alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Pachyplectrus

33 slekter

Pachyplectrus er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En liten (5 - 7 millimeter), oval, blank, brun bille. Arten har ingen spesielt slående, ytre kjennetegn. Dekkvingene har tre fine lengdefurer, bare den innerste som går langs sømmen går over hele lengden av vingen. Beina er kraftige gravebein. Undersiden er fint hårete.

Levevis 
Arten har blitt funnet under åtsler og gulpeboller fra ugler. Den lever på tørre, sandete steder.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det sørvestlige USA (California og Arizona).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
 Underfamilien Pachyplectrinae Ocampo, 2006
 Slekten Pachyplectrus LeConte, 1874
 Pachyplectrus laevis LeConte, 1874

Eksterne lenker 
 F.C. Ocampo (2002) Hybosorids of the United States and Expanding Distribution of the Introduced Species Hybosorus illigeri (Coleoptera: Scarabaeoidea: Hybosoridae). Annals of the Entomological Society of America 95: 316-322. 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Pachyplectrinae  
 bugguide.net - Pachyplectrus laevis
 Bilder av arten
 

Hybosoridae
Dyr formelt beskrevet i 1874
Araeotanypus

Araeotanypus er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små til middelsstore, ovale, blankt svarte biller. Slekten utmerker seg ved at føttene på forbeina er lange og tynne.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørlige og sørøstlige Afrika (Tanzania, Botswana og Sør-Afrika).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
 Underfamilien Hybosorinae Erichson, 1847
 Slekten Araeotanypus Waterhouse, 1875
 Araeotanypus bicolor Petrovitz, 1967
 Araeotanypus boops Waterhouse, 1875
 Araeotanypus consors Péringuey, 1908
 Araeotanypus pentheri Petrovitz, 1967
 Araeotanypus striatus Schmidt, 1912
 Araeotanypus zumpti Petrovitz, 1967

Eksterne lenker 
 
 Oversikt over artene

Hybosoridae
Biller formelt beskrevet i 1875
Lucia Popp

Lucia Popp (døpenavn Lucia Poppová; født 12. november 1939 i Záhorská Ves, død 16. november 1993 i München) var en slovakisk operasanger (sopran).

Liv og virke 
Popp var av slovakisk, mährisk, tysk og rumensk avstamming. Faren var ingeniør, moren sopransanger. Etter et avbrutt medisinstudium studerte hun drama ved høyskolen for utøvende kunst i Bratislava og spilte i to spillefilmer, i 1957 og i 1962/63. Det var først etter at Anna Hrušovská hørte henne synge under en forestilling av Molières Le Bourgeois gentilhomme og tilbød henne sangtimer at Popp begynte å studere musikk. Hun studerte sang ved konservatoriene i Bratislava og Praha og ble uteksaminert i 1963. Opprinnelig ble hun regnet som mezzosopran, men stemmen endret seg til snart til en langt høyere tessitura.

Hun debuterte som sanger ved operaen i Bratislava i 1963, i rollen som «Nattens Dronning» i Mozarts Tryllefløyten. Herbert von Karajan engasjerte henne umiddelbart ved Wiener Staatsoper. Til å begynne med sang hun bare «Nattens Dronning», og denne rollen ga henne snart innpass på operaverdenes største scener. Senere sang hun også andre subrette- og koloraturroller, eksempelvis «Blonde» i Die Entführung aus dem Serail og «Adele» i Die Fledermaus. Etter at stemmen hadde mørknet noe, utvidet hun repertoaret til mer lyriske og ungdommelig-dramatiske roller som «Pamina» i Tryllefløyten, «Eva» i Die Meistersinger von Nürnberg og «Daphn»e i Daphne. Popp var en autoritet på tsjekkiske roller, et eksempel er innsatsen hennes i en innspilling av Janáčeks opera Den lure lille reven med Wienerfilharmonikerne under ledelse av Charles Mackerras (1986). 

Lucia Popp var også en etterspurt lieder- og konsertsanger. Som liedersanger overbeviste hun med en kontrollert ekspressivitet, og hun var i stand til å forene en vakker tone med en uttrykksfull gestalting.

Popps sangkunst er dokumentert på en lang rekke opera-, konsert- og liedinnspillinger. I 2007 plasserte BBC Music Magazine henne som nummer sju på ei liste over tidenes tjue største sopraner som det finnes innspillinger av.

I 1979 ble Lucia Popp utnevnt til Kammersängerin i Wien, og i 1983 utnevnte Bayerische Staatsoper i München henne til Bayerische Kammersängerin.

Popp var på høyden av sin karriere da hun døde av en uhelbredelig hjernesvulst i 1993, bare 54 år gammel. Hun  er gravlagt på Slávičie údolie i Bratislava.

Referanser

Litteratur 
  Lest 20. april 2017.

Kilder 
 Aryeh Oron: Lucia Popp (Soprano), biografi på bach-cantatas.com. Lest 20. april 2017.

Eksterne lenker 
 
 
 Diskografi, omtaler etc, classicstoday.com
 Lucia Popp. Dove sono i bei momenti, fanside dedisert Lucia Popp. Diskografi og biografiske data.

Sopraner
Operasangere
Slovakiske sangere
Personer fra Okres Malacky
Phaeochroops

Phaeochroops er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (8,5 - 17,5 millimeter), pæreformede, hvelvede biller, mørkbrune, nokså blanke og fint hårete. Ytterkantene er gjerne rødlige.

Levevis 
Lite er kjent om hybosoridenes biologi. De voksne billene flyr om natten og kommer gjerne til lys. I alle fall noen arter kan finnes på relativt ferske kadavere, eller møkk.

Utbredelse 
De fleste av artene lever i Sørøst-Asia, fra India i vest til Java, Borneo og Palawan i øst.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
 Underfamilien Hybosorinae
 Slekten Phaeochroops Candeze, 1876
 Phaeochroops acuticollis Arrow, 1907
 Phaeochroops angulatus Benderitter, 1923
 Phaeochroops colopacilis Kuijten, 1981
 Phaeochroops curtulus Schmidt, 1912
 Phaeochroops freenae Kuijten, 1981
 Phaeochroops gigas Arrow, 1907
 Phaeochroops gilleti Benderitter, 1923
 Phaeochroops hisaeae Nishikawa, 1989
 Phaeochroops indicus Arrow, 1907
 Phaeochroops lakhonicus Kuijten, 1981
 Phaeochroops lansbergei Candeze, 1876
 Phaeochroops laotianus Paulian, 1945
 Phaeochroops longisetosus Kuijten, 1981
 Phaeochroops malandai Paulian, 1944
 Phaeochroops maruyamai Nishikawa, 1989
 Phaeochroops masumotoi Nishikawa, 1996
 Phaeochroops meghalayicus Keith, 2001
 Phaeochroops myanmarensis Keith, 2001
 Phaeochroops ninbin Kuijten, 1981
 Phaeochroops opacicollis Arrow, 1909
 Phaeochroops peninsularis Arrow, 1909
 Phaeochroops rattus Arrow, 1909
 Phaeochroops seres Kuijten, 1981
 Phaeochroops silphoides Fairmaire, 1898
 Phaeochroops taiwanus Nomura, 1973
 Phaeochroops vulpecula Arrow, 1909
 Phaeochroops vulturius Kuijten, 1981

Eksterne lenker 
 P.J. Kuijten (1981) Revision of the genus Phaeochroops Candèze (Coleoptera: Scarabaeidae, Hybosorinae). Zoologische verhandelingen Leiden 183: 3-76. 
 
 Oversikt over artene

Hybosoridae
Biller formelt beskrevet i 1876
James Montgomery Flagg

James Montgomery Flagg (født 18. juni 1877, død 27. mai 1960) var en amerikansk kunstner og illustratør. Han arbeidet med alt fra finere malerier til tegneserier, men er i ettertid mest kjent for sine politiske plakater.

Liv og karriere 
Fra ung alder var han begeistret for tegning og fikk sine illustrasjoner akseptert av nasjonale tidsskrifter fra 12 års alder. 14 år gammel tegnet han for Life, og i de følgende år ble han ansatt i et annet magasin, Judge. Fra 1894 til 1898 gikk han på Art Students League of New York. Han studerte kunst i London og Paris fra 1898 til 1900, etter at han kom tilbake til USA produserte han utallige illustrasjoner til bøker, magasiner, politiske og humoristiske tegneserier, reklame, og vitse-tegninger. Blant hans kreasjoner var en tegneserie som jevnlig dukket opp i Judge fra 1903 og frem til 1907, som handlet om omstreiferen Nervy Nat

I 1915 fikk han i oppdrag fra reklamebyrået Earnest Elmo Calkins å lage reklame for Edison Photo og Adler Rochester Overcoats, men bare på betingelse av at hans navn ikke skulle assosieres med kampanjen.

Han tegnet sitt mest berømte verk i 1917, en plakat som oppfordret folk til å verve seg til United States Army under første verdenskrig. Den viste Uncle Sam som peker rett på betrakteren (inspirert av en britisk rekrutteringsplakat som viste Lord Kitchener i en lignende positur) med bildeteksten «I Want YOU for U.S. Army». Over fire millioner eksemplarer av plakaten ble trykket under første verdenskrig, og den ble gjenopplivet under andre verdenskrig. Flagg brukte sitt eget ansikt som Onkel Sam (la til alder og hvitt bukkeskjegg), og han sa senere at det rett og slett var for å unngå bryet med å engasjere en modell. President Franklin D. Roosevelt roste hans oppfinnsomhet med å bruke sitt eget ansikt som modell. Ifølge andre kilder hadde Flagg en nabo, Walter Botts, som poserte som modell.

Da han var på toppen var Flagg den høyest betalte magasintegner i Amerika. I 1946 utga Flagg sin selvbiografi, Roses and Buckshot. I tillegg til sitt arbeid som illustratør, malte Flagg portretter under påvirkning av John Singer Sargent. Flagg malte Mark Twain og Ethel Barrymore. Hans portrett av Jack Dempsey henger nå i Great Hall of the National Portrait Gallery. I 1948 dukket han opp i en annonse for bryggeriet Pabst Blue Ribbon. Den viste en tegner som arbeidet ved sitt staffeli i sitt New York-atelier med en ung dame ved side og en skuff med en åpen flaske Pabst og to fulle glass.

James Montgomery Flagg døde 27. mai 1960, i New York City. Han ble gravlagt i Woodlawn Cemetery  i Bronx, New York.

Ettermæle 
Fort Knox i Kentucky har en paradeplass som har navn etter og er dedikert til James Montgomery Flagg. Den kalles Flagg Field og ligger bak Fort Knox Hotel.

Flagg tilbrakte somrene i Biddeford Pool i Maine, og hans hjem, James Montgomery Flagg House, ble innlemmet i National Register of Historic Places i 1980.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Tegneserieskapere fra USA
Illustratører fra USA
Anthypna

Anthypna er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De er gjerne hårete og livlig fargede biller som flyr mye og kan finnes på blomster.

Utseende 
Middelsstore (ca. 10 mm), avlange biller, oftest bronseaktig, blått eller grønt metallisk farget og mer eller mindre tett hårete. Grunnfargen er gulbrun til svart. Hodet er nedoverbøyd, antennene er 9- eller 10-leddete med en tre-leddet vifte, alle leddene fløyelsaktig hårete. Fasettøynene er delt av en list i fremkanten. Overleppen (labrum) og kjevene (mandibler) stikker fram foran hodeframkanten (clypeus). Antennene kan ha svært store lameller (de ytterste, bladformede leddene). Brystskjoldet (pronotum) er mer eller mindre kvadratisk, hvelvet, ofte tett punktert og hårete. Dekkvingene er avlange, den ytterste delen er ofte tynn og spissene spriker slik at de ikke dekker hele bakkroppen. Beina er kraftige, framleggene (tibiae) har et par tenner på utsiden, mellom- og bakleggene kan ha forskjellig utviklede sporer. Føttene er fem-leddete, nokså lange og kraftige.

Levevis 
Lite er kjent om biologien. De voksne billene flyr om dagen og kan finnes svermende over blomster og busker i sandige områder. Larvene finnes blant annet i sanddyner ved kysten, der de spiser på råtnende plantedeler.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den sørlige delen av den palearktiske sone i Nord-Afrika og på Balkan.

Systematisk inndeling 
Avgrensingen mellom denne slekten og Amphicoma har vært noe uavklart . Enn del arter som før har vært plassert i Anthypna føres nå til Amphicoma.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Glaphyridae MacLeay, 1819 – ca. 100 arter i 8 slekter
 Underfamilien Glaphyrinae MacLeay, 1819
 Slekten Anthypna Eschscholtz, 1818  
 Anthypna ciliata Ménétries, 1836 - Balkan
 Anthypna meles (Fabricius, 1792) - Marokko

Referanser

Kilder 
 Carlson, D.C. 2001. Generic Guide to New World Scarab Beetles – Glaphyridae.

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri: 
 Oversikt over artene

Biller
Glaphyridae
Biller formelt beskrevet i 1818
Phaeochridius

Phaeochridius er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (7,5 - 9,5 millimeter), pæreformede, hvelvede biller, rødbrune, nokså blanke og fint hårete bare langs ytterkantene. Ytterkanten av pronotum er litt sagtakket, overflaten nesten uten hår. Punkteringen på dekkvingene danner delvis punktrader.

Levevis 
Lite er kjent om hybosoridenes biologi. De voksne billene flyr om natten og kommer gjerne til lys. I alle fall noen arter kan finnes på relativt ferske kadavere, eller møkk.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Sumatra og Borneo.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
 Underfamilien Hybosorinae
 Slekten Phaeochridius Lansberge, 1887
 Phaeochridius derasus (Harold, 1880)
 Phaeochridius uniformis Arrow, 1925

Eksterne lenker 
 Kuijten, P.J. (1985) Revision of some hybosorine genera from the Indomalayan subregion: Microphaeochroops, Microphaeolodes, Mimocoelodes, Pantolasius and Phaeochridius (Coleoptera: Scarabaeidae: Hybosorinae). Zoologische Verhandelingen Leiden 222: 1-39. 
 
 Oversikt over artene

Hybosoridae
Dyr formelt beskrevet i 1887
Sysctl

sysctl er et program i enkelte Unix-lignende operativsystemer, deriblant Linux og Berkeley Software Distribution. Programmet leser og modifiserer attributtene til operativsystemkjernen slik som versjonsnr, maksimumsgrenser og settinger av sikkerhet. Programmet er tilgjengelig både som et systemkall for kompilerte programmer, og som en administratorkommando for interaktiv bruk og i skript. Linux behander sysctl som et virtuelt filsystem.

Eksterne lenker 
 EnderUNIX sysctl 
 Sysctl.conf example for BSD
 Sysctl.conf example for Linux

Linuxkjernen
BSD
Pantolasius

Pantolasius er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små (3,6 - 3,8 millimeter), pæreformede, hvelvede biller, rødbrune, nokså blanke og hårete. Oversiden er kledt med lange, oppstående hår. Undersiden av de tre innerste fotleddene har "puter" av korte, butte, gule børster.

Levevis 
Lite er kjent om hybosoridenes biologi. De voksne billene flyr om natten og kommer gjerne til lys. I alle fall noen arter kan finnes på relativt ferske kadavere, eller møkk.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Sumatra.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
 Underfamilien Hybosorinae
 Slekten Pantolasius Lansberge, 1887
 Pantolasius bandaharae Kuijten, 1985
 Pantolasius vethi Lansberge, 1887

Eksterne lenker 
 Kuijten, P.J. (1985) Revision of some hybosorine genera from the Indomalayan subregion: Microphaeochroops, Microphaeolodes, Mimocoelodes, Pantolasius and Phaeochridius (Coleoptera: Scarabaeidae: Hybosorinae). Zoologische Verhandelingen Leiden 222: 1-39. 
 
 Oversikt over artene

Hybosoridae
Dyr formelt beskrevet i 1887
Metachaetodus

Metachaetodus er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (ca. 6 millimeter), brede, litt pæreformede, hvelvede biller, brunlige til svarte, nokså matte, uten påfallende behåring, oversiden kraftig punktert.

Levevis 
Lite er kjent om hybosoridenes biologi. De voksne billene flyr om natten og kommer gjerne til lys. I alle fall noen arter kan finnes på relativt ferske kadavere, eller møkk.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Uruguay, det sørlige Brasil og det nordlige Argentina).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
 Underfamilien Hybosorinae
 Slekten Metachaetodus Preudhomme de Borre, 1886
 Metachaetodus brunneicollis Preudhomme de Borre, 1886
 Metachaetodus carolineae Ocampo, 2010
 Metachaetodus discus Preudhomme de Borre, 1886

Eksterne lenker 
 F.C. Ocampo (2010) A new species of the South American genus Metachaetodus (Coleoptera: Scarabaeoidea: Hybosoridae: Hybosorinae). Rev. Soc. Entomol. Argentina 69 (3-4): 201-207. 
 
 Oversikt over artene

Hybosoridae
Dyr formelt beskrevet i 1886
Brenskea

Brenskea er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små, avlange, blanke, brune biller. Hodet har en framskytende tann midt på forkanten. Pronotum er ovalt, grovt og kraftig punktert. Dekkvingene er jevnbrede og  har nokså kraftige punktrader. Beina er kraftige gravebein, leggene på forbeina med tre kraftige tenner. Undersiden er fint hårete.

Levevis 
De voksne billene kommer til lys om natten.

Utbredelse 
Artene er utbredt i den palearktiske sone (Kasakhstan).

Systematisk inndeling 
Slekten blir noen ganger plassert i Dynamopodinae.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
 Underfamilien Pachyplectrinae Ocampo, 2006
 Slekten Brenskea Reitter, 1891
 Brenskea chudeaui Reitter, 1909
 Brenskea coronata Reitter, 1891

Eksterne lenker 
 Bilde av Brenskea coronata
 Oversikt over artene
 

Hybosoridae
Dyr formelt beskrevet i 1891
Lichnanthe

Lichnanthe er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De er hårete og livlig fargede biller som flyr mye og kan finnes på blomster.

Utseende 
Middelsstore (10 - 15 millimeter), avlange, hårete biller. Kroppen er nokså tett kledt med oppstående, gulaktige hår. Antennene er forholdsvis lange med tre antenneblader (lameller). som danner en vifte ytterst. Hodet er tydelig avsatt fra pronotum, som er rundet. Dekkvingene er avsmalnende bakover, og spriker bakerst slik at mye av den hårete bakkroppen synes ovenfra. Beina er temmelig lange, leggene krumme. Billene kan minne vagt om humler men det er usikkert  om likheten er stor nok til å lure særlig mange rovdyr.

Levevis 
De voksne billene er aktive om dagen og kan noen ganger finnes tallrikt på blomster. Larvene lever i jorda - én av artene (Lichnanthe vulpina) kan gjøre en del skade på røttene til dyrkede tranebær

Utbredelse 
Slekten er utbredt i USA.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Glaphyridae MacLeay, 1819 – ca. 100 arter i 8 slekter
 Underfamilien Glaphyrinae MacLeay, 1819
 Slekten Lichnanthe Burmeister, 1842
 Lichnanthe albipilosa Carlson, 1980
 Lichnanthe apina Carlson, 1980
 Lichnanthe brachyscelis Carlson, 1980
 Lichnanthe cooperi (Horn, 1867)
 Lichnanthe lupina LeConte, 1856
 Lichnanthe rathvoni (LeConte, 1863)
 Lichnanthe ursina (LeConte, 1861)
 Lichnanthe vulpina (Hentz, 1827)

Referanser

Kilder 
 Carlson, D.C. (1980) Taxonomic Revision of Lichnanthe Burmeister (Coleoptera: Scarabaeidae). The Coleopterists' Bulletin 34: 177-208. Referanseside: 
 Carlson, D.C. 2001. Generic Guide to New World Scarab Beetles – Glaphyridae.
 Oversikt over artene

Eksterne lenker 
 
 bugguide.net - bildegalleri over nordamerikanske arter

Biller
Glaphyridae
Biller formelt beskrevet i 1842
Aporolaus

Aporolaus er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En liten til middelsstor (5,5 - 7 millimeter), oval, litt pæreformet, hvelvet, blank bille, hodet er svart, forøvrig brunlig. Hodets fremaknt har noen små tenner. Pronotum er avrundet, sidekanten nesten i flukt med dekkvingene. Disse har regelmessige rader av punkter, men ingen nedsenkede striper. Undersiden er kraftig hårete. Beina er middels kraftige, forleggene med tre tenner.

Levevis 
Lite er kjent om hybosoridenes biologi. Arten er funnet mellom 1000 - 1500 meter over havet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (Costa Rica og Panama).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
 Underfamilien Hybosorinae
 Slekten Aporolaus Bates, 1887
 Aporolaus fimbriatus Bates, 1887

Eksterne lenker 
 F.C. Ocampo (2010) The Central American genus Aporolaus, new status and taxonomic revision (Coleoptera: Scarabaeoidea: Hybosoridae: Hybosorinae). Revista mexicana de biodiversidad 81:  
 

Hybosoridae
Biller formelt beskrevet i 1887
Sibyllenbuchfragmentet

Sibyllenbuchfragmentet er et delvis trykt blad som kan være den tidligste bevarte rest av alle europeiske bøker som ble trykket ved hjelp av løse typer. Sibyllenbuch, eller Sibylle-boken, inneholdt et middelaldersk dikt som spådde på skjebnen til det Det tysk-romerske rike.

British Librarys onlinekatalog daterer Sibyllenbuch-fragmentet til 1452-53, noe som gjør det eldre enn noe annet europeisk eksempel på trykte bøker, eldre enn Gutenbergs bibel fra 1455. I Kina var det laget typer av brent leire for trykking så tidlig som 1041.

Fragmentet og dens tekst 
Sibyllenbuch-fragmentet består av et stykke papir som er trykt på tysk med gotiske bokstaver. Det eies av Gutenberg-Museet i Mainz, Tyskland.. Fragmentet ble oppdaget i 1892 i et gammelt bokbinderi i Mainz. Teksten på fragmentet handler om dommedag, og det er derfor noen ganger også kalt «Das Weltgericht» (tysk for «dommedag»). Teksten er en del av et dikt fra 14. århundre på 1040 linjer kjent som «Sibyllenbuch» (Sibyls bok) som inneholder «profetier om skjebnen til det Hellige Romerske Riket». British Library identifiserer fragmentet som en del av en quarto (en bok som består av ark på fire sider som ble skrevet ut på hver side, som så ble brettet to ganger for å danne grupper på fire blader eller åtte sider). Fra analyse av plasseringen av vannmerket på fragmentet og den kjente lengden på hele diktet, er det blitt anslått at hele arbeidet har inneholdt 37 blader (74 sider) med 28 linjer per side.

Tittelen «Sibylle-bok» henspiller på de antikke sibyller, spåkvinner som var knyttet til orakler i antikkens Hellas.

Skrifttype og datering 
Den skriftypen som ble brukt i Sibyllenbuch er den samme som ble brukt i andre tidlige fragmenter som tilskrives Johann Gutenberg. Spesielt omfatter dette en Ars minoritets av Donatus, som var en latinsk grammatikk brukt i århundrer i skolen, og også flere blader av en brosjyre kalt «den tyrkiske kalender» fra 1455 som antas å ha blitt skrevet ut i slutten av 1454. Denne skrifttypen er blitt kalt DK font etter bruken av Donatus i Ars minor, og i Kalendar Forskere har identifisert flere ulike fragmenter av dette skriftet.

En senere versjon ble brukt rundt 1459 til 1460 for å skrive ut den såkalte 36-linjers Bibel. dette er grunnen til at ulike stater av denne typen har samlet blitt kalt "36-linjers Bibel type".

Trykksverte
En syklotronanalyse, utført av Crocker Nuclear Laboratory ved University of California i 1987 bekrefter at trykksverten som ble brukt i Sibyllenbuch har et høyt innhold av bly og kobber, nokså likt andre arbeider utført av Gutenberg.

Referanser 

Mainz
Typografi
Bøker fra 1452
Cretoglaphyrus

Cretoglaphyrus er en utdødd slekt av biller som hørte til gruppen skarabider (Scarabaeoidea) og levde i kritt-tiden.

Utseende 
Middelsstore, avlange biller. Den minste arten hadde en kroppslengde rundt 15 millimeter, hos den største var dekkvingen 18 millimeter lang, som skulle tilsi en kroppslengde rundt 30 millimeter .

Funnsteder 
Slekten er beskrevet fra Nedre kritt (125-122 millioner år før nåtid) i Russland.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Glaphyridae MacLeay, 1819 – ca. 100 arter i 8 slekter
 Underfamilien Cretoglaphyrinae Nikolajev, 2005 (utdødd)
 Slekten Cretoglaphyrus Nikolajev, 2005
 Cretoglaphyrus calvescens Nikolajev, 2005
 Cretoglaphyrus leptopterus Nikolajev, 2005
 Cretoglaphyrus olenguicus Nikolajev, 2005
 Cretoglaphyrus rohdendorfi Nikolajev, 2005
 Cretoglaphyrus transbaikalicus Nikolajev, 2005
 Cretoglaphyrus zherikhini Nikolajev, 2005

Referanser

Eksterne lenker 
 

Glaphyridae
Fossile insekter
Biller formelt beskrevet i 2005