alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
5. etappe i Tour de France 2007

Den 5. etappen i Tour de France 2007 var en 184 km lang etappe som gikk fra Chablis til Autun. Etappen inneholdt 3 spurter og 8 klatrepasseringer; 4 kategori 4 stigninger, 3 kategori 3 stigninger og 1 kategori 2 stigning.

Stéphane Augé prøvde seg tidlig på et brudd, men ble fort innhentet av hovedfeltet. Sylvain Chavanel prøvde seg så etter 13 km og fikk følge av Leif Hoste og Iñaki Isasi, men også disse ble raskt innhentet. Etter 19 km forsøkte Chavanel se på nok et brudd, denne gang med følge av William Bonnet og Philippe Gilbert. Giampaolo Cheula ble liggende alene mellom utbryterne og hovedfeltet. Etter den tredje kategoriserte stigningen fikk Cheula kontakt med bruddet som nå lå 11 minutter foran hovedfeltet.
Thor Hushovd sleit med ryggen og var nede i legebilen.

Flere ryttere gikk i bakken på ulike tidspunkter i dagens etappe blant annet Iban Mayo, Andreas Klöden og flere ryttere fra Astana, Geoffroy Lequatre og Alexander Vinokourov. Vinokourov som gikk i bakken ca. 3 mil før mål havnet bak etter velten, men hadde lagkameratene sine fra Astana rundt seg og tok opp jakten på hovedfeltet. En etter en av hjelperytterne måtte takke for seg, og Vinokourov lå til slutt alene ca. et minutt bak hovedfeltet.

Hovedfeltet tok igjen utbryterne, og det ble en samlet spurt inn mot mål. Vinokourov rakk ikke å ta de igjen og gikk i mål 1.20 bak hovedfeltet. Thor Hushovd sleit seg gjennom etappen og kom i mål nesten et kvarter etter vinneren Filippo Pozzato.

Etappe: 5
Dato: 12. juli
Lengde: 184 km
Norske resultater:
 132. Kurt Asle Arvesen + 6.45
 178. Thor Hushovd + 14.06
Gjennomsnittshastighet: 39,2 km/t

Sprint og klatrepasseringer

1. sprint (Avallon) 
Etter 36 km

2. sprint (Montbreuillon) 
Etter 94,5 km

3. sprint (Bibracte-Mont-Beuvray) 
Etter 145 km

1. klatring (Côte des Grandes-Châtelaines) 
4. kategori stigning etter 39,5 km med 1,5 km klatring og 6,7 % stigning.

2. klatring (Côte de Domecy-sur-Cure) 
4. kategori stigning etter 52,5 km

3. klatring (Côte de Champignolles-le-Bas) 
3. kategori stigning etter 58,5 km

4. klatring (Côte de Coulon) 
4. kategori stigning etter 86,5 km

5. klatring (Côte de Saint-Maurice) 
3. kategori stigning etter 98,5 km

6. klatring (Côte de Château-Chinon) 
4. kategori stigning etter 119 km

7. klatring (Haut-Folin) 
2. kategori stigning etter 135,5 km

8. klatring (Côte de la Croix de la Libération) 
3. kategori stigning etter 174 km

Resultatliste

Ryttere som brøt
 164 Rémy Di Gregorio fra Française des Jeux stilte ikke til start, etter å ha pådratt seg ett brudd i albuen på den 4. etappen.
 186 Brett Lancaster fra Milram brøt under etappen med mageproblemer og skader etter en velt på den 1. etappen.

Eksterne lenker
 Etappebeskrivelse og recap på cyclingnews.com

 05

en:2007 Tour de France, Prologue to Stage 10#Stage 5
Jason Mraz

Jason Thomas Mraz (født 23. juni 1977) er en amerikansk låtskriver, født og oppvokst i Mechanicsville, Virginia, et lite sted ved Richmond. Etternavnet hans kommer fra det slaviske ordet mraz, som betyr frost. Jason Mraz er også kjent for sangen «I'm Yours», som kom ut i 2008. Den ligger på 3. plass av populære ukulelelåter og er også høyt oppe på lista på gitar.

Etter å ha gjestet UKEN 08 i Bergen har han fått mer og mer spilletid på norsk radio. Han deltok også under nobelkonserten i Oslo i desember 2008.

Diskografi

Album 
 Love Is a Four Letter Word (2012)
 YES! (2014)
 Know. (2018)

Studio LP-utgivelser 
 Waiting for My Rocket to Come (2001)
 Mr. A-Z (2005)
 We Sing, We Dance, We Steal Things (2008)
 Love Is A Four Letter Word (2012)

Live og andre EP-utgivelser

Uavhengige utgivelser 
 A Jason Mraz Demonstration (1999)
 Live at Java Joe's (2002)
 From the Cutting Room Floor (2001)
 Sold Out (In Stereo) (2002)
 The E Minor EP in F (2002)
 We Sing. (2008)
 We Dance. (2008)
 We Steal Things. (2008)

Utgitt av større plateselskaper 
 Tonight, Not Again: Jason Mraz Live at the Eagles Ballroom (2004)
 Wordplay EP (2005)
 Extra Credit EP (2005) – Digital EP
 Jimmy Kimmel Live: Jason Mraz EP (2005) – iTunes
 Geekin' Out Across the Galaxy (2006) – Digital Live EP
 Selections for Friends - Live From: Schubas Tavern, Chicago, Montalvo Winery, Saratoga California (2006) – Digital Live LP

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 
 
 Offisiell Jason Mraz Butikk
 Ugly Betty Webside som promoterer "The Beauty in Ugly"
 Right Kind of Phrase: Offisielt Jason Mraz Diskusjonsforum
 Jason Mraz' mest spilte låter på iLike
 Jason Mraz sin samling i Internet Archives live musikkarkiv

Sangere fra USA
Låtskrivere fra USA
Personer fra Hanover County i Virginia
Lars Olsen Aukrust

Lars Olsen Aukrust (født 2. oktober 1886 i Lom, død 10. januar 1965) var en norsk politiker for Bondepartiet og bestyrer av Storsteigen landbruksskole i Alvdal fra 1918 til 1949. I 1950 ble han bestyrer på Statens saueavlsstasjon på Sæter på Kvikne. 

Han var stortingsrepresentant fra Hedmark 1934–36, og vararepresentant 1928–1930 og 1937–39. 
Aukrust var født på Aukrust i Lom. Foreldre var Olav Olsen Aukrust (1851–1931) og Marit Paalsdatter Andvord (1864–1936). 

Han tok eksamen ved Storhove landbruksskole i 1907 og Norges landbrukshøyskoles jordbruksavdeling i 1911. I årene fra 1911 til 1918 var han landbruksskolelærer, fylkesagronom og beitekonsulent. 

Han var bror av lyrikeren Olav Aukrust. Sønnene Odd Aukrust og Kjell Aukrust ble henholdsvis forskningsdirektør og forfatter.

Aukrust var begeistret for Vidkun Quisling. Han støttet under okkupasjonen Nasjonal Samling blant annet gjennom debattinnlegg og støttet frontkjempere økonomisk. Han ble under landssvikoppgjøret etter krigen dømt til fengsel for dette. Broren Paal O. Aukrust var under krigen ordfører for Nasjonal Samling i Lom og ble dømt for dette.

Referanser

Kilder 
 Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste

Eksterne lenker 
 
 

Norske agronomer
Stortingsrepresentanter 1934–1936
Stortingsrepresentanter for Hedmark
Stortingsrepresentanter fra Sp
Personer fra Lom kommune
Personer fra Alvdal kommune
Nordmenn dømt i landssvikoppgjøret etter krigen
Anita Andreassen Hedmann

Anita Andreassen  (født 9. oktober 1960) er en tidligere norsk hundekjører, syklist og langrennsløper som er oppvokst i Tromsø og jobbet lenge i Tromsø Sparebank som også var en av hennes sponsorer. Hun er mest kjent under sitt pikenavn Anita Andreassen og har to barn.

Meritter 
Andreassen har 4 kongepokaler. 3 i hundekjøring, fra 1982–1987 og i 1989 og 1 i sykkel. På den internasjonale arenaen oppnådde hun å bli nordisk mester 4 ganger, europamester 2 ganger i 1993 og 1994 og verdensmester 3 ganger fra 1992 til 1994. Hun brukte i hovedsak vorsteh-hunder i sine løp. Andreassen har også meritter på høyt nivå i andre idrettsgrener.

Hun var på sykkellandslaget fra 1977 til 1980 og har vært VM-deltaker og vant også en kongepokal i sykkel-NM.

Andreassen har også drevet med langrenn med flere gode plasseringer.

Andreassen ble i 1996 tildelt Egebergs Ærespris for sine allsidige presasjoner. Hun fikk Troms idrettskrets hederstegn i 1982, og fikk utmerkelsen med stjerne i 2004 for prestasjonene som kom i etterkant av den første.

Referanser 

Norske hundekjørere
Norske syklister
Norske langrennsløpere
Norgesmestere i fellesstart‎
Vinnere av Egebergs Ærespris
Kongepokalvinnere i hundekjøring
Kongepokalvinnere i sykkelsport
Europamestere
Nordiske mestere
Fødsler i 1960
Johan Museeuw

Johan Museeuw (født 13. oktober 1965) er en belgisk tidligere landeveissyklist. Han dominerte sykkelsporten på 1990-tallet, og spesialiserte seg på de såkalte klassikerne. I 2007 innrømmet Museeuw at han hadde dopet seg under sine siste sesonger som aktiv syklist, for å «avslutte karrieren med stil».

Museeuw vant 11 ritt i verdenscupen, inkludert seks seirer i monumentene:
 Flandern rundt (1993, 1995, 1998)
 Paris–Roubaix (1996, 2000, 2002)
 Züri-Metzgete (1991, 1995)
 Paris–Tours (1993)
 HEW Cyclassics (2002)
 Amstel Gold Race (1994)

Han vant verdenscupen i 1995 og 1996. I 1996 ble han også verdensmester

Museeuw vant flere andre klassikere og semi-klassikere:
 Brabantse Pijl (1996, 1998, 2000)
 Omloop "Het Volk" (2000, 2003)
 E3 Prijs Vlaanderen (1992, 1998)
 Kuurne–Brussel–Kuurne (1994, 1997)

Eksterne lenker 
 
 
 Museeuw admits to doping as career wound down, VeloNews, 23.01.2007

Belgiske syklister
Verdensmestre i landeveisritt
Deltakere for Belgia under Sommer-OL 1996
Syklister under Sommer-OL 1996
Personer fra distriktet Brugge
Fødsler i 1965
Dopingsaker i sykling
Etappevinnere i Tour de France
Moskva (elv)

Moskva (russisk: Москва) er ei elv i oblastene  Moskva og Smolensk i Russland. Den er 473 kilometer lang og har et nedbørfelt på . Den islegges i november-desember og isen begynner å smelte i slutten av mars. De viktigste bielvene er Ruza, Istra, Jauza, Pakhra og Severka. Via Moskvakanalen har elva forbindelse med Volga.

Byen Moskva ligger ved elvas bredder. Elva renner dessuten igjennom byene Zvenigorod, Voskresensk, Kolomna, Zjukovskij, Bronnitsy og Mozjajsk.

Byen har fått navn etter elva, og opprinnelsen til navnet er ikke kjent, selv om flere ulike teorier finnes. En er at det stammer fra gammelt finsk og betyr «mørk» og «turbid». En annen er at det kommer fra Komi og betyr «kuelva» eller fra mordovisk og betydde «bjørneelva».

Referanser 

Elver i Moskva oblast
Elver i Smolensk oblast
Volgas vassdragsområde
Retrogardisme

Retrogardismen i Skandinavia er en kunstbevegelse inspirert av de skånske poetene Clemens Altgård og Håkan Sandell (1962–), som i 1995 forfattet boken Om retrogardism. I bokens to essayer hevdes en dynamisk "nytradisjonell" diktkunst, under mottoet tradisjon er fornyelse. Ordet "retrogardisme" ble opprinnelig anvendt av det slovenske kunstnerkollektivet Neue Slowenische Kunst, en bevegelse som hadde visse fellestrekk med den skandinaviske retningen.

Strømningen fikk i 1997 uttrykk gjennom tidsskriftet Aorta, senere også gjennom tidsskriftet Kilden, og levde videre blant annet gjennom utgivelsen av antologier på Carl Forsbergs Bokförlag, samt i det nyfigurative malermiljøet i Oslo, hvor billedkunstneren Christopher Rådlund (1970–2022) ved Frie Kunster var blant initiativtagerne. Innen musikken har den norske komponisten Marcus Paus (1979–) blitt regnet som en av eksponentene for retrogardismen.

Retrogardistisk litteratur
1995 – Om retrogardism, essayer av Håkan Sandell og Clemens Altgård (Ellerströms förlag)
2000 – Från ormbädden, poesi (Carl Forsbergs Bokförlag)
2002 – Metro nord : en skandinavisk diktantologi, poesi. Medvirkende: Michael Economou, Carl Forsberg, Ulrikka Gernes, Kennet Klemets, Eirik Lodén, Niels Lyngsø, Annika B. Myhr, Håkan Sandell, Ronny Spaans og Anders Ödman. (Carl Forsbergs Bokförlag)
2005 – Urblå natt : den 3:e retrogardistiska diktantologin, poesi. Medvirkende: Bill Coyle, Serge van Duijnhoven, Carl Forsberg, Ulrikka Gernes, Eirik Lodén, Annika B. Myhr, Mikolaj Orlinski, Håkan Sandell, Ronny Spaans og Anders Ödman. (Carl Forsbergs Bokförlag)

Eksterne lenker
 Les mer på www.retrogarde.org (svenskspråklig)
 Tilbake til fremtiden, artikkel i Morgenbladet
 Bloggen "Anark" analyserer retrogardisme og tidsskriftet Aorta i ett av innleggene (svenskspråklig)

Litteratur
Kunst
Frie Kunster

Senter for Frie Kunster er en frittstående kulturinstitusjon i Oslo med adresse i St. Olavs gate 7-9. I kjellerlokalet finnes spisestedet Izakaya, mens det tidligere var galleri og lokalene til Café Art'é, og senere Galleri Pan og det tilhørende serveringsstedet Pan Espresso- og Aperitivo Bar.

Institusjonen ble opprettet i 2001 etter inspirasjon av middelalderens begrep artes liberales. Advokat Audun Engh, gårdeier og sivilarkitekt Arne Sødal, billedkunstner Christopher Rådlund, Geir Tandberg Steigan og filosof dr. philos. Hans Kolstad var blant initiativtagerne. Alle var på denne tiden medvirkende i rådet til Stiftelsen Byens Fornyelse.

Frie Kunster har til hensikt å være et kultursenter som omfatter aktiviteter og undervisning innen tegne- og malekunst, skulptur, arkitektur, kalligrafi, musikk, litteratur og filosofi. 

Frie Kunster er nært tilknyttet retrogardismen. Blant de sentrale bidragsyterne har vært billedkunstner Christopher Rådlund og poet Håkan Sandell. Blant andre med tilknytning til Frie Kunster er kunstmalerne Gøril Fuhr, Lene Ørnhoft og Roar Kjærnstad og komponisten Marcus Paus.

Café Art'é 
Den italienske Café Art'é (åpnet 2006, nedlagt 2009), drevet av Kenneth Sørensen, holdt til i lokalene og var innredet av Christopher Rådlund. Det ble arrangert konserter, diktlesninger, fortellerkvelder, vernissager, debattfora og boklanseringer. Oslo Operafestival hadde tilstelninger i lokalene. Faste (ukentlige) arrangementer var klubbkonseptet ProgKjeller, improvisasjonsteateret Committee og konsertserien «Blues run the game» (månedlig).

Eksterne lenker 
 Frie Kunster, offisiell hjemmeside

Referanser 

Norske kulturinstitusjoner
Kultur i Oslo
Madriu-Perafita-Claror

Madriu-Perafita-Claror er et bredalområde i Pyreneene i det sørøstlige Andorra. Det består av dalen Madriu, og sidedalene Perafita og Claror. Området avgrenses i nord av den store Valiradalen som skjærer tvers gjennom Andorra fra øst til vest. I sør grenser området mot Spania. Området er 42,5 km², og utgjør deler av kommunene Encamp, Andorra la Vella, Saint Julia de Loria og Escaldes-Engordany. Det dekker omtrent 9 % av Andorras totale areal.

Dalene er isolerte og uten veiforbindelse, og kan bare nås via til fots langs smale stier. De er et tilholdssted for sjeldne og utrydningstruede dyrearter. Som det første og hittil eneste stedet i Andorra ble dalområdet i 2004 tatt opp på UNESCOs verdensarvliste, verdensarvområdet ble utvidet i 2006.

I UNESCOs begrunnelse for å gi dalområdet verdensarvstatus heter det: Madriu-Perafita-Claror dalen er et mikrokosmos over måten innbyggerne har høstet de sparsommelige ressursene i de høye Pyreneene gjennom de siste tusen år, for å skape et bærekraftig livsmiljø i harmoni med fjellandskapet. Dalen viser hvordan et gammelt kommunalsystem for bestyrelse av jorden har overlevd i over 700 år.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Verdensarven i Europa
Andorras geografi
L118 Light Gun

L118 Light Gun er en 105 mm haubitser, utviklet på 1970-tallet for den britiske hæren.  Den kom i tjeneste i 1975 og erstattet da 105 mm Pack Howitzer L5 og 4,2 tommer bombekaster og 25 punds kanon.  L118 ble tatt fram av Royal Armament Research and Development Establishment (RARDE) og ble basert på Abbot selvdrevet artilleri.

I britisk tjeneste ble L118 først løftet med helikoptre og tauet av den spesialdesignede Land Rover 101 Forward Control, og senere også tauet av Pinzgauer og Hägglunds Bv206.

L118 finnes i flere varianter og er eksportert til en rekke land.

105 mm artilleri
Kanoner
Norsk Fjellmuseum

Norsk Fjellmuseum ble nominert til prisen «Årets museum» i 2019 som ett av tre museer.

Museet ligger i Lom sentrum og åpnet ny utstilling i 2018. Utstillingene er knyttet til den norske fjellheimen og om samspillet mellom mennesker og natur. Flere verdenskjente fonnefunn som Norges eldste klesplagg, Norges eldste sko, Norges eldste bue og Norges eldste ski med binding er utstilt ved museet. Dette er gjenstander som smelter ut av isen i fjellene rundt Lom. Du kan også oppleve fire årstider i fjellet på storskjerm, vandre i en halv turistforeningshytte og lære om utviklingen av fjellturismen i regionen. Museet har også to mammuter og et minivitensenter med interaktive aktiviteter. Det er også en rebusløype for barn i utstillingen og en gratis natursti for barn i skogen bak museet. I andre etasje kan du se flere utstoppede fugler, en gaupe, jerv, elg og reinsdyr.  

Norsk Fjellmuseum er en del av Norsk fjellsenter som er autorisert nasjonalparksenter for nasjonalparkene Jotunheimen, Breheimen Reinheimen. Du kan få turtips og informasjon om dyre- og planteliv i nasjonalparkene.

Norsk fjellsenter har også et stort utvalg av kart og turbøker i museumsbutikken. 

Fjellmuseet ble etablert i 1994 etter initiativ av inspektør i DNT, Claus Helberg. Daglig leder er Mai Bakken.

Eksterne lenker 
 Norsk Fjellmuseum
 Natur Opplevingar AS holder til på Norsk Fjellmuseum

Kultur i Lom
Museer i Innlandet
Museer etablert i 1994
Nasjonalparksentre
Willy Sveen
Byggverk i Lom
Arouna Koné

Arouna Koné, (født 11. november 1983) er en ivoriansk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs. Han spiller også på Elfenbenskystens herrelandslag i fotball.

Klubbfotball

PSV Eindhoven 
Arouna hadde en suksessfull første halvdel av 2006-2007 sesongen for PSV. Han skårte 9 mål i Eredivisie, noe som nesten var 1 mål pr kamp. PSV Eindhoven var på stø kurs mot et nytt seriemesterskap, med 11 poengs ledelse på lag nr 2. Koné samarbeidet bra med sin spiss-partner Jefferson Farfan.

Koné gjorde også et inntrykk i europeisk fotball, ved å skåre 2 ganger da PSV slo Galatasaray 2-1 og gikk videre i Mesterligaen 2006/2007 fra samme gruppe som Liverpool FC og Girondins de Bordeaux. 

I mars 2007 ble Arouna skadet i kneet under trening, noe som satte han utenfor flere viktige kamper for klubb og landslag. Under hans fravær, begynte den uovervinnelige ledelsen til PSV å krympe drastisk. Etter et uavgjorte kamper mot SBV Excelsior og NAC Breda samt et ydmykende tap 5-1 mot erkerivalene Ajax, var ledelsen kun 3 poeng i april. Koné var også ikke med i de viktige sluttspillkampene i kvartfinalene i Mesterligaen mot Liverpool FC. I mai 2007 endte det likevel med seriemesterskap for Koné og PSV, da de vant med bedre målforskjell.

Sommeren 2007 gikk det rykter om at klubber som Manchester City og Liverpool FC var interessert i Koné etter at han hadde en krangel med PSV's trener Ronald Koeman etter å ha vært borte fra en trening primo juli.

Landslagsspill 
Koné ble plukket ut til å være med i troppen for  i VM i fotball 2006. Koné var ikke med i første kamp, som Elfenbenskysten tapte 2-1 mot , men i andre kamp i gruppespillet mot  spilte Koné spiss sammen med Didier Drogba. Elfenbenskysten tapte igjen 2-1 og VM var over før den siste kampen mot Serbia-Montenegro. Elfenbenskysten vant 3-2, og endte på 3.-plass i sin gruppe, men VM var over for Elfenbenskysten og Koné.

Meritter 
PSV Eindhoven
 Seriemester Eredivisie: 2005-2006, 2006-2007

Wigan
 Vinnere FA-cupen: 2012/13

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Arouna Konés vevside

Ivorianske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2006
Spillere i Afrikamesterskapet 2006
Spillere i Afrikamesterskapet 2008
Spillere i Afrikamesterskapet 2013
Fotballspillere for KV Lierse
Fotballspillere for Roda JC
Fotballspillere for PSV Eindhoven
Fotballspillere for Sevilla FC
Fotballspillere for Hannoverscher SV 1896
Fotballspillere for Levante UD
Fotballspillere for Wigan Athletic FC
Fotballspillere for Everton FC
Fotballspillere for Sivasspor
Fødsler i 1983
Afrikanske papegøyer

dvergpapegøyer
 jakopapegøyer
 langvingepapegøyer
 vasapapegøyer

Afrikanske papegøyer (Psittacini) er en gruppe med parakitter som naturlig hører hjemme i Afrika. Gruppen samler fire slekter og et tyvetalls afrotropiske papegøyearter.

Systematikk 
På grunn av størrelsen ble dvergpapegøyer en tid regnet for å være nære slektninger med parakitter, og dermed samlet inn under Psittaculini (austro-asiatiske papegøyer), men siden har genetiske tester vist at deres nærmeste felles slektning er jako (Psittacus erithacus). De er derfor lagt inn under Psittacini.

Arten jako (Psittacus erithacus) er nylig splittet i to separate arter, jako (Psittacus erithacus) og vestlig jako (Psittacus timneh). Det norske navnet på sistnevnte er ikke avklart.

 Psittacini
 Vasapapegøyer (Coracopsis)
 Vasapapegøye, Coracopsis vasa
 Svartpapegøye, Coracopsis nigra
 Seychellpapegøye, Coracopsis barklyi
 Komoropapegøye, Coracopsis sibilans
 Psittacus
 Jako, Psittacus erithacus
 Vestlig jako, Psittacus timneh
 Dvergpapegøyer (Agapornis)
 Rosenhodet dvergpapegøye, Agapornis roseicollis
 Svarthodet dvergpapegøye, Agapornis personata
 Rødhodet dvergpapegøye, Agapornis fischeri
 Nyasadvergpapegøye, Agapornis lilianae
 Svartkinnet dvergpapegøye, Agapornis nigrigenis
 Gråhodet dvergpapegøye, Agapornis canus
 Svartvinget dvergpapegøye, Agapornis taranta
 Rødmasket dvergpapegøye, Agapornis pullarius
 Svartkraget dvergpapegøye, Agapornis swinderniana
 Langvingepapegøyer (Poicephalus)
 Brunhodepapegøye, Poicephalus cryptoxanthus
 Rødpannepapegøye, Poicephalus gulielmi
 Senegalpapegøye, Poicephalus senegalus
 Gulissepapegøye, Poicephalus meyeri
 Oransjebukpapegøye, Poicephalus rufiventris
 Gladiatorpapegøye, Poicephalus robustus
 Brunnakket papegøye, Poicephalus fuscicollis fuscicollis
 Gråhodet papegøye, Poicephalus fuscicollis suahelicus
 Ovambopapegøye, Poicephalus rueppellii
 Gulmaskepapegøye, Poicephalus flavifrons
 Niamniampapegøye, Poicephalus crassus

Referanser

Kilder 
 https://archive.is/20130630145310/http://www.wingscc.com/aps
 https://web.archive.org/web/20061016172807/http://www.oldworldaviaries.com/text/lewis/poicephalus-taxonomy.htm

Eksterne lenker 
 

Papegøyer
Scuderia Ferrari

Scuderia Ferrari er racingteamet til den italienske sportsbilprodusenten Ferrari. Teamet konkurrerer for tiden kun i Formel 1, men har gjennom sin historie også konkurrert i flere andre klasser, så som Formel 2 og sportsvognsracing. Teamet ble grunnlagt av Enzo Ferrari i 1929, begynte å konkurrere i 1932, og er det eldste nåværende teamet i Grand Prix-racing. Den første tiden kjørte de i biler produsert av Alfa Romeo, men fra 1947 begynte Ferrari å bygge sine egne racerbiler.

Ferrari er statistisk sett historiens mestvinnende Formel 1-team, med 15 førermesterskap og 16 konstruktørmesterskap. Førere som har vunnet førermesterskap mens de har kjørt for teamet er Alberto Ascari, Juan Manuel Fangio, Mike Hawthorn, Phil Hill, John Surtees, Niki Lauda, Jody Scheckter, Michael Schumacher og Kimi Räikkönen.

Førere 
Charles Leclerc fra Monaco og Carlos Sainz jr. fra Spania fortsetter i 2022

Historie 
Scuderia Ferrari ble grunnlagt som Enzo Ferrari sitt eget team i 1929, da som Alfa Romeo sitt fabrikksteam. I 1939, etter mye frem og tilbake, grunnla Alfa sitt helt egne in-house team, Alfa Corse. De ville ta over all drift av det daværende Scuderia Ferrari, med nytt navn selvfølgelig. Ferrari var dypt uenig i denne forandringen og bestemte seg for å forlate Alfa. Men som en del av hans avløsningsvilkår, fikk han ikke lov til å drive med motorsport under sitt eget navn over en periode på 4 år. Dette forbudet gjaldt derimot ikke produksjon og utvikling av egne biler, så med en gang Ferrari sluttet i Alfa (1939) begynte han med utviklingen og konstruksjonen av sin nye bil, Tipo 815. Den hadde en åttesylindret motor på 1500cc og ble designet av Alberto Massimino. Tipo 815 blir derfor regnet som den første Ferrarien noen sinne. Krigen satte en midlertidig stopper for Ferraris racingambisjoner, ettersom han da fokuserte på å bruke fabrikksressursene til lett maskinarbeid i de årene annen verdenskrig varte. Etter krigen rekrutterte Ferrari flere av sine gamle kolleger fra Alfa, og etablerte et helt nytt Scuderia Ferrari som skulle bygge og drifte sine egne løpsbiler.

Scuderia Ferrari stilte til start i verdensmesterskapet i Formel 1 allerede det første året, i 1950. Teamets første Formel 1-bil het Tipo 125 F1. José Froilán González sørget for teamets første seier året etter. 
Alberto Ascari ga Ferrari sin første førertittel ett år senere. Ferrari er det eldste teamet som fortsatt deltar i mesterskapet, og ikke minst teamet med størst suksess. Tidligere teamsjef Jean Todt og tidligere teknisk sjef Ross Brawn har vært sentrale i teamets suksess på slutten av 1990-tallet og begynnelsen av 2000. Ved siden av å bygge og produsere egne biler og motorer, leverer de også (i 2021) motorer til Alfa Romeo og Haas.

Resultater 

Hovedartikkel: Ferraris Formel 1-resultater

Førere som har blitt verdensmester for Ferrari

Rekorder Ferrari holder i Formel 1

Fotnoter

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ferrari, Scuderia
Motorleverandører i Formel 1
Ferrari