alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Agonum versutum

Agonum versutum er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Agonum versutum finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest.  Finnes i Norge.

Utseende 
Agonum versutum er mellom 7-9 mm lang. Kroppen er ensfarget, i metallisk grønnlig eller bronsefarget. Dekkvingene har en fin mikroskopisk skulptur, bestående av tverrlinjer. Lengderillene er tydelige særlig bak ved spissen og mer diffuse foran. Rillenes mellomrom er noe opphøyde.  Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen)  har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår.  Antennene er mørke, svarte, men de første leddene (rotleddene) er lysere brun-svart. Det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se). Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene) og har avrundede bakhjørner. Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen  i spissen av leggen (tibia).

Levevis 
Agonum versutum er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Agonum versutum – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Agonum versutum - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
 Agonum versutum - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1824
Europas insekter
Agonum viduum

Agonum viduum er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Agonum viduum finnes i hele Europa, men er sjeldnere i sør og vest. Den er utbredt østover i Asia.   Finnes i Norge.

Utseende 
Agonum viduum er 7,7-9,6 mm lang. Kroppen er ensfarget, i metallisk grønnlig eller bronsefarget. Dekkvingenes riller er tydelige særlig bak ved spissen og mer diffuse foran. Rillenes mellomrom er noe opphøyde.  Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen)  har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Antennene er mørke, svarte, men de første leddene (rotleddene) er lysere brun-svart. Det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se).  Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene) og har avrundede bakhjørner. Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen  i spissen av leggen (tibia).

Levevis 
Agonum viduum er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Agonum viduum – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Agonum viduum - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
 Agonum viduum - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1796
Carabus intricatus

C. i. bayardi 
 C. i. krueperi 
 C. i. lefebvrei 

Carabus intricatus  er en av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Carabus intricatus finnes i nesten hele Europa, men mangler lengst i nord, deriblant Norge.

Utseende 
Carabus intricatus  er i mellom 20–30 mm lang. Slekten Carabus er slekten med de «ekte jordløperne».  Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Dekkvingene mangler lengdestrimler, men kan ha rekker av groper eller være knudret (små forhøyninger).  Antennens tredje og fjerde ledd med en lang børste/børster i spissen, mens leddene ellers er bare (nakne) og helt uten fine korte hår (krever forstørrelse for å se).

Levevis 
Carabus intricatus  er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.  De voksne sees fra våren og helt til utpå høsten. De overvintrer som voksen (imago), nedgravd i et hulrom under en stein eller en rot.

Larvene er mørke og opptil 30 mm lange. De lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Carabus intricatus  – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Carabus intricatus  - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

Jordløpere
Biller formelt beskrevet i 1761
Carabus nitens

Carabus nitens er en av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Carabus nitens finnes i  Europa, nord for Alpene og er utbredt østover i Asia.   Finnes i lengst sør i Norge.

Utseende 
Carabus nitens er omtrent 13-18 mm lang og har en grønn mettalisk farge, mens brystskjoldet ofte er mer gult (messing) eller kobberrødt.  Slekten Carabus er slekten med de «ekte jordløperne».  Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Dekkvingene har langsgående ribber der ribbemellomrommet er mørkt (svart) og slett, uten knøler (opphøyninger) eller groper (fordypninger). Antennens tredje og fjerde ledd med en lang børste/børster i spissen, mens leddene ellers er bare (nakne)  og helt uten fine korte hår. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis 
Carabus nitens er ikke vanlig, men finnes ofte på fuktige lyngmarker. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.  De voksne sees fra våren og helt til utpå høsten. De overvintrer som voksen (imago), nedgravd i et hulrom under en stein eller en rot.

Larvene er mørke og opptil 30 mm lange. De lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Carabus nitens – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Carabus nitens - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
 Carabus nitens - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

jordløpere
Biller formelt beskrevet i 1758
Harpalus laevipes

Harpalus laevipes er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Harpalus laevipes finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sør. Den er utbredt i  Nord-Amerika og Asia.  Finnes i Norge.

Utseende 
Harpalus laevipes er 9,5-12 mm lang og svart på farge. Hannen har av og til en blålig metallglans.  Lårene (femora) er rødlige, slik som resten av beinene. Antennens fjerde og tredje ledd med  fine korte hår og noen lange hårbørster i spissen. Dekkvingene har fin kort hårbekledning langs kanten og bakerst. I tredje rille mellomrom er det i bakerste halvdel minst to børstepunkt, en fordypning med et kort oppstående stivt hår.  Brystskjoldet er bredt og mangler børsten, et stivt hår oppstående hår, ved bakhjørnet, det har heller ikke punktur, eller kun en antydning til punktur. (Krever forstørrelse for å se). Bakfotens første ledd (tars) er kortere enn sporen  i spissen av leggen (tibia). Den ligner Harpalus latus, som er mer vanlig og er noe smalere, særlig over brystskjoldet.

Levevis 
Harpalus laevipes lever på steder med tørr grunn, ofte på grus, men også under busker og krattskog, delvis nedgravd i vissent løv og mose.  Den er vanligvis nattaktiv og lever som plantespiser.  Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Harpalus laevipes – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Harpalus laevipes - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
 Harpalus laevipes - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

Markløpere
Harpalus latus

Harpalus latus er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Harpalus latus finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sør. Den er utbredt i  Asia.  Finnes i Norge.

Utseende 
Harpalus latus er 8-11 mm lang og svart på farge. Hannen har metallglans, mens hunnen er mer matt.  Antennene og lårene (femora) er gul-rødlige, slik som resten av beinene. Antennens fjerde og tredje ledd med  fine korte hår og noen lange hårbørster i spissen.  Dekkvingene har fin kort hårbekledning langs kanten og bakerst. I tredje rille mellomrom er det i bakerste halvdel bare ett børstepunkt, en fordypning med et kort oppstående stivt hår.   Brystskjoldet er bredt og mangler børsten, et stivt oppstående hår, ved bakhjørnet, det har heller ikke punktur, eller kun en antydning til punktur. (Krever forstørrelse for å se). Bakfotens første ledd (tars) er kortere enn sporen  i spissen av leggen (tibia). Den ligner Harpalus quadripunctatus, men den er sjeldnere og er noe bredere, særlig over brystskjoldet.

Levevis 
Harpalus latus er en ganske vanlig art, finnes også i kulturlandskapet. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.  Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Harpalus latus - BILDE - Photo catalog of the Central European Carabidae
 Harpalus latus – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Harpalus latus - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
 Harpalus latus - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

Markløpere
Badister bullatus

Badister bullatus er en av billene i delgruppen (underfamilien) Licininae i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Badister bullatus finnes i hele Europa og er utbredt østover i Asia.  Finnes i Norge.

Utseende 
Badister bullatus  varierer mye i størrelsen, og er mellom 5-6,5 mm lang. Grunnfargen er mørk, men både brystskjoldet og dekkvingene er rødlig gul-brune store fargeflekker. Dekkvingene har hver en større mørk flekk ved midten og enda en mindre mørk flekk bakerst ved spissen.  Det siste leddet på maxillar-palpen er normalt utviklet.  Det andre antenneleddet er lite, antennens første ledd er over tre ganger så langt som det andre leddet. Antennens fjerde ledd med  fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Dekkvingenes mellomrom mellom lengderiller uten noen kornig punktur. Brystskjoldet har avrundede bakhjørner. Venstre kjeve er avrundet i spissen og litt innoverbøyd.

Levevis 
Badister bullatus er tilknyttet vann og vassdrag og lever under mose og vissent løv på lokaliteter med sparsom vegetasjon.  Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Badister bullatus – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Badister bullatus - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
 Badister bullatus - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Licininae
Patrobus atrorufus

Patrobus atrorufus er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Patrobus atrorufus finnes i nesten hele Europa, men er sjeldnere i sør og vest. Den er utbredt østover i Asia.  Finnes i Norge, ganske almindelig.

Utseende 
Patrobus atrorufus er brunlig og mørk på farge og mellom 7,5-10 millimeter lang.  Den kan ikke fly da flygevingene er dårlig utviklet. Antennens fjerde ledd med  fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se).  På hver side av hodet fra fasettøynene og bakover er en dyp fåre (fordypning). Hodet er sterkt innsnørt like bak øynene. Brystskjoldets bakhjørner rettvinklet.

Levevis 
Patrobus atrorufus er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den finnes på fuktige og skyggefulle steder, ofte der det er leire.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Patrobus atrorufus - BILDE - Photo catalog of the Central European Carabidae
 Patrobus atrorufus - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
 Patrobus atrorufus - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Skyggeløpere
Biller formelt beskrevet i 1768
Patrobus assimilis

Patrobus assimilis er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Patrobus assimilis finnes i nord og særlig øst i Europa.  Den er utbredt østover i  Asia.   Finnes i Norge.

Utseende 
Patrobus assimilis er en kraftig bygd løpebille, kroppen er 7-10 mm lang og har en mørk svart farge. Hodet og beina er brunlige. På hver side av hodet fra fasettøynene og bakover er en dyp fåre (fordypning). Hodet er sterkt innsnørt like bak øynene. Antennens fjerde ledd med  fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis 
Patrobus assimilis er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den finnes helst i innlandet og sjeldnere på kysten.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Patrobus assimilis - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
 Patrobus assimilis - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Skyggeløpere
Wong Kei

Wong Kei er en kjent restaurant i Chinatown i London. Den har plass til rundt 500 gjester og er dermed en av de største kinarestauranter i Storbritannia. Den ble av en avis kalt «the rudets restaurant in London».

Referanser

Kinesisk mat
Restauranter i London
The Fat Duck

The Fat Duck er en restaurant i Bray i Berkshire i England som blir drevet av kokken Heston Blumenthal. Restauranten er kjent for sin meny av uvanlige retter, skapt for å følge matlagingsfilosofien molekylær gastronomi hvor kvaliteten på kokkekunsten blir antatt å kunne bli vesentlig forbedret når de fysiske og kjemiske prosessene i matlagingen er klargjort. Det har gitt blant annet eksentriske retter som «sneglegrøt», «laks i lakrisgelé» og «egg og bacon-iskrem».

Utover å benytte resultater fra kjemi og fysikk på kokekunsten har The Fat Duck og Blumenthal benyttet psykologi som å eksperimentere med gjestenes forventninger. Blant forrettene i restaurantens smaksmeny finnes «gele av appelsin og rødbete», en servering bestående av to adskilte geler hvor rødt har blitt gjort av blodappelsiner, og orange fra orange rødbeter.

Restauranten er den ene av kun tre i Storbritannia og Irland som har mottatt tre stjerner i Michelinguidens rangering i 2004. I 2005 ble The Fat Duck utnevnt som verdens beste restaurant i det britiske matmagasinet Restaurant etter å ha ligget i toppen i året i forvegen. I Bray ligger for øvrig også Michel Roux' Waterside Inn, som er rangert som nummer seks i Storbritannia og nummer nitten i verden.

Mulig matforgiftning og stenging 
Den 27. februar 2009 stengte Blumenthal sin restaurant på ubestemt tid etter at et antall gjester rapporterte å ha følt seg uvel ved ulike tider. Ved den 3. mars 2009 var det fortsatt uklart om kilden til utbruddet og om hva som var problemet, men sabotasje har blitt utelukket og en talsmann fra restauranten uttalte at «Alt dette får oss til å tro at det (matforgiftningen) har ikke kommet fra restauranten og vi forventer å få signal om at faren er over». Den 6. mars ble det rapportert at 400 mennesker hadde blitt syke etter å ha spist ved restauranten. Restauranten åpnet igjen 12. mars 2009. Grunnen til matforgiftningen ble funnet å være norovirus på grunn av forurensede østers, samt dårlig hygiene.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker
 
 Avisartikkel
 Liste over bøker om molekylær gastronomi

Fat Duck, The
Fat Duck, The
Michelinguiden
Konvensjonen om vern av ville europeiske planter og dyr og deres naturlige leveområder

Konvensjonen om vern av ville europeiske planter og dyr og deres naturlige leveområder, ofte kalt bare Bernkonvensjonen er en internasjonal avtale om vern av dyr og habitater, som ble inngått i 1979, og trådte i kraft 1. juni 1982. 

Den er undertegnet av de 39 medlemslandene i Europarådet, samt EU, Monaco, Burkina Faso, Marokko, Tunisia og Senegal.

Algerie, Hviterussland, Bosnia-Hercegovina, Kapp Verde, Vatikanstaten, San Marino og Russland er blant de ikke-undertegnende land som har observatørstatus ved komiteens møter.

Målsettinger
Konvensjonen søker å oppnå:

bevaring av den ville floraen og faunaen og deres naturlige habitater; 
fremme samarbeide mellom landene; 
overvåking og kontroll med truede og sårbare arter;
medvirke til å skaffe bistand angående juridiske og vitenskapelige emner.

Konvensjonen førte i 1998 til etableringen av smaragdnettverket for Areas of Special Conservation Interest (ASCI), som gjelder for alle konvensjonslandenes samlede territorium, og som arbeider sammen med EUs Natura 2000-program.

Bilag
Konvensjonen har fire bilag, som lister opp særlig beskyttelsesverdige arter. Den stående komiteen rådgis av et antall ekspertgrupper, og oppdaterer bilagene med jevne mellomrom:

strengt beskyttede plantearter – Bilag I
strengt beskyttede dyrearter – Bilag II
beskyttede dyrearter – Bilag III
forbudte midler og metoder til fangst, avlivning og andre former for utnyttelse – Bilag IV

Se også
 Bonnkonvensjonen
 Konvensjonen om biologisk mangfold
 Konvensjonen for bevaring av marine levende ressurser i Antarktis («Krillkonvensjonen»)

Eksterne lenker
 

Miljøtraktater
Pérotin

Pérotin (mellom 1150 og 1165 – mellom 1200 og 1225) var magister ved klosterkirken og katedralen Notre-Dame i Paris, og den mest betydningsfulle komponisten i Notre-Dame-skolen.

Alt man vet om ham er basert på utsagn fra Johannes de Garlandia (ca. 1240) og Anonymus IV (etter 1279). Ifølge Anonymus IV ligger Pérotins musikkhistoriske betydning i videreutviklingen av hans forgjenger Léonins tostemte organum til organum triplum og organum quadruplum (tre og fire stemmer).

Et fremtredende trekk ved hans komposisjonsstil er å ta en enkel og velkjent melodi og strekke den ut i tid til hver stavelse blir hundrevis av sekunder lange og så bruke hver note av melodien (tenoren, latin for «holder» eller cantus firmus) som et grunnlag for rytmisk komplekse, sammenvevde linjer over cantus firmus. Resultatet er at en eller flere vokalstemmer synger frie linjer (diskant) som beveger seg hurtig over en langsomt flytende bordun.

Pérotins verk er bevart i Magnus liber organi (dvs stor organum-bok).

Se også 
 Musikk i middelalderen

Litteratur 
 Rudolf Flotzinger: Zu Perotin und seinem Sederunt. I W. Breig et al. (red.): Analysen. Festschrift Hans Heinrich Eggebrecht (= Archiv für Musikwissenschaft. Bilag 23). Stuttgart 1984.
 Rudolf Flotzinger: Von Léonin zu Pérotin: der musikalische Paradigmenwechsel in Paris um 1210. Peter Lang, 2007, ISBN 978-3-03910-987-6.

Eksterne lenker 
 
 
 

Franske komponister
Middelalderkomponister
Benji Schwimmer

Benjiman «Benji» Daniel Schwimmer (født 18. januar 1984 i Newport Beach i California) er en amerikansk profesjonell swingdanser og koreograf. Han er mest kjent for å ha vunnet So You Think You Can Dance 2006. Han og søsteren, Lacey (som fikk 4.-plassen i So You Think You Can Dance 2007) var med i musikkvideoen «Candyman» av Christina Aguilera.

Eksterne lenker 
 Benji og kusinen Heidis offisielle hjemmeside
 
 
 5678 Dance Studios (Schwimmers familiestudio)
 The Benji & Heidi Zone (USA Swing Dance Network)
 BenjiSchwimmer.com (Benji Schwimmers fanside)
 Interview: «Benji's Spiritual Side»

So You Think You Can Dance-finalister
So You Think You Can Dance-koreografer
Personer fra Newport Beach i California
Arveloven

Lov om arv m.m. av 3. mars 1972 nr. 5, også kalt arveloven eller arvelova, omhandler hvordan arv skal fordeles etter en persons bortgang. Loven klargjør blant annet hvem som har rett til å arve, i hvilken rekkefølge man arver, hvor mye en har krav på å arve (pliktdel), samt hvordan og hva en kan testamentere bort av eiendeler, eiendom og formue.

Loven definerer begreper som livsarving, uskiftet bo og testament.

Se også
Skifteloven av 1930
Arveavgiftsloven av 1964
Arveavgift
Arverett

Eksterne lenker
 Hele arveloven hos Lovdata

Norske lover
Arverett
Fylkesvei 6046

Fylkesveg 6046 går mellom Rød og Småge i Aukra kommune. Veien er 2,5 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv218.

Kommuner og knutepunkter

 Rød
Røssøyvågen
 Småge

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Møre og Romsdal
Veier i Aukra
Liste over delstater



Afrika

Amerika

Asia

Europa

Oseania

Se også
Delstat

Delstater
Delstater