommune
Kongepokalvinnere i bryting
Torplassen

Torplassen (1a–11d) er et bostedsområde og gatesløyfe sør i Trondheim som grenser til Saupstad i sør og vest, Kolstad i nord og Bjørndalen med Størenbanen i øst. Plassen er omringet av skog med raviner både i sør, nord og øst mot jernbanelinjen.

Veien har tilførsel fra Saupstadringen fra vest og består av flere rekkehus i klynger. Den fikk sitt navn i 1970 etter en fotballplass i området.

Litteratur 

Heimdal (bydel)
Veier i Trondheim
Chão

Chão (portugisisk: Ilhéu Chão) er den nordligste og minste av de tre Desertasøyene, ei ubebodd øygruppe like sørøst for Madeira. Den har et areal på i underkant av en halv kvadratkilometer, har svært bratt kystlinje og består i stor grad av et nokså flatt platå i 100 meters høyde over havet.

Den tidligere importerte bestanden av geiter døde ut tidlig på 1900-tallet, og det samme skjedde med kaninene rundt 1970. Dette har bidratt til at Chão – i motsetning til de to naboøyene – har et ganske rikt planteliv. 

Kaspimåken hekker på øya.

Kilder 
 Peter Sziemer: Madeira's Natural History in a Nutshell, Francisco Ribeiro & Filhos 2000, ISBN 972-9177-31-7

Eksterne lenker 
 Topografisk kart (1:250000) over Madeira med Desertasøyene

Madeira
Øyer i Portugal
Albin Plank

Albin Plank (født 4. mars 1931 i Hohenems) er en østerriksk tidligere skihopper som representerte SC Bischofshofen. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1953 til 1961, og ble nummer 2 sammenlagt i 1959/60. Han ble også nummer 6 i 1954/55. Han vant ett enkeltrenn, i Bischofshofen 6. januar 1960. Han ble nummer 47 i VM i Falun i 1954. I OL i Squaw Valley i 1960 ble han nummer 14.

Plank falt og brakk kragebeinet under trening i Innsbruck 29. desember 1961, og kom ikke tilbake som skihopper. Han var deretter trener for det sveitsiske landslaget til 1963 og for det østerrikske juniorlandslaget i 1964/65.

Albin Plank arbeidet ved den østerrikske jernbanen som ombordansvarlig og konduktør fra 1951. Han ble jernbane-europamester i skihopping i 1958 og 1961. Han vant også arbeidersportsforbundet ASKÖs nasjonale mesterskap i skihopping i 1951, 1957 og 1961.

Referanser

Kilder 
 Skiclub Bischofshofen: Spitzensportler im Bischofshofener Skilauf (s. 477, som Alwin Plank, besøkt 4. juni 2011)
 Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
 Sports Reference: Alwin Plank  (som Alwin Plank, besøkt 4. juni 2011)

Eksterne lenker 
 

Østerrikske skihoppere
Østerrikske skihopptrenere
Deltakere for Østerrike under Vinter-OL 1960
Skihoppere under Vinter-OL 1960
Fødsler i 1931
Christopher Codrington

Christopher Codrington (født 1668 på Barbados, død 7. april 1710) var en britisk soldat, bibliofil og koloniguvernør. Hans far, som også het Christopher Codrington, var kaptein-general på Leewardøyene.

Liv og virke

Bakgrunn
Christopher Codrington var engelskmann, og ble sendt til Enfield for skolegang i England. Codrington fikk universitetsutdannelse ved Christ Church i Oxford, der han ble valgt ut som medlem av All Souls.

Offiser, koloniadministrator
Så tjenestegjorde han med de britiske styrkene som var utstasjonert i Flandern. I 1695 ble han utnevnt til kaptein. Samme år fulgte han med kong Vilhelm III på hans besøk til Oxford, og i mangel på en offentlige taler, ble han valgt til å holde den høytidelige orasjon ved University of Oxford. Codrington var på denne tid blitt kjent for sitt vidd og sin vitenskapelige dyktighet.

I 1697, samme år som hans far døde, ble han utnevnt til kaptein-general og øverstkommanderende for Leewardøyene. I 1703 ledet han en mislykket britisk angrep mot den franske kolonien Guadeloupe. Etter dette sa han opp sin posisjon som guvernør. Han tilbrakte resten av sitt liv som pensjonist på sine eiendommer på Barbados og Barbuda. 

Han grunnla byen Codrington sammen med sin familie på 1600-tallet. Byen ligger på øya Barbuda som er en del av de karibiske øystaten Antigua og Barbuda. I 1741 var byen åsted for et stort slaveopprør. Opprøret skyldtes den hvite befolkningens dårlige behandling av de svarte slavene. Slavene stakk av fra arbeidet sitt og gjorde blant annet mye skade på familien Codringtons eiendommer i Karibia. 

Codrington College, som ble oppkalt etter ham, ble bygd mellom 1714 og 1742. Codrington testamenterte 6000 pund til å betale for byggingen av et av denne skolens bibliotek, med en ytterligere gave på 4000 pund som skulle legges ut for bøkene til dette biblioteket. Samtidig skulle hans samling på litt over 10 000 bøker også doneres til dette biblioteket.

Referanser

Litteratur
 Dobson, Henry Austin (1887). "Codrington, Christopher". In Stephen, Leslie. Dictionary of National Biography 11. London: Smith, Elder & Co. pp. 203–204.
 Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.

Barbadiske politikere
Britiske politikere
Britiske offiserer
Personer fra Enfield
Personer etter føde- eller oppvekststed i Barbados
Liste over Saint Lucias generalguvernører

Saint Lucia generalguvernør er monarkens representant og fungerer som landets statsoverhode. Generalguvernørens residens er Government House i Morne Fortune sør for hovedstaden Castries.

Saint Lucia ble selvstendig fra Storbritannia 22. februar 1979.

Saint Lucias generalguvernører
 Allen Montgomery Lewis (22. februar 1979–19. juni 1980)
 Boswell Williams (19. juni 1980–13. desember 1982)
 Allen Montgomery Lewis (13. desember 1982–30. april 1987)
 Vincent Floissac (30. april 1987–10. oktober 1988) (fungerende)
 Stanislaus A. James (10. oktober 1988–1. juni 1996)
 George Mallet (1. juni 1996–17. september 1997)
 Pearlette Louisy (17. september 1997—31. desember 2017)
 Neville Cenac (1. januar 2018–)

Referanser 

Saint Lucia
Saint Lucias generalguvernører
Stuart Jack

Stuart Jack (født 8. juni 1949) er en britisk diplomat og tidligere guvernør for den britiske kolonien Caymanøyene. 

Han begynte å arbeide i det britiske utenriksdepartementet (Foreign and Commonwealth Office) i 1972. På 1980-tallet var han ansatt ved Bank of England i Storbritannia. Fra 1992 til 1995 var han utnevnt til generalkonsul i St. Petersburg i Russland. Mellom 1999 og 2003 var han britisk minister i Tokyo i Japan. I 2004 ble han ansatt ved Foreign and Commonwealth Office (FCO) på Cayman Islands. Og fra 2005 til 2009 var han guvernør på Caymanøyene. 

Stuart Jack var tidligere leder for speiderbevegelsen på Caymanøyene fra oktober 2006. I sin ungdom var han involvert i speiderbevegelsen på denne øya, blant annet som Cub Scout. 

Han er kommandør av det britiske Royal Victorian Order.

Britiske diplomater
Caymanere
Fødsler i 1949
Kurt Tibbetts

Kurt Tibbetts (født 1954 på Jamaica ) er en politiker fra Caymanøyene i Karibia. 

Tibbetts er leder for den politiske opposisjonen i landet, og har tidligere fungert som leder for regjeringen på Caymanøyene. Tibbetts er den første valgte representant for distriktet George Town, og tjener sin femte periode i den lovgivende forsamling på Caymanøyene. Han har representert distriktet George Town i den lovgivende forsamling for Caymanøyene kontinuerlig siden 1992. 

I 1976, bare 22 år gammel, fant han et utløp for sitt ønske om å tjene allmennheten ved å delta i Lions Club på Grand Cayman, der han fungerte som president i 1988 og mellom 1993 og 1994. Hans skarpsindighet for innsamling av penger hjalp klubben med å samle hundretusener av dollar som senere ble gitt tilbake i samfunnet, hovedsakelig for å øke offentlig velferd på Caymanøyene. 

I 1988 stilte Tibbetts til valg til den lovgivende forsamling på øyene, men klarte ikke å sikre et av de tre setene som skulle representere George Town-distriktet. I 1992, etter opprettelsen av et fjerde George Town-sete, ble Tibbetts valgt som den fjerde representant til den lovgivende forsamling for distriktet George Town. 

Fra november 2001 til mai 2005 satt Tibbetts som leder for den politiske opposisjonen. I 2002 ble han medlem av det politiske partiet People's Progressive Movement (PPM), og i 2003 ble han enstemmig valgt til leder av dette partiet. Etter valget i 2005 ble Tibbetts valgt som leder av departementet med ansvar for administrasjon, planlegging, landbruk og bolig. Han vendte tilbake som leder for den politiske opposisjonen etter valget i 2009. 

Han giftet seg med kjæresten Shirley-Ann i 1984, og de fikk tre barn sammen, døtrene Jacynth, Janelle og sønnen Jared. 

Tibbetts ble i 2010 utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire av den britiske dronning Elizabeth II.

Caymanske politikere
Order of the British Empire (OBE)
Personer fra Cayman Brac
Personer etter føde- eller oppvekststed på Jamaica
Keith Mitchell

Keith Claudius Mitchell (født 12. november 1946) er en politiker fra den karibiske øygruppa Grenada. Han er landets lengst sittende statsminister.

Han satt som statsminister for Grenada mellom 1995 og 2008. Han satt i litt over 13 år som statsminister. Etter å ha gått av som statsminister var ha leder for det politiske partiet New National Party (NNP) og var i tillegg lederen for opposisjonen i det grenadiske parlamentet. 

Mitchell ble utdannet ved Universitetet i Karibia og ved flere universiteter i USA. Ved valget i desember 1984 ble han for første gang valgt inn til en plass i Representantenes hus fra valgkretsen St. George North West, og han har holdt dette setet i hvert eneste etterfølgende valg. 

Etter at New National Party seiret i valget som ble avholdt den 20. juni 1995, vant de åtte av de 15 setene i Representantenes hus. Dermed tok Mitchell over som statsminister og dannet regjering 22. juni 1995. Under Mitchells ledelse vant partiet alle de 15 setene i det neste valg som ble avholdt i januar 1999. NNP vant snevert en tredje periode i valget november 2003, men med noe redusert flertall i nasjonalforsamlingen.  

New National Party ble slått i det påfølgende parlamentsvalget som ble avholdt 8. juli 2008 av National Democratic Congress (NDC). Tillman Thomas etterfulgte Mitchell som statsminister den 9. juli 2008. Mitchell sa at folket stemte for endring og gratulerte Thomas med valget. Etter valget fortsatte han som leder for NNP. Han ble tatt i ed som leder for den politiske opposisjonen den 16. juli 2008.

Ved valget i februar 2103 vant NNP igjen alle de 15 setene i parlamentet. Mitchell dannet på nytt regjering. Partiet vant på nytt valget i 2018.

Referanser 

Grenadiske politikere
Fødsler i 1946
Personer fra Saint George Parish i Grenada
Navgir

Navgir er en form for girsystem for tråsykkel. Det benyttes for å endre utvekslingsforhold mellom pedaler og bakhjul og dermed gjøre det enklere for syklisten å holde en egnet tråkkfrekvens gitt omgivelsene.

Navgir for sykkel har vært produsert i over 100 år. Det første slike produktet ble utviklet og produsert av Sturmey-Archer. Idag produseres moderne versjoner av selskaper som Shimano, SRAM Corporation, Sun Race Sturmey-Archer, Nuvinci og Rohloff.

Liste over navgir
Rohloff Speedhub 500/14
Shimano Nexus
Shimano Alfine
SRAM Corporation i-Motion
Sturmey Archer XR-8 (av Sun Race Sturmey-Archer)
NuVinci CVT (av Fallbrook Technologies)
Sachs Elan (utgått)

Se også
 Liste over sykkeldeler

Sykkelgir
Mekanikk
Clement Arrindell

Clement Athelston Arrindell (født 19. april 1931 i Basseterre, død 27. mars 2011) var den første generalguvernør i Saint Kitts og Nevis. Arrindell ble innsatt i embetet da landet fikk sin selvstendighet fra Storbritannia i 1983. Perioden som generalguvernør varte fra 1983 til 1995. Han var fra 1981 til 1993 guvernør i den britiske kolonien. 

Arrindell var jurist og arbeidet som advokat og fra 1964 som magistrat. I 1978 ble han dommer ved høyesterett for De assosierte vestindiske stater. 

Arrindell var storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden og Den kongelige Victoriaordenen. Han var dermed adelig og hadde rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.

Referanser 

Sanktkittiske politikere
Bonifatius I

Bonifatius I var pave fra 28. desember 418 til 4. september 422.

Liv og virke

Bakgrunn
Ifølge Liber Pontificalis var Bonifatius romer og sønn til en presbyter ved navn Jocundus. Man antar tradisjonelt at pave Damasus I prestviet ham, og at han virket som sendebud til Konstantinopel før han ble pave.

Pave
Etter pave Zosimus' død havnet kirken i sin femte skisma, idet to ble valgt til paver. Bonifatius ble opprinnelig valgt som motpave mot erkediakonen Eulalius. Den siste var den 27. desember 418 utsett av en gruppe som hovedsakelig bestod av diakoner. Bonifatius ble konsekrert i nærvær av ni biskoper og omkring 70 prester den 28. desember 418 i kirken San Marcello, og Eualius konsekrert i Lateranbasilikaen av biskopen av Ostia.

Bonifatius' utnevnelse ble misbilliget av Romas prefekt Symmachus, som utviste ham fra staden og sendte etter keiser Honorius han måtte løse tvisten. Honorius lot først sammenkalle til synode i Roma, men da den ikke klarte å bilegge striden, ble det sammenkalt til konsil. Innen konsilet kom i fang, inntraff påsken, og de begge pretendenter ble nektet å celebrere messe i Lateranbasilikaen, et forbud som Eualius overtrådte da han inntok denne kirken på lørdagen.

På grunn av kunne Honorius lettere erklære Bonifatius anerkjent som pave, den 3. april 418. På Bonifatius' begjæring lot Honorius bestemme at om skisma oppstod ved pavevalg, skulle ingen av de forskjellige krav godkjenne, men nytt valg skulle utlyses.

Under sitt pontifikat ble han involvert i strid med patriarken Atticus i Det bysantinske rike vedrørende jurisdiksjonen over Illyria, en strid som ved Honorius' innflytelse ble avgjort til Romas fordel. Overfor den afrikanske kirke var reladjonen spent vedrørende den rett paven hadde, fastslått ved Sardicasynodens beslutning (343) å motta appellasjoner fra avsatte biskoper fra Afrika, men fra Afrika lovet man å tross alt følge beslutningene. To tilhengere av pelagianismen kritiserte Augustin for paven, som tok tak isaken. Augustin har dedisert sin Contra duas Epistolas Pelagianorum Libri quatuor til Bonifatius.

Bonifatius fornyete pave Soters forbud mot kvinner å bistå presten ved gudstjensten, og han forbød prestvielse av slaver. 

Bonifatius er begravd på Maximus' gravplass ved Via Salaria, nær sankt Felicitas grav; han hadde der innen sin død latt oppføre et oratorium over henne.

Referanser

Paver
Personer fra Roma
Fødsler på 300-tallet
Dødsfall i 422
Det store bilager

Det store bilager (fra tysk Beilager)er betegnelsen på bryllupet mellom Christian IVs sønn, «den utvalgte»  prins Christian og Magdalena Sibylla, som giftet seg i København 5. oktober 1634.

Ekteskapsinngåelsen mellom prins Christian og Magdalena Sibylla hadde vært under oppseiling i lang tid. Riksrådet hadde nærmest forlangt at kongen fikk sønnen gift. Bakgrunnen var stor misnøye med levemåten hans; historier med forskjellige kvinner, stort alkoholmisbruk og gjeld. 

Etter år med kriger og tilbakeslag ønsket Christian IV å vise at Danmark stadig var en maktfaktor. Det store bilager skulle bli en politisk manifestasjon. Og det skulle komme til å koste en formue. For å finansiere bryllupet ble det skrevet ut ekstraskatter. Bryllupet ble planlagt som en overdådig fest hvor det ikke skulle spares på noe. 

De aller første forberedelsene startet et år i forveien. Da ble Københavns slott satt i stand både ute og inne; utvendig påførte man ny kalk og innvendig ble de beste værelsene pusset opp.

Referanser

Litteratur 
Charles Ogier: Det store bilager i Kjøbenhavn 1634 i Memoirer og breve av Clausen og Rist, Nordisk forlag 1914

Eksterne lenker
 Det store bilager – Historisk Fællesråd

Københavns historie
Hendelser på 1600-tallet
Wilhelm Leichum

Wilhelm Leichum (født 12. mai 1911 i Neu-Isenburg i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 19. juli 1941 nær Gorkij i Sovjetunionen) var en tysk friidrettsutøver. Han konkurrerte særlig i lengdehopp og 100 meter sprint, og representerte klubben MTV Wünsdorf i Zossen. 

Han konkurrerte for Tyskland i OL i Berlin i 1936, på 4 x 100 meter stafett, der han vant bronse sammen med lagkameratene Erich Borchmeyer, Erwin Gillmeister og Gerd Hornberger. Han ble også nummer 4 i lengde. Han ble europamester i lengde både i 1934 og 1938.

Leichum ble drept i nærheten av Gorki i kampene på Østfronten under andre verdenskrig.

Eksterne lenker 
 

Tyske lengdehoppere
Tyske sprintere
Europamestere i friidrett for Tyskland
Olympiske bronsemedaljevinnere for Tyskland
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 1936
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Tyskland under EM i friidrett 1934
Deltakere for Tyskland under EM i friidrett 1938
Personer fra Landkreis Offenbach
Fødsler i 1911
Dødsfall i 1941
Ivan Ukhov

Ivan Sergejevitsj Ukhov (russisk: Иван Сергеевич У́хов, født 4. april 1986 i Tsjeljabinsk) er en russisk friidrettsutøver. Han konkurrerte tidligere i diskos, men byttet i 2005 til høydehopp, og han forbedret seg fra 2,10 til 2,30 i løpet av 2005.

Karriere

2006/2007 
I 2006 oppnådde Ukhov en personlig rekord på 2,33 meter, i Langen. Han hoppet 2,39 innendørs i Moskva 28. januar 2007 (nasjonal rekord), noe som rangerte ham på delt sjetteplass blant de beste innendørs høydehoppere gjennom tidene.

2008/2009 
I september 2008 fikk Ukhov mye negativ oppmerksomhet ettersom han deltok under et internasjonalt stevne i Lausanne i åpenbart beruset tilstand. Han greide ikke et eneste gyldig hopp og tilstod senere at han hadde drukket Red Bull og vodka før konkurransen. Hann fikk en sterk advarsel av IAAF, men slapp en offisiell utestenging. Han deltok ikke i IAAF Gand Prix møter resten av sesongen. 

Ukhov kom sterk tilbake for innendørssesongen 2009 og hoppet i Athen 25. februar 2,40 m, en ny russisk rekord, og årsbeste i verden. Han forbedret også sin utendørsrekord 25. juli 2009 under det russiske mesterskapet i Tsjeboksary, da han vant med høyden 2,35.

2010/2011 
I mars 2010 vant Ukhov VM innendørs i Doha, Qatar med 2,36 m. Han klarte ikke å slå landsmannen Aleksander Shustov under EM i friidrett 2010 i Barcelona. Han var likevel den klart beste høydehopperen gjennom sesongen, noe han bekreftet med å vinne i fire av  sju Diamond League stevner og dermed også sammenlagt. 

Ukovs høyere hopp leverte han stort sett innendørs. Også i 2011 hadde han en bra innendørssesong med tre hopp over 2,38 m, deriblant seieren i EM innendørs i Paris i mars.

2019 
1. februar 2019 ble OL-gullmedaljevinneren Ivan Ukhov fratatt medaljen ved en domsavsigelse. Medaljene er foreløpig ikke fordelt på nytt.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil hos All-Athletics.com 

Russiske høydehoppere
Olympiske mestere for Russland
Verdensmestere i friidrett innendørs
Diamond League-vinnere
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Russland under VM i friidrett 2009
Deltakere for Russland under VM i friidrett 2011
Deltakere for Russland under VM i friidrett 2013
Deltakere for Russland under VM i friidrett 2015
Dopingsaker i friidrett
Deltakere for Russland under EM i friidrett innendørs 2009
Deltakere for Russland under EM i friidrett innendørs 2011
Personer fra Jekaterinburg
Knut Jørgen Brodahl

Knut Jørgen Brodahl (født 18. april 1985) er en norsk skytter som representerer Fana skytterlag.

Brodahl ble skytterkonge på Landsskytterstevnet 2010 på Elverum. Han skjøt 249 poeng i hovedskytingen og var to poeng foran de nærmeste konkurrentene. Brodahl taklet presset og skjøt fullt hus, 100 poeng i finalen. Knut Jørgen Brodahl sin fetter, Arild Brodahl, ble skytterkonge i 2001.

Referanser 

Norske skyttere
Fødsler i 1985
Maraton under EM i friidrett 2010 – menn

Maraton herrer under EM i friidrett 2010 fant sted i Barcelonas gater den 1. august 2010.

Medaljevinnere

Rekorder

Program

Resultater

Finale

Eksterne lenker
 Results

Maraton m
Maraton
Gweilo

Gweilo (eller Gwai-lo) er et kantonesisk ord bestående at to kinesiske tegn, 鬼佬, som benyttes nedsettende og ofte klart rasistisk om hvite vestlige, som regel menn, altså om menn av «den hvite rase».

Det første av de to kinesiske tegnene betyr demon, ånd, spøkelse (鬼); det andre (佬) betyr individ.

Kinesiske ord og uttrykk
Etnofaulismer