alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Religionenes dag

Religionenes dag er et tverreligiøst livssynsarrangement med røtter tilbake til tidlig på 1980-tallet da Ahmadiyya muslimsk trossamfunn holdt til på Frogner i Nor moské. Ifølge arrangørene er hensikten med arrangementet ikke polemikk eller kritikk av andre, men i stedet å øke forståelse og respekt på tvers av religioner og livssyn.

Siden 2009 har også andre menigheter og trossamfunn i Bydel Gamle Oslo adoptert denne tradisjonen.

Temaer 
Opp gjennom årene har representanter for forskjellige religioner og livssyn holdt innlegg for å belyse sitt ståsted knyttet til forskjellige temaer. Temaer som har blitt tatt opp er blant annet:

 Min religion i hverdagen
Kvinners rettigheter
Hva er meningen med livet?
Religionenes bidrag til fred og harmoni i samfunnet og mellom religionene
 Religionenes lære om Gud
 Kvinnens stilling i islam
 Religion og blasfemi
 År 2000 og Messias - frelserskikkelser
 Fellesskap mellom religionene
 Religion og fred
 Menneskerettigheter
 Grunnleggeren av min religion
 Vår tids utfordringer og min religions løsninger
 Min religion og toleranse
 Min religion og synet på livet etter døden
 Hva er meningen med livet ifølge min religion?
 Finanskrisen
 Toleranse for andre religioner
 Internasjonal fred og solidaritet
 Enkeltreligioners forhold til religionsfriheten
 Verdenssituasjonen idag og veien til fred
 En verden i krise og veien til fred
 Min religions bidrag til fred
 Hvordan kan min religion bidra til økt toleranse i samfunnet?
 Verdier i et flerkulturelt samfunn i henhold til min religiongrunnleggers praksis
Min religions plass i det norske samfunn
Religionens bidrag til menneskeverd
Sykdom og pandemier - hva sier min religion?
I Guds ihukommelse finner hjertene fred
Min religionslære om økonomiske krisetider

Neste arrangementet i rekken vil bli holdt i oktober 2023 på Furuset moské.

Referanser
Christian Aebersold

Christian Aebersold (født 1962) er en tidligere sveitsisk orienteringsløper. Aebersold er tre ganger verdensmester i stafettorientering.

Karriere 
Christian Aebersold løp ankeretappen på Sveits' stafettlag som tok VM-gull i Marienbad i Tsjekkoslovakia i 1991. Sammen med Thomas Bührer, Alain Berger, Urs Flühmann sørget Aebersold for det første sveitsiske gullet i stafett gjennom VM-historien. I 1991-VM gjorde Aebersold også sine beste individuelle prestasjoner. Sveitseren var nær pallplassering med 4.-plass på kortdistansen og 6.-plass på den klassiske distansen. Aebersold løp henholdsvis andre og tredje etappe da Sveits ble verdensmestre i USA i 1993 og i tyske Detmold i 1995. Han la opp i etterkant av 1999-sesongen.

Personlig 
Christian Aebersold arbeider som lege i Biel. Han ble uteksaminert ved Universitetet i Bern i 1990. Mellom 1995 og 1998 tok han sportsmedisinsk utdanning. Han er faren til juniorverdensmester i orientering Simone Aebersold.

Referanser

Kilder 
 sportsmed-bs.ch 

Sveitsiske orienteringsløpere
Sveitsiske mestere
Verdensmestere i orientering
Fødsler i 1962
Kolossblekksprut

Kolossblekksprut (Mesonychoteuthis hamiltoni) er den største blekkspruten og det største virvelløse dyret som noen gang har levd. Den er 12–14 meter lang og tyngre enn kjempeblekkspruten. Den har det største nebbet av alle blekkspruter og de største øynene i hele dyreriket. Den lever i havene rundt Antarktis. I IUCNs liste er den livskraftig. Fiskere fra New Zealand fanget den største kolossblekkspruten i verden den 22. februar 2007. Den har mange kroker i de to lengste tentaklene. Spermhvaler spiser kolossblekkspruter og kjempeblekkspruter. Kjempeblekkspruter har kun sugekopper, mens kolossblekkspruten i tillegg har kroker.

Litteratur 
 
  Klumov, S.K. & V.L. Yukhov 1975. Mesonychoteuthis hamiltoni Robson, 1925 (Cephalopoda, Oegopsida). Antarktika Doklady Komission 14: 159–189. [English translation: TT 81-59176, Al Ahram Center for Scientific Translations]

Eksterne lenker 
 
 Tree of Life web project: Mesonychoteuthis hamiltoni
 Museum of New Zealand Te Papa Tongarewa(Te Papa) Colossal Squid Specimen Information
 Museum of New Zealand Te Papa Tongarewa(Te Papa) Colossal Squid Images and Video
 Tonmo.com: Giant Squid and Colossal Squid Fact Sheet
 New Zealand Herald: Fishermen haul in world's biggest squid
 National Geographic News: Colossal Squid Caught off Antarctica
 National Geographic News: Colossal Squid Revealed in First In-Depth Look
 USA Today: Colossal Squid Caught in Antarctic Waters
 BBC: Super squid surfaces in Antarctic
 MarineBio: Mesonychoteuthis hamiltoni

Blekkspruter
Dyr formelt beskrevet av Guy Coburn Robson
Bløtdyr formelt beskrevet i 1925
Nordhausen

Nordhausen er en by i delstaten Thüringen i Tyskland og administrasjonssted i Landkreis Nordhausen. Nordhausen ble fri riksstad i 1220. Elven Zorge renner gjennom byen. 
Rolandstatuen foran byens rådhus er et vartegn for Nordhausen. Byen var fra 1430 til 1432 medlem av Hansaforbundet.  

Under den andre verdenskrigen lå nordvest for byens sentrum, konsentrasjonsleiren Mittelbau-Dora. Leiren ble i 1943 etablert som utelageret Dora am Kohnstein, en avdeling av konsentrasjonleiren Buchenwald, og fikk fra 1944 status som selvstendig konsentrasjonsleir. Rundt 20 000 mennesker døde i konsentrasjonsleirene i Mittelbau-Dora. Fangene ble blant annet brukt til produksjon av V1- og V2-rakettene. Våpenproduksjonen gjorde at byen mot slutten av krigen ble et strategisk mål for de allierte. Royal Air Force's angrep i 1945 medførte at ca. 74 % av indre by ble ødelagt, og 54 % av alle boliger. Ca. 8800 mennesker som utgjorde 21 % av befolkningen, omkom gjennom angrepene. Byen ble blant de hardest rammede innenfor området til det tidligere DDR. 

En kjent aktør i byens næringsliv er brenneriet Nordbrand Nordhausen GmbH, som blant annet produserer kornbrennevinet Echter Nordhäuser.

Bildegalleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Thüringen
Inger Haldis Halvari

Inger Haldis Halvari (født 28. februar 1952) er en norsk, samisk barnebokforfatter, bosatt i Tana.

Bibliografi 
 Dalle go áddjá jámii, barnebok, Jårgaleaddji (1982)
 Állat, barnebok, Jårgaleaddji (1984)
 Ciossa ciuga cü, barnebok, Davvi Girji (1985)
 Lámet, barnebok, Davvi Girji (1988)
 Suonjar, barnebok, Solum (1992)

Kilder 
 Presentasjon av Inger Haldis Halvari i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
 Presentasjon av Inger Haldis Halvari på Litteraturnett Nord-Norges nettsider

Samiske forfattere
Personer fra Tana kommune
Fødsler i 1952
Magnus Andrée

Magnus Andrée er en svensk handikapputøver som konkurrerer i bordtennis. Han har ett gull, ett sølv og en bronse fra de paralympiske leker.

For sine resultater har han blitt tildelt «Årets idrottare med funktionshinder» på Svenska Idrottsgalan.

Referanser 

Svenske handikappidrettsutøvere
Jarle Heitmann

Jarle Heitmann (født 25. desember 1972) er en norsk politiker (Ap), som er gruppeleder for Arbeiderpartiets gruppe i kommunestyret og formannskapet i Tromsø kommune. Han er også politisk nestleder i Tromsø Arbeiderparti siden 2013.

Han var Arbeiderpartiets gruppeleder i tiden da Brage Larsen Sollund var byråd frem til 1. juli 2016 ved overgang til formannskapsmodell, deretter gruppenestleder og ble igjen gruppeleder fra 8. januar 2018, da Larsen Sollund gikk over i ny jobb.  

Fra 2016 er han styreleder i Tromsø Havn KF og styreleder/daglig leder i Alfheim Stadion AS. 

Han har jobbet som fylkessekretær i Troms Arbeiderparti (1998 - 2003), rådgiver for Arbeiderpartiet 2002, politisk rådgiver for fylkesrådet i Troms (2004 - 2007) og som politisk rådgiver for ordfører Arild Hausberg i Tromsø kommune (2009 -2010). I tillegg har Heitmann vært seniorrådgiver ved Utviklingssenteret og rådgiver i KS.   

Heitmann har også vært kommunikasjonssjef for Fair Trade Norge, kampanjesjef LHL 2010-2012 og kommunikasjons- og PR-sjef i perioden 2013 -2014 for Sjakk-OL i Tromsø 2014.    

Heitmann har studier i statsvitenskap og historie fra Universitetet i Tromsø og juss fra Universitetet i Oslo.

Referanser 

Ap-politikere i Troms
Sessiz çığlık

«Sessiz çığlık» (tysk tittel: «Stummer Schrei», norsk oversettelse: Lydløst skrik eller stumt skrik) er en sang skrevet av Volkan Gücer. Sangen ble skrevet for å være Tysklands bidrag i Tyrkvisjonens sangkonkurranse 2015. I konkurransen ble den fremført av vokalisten Derya Kaptan med bağlama-spilleren Serdar Yayla og danseren Joseph Simon.

Melodien er dedikert til, og skrevet med tanke på, ofrene for et  i Ankara 10. oktober 2015. Komposisjonen beskrives som en dramatisk ballade, med mellomparti hvor ulike musikksjangre blandes sammen. Sangens tekst er på tyrkisk og består av atten ord fra en engel som vender tilbake til jorden for å finne sin elskede som ble forlatt.

«Sessiz çığlık» ble fremført som den første melodien i tyrkvisjonsfinalen, hvor den oppnådde en ellevteplass. Fremføringen vant en spesiell pris som for å være det sangbidraget som ble ansett som det mest den mest krevende under konkurransen.

Referanser 

Sanger fra 2015
Ballader
Tyske sanger
Tyrkisk musikk
Bidrag til Tyrkvisjonens sangkonkurranse
Ola Kristian Johansen

Ola Kristian Johansen (født 1977) er en norsk politiker for Sosialistisk Venstreparti, og varaordfører i Snåsa fra 2015.

Han har vært åpen om, og drevet foredragsvirksomhet om sin fortid som rusmisbruker. Som en del av tilfriskningsprosessen engasjerte han seg i organisasjonsarbeid, politikk og tok Bachelorgrad i sosiologi med fordypning i offentlig administrasjon og ledelse. Johansen var initiativtaker og pådriver for skolemåltidsordningen på Snåsa Skole.

Johansen har vært lokallagsleder fra 2007 til 2015, kommunestyrerepresentant i Snåsa fra 2011, og nestleder i Nord-Trøndelag SV fra 2012 til 2016. Han ble varaordfører i Snåsa  og første vararepresentant til Fylkestinget i Nord-Trøndelag i 2015. Johansen har også vært lokallagsleder, fylkestyremedlem, og sentralstyremedlem i Mental Helse.

Referanser 

SV-politikere i Nord-Trøndelag
Snøfall

Snøfall er en norsk julekalender for barn innen fantasy-sjangeren som ble vist på NRK Super i 2016. Serien handler om foreldreløse Selma som drømmer om å få sin egen familie. Etterhvert finner hun en hemmelig portal inn til en eventyrverden kalt Snøfall. Der venter både kjærlighet, farer og magi.

Produksjonskostnadene var på ca 50 millioner.

Serien vant tre priser under Gullruten 2017: beste barne- eller ungdomsprogram, beste lydproduksjon (Renate Bakke og Magnus Torkildsen) og beste original musikk (Henrik Skram). I tillegg var serien nominert i klassen beste kvinnelige skuespiller (Kjersti Elvik), beste foto - drama, beste grafisk design / VFX, beste kostyme/sminke og beste lys/sceno/prod design.

Sommeren 2021 ble det kjent at det skal spilles inn en ny sesong av serien, da NRK søkte etter skuespillere til Snøfall 2. Av utlysningen kommer det fram at innspillingen vil foregå på østlandsområdet i 2022, og at serien fortsatt skal følge folket i Snøfall og i VU (verden utenfor). Serien er planlagt sendt i 2023.

Rolleliste

Musikken 
9. desember 2016 slapp NRK ut musikken fra Julekalenderen på CD i tillegg til Spotify, iTunes og andre digitale tjenester. Platen inneholder 25 spor. Musikken er komponert og orkestrert av Henrik Skram og tekstene skrevet av Hanne Hagerup, Hilde Hagerup og Klaus Hagerup med unntak av spor 25; «Selmas sang» som er komponert av Eva Weel Skram og Thomas Stenersen med tekst av Synne Teksum. All musikk innspilt er av Kringkastingsorkestret under ledelse av dirigent Matt Dunkley.

Sporliste 
 Vignett
 Her bor jeg
 Veien til Snøfall
 Hagen
 Over vidda
 Selma
 Mysteriet i Snøfall
 Mørke
 Trixterjakt
 God morgen
 Pipehopp
 Winter
 Selma lengter hjem
 Sov i ro
 Selma og Ruth
 Julebøll
 Fra Snøfall til Vu
 Julius glade sang
 Torget
 Winter er ikke lærling
 Ny dag i Snøfall
 Den siste julekula
 Brevfuglene kommer
 Julaften
 Selmas sang

Sangtekster 
Det er tre sanger med tekst, Sov i ro, Julius' glade sang og Selmas sang.

Notebok 
Musikken fra serien er også utgitt i eget notehefte, utgitt på Musikk-Husets Forlag AS.

Referanser

Eksterne lenker 

NRK Barne-TV
Norske barneserier
Norske julekalendere på TV for barn
Norske TV-serier fra 2010-årene
TV-produksjoner på NRK
Norske eventyrserier
Gullruten for beste TV-program
TV-program med vinnere av Gullrutens fagpris
Olav L. Hannisdal

Olav L. Hannisdal (født 20. februar 1920 på Lindås i Hordaland)  er en norsk forfatter, tidligere redaktør, lærer, rektor og lokalpolitiker (KrF). Han var en av grunnleggerne av avisen Strilen og redaktør i avisen fra 1961 til 1977. 

I tillegg til arbeidet som lærer og rektor i Lindås var Hannisdal redaktør for Strilen fra 1961 til 1977. Han har sittet i kommunestyret og på fylkestinget for Kristeleg Folkeparti og vært aktiv i Lindås og Nordhordland indremisjon, Motorførernes Avholdsforbund, Lindås avholdslag og Lindås mållag. 

Hannisdal har òg skrevet tre romaner og noen sakprosabøker. Han debuterte som skjønnlitterær forfatter med Sand i eit timeglas i 1978.

Bibliografi 
 Sand i eit timeglas, roman, Luther (1978)
 Medaljen, roman, Ansgar (1980)
 Honning or berg, roman, Luther (1987)

Priser og utmerkelser 
 1978 – Kulturprisen til Lindås kommune
 2005 – Kongens fortjenstmedalje i sølv

Referanser

Kilder 
 Presentasjon av Olav L. Hannisdal i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 

 Digitaliserte bøker av Olav L. Hannisdal i Nasjonalbiblioteket

Norske romanforfattere
Fødsler i 1920
Jon Heggedal

Jon Heggedal (født 23. desember 1935 i Oslo) er en norsk sceneinstruktør og skuespiller. Han debuterte i 1960 som Henrik i Holbergs Den politiske kandestøper på Trøndelag Teater. Heggedal var ansatt der som skuespiller til 1963, ved Oslo Nye Teater 1964–1966, Fjernsynsteatret 1969–1975, fra 1972 også som instruktør, deretter frilansregissør.
 
Heggedal har blant annet spilt dauphinen i Jeanne d'Arc, David i Johan Falkbergets Den fjerde nattevakt og tittelrollen i Don Carlos av Schiller. Av hans veldisponerte og kraftfulle oppsetninger må fremheves Harold Pinters Vaktmesteren, Stewart Parkers På felgen av fryd, begge på Det norske teatret, og Peer Gynt på Sogn og Fjordane Teater.

Eksterne lenker 
 
  «Jon Heggedal» i Store norske leksikon

Norske skuespillere
Personer fra Oslo
Næstvedmotorvejen

Næstvedmotorvejen er en planlagt dansk motorvei mellom Næstved og Rønnede.

Dagens hovedvei mellom disse to byene, primærrute 54, er sterkt trafikkert av pendlere som skal ut til Sydmotorvejen E47 / E55 og videre til København. Årsdøgntrafikken ligger på 13 000 til 14 000 biler. Det mest trafikkerte stedet er gjennom byen Holme Olstrup.

  København (planlagt) (2031)
 (planlagt) (2031)
 (planlagt) (2031)
 (planlagt) (2031)

Referanser 

Veier i Danmark
Motorveier i Danmark
Ragnvald Ingebrigtsen

Ragnvald Ingebrigtsen (født 1882, død 1975) var en norsk kirurg og professor som var en pionér på diverse teknikker, og skrev flere bøker om kirurgi.

Han var født i Hammerfest av Peder Adolph Ingebrigtsen (1854–97) og Sylvesta Bakke (1856–1921). Faren var da sjef på en skole der og kateket, senere prest i Trondenes, altså Harstad der Ragnvald gikk middelskole med eksamen i 1897. Etter examen artium fra Trondheim katedralskole i 1900 og cand.med. i 1907 fra Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania jobbet han litt som amanuensis hos doktor Løken i Brumunddal før han var i Stavanger fra 1908 som assistentlege. Han studerte med stipend fra Gustav Bruun, eksperimentell nevrokirurgi under den franske nobelpris-vinner Alexis Carrel (1873–1944) ved Rockefeller Institute i New York City fra 1911 til 1913.  Deres arbeid var grunnleggende teknikker for karsutur (igjensying av sår med tråd) og kartransplantasjon. I 1913 gikk han til Paris for å studere bakterier ved Pasteur-instituttet. Han var universitetsstipendiat i eksperimentell patologi fra 1914 til 1920, og mottok i 1918 dr.med. for avhandlingen Om nervetransplantation. Eksperimentelle undersøgelser etter å ha forsket i Oslo og Paris i 1916 ved et militært sykehus som het Hôpital du Panthéon (etablert 1914). 

I 1919 ble han innvalgt i Société de Chirurgie de Paris (etabler 1894) og i 1920 tildelt et ridderkors fra den franske Æreslegionen. Fra 1918 til 1920 var han reservelege ved Rikshospitalet, før han fra 1920 til 1928 atter var ved sykehuset i Stavanger. Det var i 1922 han giftet seg med skuespilleren Gerd Egede-Nissen (1895–1988) som var datter av byens postmester, han Adam Egede-Nissen.  Fra 1928 til 1954 var han tilbake i Oslo som  professor i kirurgi ved Universitetet i Oslo og overlege ved Rikshospitalet.  Ikke uventet ble han i 1933 innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Etter han ga seg i 1954 jobbet han ved Institutt for eksperimentell medisinsk forskning innen temaet arteriovenøse kommunikasjoner.  Han ble i 1959 utpekt til ridder av St. Olavs orden. Han fikk også den danske Dannebrogsordenen.

I 1940 skilte han seg fra Gerd som giftet seg med forfatteren Nordahl Grieg. Som 80-åring giftet han seg i 1962 med søstera til Gerd, den tretti år yngre Gøril Havrevold (1914–92) som også var skuespiller.  Gjennom disse to ekteskapene var han tidvis svoger med de mange kunstnersøsken i familien Egede-Nissen, som skuespillerne Aud Egede-Nissen og Ada Egede-Nissen. Lillesøstera til Ragnvald het Haldis Ingebrigtsen (1891–1978) og ble en anerkjent sangpedagog i Stockholm som i 1926 giftet seg med sin elev, sanger og skuespiller Ola Isene.

Referanser 

Norske leger
Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Alumni fra Universitetet i Oslo
Norske kirurger
Personer fra Hammerfest kommune
St. Olavs Orden
Dannebrogordenen
Æreslegionen
Amund Rydland

Amund Olson Rydland (født 25. november 1888 i Alversund, nåværende Lindås kommune i Hordaland, død 16. februar 1967) var en norsk skuespiller, teatersjef og filmregissør.

Han debuterte i 1913 på Det norske teatret, hvor han var teatersjef 1916-1922. Han grunnla i 1933 Komediateatret i Bergen sammen med Lars Nygård, fra 1945 var han på nytt tilknyttet Det norske teatret. Han var spesielt kjent for å gi realistisk liv til folkelige karakterer, både innen folkelystspill og i alvorlige roller, som Paulus Hove i Arne Garborgs Læraren.

Rydland medvirket i ni filmroller og hadde én TV-rolle. Han regisserte to stumfilmer: Farende folk (1922), hvor han også spilte hovedrollen, samt Himmeluret (1925, sammen med Leif Sinding), etter en fortelling av Gabriel Scott.

Filmografi (i utvalg)

Roller 
 1920: Kaksen på Øverland
 1921: Markens grøde
 1922: Farende folk
 1925: Himmeluret
 1926: Baldevins bryllup
 1932: Fantegutten
 1941: Gullfjellet

Regi 
 1922: Farende folk
 1925: Himmeluret

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 «Amund Rydland» i Store norske leksikon

Norske skuespillere
Personer fra Lindås kommune
Fødsler i 1888
Dødsfall i 1967
Norske teatersjefer
Norske filmregissører
Videospillavhengighet

Videospillavhengighet er en avhengighet som manifesterer seg ved overdreven eller tvangsmessig bruk av videospill, til en grad hvor det forstyrrer en persons vanlige liv. Videospillavhengighet kan vise seg på flere måter, blant annet overdreven spilling, sosial isolering, humørsvingninger, og sviktende fantasi.

Overdreven bruk av videospill har ført til bekymring blant både spillere selv, deres familier og behandlere, på tross av at videospillavhengighet ikke enda er anerkjent som en offisiell diagnose i de gjeldende diagnose­systemene ICD-10 og DSM-V. Tradisjonelt sett har den offisielle definisjonen av avhengighet bare rommet substansavhengighet, men nyere definisjoner av avhengighet gir også rom for at man kan bli avhengig av ulike atferder, for eksempel av spilling.

For mange som spiller mye kan spillingen føre til fysiske plager som for eksempel søvnmangel, konsentrasjonsvansker, dårlig blodsirkulasjon, vektøkning, og dårlig hygiene. Spillingen kan også føre til at man forsømmer arbeid eller skole og at man får mindre tid til venner og fritidsaktiviteter og blir sosialt isolert. Det fører ofte til konflikter i hjemmet og mye krangling med foreldre eller partner. Mange mister kontrollen over spillingen og klarer ikke å trappe ned selv om de forsøker eller ønsker det.

Utbredelse av videospillproblemer 
En norsk undersøkelse fra 2010 viste at 5,2 % av ungdom  mellom 12-17 år var stor-spiller (det vil si spiller videospill mer enn fire timer per dag). 15-årige gutter er de som spiller mest, og 1,5 % av guttene oppfyller kriteriene for videospillavhengighet mens bare 0,3 % av jentene oppfyller kriteriene. En landsdekkende undersøkelse i Norge viser at blant den voksne delen (over 13 år) av befolkingen er mellom 0,3-4,2% avhengige av videospill (det vil si mellom 13 000 og 183 000), men prosentandelen er høyere hvis man bare inkluderer barn/ungdom.

Risikofaktorer 

Videospillproblemer er mer utbredt blant gutter enn jenter og det er en større andel av den yngre befolkningen som rapporterer problemer med videospill. Det er også mer utbredt blant unge som har lav selvtillit og lav sosial kompetanse. Ensomhet blir oppgitt som en av de viktigste årsakene til at folk får videospillproblemer.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 www.problemspilling.no
 www.spillavhengighet.no

Videospill
Avhengighet
Gunhild M. Haugnes

Gunhild Merete Haugnes (født 20. april 1964) er en norsk journalist, kommunikasjonsrådgiver og romanforfatter, bosatt på Rykkin i Bærum.

Haugnes arbeider pr. 2015 med kommunikasjon og forskningsformidling ved  Mat-Nat-fakultetet, Universitetet i Oslo. Hun har før arbeidet i økonomiredaksjonen i Aftenposten, E24.no, Computerworld og Teknisk Ukeblad.

Hun debuterte skjønnlitterært i 2013 med boka Døtre av Norge, utgitt på eget forlag.

Bibliografi 
 Døtre av Norge, roman, Viking Media (2013)

Referanser

Kilder 
 Presentasjon av Gunhild M. Haugnes i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 
 Haugnes' nettsider

Norske forfattere
Norske journalister
Fødsler i 1964
Antonio Pollarolo

Giovanni Antonio Pollarolo (1676–1746) var en italiensk organist og komponist fra barokken.

Liv og virke 
Antonio Pollarolo fikk musikkundervisning av sin far, Carlo Francesco Pollarolo, som var organist og operakomponist i Venezia. 

Rundt 1700 fikk han uroppført sin første opera, L'Aristeo, i . I 1702 ble han sin fars vikar ved orgelet i Markusdomen og i mars 1716 Benedetto Vinaccesis etterfølger som maestro di coro ved Ospedale di Direlitti. Etter at faren døde i 1723 overtok han organistposten ved Markusdomen, og i 1740 ble han Antonio Lottis etterfølger som kapellmester i kirka, etter å ha vært vikarierende kapellmester for ham fra 1733/1734.

Verk i utvalg 
I samtiden ble Pollarolo ofte sammenlignet med faren, og maktet sjelden å komme ut av skyggen hans. Etter egne opplysninger skrev han i perioden 1716 til 1730 fire oratorier, tre pastoraler, en pasjon, tre messer, 185 motetter, 73 antifoner og annen kirkemusikk.

Operaer 

L'Aristeo (1700)
Griselda (1701)
Demetrio e Tolomeo (1702)
Nerone fatto Cesare (i samarbeid med Antonio Vivaldi, 1715)
Leucippe e Teonoe (1719)
Plautilla (1721)
Lucio Papirio Dittatore (1721)
Cosroe (1723)
I tre voti (serenata, 1724)
Orlando furioso (1725)
Turia Lucrezia (1726)
I tre voti (1726)
Nerina, favola pastorale (1728)
Sulpizia fedele (1729)
L'abbandono di Armida (1729)

Oratorier 
Recognitio fratrum (1714)
Sacrum amoris novendiale (1716)
Oratorio per il Santissimo Natale (1718)

Referanser 

Italienske komponister
Barokkomponister
Operakomponister