alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Entomoculiini

Entomoculiini er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). Denne underfamilien er representert med over 400 arter i Mellom- og Sør-Europa, men finnes ikke nord for Østerrike.

Utseende 
Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.

Levevis 
Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. Det har blitt spekulert i at årsaken til at gruppen mangler i Nord-Europa er at de ennå ikke har vandret inn etter siste istid, da disse billene trolig har ganske dårlig spredningsevne.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien Leptotyphlinae – 435 arter i Europa
 Stamme Entomoculiini Coiffait, 1957
 Slekten Allotyphlus Coiffait, 1955 - 24 arter
 Slekten Cyrtotyphlus Dodero, 1900 - 6 arter
 Slekten Entomoculia Croissandeau, 1891 - ca. 250 arter
 Slekten Mesotyphlus Coiffait, 1957 - 40 arter
 Slekten Neocyrtotyphlus Pace, 1976 - én art
 Slekten Paratyphlus Blackwelder, 1952 - 46 arter

Referanser

Kilder 
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr: 
 Grebennikov, V.V. og A.F. Newton, 2008: Minute larvae of Leptotyphlinae (Coleoptera: Staphylinidae): description of three genera with discussion on the monophyly and phylogenetic position of the subfamily as inferred from larval morphology. Zootaxa, 1817: 49-58.

Eksterne lenker 
 

Kortvinger
Leptotyphlinae
Biller formelt beskrevet i 1957
Metrotyphlini

Metrotyphlini er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende 
Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.

Levevis 
Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. Det har blitt spekulert i at årsaken til at gruppen mangler i Nord-Europa er at de ennå ikke har vandret inn etter siste istid, da disse billene trolig har ganske dårlig spredningsevne.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i det sørligste Europa, men også i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien Leptotyphlinae – 435 arter i Europa
 Stamme Metrotyphlini Coiffait, 1963
 Slekten Apotyphlus Coiffait & Saíz, 1965 - to arter, Chile
 Slekten Banatotyphlus Decu, 1982 - én art, Romania
 Slekten Cretotyphlus Assing, 2019 - tre arter
 Slekten Egeotyphlus Coiffait, 1957 - tre arter
 Slekten Gynotyphlus Coiffait, 1955 - tre arter
 Slekten Metrotyphlus Coiffait, 1959 - 13 arter
 Slekten Rhopalotyphlus Scheerpeltz, 1955 - én art
 Slekten Venezillotyphlus Decu, 1990 - én art, Venezuela

Referanser

Kilder 
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr: 
 Grebennikov, V.V. og A.F. Newton, 2008: Minute larvae of Leptotyphlinae (Coleoptera: Staphylinidae): description of three genera with discussion on the monophyly and phylogenetic position of the subfamily as inferred from larval morphology. Zootaxa, 1817: 49-58.

Eksterne lenker 
 

Kortvinger
Leptotyphlinae
Biller formelt beskrevet i 1963
Neotyphlini

Neotyphlini er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende 
Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.

Levevis 
Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. Det har blitt spekulert i at årsaken til at gruppen mangler i Nord-Europa er at de ennå ikke har vandret inn etter siste istid, da disse billene trolig har ganske dårlig spredningsevne.

Utbredelse 
Gruppen har en spredt utbredelse, mest i områder med Middelhavsklima, men også i noen kaldere områder. Flest arter er det i California og Chile, men gruppen forekommer også så langt nord som Alaska, i tropene i Mellom-Amerika, i det sørlige Afrika og det sørlige Europa.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien Leptotyphlinae 
 Stamme Neotyphlini Coiffait, 1963
 Slekten Apheliotyphlus Pace, 1976 - én art, Italia
 Slekten Cafrotyphlus Coiffait, 1964 - to arter, Sør-Afrika 
 Slekten Cainotyphlus  Coiffait, 1962 - to arter, California
 Slekten Chiliotyphlus  Coiffait, 1963 - tre arter, Chile
 Slekten Chionotyphlus Smetana, 1986 - én art, Alaska
 Slekten Cubanotyphlus Coiffait & Decu, 1972 - 5 arter, Mellom-Amerika og Karibia
 Slekten Eutyphlops  Coiffait, 1983 - 5 arter
 Slekten Heterotyphlus Coiffait, 1962 - tre arter, California
 Slekten Homeotyphlus Coiffait, 1962 - én art, California
 Slekten Idahotyphlus Gusarov, 2003 - én art, Idaho
 Slekten Kladotyphlus Pace, 1999 - én art, Slovenia
 Slekten Macrotyphlus Coiffait & Saíz, 1965 - 10 arter, Chile
 Slekten Mayatyphlus Gusarov, 2003 - én art, Belize
 Slekten Megatyphlus Coiffait, 1955 - tre arter, Sør-Europa
 Slekten Neotyphlus Coiffait, 1959
 Slekten Oreinotyphlus Coiffait, 1963 - tre arter, Chile 
 Slekten Paramacrotyphlus Saíz, 1975 - to arter, Chile
 Slekten Prototyphlus Coiffait, 1962 - én art, California
 Slekten Telotyphlus Coiffait, 1962 - to arter, California
 Slekten Xenotyphlus Coiffait, 1962 - to arter, California

Referanser

Kilder 
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr: 
 Grebennikov, V.V. og A.F. Newton, 2008: Minute larvae of Leptotyphlinae (Coleoptera: Staphylinidae): description of three genera with discussion on the monophyly and phylogenetic position of the subfamily as inferred from larval morphology. Zootaxa, 1817: 49-58.

Eksterne lenker 
 

Kortvinger
Leptotyphlinae
Biller formelt beskrevet i 1963
Cephalotyphlini

Cephalotyphlini er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende 
Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.

Levevis 
Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. Det har blitt spekulert i at årsaken til at gruppen mangler i Nord-Europa er at de ennå ikke har vandret inn etter siste istid, da disse billene trolig har ganske dårlig spredningsevne.

Utbredelse 
Gruppen har en ganske begrenset i utbredelse i Italia inkludert Sardinia, og Korsika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien Leptotyphlinae 
 Stamme Cephalotyphlini Coiffait, 1963
 Slekten Cephalotyphlus Coiffait, 1955 
 Cephalotyphlus florentinus (Pace, 1979) - Italia
 Cephalotyphlus revelieri (Saulcy, 1878) - Korsika og Sardinia
 Cephalotyphlus sarduspatris Bordoni & Fancello, 2016 - Sardinia
 Cephalotyphlus vicetinus (Pace, 1975) -Italia

Referanser

Kilder 
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr: 
 Grebennikov, V.V. og A.F. Newton, 2008: Minute larvae of Leptotyphlinae (Coleoptera: Staphylinidae): description of three genera with discussion on the monophyly and phylogenetic position of the subfamily as inferred from larval morphology. Zootaxa, 1817: 49-58.

Eksterne lenker 
 

Kortvinger
Leptotyphlinae
Biller formelt beskrevet i 1955
Italias insekter
Australiotyphlini

Australiotyphlini er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). Gruppen omfatter bare én kjent art.

Utseende 
Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.

Levevis 
Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. Det har blitt spekulert i at årsaken til at gruppen mangler i Nord-Europa er at de ennå ikke har vandret inn etter siste istid, da disse billene trolig har ganske dårlig spredningsevne.

Utbredelse 
Gruppen har en ganske begrenset i utbredelse i New South Wales, Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien Leptotyphlinae 
 Stamme Australiotyphlini Pace, 2013 
 Slekten Australiotyphlus Pace, 2013 
 Australiotyphlus cabbagensis Pace, 2013

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kortvinger
Leptotyphlinae
Biller formelt beskrevet i 2013
Australias insekter
Nasjonalt luftoperasjonssenter

Nasjonalt luftoperasjonssenter (NLUS) er et ledelseselement i det norske Luftforsvaret som utøver taktisk kommando og kontroll av operative avdelinger på vegne av sjef Luftforsvaret. NLUS ledes av en brigader og er lokalisert sammen med Forsvarets operative hovedkvarter (FOH) på Reitan.

NLUS ble opprettet i 2014 i forbindelse med at stabselementet J3 Air i FOH ble avviklet, og årsverk og personell overført til Luftforsvaret.

I dagligtale er NLUS ofte omtalt med sin engelske tittel, Norwegian Air Operations Centre (NAOC).

Se også
 Nasjonalt landoperasjonssenter
 Nasjonalt logistikkoperasjonssenter
 Nasjonalt sjøoperasjonssenter

Referanser

Eksterne lenker
 

Avdelinger og forband i Luftforsvaret
Etableringer i 2014
Erle Ellis

Erle Christopher Ellis (født 11. mars 1963 i Washington, DC) er en amerikansk miljøforsker. Ellis arbeid ser på årsaker og konsekvenser av menneskeskapte langsiktige økologiske endringer på lokalt og globalt nivå. Han er videre opptatt av problemstillinger  knyttet til antropocen. I 2015 var han professor ved avdelingen Geography and Environmental Systems på University of Maryland, Baltimore County hvor han leder Laboratory for Anthroecology.

Utdanning og karriere 
Ellis avla sin bachelorgrad i biologi i 1986 og forsvarte sin avhandling for graden ph.d. i plantebiologi fra Cornell University i 1990 med som veileder Roger Spanswick. Etter at han var ferdig med studiene underviste han i engelsk ved Nanjing Agricultural University fra 1990 til 1991. Han reiste tilbake til Kina for å studere nitrogen sykluser i kulturlandskap i årene 1993–1996. Fra 1996 til 2000, arbeidet han sammen med Stephen Gliessman ved University of California, Santa Cruz. I 2000 ble han ansatt som universitetslektor ved institutt for Geography and Environmental Systems ved University of Maryland Baltimore County. I 2015 ble han så forfremmet til professor. Han er medlem av Global Land Program (Scientific Steering Committee 2012–2017), av Future Earth og Anthropocene Working Group tilhørende International Commission on Stratigrafi, Breakthrough Institute (og medforfatter av Ecomodernist Manifesto). Han er også rådgiver for Nature Needs Half movement. Han har undervist i økologi som gjesteprofessor ved Harvard Graduate School of Design (2013–2015) og var også gjesteprofessor ved Carnegie Institution' s Department of Global Økologi (2006–2007).

Arbeider 
Ellis' forskning har utforsket langsiktige økologiske endringer i Kinas landsbyer, og i 2008 utarbeidet han det første globale kartet for menneskeskapte biomer (og innførte begrepet "anthrome") sammen med geografen Navin Ramankutty. I 2019 hjalp han til med å lede et omfattende samarbeid mellom arkeologer for å kartlegge arealbruksendringer rundt om i verden i løpet av de siste  år.

Ellis har publisert mer enn 100 vitenskapelige artikler knyttet til globale og lokale økologiske endringer forårsaket av mennesker, og er en såkalt Global Highly Cited Researcher, det vil si at han har publisert mange forskningsartikler som andre har referert til. Han har også skrevet en rekke artikler og diskutert sitt arbeid og andre forhold relatert til mennesker pådrivere for  økologiske endringer i publikasjoner som Science, Natur, New Scientist, New York Times, Breakthrough Journal, og andre arenaer. Hans første bok, Anthropocene: A Very Short Introduction, ble publisert i 2018.

Priser 
 2021-2024 Presidentvalget Forskning Professor, UMBC.
 2019 Innovasjon i Bærekraft-Vitenskap Prisen, Ecological Society of America.

Referanser

Eksterne lenker 
Anthropocene: A Very Short Introduction
Discover: Human Influence on Ecology Mapped
Department Website
Profile at the Laboratory for Anthroecology
Anthropocene Working Group of the International Commission on Stratigraphy

Landskapsarkitektur
Menneskelig miljøpåvirkning
Økologer fra USA
EM i fotball 2021 – Gruppe B

Gruppe B under Fotball-EM 2021 blir spilt mellom 12 og 21. juni 2021 på Parken stadion i København og på Krestovskij stadion i St. Petersburg. Gruppa består av , vertslandet ,  & vertslandet . De to beste lagene går videre til åttendedelsfinalen, der møter vinneren av gruppen andre plassen i gruppe A, gruppe D, gruppe E eller gruppe F, og andreplassen møter andreplassen i gruppe A.
Hvis tredjeplassen i gruppa er blant de 4 beste tredjeplassene vil de møte vinneren av gruppe E eller gruppe F.

Danmark – Finland
I det 43. minutt ble kampen suspendert etter at den danske midtbanespilleren Christian Eriksen kollapset på banen på grunn av hjertestans. Eriksen ble overført til et lokalt sykehus hvor han ble stabilisert. Kampen ble gjenopptatt klokka 20:30, med de siste fire minuttene av første omgang før en pause på fem minutter.

Belgia – Russland

Finland – Russland

Danmark – Belgia

Russland – Danmark

Finland – Belgia

Referanser

Eksterne lenker

Group B overview UEFA.com

EM i fotball 2021
EM i fotball 2021 – Gruppe C

Gruppe C under Fotball-EM 2021 blir spilt mellom 13 og 21. juni 2021 på Johan Cruijff ArenA i Amsterdam og på Arena Națională i București. Gruppa består av vertslandet , ,  & . De to beste lagene går videre til åttendedelsfinalen, der møter vinneren av gruppen tredjeplassen i gruppe D, gruppe E eller gruppe F, og andreplassen møter vinneren av gruppe A.
Hvis tredjeplassen i gruppa er blant de 4 beste tredjeplassene vil de møte vinneren av gruppe E eller gruppe F.

Østerrike – Nord-Makedonia

Nederland – Ukraina

Ukraina – Nord-Makedonia

Nederland – Østerrike

Nord-Makedonia – Nederland

Ukraina – Østerrike

Referanser

Eksterne lenker

Group C overview UEFA.com

EM i fotball 2021
Megarthropsini

Megarthropsini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De er små til middelsstore, som oftest glatte og blanke biller som kan kjennes på et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.

Utseende 
Små (2,7-5 millimeter), avlange, lyst til mørkt rødbrunlige kortvinger, ytterkantene kan være brungule. De kan overflatisk minne om en del medlemmer i underfamilien Omaliinae, men mangler punktøyne på hodet. Gruppen kan kjennes på at hode, pronotum og dekkvinger er fint og tett punkterte og nokså matte. Antennene er ganske lange og tynne, hodet er bredt avrundet med litt utstående fasettøyne. Pronotum er forholdsvis stort og bredt, rundet. Dekkvingene er jevnbrede, middels lange (til kortvinger å være). Bakkroppen er jevnt avsmalnende bakover. Hannen har flere fingeraktige utvekster og lange børster på de bakerste bakkroppsplatene.

Levevis 
Arten lever på skogbunnen mellom løvstrø.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Asia.

Systematisk oversikt 
Gruppen er nylig blitt overført til stammen Tachinusini.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien dråpekortvinger, Tachyporinae MacLeay, 1825
 Gruppe Megarthropsini Cameron, 1919
 Slekten Lacvietina Herman, 2004  - 5 arter
 Slekten Megarthropsis Cameron, 1919 - 8 arter
 Slekten Nepaliodes Coiffait, 1977 - 4 arter
 Slekten Peitawopsis Smetana, 1992 - 6 arter

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 Bilde av Megarthropsis decorata
 

Kortvinger
Dråpekortvinger
Biller formelt beskrevet i 1919
Vatesini

Vatesini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De er små til middelsstore, som oftest glatte og blanke biller som kan kjennes på et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.

Utseende 
Små til middelsstore, mer eller mindre dråpeformede, blanke kortvinger, gjerne rødlige eller brunlige på farge. Antennene er nokså korte.

Levevis 
Disse artene er myrmekofile (knyttet til maur) eller til termitter.

Utbredelse 
Slekten Vatesus er utbredt i den neotropiske økosonen. De andre slektene, som nylig er flyttet til denne gruppen, har videre utbredelser.

Systematisk oversikt  
Det er nylig presentert en ny klassifikasjon av Tachyporinae , der denne gruppen er omdefinert og mange flere slekter er definert inn i den.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien dråpekortvinger, Tachyporinae MacLeay, 1825
 Gruppe Vatesini Seevers, 1958 
 Slekten Cilea Jacquelin du Val, 1856 - overført fra Tachyporini, 19 arter
 Slekten Cileoporus Campbell, 1994 - overført fra Tachyporini, to arter
 Slekten Coproporus Kraatz, 1857 - overført fra Tachyporini, ca. 150 arter
 Slekten Coprotachinus Cameron, 1933 - overført fra Tachyporini, 7 arter
 Slekten Mimocyptus Cameron, 1919 - overført fra Tachyporini, to arter
 Slekten Termitoplus Silvestri, 1946 - overført fra Tachyporini, én arter
 Slekten Vatesus Sharp, 1876 - 27 arter, neotropisk

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kortvinger
Dråpekortvinger
Biller formelt beskrevet i 1958
Letícia Melo

Letícia Oro Melo (født 5. oktober 1997) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp. Hun ble søramerikansk mester i lengdehopp i 2021.

Idrettskarriere 
Melo kom på andreplass i lengdehopp under det brasilianske U18-mesterskapet i 2013, med 5,46 meter. Under det brasilianske juniormesterskapet i 2014 fikk hun bronse i lengdehopp og gull på 4 x 400 meter stafett, og i det brasilianske U23-mesterskapet kom hun på sjetteplass i lengdehopp og fikk sølv på 4 x 100 meter stafett. Hun vant lengdehopp i det brasilianske ungdomsmesterskapet (U18), med en lengde på 6,00 meter. Dette var personlig rekord, men hun forbedret denne to måneder senere, da hun vant lengdehopp under Søramerikansk U18-mesterskap i friidrett 2014, der hun hoppet 6,14 meter.

Hun kom på tiendeplass i det brasilianske mesterskapet i friidrett, og deltok i Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 2015, der hun vant lengdehopp. Hun kom på andreplass i lengdehopp under det brasilianske juniormesterskapet i 2015. I august 2015 deltok hun i Panamerikansk U20-mesterskap i friidrett, som ble arrangert i Canada, og kom der på tredjeplass. I 2016 vant hun lengdehopp under det brasilianske U20-mesterskapet i friidrett, og hun kom på sjetteplass i det nasjonale mesterskapet. Hun vant lengdehopp under Brasiliansk U23-mesterskap i friidrett 2017. 

Hun vant på nytt lengdehopp under Brasiliansk U23-mesterskap i friidrett 2018, og hun kom på femteplass i det brasilianske mesterskapet i friidrett. Under Søramerikansk U23-mesterskap i friidrett 2018 kom hun på tredjeplass, bak Aries Sánchez og Mirieli Santos. Under Brasiliansk mesterskap i friidrett 2019 kom hun på tiendeplass. Brasiliansk mesterskap i friidrett 2020 ble arrangert i desember 2020, og Melo kom der på tredjeplass i lengdehopp. 

Hun vant lengdehopp under Søramerikansk mesterskap i friidrett 2021, med ny personlig rekord på 6,63 meter. Hun kom på andreplass i lengdehopp under Brasiliansk mesterskap i friidrett i 2021 i juni, bak Eliane Martins.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Brasilianske lengdehoppere
VM-bronsemedaljevinnere i friidrett for Brasil
Søramerikanske mestere i friidrett
Deltakere for Brasil under VM i friidrett 2022
Deropini

Deropini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De er små til middelsstore, som oftest glatte og blanke biller som kan kjennes på et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.

Utseende 
Middelsstore, avlange, blankt brunlige kortvinger. Gruppen ser ikke ut som typiske Tachyporinae i og med at pronotum er forholdsvis smalt (ikke bredere enn dekkvingene og ikke mye bredere enn langt) og mer eller mindre hjerteformet, ikke bredt og rundet. Dekkvingene er forholdsvis lange, rundt en og en halv gang så lange som pronotum.

Levevis

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Øst-Asia (Kina, Vietnam, Korea, Japan).

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien dråpekortvinger, Tachyporinae MacLeay, 1825
 Gruppe Deropini Smetana, 1983
 Slekten Derops Sharp, 1889
 Derops coreanus (Y.Watanabe, 1969)
 Derops dingshanus Y.Watanabe, 1999
 Derops divalis (Sanderson, 1947)
 Derops hainanus Zhao, Jie-Qiong & Li-Zhen Li, 2013
 Derops japonicus (K.Sawada, 1956)
 Derops lisae Smetana, 1995
 Derops longicornis Sharp, 1889
 Derops longipennis (Cameron, 1930)
 Derops nitidipennis Schülke, 2000
 Derops okinawanus Y.Watanabe, 1985
 Derops paulastoni Rougemont, 2017
 Derops punctipennis Schülke, 2003
 Derops rougemonti Schülke, 2003
 Derops schillhammeri Schülke, 2003
 Derops shuckburghae Rougemont, 2003
 Derops smetanai Schülke, 2003
 Derops uenoi Y.Watanabe, 1993
 Derops vietnamicus Y.Watanabe, 1996
 Derops yaeyamanus Kishimoto, 2001
 Derops yunnanus Zhao, Jie-Qiong & Li-Zhen Li, 2013

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 Derops på GBIF 
 Bilde av Derops sp.
 

Kortvinger
Dråpekortvinger
Biller formelt beskrevet i 1889