alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Jan Staubo

Jan Staubo (født 28. september 1920, død 15. juni 2003) var en norsk skipsreder, krigsflyger, tennisspiller, ishockeyspiller og bandyspiller. Han var medlem av Den internasjonale olympiske komité (IOC) (1966–2000) og ble utnevnt til æresmedlem i organisasjonen.

Staubo var norgesmester i tennis åtte ganger, norsk mester i ishockey og deltok på landskamper i bandy. Han var president i Norges Tennisforbund og styremedlem i Norges Idrettsforbund i to perioder.

Staubo og kameraten Bjørn Heger forsøkte å komme seg til Storbritannia etter den tyske okkupasjonen av Norge i 1940. De ble arrestert og internert i Falstad fangeleir. Staubo klarte å rømme fra Falstad ved å slå ned to vakter og kom seg til Storbritannia.

Under andre verdenskrig kom Staubo seg til Canada og Little Norway. Som student forlot Staubo Norge ombord på MK «Sigurd» 13. mars 1941 og ankom Lerwick 16. mars.. Etter flygerutdanning kom Staubo til den norske 332 skvadron.  19. august 1942 deltok flere flyenheter, deriblant 332 skvadron, som flystøtte for de allierte landgangsstyrkene i Dieppe-raidet.  Staubo kom i kamp med flere tyske Focke-Wulf Fw 190, og ble skutt ned.  Etter å ha blitt tatt til fange av tyskerne, ble han skutt i brystet under fluktforsøk fra tog. Etter å ha blitt avvist på flere tyske sykehus, ble han i siste liten operert og reddet. Til tross for flere rømningsforsøk, satt han i tysk fangenskap resten av krigen.

Meritter

NM-titler i tennis 
 1939, double utendørs (med Ragnar Hagen)
 1947, double utendørs (med Ragnar Hagen)
 1948, single utendørs (kongepokal)
 1949, single innendørs
 1950, single utendørs (kongepokal), 1950, single innendørs, double innendørs (med Birger Brem)
 1951, double utendørs (med Nils Erik Hessen)

Referanser

Kilder 
 Norsk idrettsleksikon (Tom A. Schanke, 2011

Litteratur 
 Cato Guhnfeldt.Spitfire Saga. Pionértid – Bind I, 2009, Wings. ISBN 9788299807104
 Spitfire Saga. Sommeren 1942/Dieppe – Bind II, 2009, Wings. ISBN 9788299807111
 Spitfire Saga. Full innsats – Bind III, 2010, Wingsi. ISBN 9788299807128
 Spitfire Saga. Mot overtak i luften – Bind IV, 2013, Wings. ISBN 9788299807135
 Spitfire Saga. 132 Wing/Invasjonen; Bind V, 2014, Wings. ISBN 9788299807142I

Norske skipsredere
Norske tennisspillere
Norske ishockeyspillere
Norske bandyspillere
Kongepokalvinnere i tennis
Norske flyvere fra andre verdenskrig
Norske krigsfanger under andre verdenskrig
Norske idrettsledere
IOK-medlemmer
Personer ved Little Norway
Fødsler i 1920
Dødsfall i 2003
Artikler i sjøfart-prosjektet
Halvor Bakke

Halvor Bakke (født 30. oktober 1970) er en norsk TV-personlighet og interiørekspert. Han startet sin yrkeskarriere som reiseleder og flyvert. Bakke arbeidet tidligere i interiørbutikken Bolina på Stabekk, men driver nå egen virksomhet.

I 2004 medvirket han som interiørarkitekt i Homsepatruljen på TV 3. Bakke har skrevet i bladet Kamille, er fast stylist for Hilmers hus, og har vært interiørreporter i TV 3-serien Dekor. I 2008 og 2009 var han med i serien Norges styggeste rom, også på TV 3. Bakke deltok i Zebra Grand Prix høsten 2009. 2013 deltok han på "4-stjerners middag" og i 2015 startet Halvor Bakke sitt eget Program "Eventyrlig Oppussing", også på TV3. "Eventyrlig Oppussing" er nå er i sin 7. sesong

Bakke er oppvokst på Bakke gård i Brunlanes, Larvik kommune og er opprinnelig odelsgutt. Han er nå bosatt på et småbruk like i nærheten av hjemgården.

Referanser 

Norske interiørarkitekter
TV-personligheter
Personer fra Larvik kommune
Calvin Smith

Må ikke forveksles med friidrettsutøveren Calvin Smith jr (f. 1987).
 
Calvin Smith (født 8. januar 1961 i Bolton i Mississippi) er en tidligere friidrettsutøver fra USA. Han er tidligere verdensrekordholder på 100 meter, samt to ganger verdensmester på 200 meter. Smith var en av verdens beste sprintere på 1980-tallet, men havnet ofte i skyggen av den mer utadvendte og karismatiske amerikanske friidrettsstjernen Carl Lewis.

I 1983 tok Smith den 14 år gamle verdensrekorden til Jim Hines på 100 meter. Han senket tiden fra 9,95 til 9,93 sekunder.

Under tidenes første VM i friidrett i 1983, tok Smith gullmedalje på 200 meter og 4 x 100 meter stafett (ny verdensrekord), samt sølvmedalje bak Lewis på 100 meter.

I 1983 ble Smith den første som på en og samme kveld løp under 10 sekunder på 100 meter, og under 20 sekunder på 200 meter. Dette skjedde i et stevne i Zürich, Sveits.

Under OL i 1984 i Los Angeles, var Smith med på laget som vant 4 x 100 meter stafett (ny verdensrekord).

I VM i 1997 forsvarte han gullmedaljen på 200 meter. (På denne tiden ble VM arrangert hvert fjerde år, ikke annethvert år som i dag.)

Under OL i 1988 i Seoul deltok Smith i den mest kontroversielle 100-meteren gjennom historien. Ben Johnson fra Canada var den første som passerte målsnøret, foran landsmannen Carl Lewis. Linford Christie fra Storbritannia ble nummer tre, og Smith nummer fire. Ben Johnson testet imidlertid positivt på Stanozolol og ble diskvalifisert. Smith rykket deretter opp på tredjeplass. Smith er den eneste blant topp-fem i denne finalen som ikke har testet positivt på forbudte preparater. Smith har senere uttalt: «Jeg skulle vunnet gullet.»

OL-medaljer 
  1984  Los Angeles -  Gull i friidrett, 4 x 100 m stafett menn  USA
  1988  Seoul -  Bronse i friidrett, 100 meter menn damer  USA

Høydepunkter 
 1983
 100 meter: Ny verdensrekord: 9,93 sekunder Colorado Springs, USA
 VM – Helsingfors, Finland
 200 meter: Gullmedalje
 4 x 100 meter stafett: Gullmedalje (ny verdensrekord: 37,86 sekunder)
 100 meter: Sølvmedalje
 1984
 OL – Los Angeles, USA
 4 x 100 meter stafett: Gullmedalje (ny verdensrekord: 37,83 sekunder)
 1987
 VM – Roma, Italia
 200 meter: Gullmedalje
 1988 
 OL – Seoul, Sør-Korea
 100 meter: Bronsemedalje
 1992
 IAAF world cup – Havanna, Cuba 
 100 meter: Bronsemedalje
 4 x 100 meter stafett: Gullmedalje

Referanser

Kilder 
 Profil

Eksterne lenker 
 

Personer fra Hinds County i Mississippi
Sprintere fra USA
Olympiske mestere for USA
Verdensmestere i friidrett
Medaljevinnere under Sommer-OL 1984
Deltakere for USA under Sommer-OL 1984
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1984
Medaljevinnere under Sommer-OL 1988
Deltakere for USA under Sommer-OL 1988
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1988
Deltakere for USA under VM i friidrett 1983
Deltakere for USA under VM i friidrett 1987
Verdensrekordsettere i friidrett
Spektrumanalysator

En spektrumanalysator er et måleinstrument for å måle frekvensinnholdet til et signal. En vanlig spektrumanalysator fungerer på den måten at den kjører over mange frekvenser og sjekker om det er noe signal på dem og så viser styrken i et diagram. I diagrammet har en frekvens på x-aksen og signalstyrke på y-aksen.

Dette instrumentet er et av de viktigste instrumentene på en elektronisk lab.

Se også 
 Oscilloskop
 Nettverksanalysator

Eksterne lenker 
 

Signalbehandling
Radioteknikk
Elektriske måleinstrumenter
Luka Modrić

Luka Modrić (født 9. september 1985) er en kroatisk fotballspiller som spiller for den spanske klubben Real Madrid CF.

Han kan spille i forskjellige posisjoner på midtbanen, men i hans periode i Tottenham Hotspur FC ble han primært brukt som sentral midtbanespiller, der han hadde som oppgave å starte angrepene til Spurs. Han spilte tidligere som midtbanespiller for Dinamo Zagreb, men signerte kontrakt med Tottenham Hotspur sommeren 2008. Den 27. august 2012 ble det offentliggjort at spilleren ble solgt fra Tottenham til Real Madrid. Vinner av Ballon d'or 2018.

Landslaget 
Modrić spiller også på . Han har blitt tatt ut til Kroatias tropp til seks påfølgende mesterskap: VM i fotball 2006 i Tyskland, EM 2008 i Sveits og Østerrike, EM 2012 i Polen og Ukraina, VM 2014 i Brasil, EM 2016 i Frankrike,. og han ble dessuten tatt ut til VM i fotball 2018 i Russland. Han stod oppført med 75 landskamper og 8 landslagmål innen Brasil-VM.

Modrić vant Gullballen for VM 2018 foran Eden Hazard og Antoine Griezmann.

Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

Meritter 
Dinamo Zagreb
 Prva HNL (3): 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008
 Hrvatski nogometni kup (2): 2006/2007, 2007/2008
 Hrvatski nogometni superkup (1): 2006

Real Madrid
 Copa del Rey (1): 2013/2014
 Supercopa de España (1): 2012
 UEFA Champions League (3): 2013/2014, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2021/2022
 UEFA Super Cup (3): 2014, 2016, 2017
 VM i fotball for klubblag (1): 2014
 Gullball 2018

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kroatiske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2006
Spillere i Fotball-EM 2008
Spillere i Fotball-EM 2012
Spillere i Fotball-VM 2014
Spillere i Fotball-EM 2016
Spillere i Fotball-VM 2018
Spillere i Fotball-VM 2022
Spillere i Fotball-EM 2021
Fotballspillere for GNK Dinamo Zagreb
Fotballspillere for NK Inter Zaprešić
Fotballspillere for Tottenham Hotspur FC
Fotballspillere for Real Madrid CF
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Personer fra Zadar
A lyga

A lyga (på norsk «A Ligaen») er det øverste divisjonen i profesjonell seniorfotball i Litauen. Serien blir organisert av LFF (litauisk: Lietuvos Futbolo Federacija, som er det litauiske fotballforbundet. A Lyga ble etablert i 1991.

Det er 8 lag som spiller i A Lyga hver sesong. Sesongen varer omtrent i samme tidspunkt som den norske Tippeligaen (sesongstart i februar/mars). På grunn av kaldt vinterklima spilles ingen kamper om vinteren.

Mesterlaget (vinneren) i A Lyga kvalifiserer seg som regel til kvalifiseringskampene i Mesterligaen. Lagene som ender på andre og tredjeplass kvalifiserer seg til kvalifiseringskamper i Europaligaen i fotball.

De første årene etter år 2000 dominerte FBK Kaunas A Lyga og vant fra 1999 til 2004 og fra 2006 til 2007. FK Ekranas vant i 2005 og fra 2008 til 2012. FK Sūduva vant i 2017, 2018 og 2019.

UEFA-ranking (2022)
UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.

 Historisk ligarangering

Lagene (2021)

Vinnere

 1990: Sirijus Klaipėda
 1991: Žalgiris Vilnius
 1991/92: Žalgiris Vilnius
 1992/93: Ekranas
 1993/94: ROMAR
 1994/95: Inkaras Kaunas
 1995/96: Inkaras Kaunas
 1996/97: Kareda Kaunas
 1997/98: Kareda Kaunas
 1998/99: Žalgiris Vilnius
 1999: Žalgiris Kaunas
 2000: Kaunas
 2001: Kaunas
 2002: Kaunas
 2003: Kaunas
 2004: Kaunas
 2005: Ekranas
 2006: Kaunas
 2007: Kaunas
 2008: Ekranas
 2009: Ekranas
 2010: Ekranas
 2011: Ekranas
 2012: Ekranas
 2013: Žalgiris
 2014: Žalgiris
 2015: Žalgiris
 2016: Žalgiris
 2017: Sūduva
 2018: Sūduva
 2019: Sūduva
 2020: Žalgiris
 2021: Žalgiris
 2022:

Se også 
Pirma lyga

Referanser 

A lyga
Fotballturneringer i Litauen
Fotball i Litauen
Etableringer i 1991
1991 i Europa
Per Harald Grue

Per Harald Grue (født 29. april 1943 i Lillehammer) er en norsk tidligere embetsmann. Han var departementsråd i Landbruks- og matdepartementet fra 7. juni 1985 til 1. februar 2009.

Han er sivilagronom av utdanndelse og er dr.scient. fra 1972 fra Norges landbrukshøgskole, i dag NMBU. Han kom til Landbruksdepartementet i 1972, hvor han var sekretær for Øksnesutvalget, som utredet den framtidige landbrukspolitikk. Utrednngen førte fram til stortingsmeldinger om norsk ernærings- og matpolitikk, om landbrukspolitikk og opptrappingsvedtaket og jamstellingsvedtaket for landbruket som Stortinget vedtok den 1. desember 1975. Opptrappingsvedtaket gikk ut på at inntektsgrunnlaget for bønder skulle trappes opp og likestilles med inntekt og levekår for industriarbeidere.

I årene 1974 til 1978 var Grue personlig sekretær (politisk rådgiver) i Landbruksdepartementet for Arbeiderpartiet. De to første årene var Grue sekretær for statsråd Thorstein Treholt i Trygve Brattelis andre regjering, de to neste årene for statsråd Oskar Øksnes i Odvar Nordlis regjering.

Han var underdirektør i Landbruksdepartementet 1978-1979, landbruksdirektør 1979-1985 og departementsråd i Landbruksdepartementet 1986-2009. Han ledet statens forhandlingsdelegasjon til landbruksoppgjøret fra 1980. I sine år som øverste administrative leder for Landbruksdepartementet hadde han øverste administrative ansvar for utviklingen av norsk landbrukspolitikk og ledet 29 landbruksoppgjør. 

I 1997 ble Per Harald Grue utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden. I 2014 utga han bokverket "Norsk landbrukspolitikk 1970-2010".

Referanser

Eksterne lenker
 Per Harald Grue - Store norske leksikon 

Norske departementsråder
Politiske rådgivere fra Arbeiderpartiet
Norske agronomer
Kommandører av St. Olavs Orden
Personer fra Os kommune i Hedmark
Fødsler i 1943
Jotunheimen og Valdresruten Bilselskap

AS Jotunheimen og Valdresruten Bilselskap (JVB) er et norsk transportselskap med hovedkontor på Fagernes i Nord-Aurdal i Innlandet. Selskapet hadde i 2009 en omsetning på 96 981 000 kroner og var det største rutebilselskapet i tidligere Oppland fylke med hovedkontor i samme fylke. JVB har 120 ansatte og har daglige ruter i Valdres, Land og fra Fagernes til Gol, Lærdal, Gjendesheim, Gjøvik og Oslo. Selskapets hovedområde er persontransport med buss.

Historie
JVB ble stiftet 21. november 1919 etter at Automobil A/S «Jotunheim» og A/S Valdresrutens Automobilselskap i generalfosamling samme dag hadde oppløst seg selv. JVBs bussdrift kan derfor spores tilbake til 1909. De to opprinnelige selskapene hadde konkurranse, sommeren 1910 var hele 11 rutebiler i drift med Fagernes som utgangspunkt, ingen andre steder i Norge kunne vise til et lignende antall.
I 1944 ble MB «Bitihorn» overtatt av JVB.
I 1947 tok JVB over ruta til Ola Paulsrud i Øystre Slidre.
I 1952 tok JVBs turbussvirksomhet i gang for alvor med oppdrag for Winge Reisebureau og "Norwegian Fjord Lines"-turer mellom Oslo og Bergen.
I 1953 (15. august) kjørte JVB og Ola Westheim bussen «Vesle-Venus» som første kjøretøy i historien over Valdresflya.
I 1954 inngikk JVB og L/L Valdres Lastebilselskap avtale om at JVB overtok all persontrafikk.
I 1956 overtok JVB Anton Sørumshaugens rute mellom Fagernes og Aurdal.

Organisasjonsform
JVB er et aksjeselskap med ca. 90 personlige (inkludert noen få privateide holdingselskaper) aksjonærer.

Selskapets tjenester
Lokale bussruter 
Skoleruter 
MB «Bitihorn» på Bygdin
Beltebilruta fra Tyin til Eidsbugarden
Gjennomgangsruter, som går gjennom flere regioner og korresponderer med annen rutegående transport 
Ekspressbusser som krysser fylkesgrensene til og fra større byer som Bergen, Oslo, Lillehammer, Hønefoss
Valdresekspressen (Oslo-Fagernes-Beitostølen / Tyin – Årdal)
Øst-Vest Xpressen (Lillehammer-Fagernes-Sogn-Bergen)

Datterselskap
JVB Tur AS
NorXpress AS

Referanser
Iversen, Ingolf, Jubileumsbok for Jotunheimen og Valdresruten bilselskap :75 år – 1994

Eksterne lenker 
 

 
NOR-WAY Bussekspress driftselskaper
Martti Vainio

Martti Sakari Vainio (født 30. desember 1950 i Veckelax) er en tidligere finsk langdistanseløper. I 1978 vant han gullmedalje på 10 000 meter under EM i Praha. Fire år senere vant han bronsemedalje på samme distanse under EM i Athen. Under VM i 1983 tok han bronsemedalje på 5000 meter.

I OL i 1984 passerte han målsnøret som andremann på 10 000 meter, men ble tatt for bruk av anabole steroider, og mistet sølvmedaljen. Tidligere samme år testet han positivt under Rotterdam Maraton, men dette ble dekket over. Han brukte Primobolan, et muskel oppbyggende stoff for å innhente seg bedre etter store treningsmengder. Alberto Cova var beviselig også dopet under løpet.

Opprinnelig ble Vainio utestengt på livstid, men etter at det nasjonale finske friidrettsforbundet anket avgjørelsen, ble utestengelsen redusert til 18 måneder. I VM i 1987 i Roma gjorde han et lite vellykket comeback. Han var i ferd med å fullføre en svak 10 000 meter, men gav seg en runde før mål, etter at kommisjonærene fortalte at han var kommet i mål.

Vainio har satt verdensrekorder for veteraner på både 3000 meter (8.05,08 minutter) og 10 000 meter (28.38,58 minutter).

Vinnertiden under EM i 1978, 27.30,99 minutter, er fortsatt finsk rekord og mesterskapsrekord. Han har en personlig rekord på 3000 meter med tiden 7.44,42 sekunder (1984) og på 5000 meter med tiden 13.16,57 (1983). Hans personlige rekord på 5000 meter er likevel 13:16:58 satt på Bislett i 1984. Nummer to etter Fernando Mamede.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske langdistanseløpere
Europamestere i friidrett
VM-bronsemedaljevinnere i friidrett for Finland
Deltakere for Finland under Sommer-OL 1976
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1976
Deltakere for Finland under Sommer-OL 1980
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Finland under Sommer-OL 1984
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1984
Deltakere for Finland under VM i friidrett 1983
Dopingsaker i friidrett
Personer fra Fredrikshamn
Fødsler i 1950
Finske mestere i friidrett
DISGEN

DISGEN er et slektsforskningsprogram på svensk for Windows utviklet av Föreningen DIS (Datorhjälp i släktforskning). Programmet er spesielt tilpasset svenske forhold. DISGEN selges kun til medlemmer av foreningen DIS, så man må være medlem for å få tilgang til programmet, men man kan laste ned en demo.

Etter å ha forsøkt slektsforskning på en Datasaab datamaskin, ble den første versjonen av DISGEN utviklet til ABC80 og første versjon kom i 1982. Siden den tid har programmet blitt skrevet om flere ganger og er nå et Windows-program.

DISGEN har direkte støtte for DISBYT og DIStreff, tjenester for å søke etter andre slektsforskere med samme slekter som du har. Programmet har støtte for GEDCOM eksport og import av data. 

Programmet har svenske ledetekster, men kan gi utskrifter på 11 språk, deriblant norsk.

Slektsforskningsprogrammer
Arto Bryggare

Arto Kalervo Bryggare (født 26. mai 1958 i Kouvola) er en tidligere finsk friidrettsutøver (110 meter hekk) og politiker. Hans personlige rekord på 13,35 sekunder, fra innledende runder i OL i 1984, er fortsatt finsk og nordisk rekord (sammen med svensken Robert Kronberg). Med bronsemedaljen fra OL i 1984, ble Bryggare historisk, som første finske utøver med mesterskapsmedalje på en sprintdistanse. 

Som 20-åring i EM i 1978, hvor han vant bronsemedalje, innledet han en åtte år lang periode med medalje i hvert eneste internasjonale mesterskap. Etter at han la opp, var han en stund politiker på heltid. Han ble innvalgt to ganger til parlamentet for Det sosialdemokratiske partiet, i 1995 og i 2003, men klarte ikke å bli gjenvalgt. I 2015 stilte han opp igjen, men ble ikke valgt inn.

Bryggare bor vekselsvis i Berlin og i Helsingfors sammen med Heike Drechsler.

Høydepunkter (110 meter hekk) 
 EM i 1978: Bronsemedalje
 EM i 1983: Bronsemedalje
 VM i 1983: Sølvmedalje 
 OL i 1984: Bronsemedalje 
 EM i 1986: Sølvmedalje

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Finske hekkeløpere
Finske politikere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Finland
VM-sølvmedaljevinnere i friidrett for Finland
Deltakere for Finland under Sommer-OL 1980
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1980
Medaljevinnere under Sommer-OL 1984
Deltakere for Finland under Sommer-OL 1984
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1984
Deltakere for Finland under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Deltakere for Finland under VM i friidrett 1983
Personer fra Kouvola
Fødsler i 1958
Finske mestere i friidrett
Fana Sparebank

Fana Sparebank er en selvstendig sparebank med kontorer på Nesttun, i Bergen sentrum og på Os. Banken ble etablert i 1878, og har i dag en forvaltningskapital på 30 milliarder NOK (Q2 2022 ), og betjener både person- og bedriftsmarkedet. 

Konsernet består av Fana Sparebank, Fana Sparebank Eiendom og Fana Sparebank Boligkreditt, samt lavpriskonseptene Himla Eiendomsmegling og Himla Banktjenester. Totalt har konsernet ca. 135 ansatte. Administrerende direktør er Lisbet K. Nærø, og styreleder er Peter Frølich.

Fana Sparebank er aktiv i finansklyngen Finance Innovation, og bidrar til lokalmiljøet i Bergen med gavemidler til næringsliv, organisasjoner og ildsjelder. Fana Sparebank har stort fokus på samfunnsansvar, og var en av få norske banker som signerte FNs klimainitiativ innen finans i 2019. Banken er klimanøytral, og arrangerer hvert år Nattevandring for FNs bærekraftsmål. Banken har også samarbeid med flere organisasjoner i regionen, blant annet Kirkens Bymisjon , VilVite og Bergen og Hordaland Turlag.

Datterselskap og tilknyttede selskap 

Fana Sparebank Eiendom AS er et heleid selskap av Fana Sparebank. Det er en veletablert aktør i det lokale eiendomsmarkedet i stor Bergen. 

Fana Sparebank Boligkreditt AS er et heleid datterselskap av Fana Sparebank med konsesjon til å drive kredittforetakvirksomhet.

Norne Security ble etablert i 2008 med hovedkontor i Bergen. Selskapet har tre forretningsområder; netthandel, aksjemegling og corporate finance. Selskapet eies av tretten andre frittstående sparebanker og Fondfinans. 

Brage Finans er et finansieringsselskap med hovedkontor i Bergen som ble stiftet i 2010. Banken er representert på eiersiden i selskapene sammen med en rekke andre sparebanker i Norge.

Eiendomskreditt AS ble etablert i 1997 og er et frittstående kredittforetak som eies av 85 sparebanker fra hele landet. 

I tillegg er også Fana Sparebank medeier i kredittforeningen for Sparebanker

Eksterne lenker 
 Fana Sparebank
Fana Sparebank Eiendom
Fana Sparebank Bedrift 
Samfunnsansvar
Organisasjon

Norske banker
Næringsliv i Vestland
Banker etablert i 1878
1878 i Norge
Språk i Mexico

Det snakkes et stort antall språk i Mexico. Mexico er det landet i verden med flest spansktalende; av de 112,3 millioner innbyggerne snakker de fleste spansk. Det fins ingen erklæring som sier at spansk er landets offisielle språk, selv om det de facto har denne rollen. Fra og med 1992 definerer den meksikanske grunnloven landet som «flerkulturelt». Myndighetene har registrert 62 indianske språk, som ifølge Ley de los Derechos Lingüísticos («Loven om språklige rettigheter») av 2001, regnes som «nasjonalspråk» og er likestilte med spansk.

Inndelinga av de indianske språka i Mexico pleier vanligvis å gruppere dialekter som ikke er innbyrdes forståelige, sammen som ett språk. For eksempel regner de meksikanske myndighetene nahuatl som ett språk, selv om mange av dialektene er svært forskjellige. Noen lingvister regner mange av dialektene som egne språk, og tallet på antall språk i Mexico kan dermed høynes til over 100.

Spansk
Selv om spansk ikke regnes som offisielt språk i Mexico, har bruken av språket i undervisning og offisielle dokumenter gjort det til de facto offisielt språk i landet. Litt over 99 % av innbyggerne snakker språket, enten som morsmål eller som andrespråk.

Spansken som snakkes i Mexico (kalt meksikansk-spansk), skiller seg fra variantene som snakkes i andre spansktalende land. I Mexico brukes et stort antall lånord fra nahuatl og andre indianske språk. Fonologisk sett har meksikansk-spansk også flere særegenheter.

Indianske språk
Med over 6 millioner talere av indianske språk, er Mexico, nest etter Peru, landet med flest talere av amerindiske språk i Amerika. I forhold til antall innbyggere er andelen imidlertid mindre enn i land som Guatemala (42,8 %), Peru (35 %), Ecuador (9,4 %) og Panama (8,3 %). I 2010 snakka 6 695 228 personer over 5 år i Mexico et indiansk språk. Dette utgjør 6,6 % av befolkninga. 14 % av de som snakker et indiansk språk, snakker ikke spansk. Det eneste indianske språket i Mexico som snakkes av over én million mennesker, er nahuatl. Nahuatl ligger på fjerdeplass på lista over indianske språk med flest talere i Amerika, etter quechua, aymara og guaraní. Delstaten med flest talere av indianske språk er Oaxaca, etterfulgt av Chiapas.

Antall talere av indianske språk i Mexico har økt de siste åra, men den relative andelen i forhold til landets innbyggertall faller, noe som illustreres av denne tabellen:

Liste over indianske språk i Mexico
Dette er ei liste over de indianske språka som snakkes i Mexico, sortert etter antall brukere. Talla er fra 2005. Språkas navn på seg selv står i parentes.

Referanser

Eksterne lenker
 INEGIs oversikt over antall talere av indianske språk i Mexico (2010)
 INALI – Catálogo de las lenguas indígenas nacionales (HTML)
 INALI – Catálogo de las lenguas indígenas nacionales (PDF)
HR

HR, Hr og hr kan vise til:

Personaladministrasjon, også kjent ved det engelske navnet human resources (HR), direkte oversatt: menneskelige ressurser
 HR Norge, en ideell organisasjon
 Norges Høyesterett
Unionens høye representant for utenriks- og sikkerhetspolitikk, EUs utenriksministerpost
Hr – Språkkode for Kroatisk
Hr. – Herr / herre, en høflig tiltaleform