alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Aniekpeno Udoh

Aniekpeno Udoh (født 11. november 1996) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den svenske klubben Ljungskile SK.

Karriere

Viking FK 
Aniekpeno Udoh undertegnet en 4-årskontrakt med klubben 1. februar 2016. Spilleren kom fra klubben Akwa United i hjemlandet Nigeria, og overgangsummen ble spekulert i å ligge på rundt én million kroner. Udoh fikk sin debut i seriens 4. runde mot Odds Ballklubb på Viking Stadion 10. april 2016. Spilleren erstattet Karol Mets etter 85 minutter i en kamp Viking ble beseiret med 2 - 0. Udoh pådro seg et benbrudd midtveis i sesongen, og mistet dermed flere måneder av sesongen. Udo fikk totalt 3 kamper i løpet av 2016-sesongen, alle som innbytter. I forkant av 2017-sesongen, ble Udoh leid ut til OBOS-liga klubben Levanger. 3. august 2017 ble det klart at Udoh sammen med lagkamerat Stian Michaelsen ville bli lånt ut til den svenske klubben Ljungskile ut 2017-sesongen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Spillerprofil på viking-fk.no
 Talentet: Aniekpeno Udo - Viking

Nigerianske fotballspillere
Fotballspillere for Viking FK
Fotballspillere for Levanger FK
Fotballspillere for Ljungskile SK
Utenlandske fotballspillere i Norge
Fødsler i 1996
Kommutator

En kommutator (fra latinsk commutare - bytte) er en strømvender. Den tjener til å bytte om tilledningene til en strømkrets, slik at strømmen blir snudd. 

Kommutatoren blir normalt nyttet på likestrømmaskiner, der kommutatoren består av isolerte kobberlameller i en krans rundt akselen. Lamellene står hver for seg i forbindelse med visse punkter på en vikling i rotoren og kobles under rotasjonen inn i visse strømkretser via kullbørster. Nyttet i en mengde elektriske enheter og motorer f.eks i en generator/dynamo. På vekselstrømmaskiner blir det nyttet slepering, i stedet for kommutator.

Historikk 

I juli 1832 konstruerer den franske instrumentmakeren Hippolyte Pixii (1808 – 1835) det første apparatet som genererte vekselspenning ved hjelp av roterende permanentmagneter. Etter ideer fra Ampère utviklet han samme år en komponent som kan snu strømmens retning for hver halve omdreining rotoren utfører. Dermed leverte apparatet ut likespenning. Komponenten som snudde spenningen er kjent som kommutatoren. Imidlertid er det skotten William Ritchie (1790 – 1837) som er kjent som oppfinneren av kommutatoren i 1832. Ritchie hevdet å ha funnet opp kommutatoren den samme sommeren som Pixii.

Kommutatorens bruk i en likestrømmaskin 

Anker med kommutator og vikling er montert på en aksel. Når dette dreies rundt, vil ankerviklingens to ledere skjære kraftlinjene som går fra nordpolen inn i ankeret og fra ankeret inn i sydpolen, og det induseres en spenning. I lederen under sydpolen vil den induserte spenningen i dette tilfelle være rettet ut av papirets plan. I lederen som samtidig befinner seg under nordpolen, vil den ha motsatt retning. Pga. ledernes symmetri i forhold til polsystemet, vil spenningene som induseres i de to ledere, være like store, og de vil adderes.

Under en full omdreining vil den induserte spenningen skifte retning i lederne, mens strømretningen i den ytre strømkrets beholdes. Denne likerettingen eller kommuteringen av spenningen er oppnådd ved hjelp av kommutatoren. Børstene på kommutatoren kortslutter segmentene to ganger i løpet av en omdreining. Kortslutningen skjer i et øyeblikk da det ikke induseres spenning i lederviklingene, fordi de da ikke skjæres av kraftlinjer.

Se også 
 Elektrisk motor

Elektromotorer
Elektriske komponenter
Banzaicon

Banzaicon er et arrangement for ungdom som holder til i Larvik og baserer seg på japansk populærkultur. De har spesielt fokus på anime, manga, fantasy, science fiction, rollespill, videospill, kostymer, kampsport og konkurranser. Hvert år kårer de  samt det beste årlige kostymet.

Arrangementet har vært arrangert siden 2009.

Historie
I 2011 var det mer enn 300 deltakere som deltok på arrangementet. Året etter ble det lagt ut 500 billetter til salgs, der alle billettene ble solgt. I 2016 flytta Banzaicon til et nytt og større lokale med plass til flere deltakere. Året etter tok arrangementet en pause og ble ikke holdt, men Banzaicon ble igjen arrangert i de større lokalene i 2018. I 2020 var det planlagt å holdes fra 9. til 11. oktober, men arrangementet ble avlyst og ikke holdt det året. Som erstatning for at arrangementet ikke ble noe av ble det heller arrangert en videostrøm kalt Banzaicon 9 & ¾ den 17. oktober.

Underholding
Det avholdes alt fra konserter, foredrag, framvisning av kampsport, samt spill og aktiviteter det er mulig å delta på. Arrangementet er rusfritt.

Se også
Desucon
Torucon

Referanser

Eksterne lenker
 

Festivaler i Vestfold og Telemark
Kultur i Larvik
Anime
Japansk kultur
Repeterende arrangementer etablert i 2009
Moa Lundgren

Moa Lundgren (født 14. april 1998) er en svensk langrennsløper som representerer IFK Umeå. Hun vant langrennscross i Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer.

Idrettskarriere

2015
Lundgren deltok i European Youth Olympic Festival i 2015, der hun kom på 17.-plass på 5 km fristil, 18.-plass på 7,5 km klassisk og 19.-plass på sprinten. Sverige kom her på femteplass på mix-stafetten. Hun deltok i det svenske juniormesterskapet på ski i mars, der hun kom på syvendeplass i sprinten. I tillegg kom hun på 20.-plass på skiathlon og 5 km klassisk.

I det svenske mesterskapet i rulleski 2015 kom hun på åttendeplass i motbakkeløpet.

2016
Under det svenske mesterskapet på ski 2016 kom hun på tiendeplass på sprinten. På 7,5 + 7,5 km skiathlon kom hun på 31.-plass.

Hun deltok i Vinter-OL for ungdom 2016. I langrennscross der kom hun på førsteplass, foran Johanna Hagström og Laura Chamiot Maitral.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Profil hos ungdoms-OL 2016 
  Profil hos IFK Umeå

Svenske langrennsløpere
Juniorverdensmestere i langrenn
Deltakere under Vinter-OL for ungdom 2016
Torucon

Torucon er en festival som siden 2011 har vært arrangert årlig i Trondheim for folk med fritidssysler innen den fantastiske sjangeren. De baserer seg for det meste på interesser som blant annet science fiction, fantasy, cosplay, mange, anime, spill, TV-serier, film.

Spesielt ønsker festivalen å være et tilbud til ungdom med interesser og hobbyer som faller utenfor det som regnes som mer tradisjonelle fritidsaktiviteter, lik korps og sport. Festivalen har vanligvis ikke aldersbegrensninger. I likhet med andre lignende arrangementer har det fokus på cosplay, men arrangementet handler mer om cosplay. Det har innslag fra all type fiksjon.

Historie
Torucon ble første gang arrangert den 17. september 2011. Det første arrangementet ble avholdt på Kultursenteret ISAK, og fikk rundt 400 besøkende. Påfølgende år ble besøkstallet fordoblet og de måtte dermed se seg om etter nye lokaler. I 2013 utvidet de festivalen til to dager for å kunne ta i mot flere besøkende fra andre landsdeler. I 2014 ble antallet steget til 1200 besøkende, som vil si festivalen da ble det nest største arrangementet av sitt slag i Norge. Rundt allehelgensaften i slutten av oktober arrangerer de Toruween, som første gang ble etablert 31. oktober 2014.

Referanser

Eksterne lenker
Offisielt nettsted 

Festivaler i Trøndelag
Science fiction
Anime
Manga
Japansk kultur
Kultur i Trondheim
Kongsberg Digital

Kongsberg Digital AS er et selskap i Kongsberg Gruppen, som leverer programvare, datasystemer og en rekke teknologiske løsninger til kunder innen følgende områder:
 handelsflåten
 olje og gass
 fornybar energi og kraftforsyning
 Simulatorer til maritime skoler og akademier samt private treningssentre

Selskapet spesialiserer seg på tingenes internett, smarte data, kunstig intelligens, maritim simulering, automatisering og autonome operasjoner. Selskapets mest kjente løsning er den digitale plattformen «Kognifai».

Kongsberg Digital ble etablert for å understøtte industriene Kongsberg Gruppen jobber med, med digital omstilling og samtidig fungere som et samlingspunkt for all digital kompetanse i Kongsberg Gruppen. De første rundt 450 medarbeiderne i Kongsberg Digital kom fra andre forretningsområder i Kongsberg Gruppen og spesialiserte seg på programvare og service for olje- og gassektoren, simulering og etablering av en digital plattform. Selskapet har siden også etablert en posisjon innen fornybarindustrien og fokuserer i dag blant annet på videreutvikling av den digitale plattformen, et åpent økosystem og digitale tvillinger for ubemannede plattformer.

Referanser

Eksterne lenker
kongsberg.com/kdi
kognifai.com

Digital
Næringsliv i Asker
Norske IT-selskaper
Etableringer i 2016
Delbrückspredning

Delbrückspredning er oppkalt etter fysikeren Max Delbrück og beskriver spredning av stråler grunnet vakuumpolarisering som forklart av Kvanteelektrodynamikken.

Bakgrunn 
Max Delbrück formulerte teorien bak Delbrückspredning i 1933 da han samarbeidet med Otto Hahn og Lise Meitner, men fenomenet ble først gitt hans navn om lag 20 år etter av Hans Bethe. I 1953 viste Robert R. Wilson Delbrückspredning eksperimentelt.

Se også 
 Coulombs lov

Referanser

Litteratur 
 Josef-Maria Jauch, Fritz Rohrlich: The theory of photons and electrons. The relativistic quantum field theory of charged particles with spin one-half. 2. opplag. Springer, Berlin 1976, ISBN 3-540-07295-0

Eksterne lenker 
 «The Behaviour of Cross Sections at Very High Energies» (engelsk), PDF-fil

Kvanteelektronikk
Elektromagnetisme
Mandatory access control

Mandatory access control (MAC) er et begrep innenfor informatikk. Det refererer til en form for adgangskontroll hvor operativsystemet begrenser et subjekts eller en initiativtagers generelle adgang til å utføre en operasjon på et objekt. Subjektet er vanligvis en prosess eller tråd, mens objektene er filer, kataloger, TCP/UDP-porter, delte minnesegmenter, IO-utstyr, etc. Subjekter og objekter har begge et sett med sikkerhetsattributter. Når et subjekt prøver å aksessere et objekt, sørger en regel for autorisering, som er påtvunget av operativsystemets kjerne, for å undersøke og bestemme hvorvidt adgang kan tildeles. Enhver operasjon av ethvert subjekt på ethvert objekt blir testet mot disse autoriseringsregler (politikk) for å bestemme om operasjonen er lovlig. En database kan også anvende slik adgangskontroll; i dette tilfellet er objektene tabeller, views, prosedyrer, etc.

Engelske ord og uttrykk
Operativsystemteknologi
Din myke hud

Din myke hud (fransk originaltittel La peau douce) er en fransk film fra 1964, regissert av François Truffaut med Jean Desailly og Françoise Dorléac i hovedrollene.

Handling 
Pierre Lachenay, en berømt forfatter og redaktør for et litterært magasin, skal fly til Lisboa. En venn kjører ham til en flyplass, og de rekker flyet akkurat i tide. På flyet får han snart øyekontakt med en vakker flyvertinne som heter Nicole. Pierre sjekker inn på Hotel Tivoli, og skal deretter delta på en konferanse. Han holder et foredrag med tittelen "Balzac and Money" basert på en av bøkene hans. 

Tilbake på hotellet møter han Nicole, og ser hvilket hotell-rom hun overnatter ved. Pierre og Nicole snakker sammen hele natten. De neste par ukene tilbringer de tid sammen mellom flyvningene hennes. De tilbringer kvelden på en nattklubb, og har deretter sex i leiligheten hennes. Etter hvert mistenker hans kone gjennom femten år, Franca, ham for å ha en affære. Samtidig som Pierre opplever problemer og krangling i forholdet sitt med Nicole.

Roller  
 Jean Desailly - Pierre Lachenay
 Françoise Dorléac - Nicole
 Nelly Benedetti as Franca Lachenay
 Daniel Ceccaldi - Clément
 Laurence Badie - Ingrid
 Sabine Haudepin : Sabine Lachenay

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1964
Franske dramafilmer
Filmer regissert av François Truffaut
Franskspråklige filmer
Nadezjda Nikolajevna Rimskaja-Korsakova

Nadezjda Nikolajevna Rimskaja-Korsakova (1848–1919) var en russisk pianist og komponist, og komponisten Nikolaj Rimskij-Korsakovs ektefelle.

Rimskaja-Korsakova var en dyktig arrangør som transkriberte flere verk av Rimskij-Korsakov, Dargomyzjskij, Tsjajkovskij, Borodin og Glazunov til firhendig piano. Hun arrangerte også sangpartiene i Rimskij-Korsakovs operaer Pskovitjanka og Boyarïnya Vera Sheloga op. 54, og i samarbeid med Glazunov og ektemannen, det samme i Borodins Fyrst Igor.

Av Rimskaja-Korsakovas egne komposisjoner er det bevart autografe manuskripter av et symfonisk tablå etter Gogols Det forheksede stedet og av operaen Midtsommernatt i et arrangement for piano og sang. Hun fullførte Det forheksede stedet kort tid før hun giftet seg, og orkestrerte verket året etter. Etter at hun ble gift, komponerte hun ikke mer, sannsynligvis fordi komposisjonene hennes ikke holdt samme nivå som ektemannens, men i tillegg spilte nok familiære forpliktelser inn.

Referanser

Litteratur 
 Rimsky-Korsakov, Nikolai, Letoppis Moyey Muzykalnoy Zhizni (St. Petersburg, 1909), på engelsk som My Musical Life (New York: Knopf, 1925, 3. utgave 1942).
 Stankey Sadie (red), The New Grove Dictionary of Music and Musicians, Second Edition, 29 bind. (London: Macmillan, 2001). ISBN 1-56159-239-0.
 Frovola-Walker, Marina, «Rimsky Korsakov. Russian family of Musicians. (1) Nikolay Andreyevich Rimsky-Korsakov.»
 Neff, Lyle, «Rimsky Korsakov. Russian family of musicians. (2) Nadezda Rimskaya-Korsakova.»

Russiske pianister
Russiske komponister
Kvinnelige komponister
Ewald von Kleist-prisen

Ewald von Kleist-prisen er en fredspris som hvert år blir utdelt av Den internasjonale sikkerhetskonferansen i München. 

Prisen blir gitt til personer i utenriks- og sikkerhetspolitikken som i særlig grad har engasjert seg for fred og konfliktløsning. Den bærer navnet til motstandsmannen, fagforleggeren og grunnleggeren av konferansen Ewald-Heinrich von Kleist (1922–2013).

Prisvinnerne mottar en sølvmedalje utformet av Maximilian Heiden. Medaljen har innskriften «Fred gjennom dialog».

Prisen blir utdelt i forbindelse med en mottakelse gitt av Bayerns ministerpresident i keisersalen i Den kongelige residens i München.

Prisvinnere 
 2009 Henry Kissinger (Laudatio: Ewald-Heinrich von Kleist)
 2010 Javier Solana (Laudatio: Bernard Kouchner)
 2012 Joseph Lieberman
 2013 Brent Scowcroft (Laudatio: Javier Solana)
 2014 Helmut Schmidt og Valéry Giscard d’Estaing (Laudatio: Henry Kissinger)
 2015 Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) – mottatt av Didier Burkhalter, Ivica Dačić, Frank-Walter Steinmeier og Lamberto Zannier (Laudatio: Kofi Annan)
 2016 Christiana Figueres og Laurent Fabius (Laudatio: Jan Eliasson)
 2017 Joachim Gauck (Laudatio: Sauli Niinistö)
 2018 John McCain (Laudatio: Joe Biden).
2019 Alexis Tsipras og Zoran Zaev
2020 De forente nasjoner

Referanser

Eksterne lenker 
 Ewald-von-Kleist-Preis under sikkerhetskonferansen i München
Fredspriser
Tyske utmerkelser
Utmerkelser etablert i 2009
Repeterende arrangementer etablert i 2009
Bayern
2009 i Tyskland
Preben Kaas

Preben Kaas (født 30. mars 1930 i Aalborg, død 27. mars 1981 i København) var en dansk skuespiller, manuskriptforfatter og filmregissør. 

Han er far til skuespiller og kapellmester Jeppe Kaas samt skuespilleren Nikolaj Lie Kaas.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Danske regissører
Danske skuespillere
Bodilprisen for beste mannlige birolle
Personer fra Aalborg
Slekten Kaas (med Muren)
Skuespillere i Olsenbanden-filmer
Eotithoes

Se systematisk inndeling

Eotithoes er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).  Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En stor (35-48 millimeter), kraftig, brunlig trebukk. Den ligner mye på artene i slekten Tithoes, men hannens kjever er spinklere. Hannens kjever (mandibler) er forlengede, ganske tynne. Hodet er stort og bredt med store fasettøyne. Antennene er tydelig sagtakkede, den innerste leddet tykt og kjegleformet. Pronotum er kledt med korte, fløyelsaktige hår, forhjørnene trukket ut til en kraftig krok. I midten er det et par blankt svarte knøler. Dekkvingene er rødbrune med rettvnklede "skuldre" og parallelle sider. De har en del lyse flekker. Beina er forholdsvis korte.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Sentral- og Vest-Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802  
 Stammen Acanthophorini Thomson, 1864
 Slekten Eotithoes Quentin & Villiers, 1983
 Eotithoes palinii (Hope, 1843)

Kilder 
 Liste over artene
 Prioninae of the World - Acanthophorini

Eksterne lenker 
 
 Bilde av arten

Prioninae
Dyr formelt beskrevet i 1843
Aerogrammus

Se systematisk inndeling

Aerogrammus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).  Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En middelsstor (ca. 30 millimeter), avlang, lyst rødbrun trebukk. Hodet er firkantet og nesten så bredt som pronotum, fasettøynene er forholdsvis små og ikke utstående,  kjevene ikke forstørrede. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, uten påfallende utskudd eller hårvekst. Pronotum har rundede sider uten pigger. Dekkvingene er parallellsidige med rettvinklede "skuldre", tett og svært kraftig punkterte, hver dekkvingen med tre kraftige, opphøyde lengderibber.

Levevis 
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Myanmar, Laos, Malaysia og Borneo.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802  
 Stammen Aegosomatini Thomson, 1860
 Slekten Aerogrammus Bates, 1875
 Aerogrammus procerus (Pascoe, 1866)

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 
 Bilde av arten

Prioninae
Dyr formelt beskrevet i 1866
Poekilosoma

Se systematisk inndeling

Poekilosoma er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore (19-25 millimeter), kraftige, mer eller mindre svarte trebukker. Det er stor forskjell mellom kjønnene i utseende. Hannen har forholdsvis korte, kraftige, kamformede antenner, kroppen er svært blank, svart med et varierende innslag av gulrødt. Hodet er firkantet med små fasettøyne og en bred, grunn, V-formet fure i pannen. Pronotum er sekskantet med en kort pigg midt på hver sidekant, bakkanten er betydelig innbuktet innenfor hvert bakhjørne. Dekkvingene smalner jevnt av bakover og har avrundede "skuldre". Hunnen er matt farget med kraftig punktert overside, antennene er ganske spinkle, dekkvingene parallellsidige.

Levevis 
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er natt-aktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse 
Slekten er bare kjent fra det sørlige Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802  
 Stammen Anacolini Thomson, 1857
 Slekten Poekilosoma Audinet-Serville, 1832
 Poekilosoma carinatipenne Lane, 1941
 Poekilosoma ornatum (Dalman, 1823)

Kilder 
 Liste over artene
 Prioninae of the World - Poekilosoma 
 Maria Helena M. Galileo og Miguel A. Monné (2003) New genus of Anacolini and description of males of Myzomorphus flavipes and Poekilosoma carinatipenne (Coleoptera, Cerambycidae, Prioninae). Iheringia, Sér. Zool. vol.93 no.1. [https://web.archive.org/web/20100110134007/http://www.scielo.br/scielo.php?script=sci_arttext

Eksterne lenker 
 
 Bilder av Poekilosoma carinatipenne 

Prioninae
Biller formelt beskrevet i 1832
Osphryon

Se systematisk inndeling

Osphryon er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Store (40-50 millimeter), gulbrune trebukker. Antennene er tynne, ikke sagtakkede, kjevene ikke forstørrede. Pronotum har skarpe pigger på sidene. Dekkvingene er lange og parallellsidige med stumpvinklede "skuldre", uten opphøyde ribber, i spissen avrundede med et par små pigger.

Levevis 
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Ny-Guinea med noen omkringliggende øyer.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802  
 Stammen Callipogonini Lameere, 1904
 Slekten Osphryon Pascoe, 1869
 Osphryon adustus Pascoe, 1869
 Osphryon bispinosus Nylander, 1998
 Osphryon delahayei Voitsekhovskii, 2020
 Osphryon elina Voitsekhovskii, 2020
 Osphryon forbesi Gahan, 1894
 Osphryon granuliger Aurivillius, 1925
 Osphryon hirticollis Gahan, 1894
 Osphryon pallidipennis Gressitt, 1951
 Osphryon subitanus Gressitt, 1959
 Osphryon sudestus Gressitt, 1959
 Osphryon tridentatus Gressitt, 1959
 Osphryon wauensis Nylander, 1998
 Osphryon woodlarkensis Gressitt, 1959

Referanser

Kilder 

 Liste over artene
 Prioninae of the World - Callipogonini

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Osphryon forbesi
 Bilde av Osphryon subitanus

Prioninae
Dyr formelt beskrevet i 1869
Sandvikvær

Sandvikvær er et fraflyttet fiskevær på Hjelmsøya i Måsøy kommune, i Troms og Finnmark.

I 1887 etablerte Heinrich Rasch fra Havøysund butikk i Sandvikvær. Han ansatte en bestyrer til å ta hånd om den daglige driften. I 1938 ble stedet kjøpt av Petter Berg. Ved utbruddet av andre verdenskrig hadde stedet telefonsentral, posthus, skole, ungdomshus og rundt 100 innbyggere.

Alle innbyggerne ble evakuert og stedet brent ned av den tyske okkupasjonsmakten i 1944. Gjenoppbyggingen startet i mai 1946.

Fiskeværet ble forlatt i 1968 etter at Berg gikk konkurs. Fraflyttingen er temaet for boka «Tilfellet Sandvikvær», skrevet av Reidar Nielsen og utgitt i 1975.

I 1993 ble scener fra filmen «Stella Polaris» tatt opp her.

Referanser 

Tidligere bosetninger i Troms og Finnmark
Bosetninger i Måsøy
Apocaulus

se Systematisk inndeling

Apocaulus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore (20-30 millimeter), avlange, blanke, brune til svarte trebukker. Hodet er firkantet med en bred- V-formet midtfure. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden. Pronotum har avrundede sider uten pigger, i midten gjerne et par blanke felter uten punktering. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre", kraftig punkterte med brede, men lave, opphøyde lengderibber.

Levevis 
Arten utvikler seg i døde stokker av furu.

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i Afrika sør for Sahara.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802  
 Stammen Callipogonini eller Ergatini
 Slekten Apocaulus Quentin & Villiers, 1977
 Apocaulus abyssinicus Bjørnstad & Jiroux, 2010
 Apocaulus colmanti (Lameere, 1912)
 Apocaulus dargei Quentin & Villiers, 1977
 Apocaulus foveiceps (Harold, 1878)
 Apocaulus rivalus (Gilmour, 1954)
 Apocaulus schenklingi (Lameere, 1912)
 Apocaulus thoracicalis (Jordan, 1894)

Kilder 
 Prioninae of the World - Ergatini 
 Nettside om arten

Eksterne lenker 
 

Prioninae
Biller formelt beskrevet i 1977
Afrikas insekter