alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Arthur Palmer

Arthur Palmer (født 14. september 1886, død 27. november 1973) var en britisk jeu de paume-spiller.

Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1908, der han ble nummer 5.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Jeu de paume-spillere
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1908
Jeu de paume-spillere under Sommer-OL 1908
Algieredelgran

Algieredelgran (Abies numidica) er et bartre i furufamilien.

Den blir opptil 25 meter høy. Barken er glatt og mørkegrå, men blir brungrå og oppsprukket på eldre trær. Nålene sitter svært tett og er 15–20 mm lange. Konglene er 15–20 cm lange og 3,5–5,5 cm brede. Den nærmeste slektningen er spansk edelgran (Abies pinsapo), og de to artene regnes til en egen seksjon, Piceaster, i edelgranslekten.

Algieredelgran er en relikt som har en svært begrenset utbredelse i Kabylia i nordøstlige Algerie. Her vokser den 1850–2000 moh. i nord- og østskråninger på kalkrik grunn. Klimaet er fuktig med en årsnedbør på 1500–2000 mm; det meste kommer som snø om vinteren, og sommeren er tørr. Den vokser sammen med atlasseder, portugaleik, Acer obtusatum, osp, sølvasal, tarmvriasal, barlind, laurbærtysbast og Ribes petraeum. Disse skogene er viktige for kabylspettmeis og berberape.

Galleri

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Furufamilien
Kritisk truede arter på IUCNs rødliste
Samfunnsspeilet

Samfunnsspeilet var et tidsskrift som ble utgitt av Statistisk sentralbyrå, og som presenterte analyser og forskningsresultater om levekår og livsstil for et allment publikum. Tidsskriftet ble utgitt fra 1987 til 2018 Fra 2018 ble det en del av SSB analyse (utgitt fra 2016).

Referanser

Eksterne lenker
 Samfunnsspeilet
 SSB analyse

Norske tidsskrifter
Statistisk sentralbyrå
Forskningsformidling
Ema Klinec

Ema Klinec (født 2. juli 1998 i Kranj, Slovenia) er en slovensk skihopper som representerer SSK Alpina Žiri.

Hun debuterte internasjonalt med 16.-plass i kontinentalcupen i Ljubno 22. januar 2011, mens hennes beste resultat kom under verdenscuprennet i Sapporo den 16. januar 2015 der hun kom på 2.-plass bak verdenscuplederen Sara Takanashi.

Klinec ble verdensmester da hun vant normalbakkerennet i Ski-VM 2021 i Oberstdorf og hun var med på Slovenias lag som tok sølv i lagkonkurransen. Hun har også gull- og bronsemedalje fra lagkonkurransene under henholdsvis Junior-VM 2013 og Junior-VM 2012.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 5 i normalbakkerennet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Slovenske skihoppere
Verdensmestere i skihopping
Juniorverdensmestere i skihopping
Deltakere under Vinter-OL for ungdom 2016
Deltakere under Ski-VM 2017
Deltakere for Slovenia under Vinter-OL 2018
Skihoppere under Vinter-OL 2018
Deltakere for Slovenia under Vinter-OL 2022
Skihoppere under Vinter-OL 2022
Personer fra Kranj
Deltakere under Ski-VM 2021
FO&O

FO&O, opprinnelig kalt The Fooo Conspiracy, var en svensk guttegruppe som besto av Felix Sandman, Oscar Enestad og Omar Rudberg. Oscar «Olly» Molander var også med, men sluttet i bandet i november 2016. Gruppen ble opprettet i 2013 og ga ut flere EP-er og to album. 

Under sin virketid vant FO&O flere priser, både i Sverige og i utlandet. Fansen deres ble tidligere kalt «Foooers», men ble senere kalt «Fooers» etter at gruppen byttet navn. Gruppen deltok i Melodifestivalen 2017 med sangen «Gotta Thing About You». De endte til slutt på en ellevteplass i finalen, og gruppen ble oppløst senere samme år.

Besetning 

 Oscar Enestad – fullt navn Oscar Johan Ingvar Enestad. Født i Stockholm i 1997.
 Felix Sandman – Felix Karl Wilhelm Sandman, født i 1998 i Stockholm.
 Omar Rudberg – Omar Josue Rudberg, født 1998 i Venezuela. Flyttet til Stockholm som seksåring.

Tidligere medlemmer 

Oscar «Olly» Molander – Oscar Hans Olof Molander, født  i Lidingö i Stockholm. Var med i bandet fra 2013 til 2016.

Diskografi

Album 

 2014 – Off the Grid
 2017 – FO&O

EP-er 
 2013 – The Fooo
 2014 – Conspiration
 2014 – Serenade
 2015 – Coordinates

Referanser 

Svenske musikkgrupper
Deltakere i Melodifestivalen
Barlindbekken (Asker)

Barlindbekken begynner ved utløpet til Vardetjern på Vardåsen i Asker, og har utløp i sørenden av Bondivann. På veien renner den gjennom granskog ned den bratte østhellingen på åsen, og passerer Vardåsen skisenter og  Gullhella holdeplass. Fra gammelt av har det stått en del barlind i denne skogen, derav navnet. Bekkens nedbørsfelt dekker det meste av den sørøstlige delen av Vardåsmarka og er på om lag halvannen kvadratkilometer. Barlindbekken tilhører Askervassdraget.

Eksterne lenker 
 Faktaark om Barlindbekken på vann-nett.no
 Miljødirektoratets faktaark om målinger av vannkvaliteten i Barlindbekken
 Miljødirektoratets faktaark om området «Gullhella–Bondivann», ved den nederste delen av bekken
 Miljødirektoratets faktaark om området «Bondivann sør», ved bekkens utløp i Bondivann

Askervassdraget
Ingrid Skjoldvær

Ingrid Eline Morsund Skjoldvær (født 8. august 1993) er en norsk miljøverner og tidligere leder i Natur og Ungdom. Hun kommer fra Sortland i Vesterålen, og har innehatt flere verv i organisasjonen, sist som nestleder, før hun ble valgt til leder på organiasasjonens landsmøte 10. januar 2016. 

Ingrid Skjoldvær har siden 2013 vært sammen med vokalisten i Ondt Blod Aslak Heika Hetta Bjørn. De har en katt, Slayer.  

Skjoldvær var en aksjonistene i aksjonene mot Nordic Minings planlagte gruveprosjekt ved Førdefjorden i februar 2016 og har ellers særlig engasjert seg i oljepolitikk. I 2010 ble hun av Sortlandsavisas lesere kåret til årets sortlending for sitt arbeid mot oljevirksomhet i Lofoten, Vesterålen og Senja.  

Skjoldvær har også vært ansatt i miljøstiftelsen Bellona som fagrådgiver innen olje og sitter i styret til Folkeaksjonen Oljefritt Lofoten, Vesterålen og Senja.

Referanser

Eksterne lenker 
 Ingrid Skjoldvær fra Natur og Ungdom

Norske miljøvernere
Personer fra Sortland kommune
Fødsler i 1993
Viljar Vevatne

Viljar Helland Vevatne (født 7. desember 1994 i Stavanger) er en norsk fotballspiller som spiller for Viking Fotballklubb.

Karriere 

Viljar Helland Vevatne kom til Viking fra Tjensvoll som 11-åring. Høyrebacken hadde verken spilt på krets- eller landslag før han sommeren 2012 fikk sin debut for Norges U19-landslag. I starten av 2013 fikk han bli med på noen treninger med Vikings A-lag, og ble i februar samme år belønnet med lærlingkontrakt. I mars fikk han bli med til La Manga, hvor han fikk sin debut for A-laget da han kom inn i det 81. minutt da Viking tapte 1-2 for Cartagena.

Vevatne gikk til Bryne før 2014-sesongen. 

Viljar Vevatne signerte for Brann i sommervinduet 2015. Avtalen var først tenkt å gjelde fra 1. januar 2016, men etter forhandlinger med klubben hans, Bryne, fikk Brann ham spilleklar tidlig i august i stedet.

Vevatne fikk sin debut for Brann i 1-1 kampen borte mot Sandnes Ulf 8. august, da han ble byttet inn for Erik Huseklepp og spilte det siste kvarteret. Han spilte også i den påfølgende kampen hjemme mot Åsane, men etter at Ruben Kristiansen ble hentet fra Vålerenga ble mulighetene få for Vevatne og han endte opp med de to kampene sesongen 2015.

Etter bare å ha fått spilletid i cupen i 2016-sesongen, gikk han til Sandnes Ulf i juli samme år.

Meritter 
 Viking FK

 OBOS-ligaen: 2018
 NM-cup: 2019

Referanser

Eksterne lenker 
 
 «Viljar Vevatne», profil på Branns hjemmeside.
 «Viljar Vevatne», profil på NFFs hjemmeside. (Landslagsstatistikk)
 «Viljar Vevatne», profilside fra Viking.

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Bryne FK
Fotballspillere for SK Brann
Fotballspillere for Sandnes Ulf
Fotballspillere for Viking FK
Personer fra Stavanger kommune
Sinistral og dekstral

Sinistral og dekstral er vitenskapelige termer som beskriver chiralitet («hendthet») eller relativ retning innenfor flere forskjellige fagområder. 
Betegnelsene er avledet av de latinske ord for venstre (sinister) og høyre (dexter). Andre fagområder anvender andre uttrykk (som dekstro- og levorotasjon, innenfor kjemi, eller med og mot klokken i fysikk, eller bare venstre og høyre (som innenfor anatomi).

Geologi 
Innenfor geologi anvendes termene sinistral og dekstral til å beskrive vannrett bevegelse av blokker på hver side av en forkastningssone. Ordene anvendes således til å beskrive den relative retning for blokkenes bevegelse i forhold til hverandre, sett ovenfra.
 
Bevægelsen betegnes som sinistral (venstredreining) hvis blokken på motstående side flytter seg til venstre. Bevegelse i dekstral retning (høyredreining), betyr at blokken på motstående side flytter seg mot høyre.

Biologi

Snegler 
Sneglers skall, sneglehus, er asymmetrisk oppviklet og beskrives ved fagtermen chiralitet, -«hendthet» av en asymmetrisk struktur.

De fleste (over 90 %)  av snegleartene har et dekstral (høyredreid) oppviklet sneglehus, kun en mindre del av artene har alltid et sinistral (venstredreid), mens meget få arter består av begge typer (som f.eks. Amphidromus perversus)

Flyndrefisker 

Flyndrefisker er utover at de er flate også karakterisert ved at de er assymetriske, idet begge øyne er plassert på samme side av hodet på den fullvoksne fisk. I noen grener av flyndrefiskearten er øynene alltid på høyre side av kroppen (dekstral eller høyreøyd flyndrefisk), og i andre grenet er øynene alltid på venstre side (sinistral eller venstreøyd flyndrefisk). De primitive psettodes omfatter et like stort antall høyre- og venstresidede individer, og er generelt mindre asymmetriske enn de øvrige flyndrefiskfamilier.

Referanser 

Ord og uttrykk
Eyal Berkovic

Eyal Berkovic (hebraisk: אליניב פליקס ברדה, født 2. april 1972) er en israelsk tidligere fotballspiller. Han spilte som midtbanespiller, og spilte 78 kamper for det . Berkovic ble i 1994 kåret til Årets fotballspiller i Israel.

Eksterne lenker 
 

Israelske fotballspillere
Israelske fotballtrenere
Fotballspillere for Maccabi Haifa FC
Fotballspillere for Southampton FC
Fotballspillere for West Ham United FC
Fotballspillere for Celtic FC
Fotballspillere for Blackburn Rovers FC
Fotballspillere for Manchester City FC
Fotballspillere for Portsmouth FC
Fotballspillere for Maccabi Tel Aviv FC
Fødsler i 1972
Philipp Friedrich Böddecker

Philipp Friedrich Böddecker (1607–1683) var en tysk komponist og organist.

Böddeckers far var musiker ved Stiftskirche i Stuttgart, og sønnen fikk sannsynligvis musikkundervisning av ham og av kirkas organist, Johann Ulrich Steigleder. Fra 1626 hadde Böddecker stillinger ved kirker og hoff i Darmstadt, Durlach, Frankfurt am Main og Strasbourg, fram til han i 1652 ble utnevnt til stiftsorganist i Stuttgart.

Böddecker har vunnet seg et noe herostratisk ry i musikkhistorien på grunn av en årelang strid med hoffkapellmester Samuel Capricornus: de to komponistene anklaget hverandre gjensidig for kompositoriske feil.

Lite av Böddeckers verk er bevart, men det finnes blant annet en samling geistlige verk for sopran og generalbass (Sacra Partitura), en fiolinsonate, en fagottsonate og det 18-stemmers verket Melos irenicum til feiringen av freden i Westfalen i 1648.

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 
 

Barokkomponister
Tyske komponister
Organister
Personer fra Haguenau
Jörg Meuthen

Jörg Meuthen (født 29. juni 1961 i Essen) er en tysk sosialøkonom og politiker (AfD). Han er professor i sosialøkonomi og finansvitenskap (Volkswirtschaftslehre og Finanzwissenschaft) ved Hochschule Kehl i Kehl, Baden-Württemberg. Meuthen ble i 2015 en av to talspersoner for AfD på landsplan. Han gikk av i 2022 på grunn av partiets høyreradikale og anti-demokratiske tendenser.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

AfD-politikere
Personer fra Essen
Presteseminaret Saint-Sulpice

Presteseminaret Saint-Sulpice i Paris var et katolsk utdannelsessted grunnlagt av den franske katolske prest Jean-Jacques Olier.

Historie 

Fader Jean-Jacques Olier fikk den 25. juni 1642 sognet Saint-Sulpice i Paris og overførte dit et katolsk presteseminar fra Vaugirard (i dag del av  15. arrondissement i Paris), som da var i sin etableringsfase. Etter grunnleggelsen av sulpicianernes kongregasjon (orden) overtok de ledelsen. Fader Jean-Jacques Olier lot bygge et seminat som ble innviet i 1651 som Grand Séminaire for alumner aor alle franske bispedømmer 

Denne bygningen ble konfiskert under den franske revolusjon, og ble revet i 1811. 

Under disse omvekslende tider ledet Jacques-André Émery seminaret og kongregasjonen. I 1820–1838 ble det reist en ny bygning, som huset seminaret frem til 1906. Da ble det oppløst, grunnet den nye lov om skille mellom kirke og stat. Så la man en del av finansministeriet til bygningen. 

Sulpicianernes generalat og deres seminar flyttet da til Issy-les-Moulineaux, der de i dag (2016) befinner seg.

Betydning 
Jean-Jacques Olier gjorde St. Sulpice til sentrum for École française de spiritualité. Seminaret ble populært og meget berømt i Frankrike. Det utdannet mange av Frankrikes mest berømte klerikere frem til tidlig 1900-tall, Saint-Sulpice fikk stor innflytelse og det franske kleresis prestepersonlighet, langt ut over sulpisianernes rekker.

Kjente studenter

Litteratur 
 Philippe Molac: Histoire d'un dynamisme apostolique: la compagnie des prêtres de Saint-Sulpice. Cerf, Paris 2008, ISBN 978-2-204-08713-1.
 Henry Joly: La compagnie de Saint-Sulpice Bloud et Gay, Paris 1914.

Eksterne lenker 
 Seminaire St. Sulpice, Issy-les-Molineaux

Saint Sulphice
Byggverk i Paris
Saint Sulphice
Saint Sulphice
Mohsen Makhmalbaf

Mohsen Makhmalbaf (, Mohsen Makhmalbaaf; (født 29. mai 1957) er en Iransk filmregissør, manusforfatter og filmprodusent. Han har regissert mer enn 20 spillefilmer og er sterkt forbundet med den nye bølgen innen iransk film.

Siden 2005 har Makhmalbaf levd i eksil i Paris. Han er far till filmskaperne Samira Makhmalbaf og Hana Makhmalbaf.

Filmografi som regissør (utvalg) 
 Selgeren (1987) 
 Den velsignedes bryllup (1988)
 Syklisten (1989)
 Tid for kjærlighet (1990)
 Salaam Cinema‎‎ (1995)
 Det persiske teppet (1996)
 Et øyeblikks uskyld (1996)
 Stillheten (1998)  
 En reise til Kandahar (2001)
 Gartneren (2012)
 The President (2014)

Filmografi som skuespiller (utvalg) 
 Den velsignedes bryllup (1988)
 Close-Up (1990)
 Salaam Cinema‎‎ (1995)
 Et øyeblikks uskyld (1996)

Referanser

Eksterne lenker  
 

Iranske regissører
Personer fra Teheran
Stigmodera

Stigmodera er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).

Utseende 
Middelsstore, nokså fargerike praktbiller. Denne slekten er ganske variabel i fargen. Pronotum er svart, gjerne med metallisk glans, dekkvingene kan være mer eller mindre røde, eller metallisk grønne. Felles for alle artene er at dekkvingene er meget tett og grovt punkterte, punktene er ofte svarte.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling 

Inndelingen følger . Avgrensingen av denne slekten kan variere mye - noen ganger blir alle de australske artene i gruppen Stigmoderini plassert her, andre ganger blir Stigmodera slått sammen med Temognatha. Stigmodera blir her forstått i snever forstand.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
 Familien praktbiller, Buprestidae
 Underfamilien Buprestinae Leach, 1815
 Stammen Stigmoderini Lacordaire, 1985
 Slekten Stigmodera Eschscholtz, 1829
 Stigmodera cancellata (Donovan, 1805)
 Stigmodera gratiosa Chevrolat, 1843
 Stigmodera hyperboreus (Heer, 1870)
 Stigmodera jacquinotii (Boisduval, 1835)
 Stigmodera macularia (Donovan, 1805)
 Stigmodera porosa Carter, 1916
 Stigmodera roei Saunders, 1868
 Stigmodera sanguinosa Hope, 1846

Referanser

Eksterne lenker 
 

Praktbiller
Biller formelt beskrevet i 1829
Aaaaba

Aaaaba er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae). Slektsnavnet er trolig et forsøk på å komme først i alfabetiske listinger av slekter.

Utseende 
Små, avlange, svarte praktbiller.

Utbredelse 
Slekten er utbredt langs østkysten av Australia.

Systematisk inndeling 
Navnet Alcinous, som var det første gitt til slekten, viste seg å være opptatt. Som et nytt navn ble foreslått Aaaba (av Bellamy, 2002). Dette viste seg imidlertid også å være opptatt (attraktivt å være først i alfabetet?), så Bellamy (2013) la til en ekstra a slik at navnet fikk sin nåværende, noe absurde form.
Inndelingen følger 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
 Familien praktbiller, Buprestidae
 Underfamilien greinpraktbiller, Agrilinae Lacordaire, 1857
 Stammen Coraebini Bedel, 1921
 Understammen Cisseina Majer, 2000
 Slekten Aaaaba Bellamy, 2013 (et godt forsøk på å komme først i alfabetet?)
 Aaaaba nodosus (Deyrolle, 1865)
 Aaaaba fossicollis (Kerremans, 1903)

Referanser

Kilder 
 Bellamy, C.L. 2013: Aaaaba Bellamy, a second replacement name for Alcinous Deyrolle, 1864 (Coleoptera: Buprestidae). Coleopterists Bulletin, 67(1): 32.

Eksterne lenker 
 

Praktbiller
Biller formelt beskrevet i 2013
Tonkinula

Tonkinula er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).

Utseende 
Tonkinula aurofasciata er en liten (6-7 millimeter), avlang, metallisk farget praktbille. Oversiden er fint hårete. Pronotum er kobberfarget, dekkvingene mer grønnlige. Dekkvingene har to brede, mørke (blåfiolette til svarte) tverrbånd, det fremre av disse er avbrutt i midten.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Sørøst-Asia (i alle fall Thailand).

Systematisk inndeling 

Inndelingen følger . Slekten har ofte vært behandlet som en underslekt av Meliboeus.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
 Familien praktbiller, Buprestidae
 Underfamilien greinpraktbiller, Agrilinae Lacordaire, 1857
 Stammen Coraebini Bedel, 1921
 Understammen Meliboeina Majer, 2000
 Slekten Tonkinula Obenberger, 1923 
 Tonkinula aurofasciata (Saunders, 1866)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Praktbiller
Dyr formelt beskrevet i 1866
Metasambus

Metasambus er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).

Utseende 
Små (3-4 millimeter), avlange, svarte praktbiller. Oversiden er delvis kledt med lyse skjell.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

Inndelingen følger 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
 Familien praktbiller, Buprestidae
 Underfamilien greinpraktbiller, Agrilinae Lacordaire, 1857
 Stammen Coraebini Bedel, 1921
 Understammen Amorphosomina Majer, 2000
 Slekten Metasambus Kerremans, 1903
 Metasambus hoscheki (Obenberger, 1916)
 Metasambus tonkinensis Descarpentries & Villiers, 1966
 Metasambus weyersi (Kerremans, 1900)

Referanser

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Praktbiller
Biller formelt beskrevet i 1903
Pondus-prisen

Pondus-prisen er en pris som deles hvert år av pondusskaper Frode Øverli.

Mottagere 
Disse har mottatt prisen:

 2010: Børge Lund for Lunch
 2011: Øyvind Sagåsen for Radio Gaga 
 2012: Nils Axle Kanten for Hjalmar og Firekanta 
 2013: Steffen Kverneland for Munch
 2014: Ronald Kabíček, Endre Skandfer og Bjarte Agdestein for Krüger & Krogh
 2015: Hanne Sigbjørnsen for Tegnehanne
 2016: Ikke utdelt.
 2017: Jens Kjartan Styve for Dunce
 2018: Malin Falch for Nordlys 1: Reisen til Jotundalen
 2019: John S. Jamtli for Sabotør og Sabotør: Operasjon Muskedunder.
 2020: Nora Dåsnes for Ti kniver i hjertet og  Jenny Jordahl for Hva skjedde egentlig med deg?
 2021: Kristian Krohg-Sørensen for Gulosten: Liv i helvete og Gulosten: Gentlemansforbryteren

Referanser 

Tegneseriepriser
Norske litteraturpriser
Tegneserier i Norge
Utmerkelser etablert i 2010
Point Resources

Point Resources er et norsk oljeselskap etablert i januar 2016 gjennom en sammenslåing av oljeselskapene Spike Exploration, Core Energy og Pure E&P (tidligere Rocksource), alle eid av HitecVision. Administrerende direktør er Morten Mauritzen, og selskapet har kontorer i Oslo og Stavanger.

Referanser

Norske oljeselskaper
Etableringer i 2016
Enrico Fermi-prisen

Enrico Fermi-prisen hedrer vitenskapskvinner- og menn av internasjonalt format for deres livslange oppdagelser i utvikling, bruk eller produksjon av energi. Den administreres av USAs energidepartement (engelsk: United States Department of Energy). Mottakeren får $50 000, et diplom signert av presidenten og energiministeren og en gullmedalje hvor Enrico Fermis trekk er gravert.

Prismottakere 

2014 – Claudio Pellegrini
2014 – Charles V. Shank
2013 – Andrew Sessler
2013 – Allen J. Bard
2012 – Walter E. Massey
2010 – Mildred Dresselhaus
2010 – Burton Richter
2009 – John B. Goodenough
2009 – Siegfried Hecker
2005 – Arthur H. Rosenfeld
2003 – John N. Bahcall
2003 – Raymond Davis, Jr.
2003 – Seymour Sack
2000 – Sheldon Datz
2000 – Sidney D. Drell
2000 – Herbert York
1998 – Maurice Goldhaber
1998 – Michael E. Phelps
1996 – Mortimer M. Elkind
1996 – H. Rodney Withers
1996 – Richard L. Garwin
1995 – Ugo Fano
1995 – Martin D. Kamen
1993 – Liane B. Russell
1993 – Freeman J. Dyson
1992 – Harold Brown
1992 – John S. Foster, Jr.
1992 – Leon M. Lederman
1990 – George A. Cowan
1990 – Robley D. Evans
1988 – Richard B. Setlow
1988 – Victor Weisskopf
1987 – Luis Alvarez
1987 – Gerald F. Tape
1986 – Ernest Courant
1986 – M. Stanley Livingston
1985 – Norman Rasmussen
1985 – Marshall Rosenbluth
1984 – Robert R. Wilson
1984 – George Vendryes
1983 – Alexander Hollaender
1983 – John H. Lawrence
1982 – Herbert L. Anderson
1982 – Seth Neddermeyer
1981 – W. Bennett Lewis
1980 – Rudolf E. Peierls
1980 – Alvin M. Weinberg
1978 – Wolfgang K.H. Panofsky
1978 – Harold M. Agnew
1976 – William L. Russell
1972 – Manson Benedict
1971 – Shields Warren
1971 – Stafford L. Warren
1970 – Norris E. Bradbury
1969 – Walter Zinn
1968 – John A. Wheeler
1966 – Otto Hahn
1966 – Lise Meitner
1966 – Fritz Strassmann
1964 – Hyman G. Rickover
1963 – J. Robert Oppenheimer
1962 – Edward Teller
1961 – Hans A. Bethe 
1959 – Glenn T. Seaborg
1958 – Eugene P. Wigner
1957 – Ernest O. Lawrence
1956 – John von Neumann

Referanser

Eksterne lenker 

 «The Enrico Fermi Award», fra U. S. Department of Energy (engelsk)
 Liste over prisvinnere, fra U. S. Department of Energy (engelsk)

Forskningspriser
Utmerkelser etablert i 1956
Xenorhipis

Xenorhipis er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).

Utseende 
Nokså små (ca. 5 millimeter), slanke praktbiller. Hannen har kamformede til vifteformede antenner, hunnen sagtakkede. Denne slekten har stor forskjell mellom kjønnene ikke bare i antennenes form, men noen ganger også i fargen - hannene er gjerne brunlige mens hunnene har metalliske farger. Den har vanligvis en lys tverr- til skråstrek i dekkvingens fremre del. Dekkvingene er ofte forkortede slik at de ikke dekker hele bakkroppen, særlig hos hannene.

Levevis 
En av artene har blitt klekket fra døde greiner av treet Condalia obovata . For øvrig kan de utvikle seg i ulike løvtrær som valnøtt, hikkori og akasier. Hunnene skiller ut feromoner som hannene med sine store antenner kan lukte seg fram til. De voksne billene lever ganske kort tid, mindre enn 2 døgn, derfor blir de sjelden funnet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Amerika, med mange arter i det sørlige Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 
Inndelingen følger 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
 Familien praktbiller, Buprestidae
 Underfamilien Buprestinae Leach, 1815
 Stammen Xenorhipidini Cobos, 1986
 Slekten Xenorhipis LeConte, 1866
 Xenorhipis acunai (Fisher, 1936)
 Xenorhipis alvarengi Cobos, 1964
 Xenorhipis bajacalifornica Westcott, 2008
 Xenorhipis brendeli LeConte, 1866
 Xenorhipis hidalgoensis Knull, 1952
 Xenorhipis klapperichorum (Nelson, 1978)
 Xenorhipis mexicana Nelson, 1968
 Xenorhipis meyeri Cobos, 1968
 Xenorhipis orinocoensis Bellamy, 1991
 Xenorhipis osborni Knull, 1936
 Xenorhipis parallela (Waterhouse, 1889)
 Xenorhipis prosopis Menley, 1985
 Xenorhipis strandi (Obenberger, 1928)
 Xenorhipis suturalis (Westwood, 1883)
 Xenorhipis vauriei Cazier, 1952

Referanser

Kilder 
 T.C. MacRae (2008). A new species of Xenorhipus from Baja California Med bilder av flere arter.

Eksterne lenker 
 

Praktbiller
Dyr formelt beskrevet i 1866