alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
AGM-65 Maverick

AGM-65 Maverick er et taktisk luft-til-bakke-missil (Air to Ground Missile – AGM), tatt i bruk første gang i august 1972. Missilet er svært anvendelig og effektivt mot en lang rekke mål, som panser, luftforsvarssystemer, skip, landtransport, våpen- og drivstofflagre. Kostnaden for et missil er rundt en million kroner. 

AGM-65 Maverick styres av et infrarødt (IR) kamerea i nesen på missilet og er dermed svært presist og treffsikkert. Missilet brukes ofte i støtteoppdrag for landstyrker, siden det kan brukes til å ta ut en og en stridsvogn. 

Bildene fra IR kameraet i nesen på Maverick-missilet ble brukt mye til PR av USA under Gulfkrigen i 1991. Under operasjon Desert Storm ble AGM-65 Maverick brukt av F-16 Fighting Falcons, A-7 Corsair II og A-10 Thunderbolt II.

Eksterne lenker

Luft-til-bakke-missil
Introduksjoner i 1972
Raytheon
KTM

KTM (Kronreif, Trunkenpolz, Mattighofen) er en motorsykkelprodusent fra Østerrike. De er først og fremst kjent for å produsere cross- og endurosykler med både 2- og 4-taktsmotor.

Historie
Selskapet ble grunnlagt i 1934 i Mattighofen av mekanikeren Hans Trunkenpolz. Selskapet het da Kraftfahrzeuge Trunkenpolz Mattighofen. Men det var ikke før i 1953 at de produserte sine første sykler, 20 eksemplarer ble produsert. I 1955 kom Ernst Kronreif inn i selskapet, og de skiftet da navn til Kronreif, Trunkenpolz, Mattighofen. Trunkenpolz døde plutselig i 1989. KTM var det første merke til å produsere 4-taktsmotor for en offroad motorsykkel. De var også de første til å ha hydraulisk clutch på samtlige modeller. I tillegg var de den første produsenten som serieproduserte Supermotardsykler. Demperprodusenten WP er et datterfirma til KTM. I 2003 ble produksjonen av motorsykler av det svenske merket Husaberg underlagt KTM, men de utvikles ennå i Sverige.

KTM X-Bow 
KTM X-Bow (uttales som cross-bow) er en egen serie KTM produserer. Dette er en superlett to seters sportsbil som kommer i flere modeller. Blant annet X-Bow R. X-Bow RR, X-Bow GT og X-Bow GT4. Versjonene R og GT av KTM X-Bow er godkjent for bruk på offentlig vei i Europa, Nord Amerika, Kina og Australia. Den har Audi motor, karosseriet er laget i fullkarbon-fiber struktur. Designet er laget i samarbeid med den italienske sportsbilprodusenten Dallara. X-Bow ble den første godkjente bilen for offentlig vei som er laget i fullkarbonfiber karosseri.

X-Bow har en 4 sylindret, 2 liters turbomotor av bilprodusenten Audi. 2008-modellen har 237hk (177kw) på 5500rpm.  Og et dreiemoment på 310 newton meter mellom 2000 og 5500rpm. Denne modellen kan akselerere fra 0-100kmt på 3,9 sekunder. Og har en toppfart på 217kmt. 

I 2011 kom X-Bow med en oppdatert versjon med blant annet høyere ytelse av motor. Motoren er fremdeles en 2 liters turbomotor fra Audi, men nå er den «tunet» enda mer enn tidligere. Denne har nå 300hk og dreiemoment på 400 newton meter på 3300rpm.

Modeller
Dagens modellprogram ser slik ut:
Sportminicycles (Crossykler for de små)
50 SX
50 SX Junior
65 SX

SX (Crossykler)
85 SX Lav
85 SX Høy
125 SX
144 SX
250 SX
300 SX
250 SX-F
350 SX-F
450 SX-F
550 SX-F
505 SX-F
EXC (Endurosykler)
 125 EXC six days
125 EXC
200 EXC
250 EXC
 300 EXC
250 EXC-F
300 EXC-E
450 EXC-R
 500 EXC
520 EXC
525 EXC
530 EXC-R
690 Enduro
950 Super Enduro R
Adventure (Dakar-liknende sykler)
640 Adventure Traveller's Edition
690 Adventure
990 Adventure
990 Adventure S
990 Adventure R
1050 Adventure
1190 Adventure 
1190 Adventure R
1290 Super Adventure
Supermoto (Endurosykler med gatefelger og -dekk)
450 SMR
525 SMR
540 SMR
560 SMR
690 Supermoto
690 Supermoto R
690 SMC
990 Supermoto
950 Supermoto R
Duke (Gatesykler)
125 Duke
200 Duke
 390 Duke
690 Duke
 690 Duke R
790 Duke
990 Super Duke
 1290 Super Duke
RC 
 125 RC
 200 RC 
 390 RC
 Superbike (Racingsykkel)
1190  
 RC8

Motorsykkelprodusenter
Østerrikske selskaper
Selskaper etablert i 1992
.bb

.bb er Barbados' nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av  Cable & Wireless (Barbados) Limited.

Registrering
Registrering foretas direkte på andre nivå, eller på tredje nivå under diverse kategoriserte subdomener på andre nivå. Tilgjengelige subdomener er:

 .com.bb
 .edu.bb (drives av University of West Indies, Cave Hill Campus)
 .gov.bb
 .net.bb
 .org.bb

Registrering er forbeholdt personer bosatt på Barbados og selskaper som er registrert der.

Konflikthåndtering
Domenets retningslinjer for håndtering av konflikter over domenenavn later til å være utformet etter Network Solutions policy frem til 2000. I henhold til dette kan en innehaver av et varemerke protestere mot ethvert domene, og med mindre registranten også har et varemerke på det samme navnet blir det lagt på is og ingen kan bruke det. Den eneste måten en registrant kan gjenvinne retten til å bruke et omtvistet domenenavn på er ved å gå til rettssak.

Se også
 Domenenavn
 Landskoder (internett)
 Toppnivådomene

Eksterne lenker
 IANA .bb whois informasjon
 Registreringsnettsted for . domenet
 CaribSurf

B b
B b

sv:Toppdomän#B
.bf

.bf er Burkina Fasos nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av  DELGI.  Registreringsenhetens nettsted, som linket på IANAs nettsted per oktober 2005, er på nettstedet til telekommunikasjonsleverandøren ONATEL. Imidlertid så er linken til en side som er «not found», og det ser ikke ut til å være noen informasjon om domeneregistrering andre steder på ONATELs nettsted.  Et dokument (i Microsoft Word format) som påstås å være et offisielt registreringsskjema finnes imidlertid på et helt annet nettsted.

Se også
 Domenenavn
 Landskoder (internett)
 Toppnivådomene

Eksterne lenker
 IANA .bf whois informasjon
 .bf registreringsskjema

B f
B f

sv:Toppdomän#B
.bd

.bd er Bangladesh nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av  Departementet for post og telekommunikasjon.

Registrering
Registrering foregår på tredje nivå under diverse kategoriserte subdomener på andre nivå. Disse er:

 .com.bd
 .edu.bd
 .ac.bd
 .net.bd
 .org.bd
 .gov.bd – forbeholdt regjeringen i Bangladesh og dens institusjoner
 .mil.bd – forbeholdt militære i Bangladesh.

Registrering er uten restriksjoner i alle subdomenene, unntatt gov and mil.

Se også
 Domenenavn
 Landskoder (internett)
 Toppnivådomene

Eksterne lenker
 IANA .bd whois informasjon
 BTTB .bd registreringsnettsted
 .bd whois service

B d
B d

sv:Toppdomän#B
Stål Talsnes

Stål Talsnes (født 1960) er en norsk journalist og programleder. Han har vært ansatt i TV 2 siden 1995 og har befattet seg mest med politisk journalistikk, men også en del populærkultur.

Talsnes er utdannet journalist fra Journalisthøgskolen i Oslo (1985–1987).

Han startet sin karriere som journalist i Arbeidets Rett på Røros (1983–1985), deretter var han politisk journalist ved A-pressens Oslo-redaksjon (1987–1988) og i VG (1988–1995). I 1995 begynte han TV 2, hvor han har vært reporter, nyhetsoppleser, politisk journalist og programleder for programmer som Valgfritt, Magasinet, Lørdagskommisjonen, Absolutt Underholdning og Fredag. Fra 2005 til 2006 var han nyhetsredaktør i kanalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Programledere for TV 2
TV 2-journalister
Journalister i VG
Journalister i norske lokalaviser
Norske journalister
Personer fra Oslo
Personer fra Tynset kommune
Little Miss Sunshine

Little Miss Sunshine er en Oscar-belønnet amerikansk spillefilm fra 2006. Regissørene for denne tragikomedien med satiriske elementer var Jonathan Dayton og Valerie Faris. Dreieboken ble skrevet av Michael Arndt. Under den 79. Oscar-utdelingen ble filmen tildelt Oscar for «beste originalmanus» og «beste mannlige birolle» (Alan Arkin), i tillegg ble filmen nominert til Oscar for «beste film» og «beste kvinnelige birolle».

Handling 
Little Miss Sunshine handler om en litt merkelig familie som skal kjøre fra Albuquerque til California, fordi det yngste familiemedlemmet, Olive Hoover, skal bli med i en skjønnhetskonkurranse. Familien består av moren Sheryl Hoover, en ganske stresset dame som prøver å holde familien sammen og gjøre alle glade. Faren, Richard Hoover, som har et veldig sterkt vinnerinstinkt som ikke tåler tapere... Jenta, Olive Hoover, som skal bli med i skjønnhetskonkurransen Little miss sunshine, selv om hun er litt mer lubben enn de andre deltakerne. Broren til Olive, Dwayne (Ukjent etternavn, siden han er morens sønn fra et tidligere ekteskap) som har avlagt et taushetsløfte til han tar flylappen.

Utvalgt rolleliste
Abigail Breslin i rollen som  Olive Hoover
Greg Kinnear i rollen som Richard Hoover
Paul Dano i rollen som Dwayne (ukjent etternavn, ettersom Dwayne er Sheryls sønn fra et tidligere ekteskap)
Alan Arkin i rollen som Edwin Hoover
Toni Collette i rollen som Sheryl Hoover
Steve Carell i rollen som Frank Ginsberg

Eksterne lenker 
 
 

Dramakomedier fra USA
Road movies fra USA
Filmer fra 2006
Engelskspråklige filmer
Manns minne

Manns minne var et norsk retroprogram med Tove Midtbø som gikk på NRK1 fra 2001 til 2002. Serien tok for seg norske nyheter, kuriositeter og fenomener som var fremtredende i Norge i løpet av de foregående 25 år (1976 og 1977). Det var også muntre klipp fra fjernsynsarkivene av kjendiser slik de så ut da de var unge. I hver sending var det en hovedsak som fikk ekstra mye oppmerksomhet. Serien gikk mandag til fredag, kl. 18:30.

Referanser

Norske dokumentarserier
TV-produksjoner på NRK
Norske TV-serier fra 2000-årene
John Anderson (1921–2006)

John Anderson (født 11. oktober 1921 i Salford i Manchester, død 8. august 2006) var en engelsk fotballspiller for bl.a. Manchester United og Nottingham Forest. Hans rolle på banen var som sideback. Ligadebuten kom den 20. desember 1947 for Manchester United mot Middlesbrough (1. Divisjon, 2-1 hjemme, 46,666 tilskuere, ble dramatisk hentet inn fra reservelagets bortekamp, p.g.a. John Careys frafall). 

Han spilte i følgende klubber: Salford Schoolboys (junior), Lancashire Schoolboys (junior), Adelphi Lads’ Club (junior), Brindle Heath Lads’ Club (junior), Manchester United (33 kamper, 1 mål), Plymouth Argyle (under andre verdenskrig), Nottingham Forest (okt. 1949) og Peterborough United (aug. 1952-1954, og ble trener etterpå). Til Manchester United i mars 1938 (som amatør), og ble proff i desember samme året. FA-cup mester i 1947/48, da han scoret mål etter 69 minutter i 4-1 seieren over Blackpool, på Wembley, foran ca. 99 000 tilskuere. Ble den første etter krigen til å vinne en FA-cup finale i sin debutsesong. Fikk en ligamedalje med juniorlaget rett før han reiste i marinen (i krigen). Vant også Central League (reserveligaen) i første sesong etter krigen. Sønn av en tidligere Rugby League spiller, på laget Swinton.

Karriere 

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for Plymouth Argyle FC
Fotballspillere for Nottingham Forest FC
Fotballspillere for Peterborough United FC
Personer fra Salford
Snecma M88

Snecma M88 er en fransk tredjegenerasjons turbofanmotor med etterbrenner utviklet av Snecma for jagerflyet Dassault Rafale. M88 er utviklet med stor vekt på pålitelighet og lett vedlikehold og består av 21 moduler som kan byttes ut uten at det er nødvendig å rekalibrere eller justere motoren, mange av dem uten at motoren må fjernes fra flyet. Motoren er utstyrt med et digitalt kontrollsystem (FADEC) som gjør det mulig å akselere motoren fra tomgang til full etterbrenner på under tre sekunder.

Snecma M88-2 har en skyvekraft på 50 kN uten etterbrenner og 75 kN med etterbrenner. Den oppgraderte M88-3 har en skyvekraft på 90 kN med etterbrenner.

Spesifikasjoner (M88-2)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 M88 på Snecmas offisielle nettside – Snecma 
 Offisiell brosjyre om M88 – Snecma 

Flymotorer
Findus

Findus er del av et multinasjonalt selskap som produserer dypfryst fisk og grønnsaker til forbrukere og storkjøkken. Foretaket har sitt utspring i Bjuv i Sverige, som Skånska Frukt-vin- & Likörfabriken. Selskapet ble det omdøpt til Findus da Henning Throne Holst (grunnleggeren av Marabou) og Lars Anderfeldt kjøpte virksomheten i 1941. Findus er en forkortelse for FruktINDUStri, og i 1945 ble de første dypfryste produktene lansert i Sverige. De etablerte en Findus-fabrikk i Hammerfest på 50-tallet. Lokasjonen nær de arktiske fiskeområder var gunstig, og fra Hammerfest ble det distribuert dypfryst torsk, kolje og uer. De ansatte var lært opp i dypfrysingsteknikkene ved Heinz Lohmanns fabrikk samme sted, som eksporterte dypfryst filet og andre fiskeprodukter til Tyskland under krigen.

8. august 1972 åpnet Findus en fabrikk i Larvik for grønnsaksprodukter. I dag produserer fabrikken også fisk- og ferdigretter, som blant annet pytt-i-panne.

I tillegg har Findus en fabrikk i Tønsberg, som hovedsakelig produserer pommes frites (potetprodukter) og frosne grønnsaker.   

Findus var eid av Nestlé fra 1962 til 2000. I år 2000 kjøpte Findus selskapet Frionor fra Norway Seafood, og New Findus EQT kjøpte Findus og deler av den europeiske forretningen fra Nestlé.

I 2006 kjøpte Findus Norge opp GRO Industrier som var Norges største produsent av dypfryste grønnsaker mm. Samme år ble Findus kjøpt av Cap Vest Equity Partners, som også eide Foodvest Group. 

To år senere, 22. juli 2008, overtok Lion Capital aksjene i selskapet, og FoodVest endret navn til Findus Group.

I 2013 kom TriPointe Capital Partners inn som ny leder i Findus Group.

Findus ble i 2015 kjøpt opp av Nomad Foods Europe. 

Nomad Foods er Europas ledende innen produksjon av fryst mat med 4400 ansatte. Andre merkevarer som inngår i Nomad Foods er Iglo (i fem markeder), Birds Eye (i to markeder), La Cocinera (Spania), Aunt Bessie's (Storbritannia), Goodfella's (i to markeder) og Lutosa (Belgia). Findus merkevaren er representert i seks markeder (pr. 2020).

Hendelser og negativ oppmerksomhet 
I 2013 måtte Findus i Storbritannia, Frankrike og Sverige trekke tilbake partier frossen ferdigmat etter at DNA-tester avslørte at produkter deklarert med innhold av storfekjøtt i virkeligheten inneholdt opp til 100% hestekjøtt.

Bærekraft og ansvar 
Mange av Findus Norge sine grønnsaksprodukter bærer Nyt Norge-merket. Rundt 95 % av grønnsaksporteføljen kommer fra gårder som følger KSL (kvalitetssystemet for landbruket). I tillegg er Findus, som del av Nomad Foods, medlem av SAI (Sustainable Agriculture Initiative).

For fiskeprodukter er 100 % av den villfangede fisken som selges til forbrukermarkedet miljømerket med MSC (The Marine Stewardship Council). Sertifiseringen betyr at fiskeriet er bærekraftig og ansvarlig forvaltet. 

I tillegg er det flere områder og initiativer Findus Norge og mor-selskapet Nomad Foods engasjerer seg, deriblant å kutte matsvinn.

Se også
 Frionor

Referanser

Eksterne lenker 
  

Svenske industriselskaper
Næringsmiddelprodusenter
Frossenmat
Etableringer i 1941
Stabburet

Stabburet AS er en norsk næringsmiddelprodusent som produserer mange ulike matvarer, for eksempel frossenpizzaene Grandiosa og Big One, Nora syltetøy, Stabburmakrell, Nugatti, Fun Light og Idun. Stabburet ble etablert av Gunnar Nilsen i 1943, og er nå et datterselskap av Orkla Foods, som igjen er en del av Orkla Brands (Orklas merkevarevirksomhet). 

Hovedkontoret ligger på Kolbotn i Akershus, og bedriften har ca.  ansatte.

Dagligvareområdet er ansvarlig for salg og markedsføring mot norsk dagligvarehandel, mens storhusholdingsområdet arbeider med bensinstasjoner, storkiosker, gatekjøkken, kantiner, kafeteriaer/kroer og hoteller. Stabburet har også fagfunksjoner for innkjøp, produktutvikling, produksjon/logistikk, forretningsutvikling/IS, økonomi, personal og informasjon.

Stabburet har totalt åtte produksjonsanlegg i Sør-Norge. I tillegg kommer de regionale salgskontorene.

Eksterne lenker
 http://www.stabburet.no 

Orkla ASA
Norske næringsmiddelprodusenter
Selskaper etablert i 1943
Gruve 7

Gruve 7 er en kullgruve i drift hos Store Norske Spitsbergen Kulkompani, og ligger på sørsiden av Adventdalen, mellom Bolterdalen og Foxdalen. Fjellet over kalles Gruve 7-fjellet. Ovenfor Gruve 7 ligger EISCAT Svalbard sitt radaranlegg og Nordlysobservatoriet på Svalbard.

Gruva har en årsproduksjon på 70 000 tonn bituminøst steinkull. En tredel av produksjonen selges til kraftverket i Longyearbyen. To tredeler eksporteres til kjemisk industri i Europa via Store Norskes havneanlegg på Hotellneset.

Kullet i Gruve 7 tilhører den såkalte Longyearfløtsen, og er fra eldre tertiær (60–65 millioner år siden).

Historie
På midten av 1960-tallet ble det satt i gang omfattende undersøkelser. I begynnelsen var de geologiske forholdene vanskelige, og analyser av kullet viste lav kvalitet. I mars 1969 konstaterte man imidlertid at kullgangene lenger inn i fjellet var tykkere, og de mellomliggende steinlag avtok. Dessuten viste det seg at kullkvaliteten lenger inn var høyere enn tidligere antatt.
Videre undersøkelser og oppfaring gikk over flere år, og gruva kom i regulær produksjon i 1976. Dette var den første gruva hvor en tok i bruk hydrauliske, selvskridende stempel. Etter en del endringer og tilpasninger av strosseutstyret fungerte dette utstyret godt. Produksjonen ble imidlertid stoppet i løpet av høsten 1978, og den kom i gang igjen først høsten 1981 etter en utbedring av gruvas belte- og transportstoll.

Fra driftsåret 1981/82 ble det drevet noe rom- og pillardrift i et tidligere driftsområde, og i 1983 ble det anskaffet og tatt i bruk den første helbrytningsmaskinen, Continuous Miner. I desember 1984 brant den nederste seksjonen av fjelltransportøren og satte fjelltransportøren ut av drift for en kortere periode.

I 1988 holdt det på å gå galt. Driften i Gruve 7 ble stoppet den 24. mai da det brøt ut brann i et utdrevet område ca. fem kilometer fra dagåpningen. Brannområdet ble forseglet ved gjenmuring av åpningen mot brannområdet og deretter innfylling av vann. Fra november samme året kom driften i gang igjen.

Store Norske vedtok i februar 2011 en ny driftsplan for Gruve 7, som forutsetter drift i minst 20 nye år med dagens produksjon.

Gruve 7-avisen 
Gruve 7 har også en egen avis som gis ut i det digitale formatet PDF. Den er ment på å gi et innblikk i hvordan livet i gruven er, samt familiene tilknyttet gruva.
Avisen har hovedsakelig nyheter rundt produksjonen, men også humoristiske innslag.

Referanser

Eksterne lenker 
 Gruve 7-avisen 

Gruver på Svalbard
Fraser Island

Fraser Island (aboriginsk K'Gari) er verdens største sandøy () og ligger på Australias østkyst, omtrent 200 km nord for Brisbane. Øya er om lag 122 km lang og mellom 5 og 25 km bred, og på sitt høyeste er den . 

Sanden går flere steder så dypt som 60 meter under havnivået. Mens regnskogene på fastlandet i stor grad har blitt hugget ned, har skogen på Fraser Island klart seg bedre. Det har bare vært begrenset hogst og noe mindre gruvedrift på øya.

Fraser Island er også kjent for sine dingoer (Canis dingo), som av ledende forskere og kynologer regnes som de genetisk reneste av alle dingoer i Australia i dag. Det finnes ingen som beviselig har blitt angrepet av dingoer på øya, men en liten gutt forsvant fra foreldrene sine og ble funnet død i 2001 med skader som kunne oppstått fra dingoer.

I 1992 ble øya utpekt til verdensarvsted av FN. I evalueringsrapporten som ble utarbeidet da UNESCO vurderte nominasjonen heter det blant annet

Eksterne lenker 

feil i link
 

Øyer i Australia
Øyer i Stillehavet
Queenslands geografi
Verdensarven i Australia
1992 i Australia
Gatemagasin

Et gatemagasin er et magasin, eller avis, som selges av hjemløse, personer med rusproblemer, og andre mennesker «på gata». Formålet med gatemagasiner er å gi mennesker i spesielt utsatte stillinger i samfunnet en verdig mulighet til å tjene til livets opphold, og unngå behovet for å ty til tigging eller vinningsforbrytelser. I tillegg er en viktig funksjon å øke forståelsen for, og formidle kunnskap om saker som påvirker livene til, dem som lever på gata.

Flere veldedige organisasjoner, religiøse grupper og arbeidstagerorganisasjoner prøvde å gjøre de hjemløses problemer mer synlige i samfunnet gjennom diverse publikasjoner mot slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet. Men først med Street News, som ble utgitt i New York i 1989, ble gatemagasiner et mer allment fenomen. I dag utgis tilsvarende magasiner i over 30 land, hvorav det Britiske The Big Issue er det mest kjente. The Big Issue er en ukentlig avis som utkom første gang i London i 1991, men som i dag har spredd seg til flere deler av England. Australia, Sør-Afrika, Namibia og Japan har i dag sin egen versjon av bladet med samme navn. Per 2011 finnes det 112 kjente gatemagasiner i 40 land, hvorav de fleste er organisert i International Network of Street Papers.

Gatemagasiner i Norge

Referanser  
 

Publikasjoner
Gatekultur
Millionæren

Millionæren (kjent som Miljonären i Sverige og Den falske millionær i Danmark) er en skandinavisk reality-serie som ble sendt på TVNorge i 2004. Her skulle en vanlig mann fremstille seg selv som millionær overfor sju norske, sju danske og sju svenske kvinner. Den var basert på den amerikanske realityserien Joe Millionaire.

Innhold
Den svenske fabrikkarbeideren Patrik Nestler fikk oppgaven med å spille den fiktive millionæren. Han fikk hjelp og veiledning av den danske butleren Carsten Boesgaard. Millionæren skulle i hver episode kvitte seg med den kvinnen han likte minst. Til slutt sto kun to av hans favorittkvinner tilbake og når han hadde foretatt sitt valg måtte han avsløre sin virkelige identitet. Handlingen foregikk på et spansk gods.

Romansen mellom Patrik og hans utvalgte (Christabel) varte noen få uker etter seriens slutt. Han forsøkte deretter å kontakte norsk Renate, som var blant de to siste, men dette misslyktes.

Seertall og mottakelse 
Programmet ble en seermessig skuffelse, både i Norge, Sverige og Danmark. 190 000 så finalen i Norge.

Det fikk Terningkast 1 hos VG.

Deltakere
Finalister 
Christabel Lindfors (28 / Malmö) (ble den utvalgte)
Renate Eggen (23 / Trondheim) (kom på andreplass, norsk)
Maria Pedersen (24 / Danmark) (kom på tredjeplass, dansk)

Reaksjoner
Psykiater Harald Reppesgaard gikk ut mot programkonseptet fordi han mente TVNorge utnyttet deltagerne på en kynisk måte for å få seere og penger til kanalen.

Referanser

TV-produksjoner på TVNorge
Norske reality-TV-serier
Svenske reality-TV-serier
Danske reality-TV-serier
Danske TV-serier fra 2000-årene
Norske TV-serier fra 2000-årene
Svenske TV-serier fra 2000-årene
TV-produksjoner på Kanal 5 Sverige
Kjerrevei

Kjerrevei er en vei som er farbar med hest og kjerre, i motsetning til stier og hulveier, der transport av last med hest foregikk med kløv, slep eller slede.

Kjerreveier ble anlagt ettersom transportbehovet over land ble større, ofte i forbindelse med postruter og reisevirksomhet mellom landsdelene. Noen av kjerreveiene fikk status som kongeveier, og kjennetegnes av forseggjorte veikanter og velbygde broer med veibredde om lag to meter. Andre var det ikke så farlig med, bare lasset kom fram, og det var det bredden av veien og dybden på hullene som avgjorde. Mange gårder har hatt kjerrevei fram til våre dager.

Siden hesten gjorde fra seg i bevegelse, ble veien godt gjødslet. Dette satte spor i form av en rikholdig flora i veikantene. Planter som prøvde å vokse i sporene ble enten tråkket i stykker av hesteskoene eller kjørt ned av jernbeslåtte hjul. Når veien gikk ut av bruk ble den raskt overtatt av vegetasjon.

Litteratur
 Fønnebø, Reidar. Oldtidsveger – Slep og kongeveger i Oslo og på Østlandet. Oslo: Orion, 2004.

Veier
Norges veihistorie
Landbrukshistorie