alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Moskenes kirke

Moskenes kirke ligger i Moskenes sokn på stedet Moskenes i Moskenes kommune i Nordland. Kirka er ei korskirke i tømmer med 280 plasser, bygd i 1819. Kirka ble innviet 1. august 1821. Moskenes kirke er preget av forfall og har et stort behov for reparasjon og vedlikehold. Kostnadene er beregnet til 2,5 millioner kroner, men Moskenes kommune mangler finansiering for å kunne gjennomføre reparasjonene. Kommunen og Moskenes kirkes Venner arbeider begge med å søke om støtte og lån til utbedringer og Moskenes kirkes venner stiller med 200 000 kroner av egne midler.

Restaurering 
Kirken ble restaurert på begynnelsen av 1960-tallet under ledelse av arkitekt Kirsten Wleügel Knutssøn. Restaureringsarbeidet ble ferdigstilt i 1964.

Andre kirker i Moskenes
Reine kirke

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Liste over kirker i Norge

Kirker i Moskenes
Kirker i Lofoten prosti
Kulturminner i Moskenes
Norske kirker fra 1819
Korskirker i Norge
Cagliari Calcio

Cagliari Calcio er en italiensk fotballklubb fra byen Cagliari på Sardinia.

Cagliari Calcio ble grunnlagt den 20. august 1920. Deres eneste seriemesterskap ble vunnet i 1969–1970. Cagliari spiller sine hjemmekamper på Stadio Sant'Elia.

Den 6. mai 2016 rykket de opp til Serie A.

Spillerstall 
Oppdatert 11. oktober 2022.

Utlånte spillere

Kjente spillere

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballag i Italia
Cagliari
Fotballag etablert i 1920
Sport i Italia i 1920
Drunk

Drunk var et punkrockband fra Oslo, og ble dannet rundt 1994 av medlemmer fra Bøyen Beng, So Much Hate og Life... But How To Live It?. I 1999 ga de ut plata ...again, som var en samling av fire 7" EP-er gitt ut i 1997 og 1998. I 2004 kom albumet Company Tie.
Drunk ble i vennskapelighet oppløst i 2006. Ti år var lenge nok.

Besetning
Per Arne Haugen – bassist (fra 1996, gitarist)
Finn Erik Tangen – trommeslager
Jon Hveding – gitarist (1994–1996)
Roger Andreassen – gitarist, vokalist
Katja B. Osvold – vokalist (1994–1996)
Bård Jemtland – vokalist (1996–)
Tom Andreassen – bassist (1996–)

Utgivelser
Triggerfinger (EP) (Against The Grain, 1997)
One in a Million (EP) (Siri Rekkårdz, 1997)
Empty Pocket (EP) (Siri Rekkårdz, 1998)
Hate Songs (EP) (Revolution Inside, 1998)
...again (CD-singel-samling) (Fans of Bad Productions, 1999)
Cut (Split-LP med Kanadiske Goatboy) (Fans of Bad Productions, 2000)
The Company Tie (CD) (This Bastards Voice, 2004)
The Company Tie (LP) (Twisted Chords, 2005)

Eksterne lenker 
 

Norske punkband
Norske rockegrupper
Værøy gamle kirke

Værøy gamle kirke ligger på Værøy i Lofoten, Nordland. Kirka er ei langkirke i tre. Den ble bygd i Kabelvåg i 1714 og flyttet til Værøy i 1799. Kirka ble restaurert og utbygd i 1884.

Eldste omtale av kirke på Værøy er i 1589, men det finnes bevart inventar fra kirke på Værøy som er datert til 1400-tallet. Ei tidligere kirke på øya ble ødelagt av storm rundt 1790. Noe inventar fra den kirka finnes i dagens kirke.

Andre kirker i Værøy
Værøy nye kirke

Litteratur 
 
Værøy gamle prestegård: Om Værøy gamle kirke
Liste over kirker i Norge

Eksterne lenker 
 
 

Kirker i Værøy
Kirker i Bodø domprosti
Religiøse byggverk fra 1714
1710-årene i Norge
Valgkirker i 1814
Værøy nye kirke

Værøy nye kirke ligger på Sørland på Værøy i Lofoten. Kirka er ei langkirke i stein med 313 plasser. Den ble bygd i 1939 og restaurert i 1984. Arkitekt for kirka var Harald Sund.

Da kirka ble bygd, så ikke Værøy kommune seg råd til å gi den ei altertavle. I 1999 fikk kirka endelig altertavle, laget av Karl Erik Harr.

Andre kirker i Værøy
Værøy gamle kirke

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 

Kirker i Værøy
Kirker i Bodø domprosti
Norske kirker fra 1939
Kulturminner i Værøy
Byggverk tegnet av Harald Sund
Johnny Yen

Johnny Yen (født 6. desember 1955) er en rockemusiker fra Trondheim. Han grunnla rockebandet Johnny Yen Bang! og har senere spilt synth for både Raga Rockers og Rabies. Hans gjesteopptreden med Hopalong Knut, en nyversjon av klassikeren Gjør Det Sjøl fra 7000 Riff, har sirkulert på nettet.

Eksterne lenker 
 Biografi hos Rockipedia

Norske rockemusikere
Personer fra Trondheim kommune
Fødsler i 1955
Brannslokningsapparat

Et brannslokningsapparat er et apparat som brukes til å slokke branner. Det finnes flere typer bærbare brannslokningsapparat på markedet;

 pulverapparat (natriumhydrogenkarbonat/ammoniumsulfat)
 skumapparat
 Karbondioksidapparat (CO2)
 Vanntåke

Pulverapparatet består av store mengder pulverkorn. Det gir en stor overflate som binder opp varmeenergi fra brannen. Et pulverapparat kan brukes ved alle typer branner.  

Slukkeeffekten angis også ved et tall, jo høyere tall jo bedre slukkeeffekt. Til dinside.no anbefaler Trond Willard, fagsjef ved If Sikkerhetssenter, at du ikke kjøper apparater med A-verdi lavere enn 43, mens B-verdien ikke bør være under 198.
Et pulverapparat skal kontrolleres av en kompetent person etter fem år og skal på service etter 10 år. Da skal pulveret samt pakninger i apparatet byttes ut.

Den store ulempen med pulverapparat er at pulverkornet sprer seg i hele rommet og kan føre til at store deler av innbo må rengjøres. Ved enkelte branntilløp er denne rengjøringen mer kostbar enn selve brannskaden. De regner gjerne omtrent 10 000kr per kilo pulver, i skade på vanlig boliger.

Skumapparat har en kvelende og kjølende effekt på brannen. Skum kan brukes både til slukking av A og B branner (se under), men det er definitivt mest effektivt ved slukking av brann i væsker, dette på grunn av den kvelende effekten. Skummet legger seg som en hinne over den brennbare væsken og stopper dermed oksygentilførselen som igjen får brannen til å slukke. Et skumapparat trenger oftere kontroll og vedlikehold enn et pulverapparat.

Karbondioksidapparat (CO2) har en kvelende effekt, dette fordi CO2-gassen fortrenger oksygen og dermed sørger for at tilførselen av oksygen blir kuttet og brannen blir slukket. Apparatet vil fungere best innendørs.

Karbondioksidgassen holder en temperatur på minus 75 grader når den kommer ut av strålerøret, og en må derfor være varsom ved bruk mot personer og ikke rette strålen direkte mot øyne, slimhinner o.l.
Karbondioksid etterlater ingen spor slik som skum og pulver gjør, og et CO2-apparat trenger oftere kontroll og vedlikehold enn det et pulverapparat gjør.

Se også 
 Vannkanon

Referanser

Eksterne lenker 
 
 «Ulike typer slokkeutstyr» Mer om fordeler og ulemper ved ulike typer brannslukningsapparat. Brannvernforeningen.
 «Kontroll, ettersyn og vedlikehold av brannteknisk utstyr» Brann- og redningsetaten, Oslo kommune.
 SINTEF rapport: «Testing av slokkemidler mot brann i vegetabilsk olje» 29. november 2002. Ved brann i frityr med vegetabilsk olje anbefaler testen enten brannteppe eller helst Wet Chemical fra Amerex.
 «Huskeregel: Redde, varsle, slokke» Kort artikkel hos Brannvernforeningen.
 Opplysningskontoret for automatiske slokkeanlegg

Brannvern
Groms plass

Groms plass er en park i Narvik i Nordland. Parken ligger i Taraldsvik, 300 meter øst for småbåthavna, i den nordlige delen av byen. Plassen er oppkalt etter det polske krigsskipet «Grom» som ble senket i Ofotfjorden under slaget om Narvik i 1940. Minnesmonumentet ble reist i 1979 i anledning 40-årsdagen for utbruddet av andre verdenskrig.

Referanser

Eksterne lenker 
 Groms plass på kulturnet.no

Minnesmerker
Parker i Norge
Byggverk i Narvik
Brennmanet

Brennmanet, rød brennmanet eller svimanet (Cyanea capillata) er en giftig skivemanet. Det kan bli opptil to meter i diameter, og er det største av alle nesledyr. Den er vanlig i Nordishavet, Nord-Atlanteren og det nordlige Stillehavet.

Beskrivelse og levevis 
Brennmaneten er som regel gul til brungul eller rød i farge, med tentakler som kan bli over 30 meter lange. Vekten kan bli opptil et tonn. Disse har nesleceller som benyttes til å lamme andre dyr, slik at de kan spises. De største eksemplarene finnes i arktiske strøk.

Levetiden for en brennmanet er omtrent ett år. De første eksemplarene blir observert i april-mai og vokser svært raskt utover sommeren. Befruktning skjer i juli-august og larvene klekkes kort tid etter. Larvene fester seg raskt til bunn og begynner sitt fastsittende polyppstadium. Neste vår frigjøres det så tre til fem små maneter. Utover høsten og vinteren når snøen kommer dør alle brennmanetene.

Yngel av hvitting og hestmakrell gjemmer seg ofte blant tentaklene til brennmaneten uten å ta skade.

En annen art, blå brennmanet (Cyanea lamarckii), er observert nord til Røst, og forekommer ofte langs Sørlandskysten og på Østlandet.

Manetforbrenning 
Brennmaneter inneholder en gift som er sammensatt av forskjellige stoffer. Giften frigjøres fra celler i tentaklene, også kjent som brenntrådene. Symptomer på manetforbrenninger i Norge kan være umiddelbar brennende smerte​, kløe, hudirritasjon og/eller røde, hovne striper som kan utvikle seg til blærer eller sår. Andre tegn som kvalme, muskelsmerter, tungpustethet, allergiske- eller overfølsomhetsreaksjoner kan forekomme, men er mer sjeldne. For informasjon om behandling av manetforgiftning, se det​ nasjonale rådgivnings- og kompetanseorganet Giftinformasjonens oppslag om manetforbrenning i lenken under.

En norsk studie fra 2012 fant at forbehandling ved bruk av brennmanetbeskyttende krem kan redusere faren for å utvikle symptomer etter manetforbrenning.

Se også 
 Kubemaneter
 hydrozoer
 Stormaneter (med glassmanet og brennmanet som er de to mest kjente manetene i Norge)
 kammaneter

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Fagartikkelen "Forebyggende behandling mot brennmanetskader – en randomisert studie", publisert i Tidsskrift for Den norske legeforening
 Det​ nasjonale rådgivnings- og kompetanseorganet Giftinformasjonens oppslag om manetforbrenning
 Giftinformasjonens behandlingsanbefaling til helsepersonell (2017)

Nesledyr
Giftige dyr
Nesledyr formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Slaget ved Svensksund (1790)

Det andre slaget ved Svensksund i 1790 (finsk: Ruotsinsalmi, russisk: Rochensalm) var et marineslag som ble utkjempet i Finskebukten i Østersjøen, ikke langt fra dagens Kotka, mellom 9.-10. juli 1790 under Den russisk-svenske krig (1788–1790) hvor den svenske Skärgårdsflottan beseiret den russiske flåten.

Referanser

Eksterne lenker
 Peter Englund om slaget (svensk)
 Vyborg og Rochensalm (engelsk) 
 Historien om den russiske marinen (engelsk) 
 Slaget ved Svensksund 1790 (engelsk)
 Svensk-Russiske sjøslag i 1790 (engelsk)
 Den svenske marinen 1788-1809 (engelsk) 
 Ruotsinsalmi fra øst (engelsk)
 Vraket av Saint Nikolai (engelsk)

Konflikter i 1790
Svensksund 1790
Sjøslag med deltagelse av Sverige
Sjøslag med deltagelse av Russland
Østersjøflåten
1790 i Sverige
Byggeskikkpris

En byggeskikkpris er en pris som hvert år tildeles  byggverk og bygde omgivelser som gjennom utførelse, materialbruk, utforming og samspill med sted og miljø kan bidra til å heve, fornye og utvikle den allmenne byggeskikk. 

Den mest kjente byggeskikkprisen er Statens byggeskikkpris som administreres av Husbanken, og deles ut av Kommunal- og regionaldepartementet.

En rekke kommuner har opprettet lokale byggeskikkpriser.

En parallell til byggeskikkprisene er Norges Handikapforbunds tilgjengelighetspris som har til hensikt å bedre de bygningsmessige forholdene  for bevegelseshemmede. Norges Blindeforbund har også en tilgjengelighetspris. Den deles ikke ut hvert år.

Se også 
 
 Arkitekturpris

Arkitekturpriser
Arkitektur i Norge
Norske priser
Byplanlegging
Empoli FC

Empoli Football Club er en italiensk fotballklubb fra Empoli, Toscana.

Historie 
Empoli ble grunnlagt i 1920, men spilte ikke sin første offisielle kamp før i 1921.

Empoli har brukt de siste årene til å pendle mellom Serie A og Serie B. Sesongen 2006–2007 var imidlertid Empoli en av de store positive overraskelsene, og laget var lenge med i kamp om 4.-plassen og Mesterligaspill, men endte til slutt på 7.-plass, og dermed var de kvalifisert for UEFA-cupen. De er det 23. italienske laget som deltar i en av de tre store europeiske turneringene.

Spillerstall
Oppdatert 5. oktober 2022.

Utlånte spillere

Kjente spillere 
  Marc Bresciano
  Antonio Di Natale
  Massimo Maccarone
  Vincenzo Montella
  Tomasso Rocchi
  Francesco Tavano
  Luca Toni
  Marcelo Zalayeta
  Amauri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballag i Italia
Empoli
Fotballag etablert i 1920
Sport i Italia i 1920
Jørn Lande

Jørn Marumsrud Lande (født 31. mai 1968 på Rjukan i Telemark) er en norsk heavy metal-vokalist best kjent som Jørn Lande eller Jorn. 

Lande er mest kjent som vokalist i det tyske power metal-bandet Masterplan, og for sin solokarriere Jorn. Han begynte tidlig å spille i et band som het «Motgang». I 1998 ble Lande vokalist i Whitesnake-coverbandet The Snakes med  Sid Ringsby og Willy Bendiksen og de tidligere Whitesnake-gitaristene Bernie Marsden og Micky Moody. Marsden og Moody startet i 1999 The Company of Snakes som varte frem til 2004. Samtidig som Tore Moren ble med i The Snakes spilte også nordmennene i bandet Wild Willy's Gang med Ronni Le Tekrø fra TNT. The Snakes ble oppløst i 1999. Året etter startet Lande bandet Jorn. I tillegg var han vokalist i det tyske power metal-bandet Masterplan fra 2001-2006 og 2009-2012.

Lande var solist på fotballsangen «Alt for Norge» som herrelandslaget i fotball spilte inn før VM i fotball 1994. Han var også gjestevokalist på Ayreon-albumet 01011001 (2008). På High Voltage Festivalen i 2010 opptrådte han sammen med Heaven & Hell.

I 2021 deltok han/Jorn i den norske Melodi Grand Prix-konkurransen med "Faith Bloody Faith", men kom ikke til finalen på første forsøk men vant 'Siste sjansen' og nådde den norske finalen på den måten. I finalen gikk han videre til de fire siste deltageren, men røk ut når de to siste deltakeren ble stemt frem.

Band 
 Pentakill
 Masterplan
 Jorn
 Beyond Twilight
 Mundanus Imperium
 ARK
 Vagabond
 The Snakes
 Allen / Lande
 Wild Willy's Gang
 Millenium
 Yngwie Malmsteens Rising Force
 Avantasia The Scarecrow - Angel of Babylon - The Wicked Symphony - Ghostlights - Lucifer

Diskografi 
Se: Jørn Lande diskografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

 
Norske sangere
Personer fra Tinn kommune
Deltakere i Melodi Grand Prix 2021
Deltakere i Melodi Grand Prix
Ornament (arkitektur)

Et ornament (fra latin ornamentum, utrustning, prydelse, smykke) er et visuelt formelement som kan stå alene eller være en del av et sammensatt mønster. Det kan sees som en dekorasjon eller utsmykning, og forestiller ofte en plante, et dyr, en gjenstand eller grafisk figur som på geometrisk vis er stilisert og plassert i et symmetrisk mønster. Et ornament kan videre være en rent geometrisk, abstrakt form som kjent fra islamsk kunst og arkitektur (Alhambra-palassene) eller et mer eller mindre stilisert motiv fra naturen, som ofte er brukt i Art Noveau.

Ornamentet kan dessuten ha et symbolsk verdi, noe som i dag brukes mye i forbindelse med kroppskunst og tatovering (for eksempel tribals).
En annen måte å bygge opp et ornament på er ved å ta utgangspunkt i et midtpunkt og bruke hjelpelinjer og enkle grunnformer. Dette resulterer i et komplisert mønster preget av symmetri og streng orden.

I modernismen tok man avstand fra overdreven bruk av ornament etter at Adolf Loos skrev sitt berømte manifest Ornament og forbrytelse i 1908.

Ornamenteksempler fra kunsthistorien

Se også 
 Arabesk
 Dekor

Litteratur 
 Brolin, Bernt C.; Architectual Ornament, Banishment and Return, New York 2000 ISBN 0-393-73046-8
 Jones, Owen; The Grammer of Ornament, original 1856, London 2001 (opptrykk) ISBN 0-7513-1276-2
 Loos, Adolf; Ornament og forbrydelse, I Lyhne, Vagn og Nielsen, Kristian Berg: red. Tankebygninger, Arkitektur og kunsthåndværk 1851 – 1914, Klim Århus 1994 s. 250-257 ISBN 87-7724-424-9
 Sullivan, Louis; The Function of Ornament, New York 1986, ISBN 0-393-30498-1

Eksterne lenker 
 
 Arkitektur.no
 Owen Jones og Grammar of Ornament

Arkitektur
Kunst
Folkekunst
Pyntegjenstander

ar:ديكور#زخرفة
Bryggeri

Bryggeri er en fabrikk som brygger øl for salg. Tradisjonelt har bryggeriene stått for hele produksjonskjeden, og har hatt både malteri, bryggerhus, gjærkjeller, lagerkjeller, tapperi for å tappe ølet over på flasker, og dessuten øllager. Malterier har i praksis blitt helt adskilt fra bryggerier. Lagerkjeller er det blitt mindre behov for, særlig fordi storbryggeriene bruker sylindrokoniske tanker, der man gjærer og lagrer på samme tanken. Bryggeriene har i moderne tid utviklet seg til store industrivirksomheter med standardiserte øltyper. Men som en motvekt til disse, har det også kommet til småbryggerier og såkalte mikrobryggerier, som satser på øl for de spesielt interesserte.

Historie
De første skriftlige kilder om øl stammer fra oldtidens Mesopotamia, ca. 3.500 år før Kristus. Sumerne dyrket ølgudinnen Ninkasi og brukte øl som legemiddel for å helbrede sine syke. To hundre år senere fant man det i Babylon ble virksomheten regulert ved lov, i det som ellers er verdens eldste kjente lovtekst. I middelalderen forbedret munkene i Europa produksjonsmetodene, og la grunnlaget for industriell virksomhet.

Fram til ca. 1840 ble det bare produsert overgjæret øl, men etter at Emil Hansen ved Carlsberg bryggeri i Danmark gjorde produksjonen av undergjæret øl mulig, overtok denne metoden det meste av det industrielle markedet.

Verdens eldste bryggeri per 2022 er hevdet å være grunnlagt i 1040 i Weihenstephan benediktiktinerkloster i Freising i Bayern. Påstanden fastholdes av bryggeriet, men er omstridt, og det er hevdet at dokumentet fra 1040 er en forfalskning fra 1700-tallet. Det er ubestridt at klosteret fikk skjenkerett i 1146. Bryggeriet som i dag drives på stedet er Bayerische Staatsbrauerei Weihenstephan.

Den første skriftlige kilde der øl nevnes, er runesteinen fra Tune i Vestfold, reist til minne om høvding Wodurid. På steinen som antas å være reist ca. år 400, står blant annet dette: 
«Vi risset runene for brødherren (høvdingen) Wodurid. Tre døtre er de nærmeste/kjæreste arvinger. De stod for gravølet».

Grekeren Phyteas reiste ca. 330 f. Kr. i et land han kalte Thule, og det antas han passerte Trøndelag og reiste videre nordover. Han skriver at det der bodde et folk som «av korn og honning tilberedte en drikk hvormed de frydet sindet.»  

Norges første industrielle bryggeri ble anlagt ved Fredriksten Festning i 1690-årene for å forsyne soldatene på garnisonen med øl. Arkitekten Willem Coucheron anviste en hvelving for dette formålet allerede i 1679, men finansiering kom ikke umiddelbart på plass. Militær-ølet hadde lav alkoholprosent og det er estimert at bryggeriet produserte mellom to og tre tusen liter per dag.

Se også
Mikrobryggeri
Nomadebryggeri
Ølbrygging
Ølets historie

Referanser

Kilder
Bryggerihistorie
«Norge i det nittende aarhundrede», Bind II, s. 315-316, 1900.

Eksterne lenker 
 
 Society for Brewing History (GGB e.V.)
Astrid Dahlsveen

Astrid Dahlsveen (født 11. oktober 1929 i Strinda, død 26. april 2012) var en norsk billedhugger, bosatt i Ørland. Hennes formspråk var naturalistisk med lettere forenklinger.<ref>fosna-folket.no 3. juni 2008 Morten Haugen: Astrid Dahlsveen hyller livet</ref>

Dahlsveen var elev hos Oscar Lynum i gymnastiden, gikk deretter på Kunstskolen i Trondheim 1948-49 med Kristofer Leirdal som lærer, og på Kunstakademiet 1949-50 hos Per Palle Storm, og på Vrije Akademie voor Beeldende Kunsten i Haag 1958. Separatutstillinger i Trondhjems Kunstforening 1977 og 2008, på Kunstnernes Hus 1978, Kunstnerringen i Oslo 1985, Kunstnerforbundet 1987, Lillehammer kunstmuseum 1982, Nord-Trøndelag fylkesgalleri 1992, og flere ganger ved Austråttborgen og i Ørland/Bjugn.

Hun har skrevet artikler om Hannah og Hans Ryggen, og om Ove Bjelkes inspirasjonskilder for Austråttborgen.

 Offentlige arbeider 
Hennes offentlige arbeider omfattet blant annet 
 Fløytespiller i Grieghallen i Bergen
 Gutter hopper bukk (1976) i Oslo, Sandnes og Ørland 
 Adrian Posepilt ved Adrianstua i Trondheim, 
 Nusse på gyngehesten i Trondheim og Steinkjer, 
 Ungdom i nød i Trondheim
 Rytmelek ved Åsheim skole i Trondheim, 
 Katt ved Nypvang skole i Trondheim
 Duett for fløyte i Arendal
 Hemmelig samtale (utført 1972, oppsatt 2002) på Brekstad
 Sjøløve'' ved Vallersund gård i Ørland
 monumentet over Hannah og Hans Ryggen (1994) på Brekstad havn, senere flyttet til Ørland kultursenter.

Referanser 

Norske billedhuggere
Personer fra Trondheim kommune
Personer fra Ørland kommune
Fødsler i 1929
Dødsfall i 2012
Axel Seeberg

Axel Seeberg (født 11. februar 1931, død 6. februar 2011) var en norsk klassisk arkeolog, ansett som Norges fremste ekspert på greske vaser. 

Han var født i Oslo, gikk på Ullern videregående skole (den gang Ullern gymnas) og avla examen artium som preseterist i 1949, etter blant annet å ha kommet på 3.-plass i VGs nyttårsstil-konkurranse i 1948 og 1949.  Han studerte klassisk arkeologi under Hans Peter L'Orange. I 1952-53 studerte han klassisk arkeologi ved University College London, der han innledet et langvarig forskersamarbeid med teatereksperten T.B.L. Webster (1905-74). Han avla sin magistergrad i 1955, og  Aftenposten rapporterte at Seeberg studerte greske vaser i København og i Louvre. Han ble ansatt som universitetslektor i klassisk arkeologi ved Universitetet i Oslo, og ble i 1974 utnevnt til professor ved samme universitet.  Han ble i denne stillingen til han gikk av med pensjon i 2001.

Fra 1960 kåserte han sporadisk for skolekringkastingen og underviste ved Oslo Folkeakademi, der han også en tid var styreleder. Han rapporterte i 1962 om funn av Europas eldste synagoge i Romas havneby Ostia.  Med Sverre Marstrander skrev han det første av to bind om greske vaser i norske samlinger, utgitt i Corpus vasorum antiquorum i 1964.  Hans analyse av vaser med fete dansere i Korint utkom i 1971, og var en videreføring av Humfry Paynes uferdige arbeid fra 1931. I 1995 ga han sammen med Richard Green, professor ved universitetet i Sydney, ut en betydelig utvidet nyutgave av professor Thomas B. L. Websters store verk Monuments illustrating new comedy. 

I likhet med sin onkel, oversetteren Axel Segelcke Seeberg, oversatte han flere bøker av P.G. Wodehouse.

Premier 
 Innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi 1982

Utgivelser

Artikler

Referanser

Eksterne lenker 
Axel Seeberg hos Norsk Oversetterleksikon

Professorer ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Norske arkeologiprofessorer
Viking Redningstjeneste

Viking Redningstjeneste er et norsk bilbergingsselskap. Det ble dannet som Servicebil A/S Norsk Bilberging den 27. januar 1956 og endret navn til Viking Redningstjeneste A/S 27. april 1956.

Selskapet driver bilberging i Norge, Sverige, Danmark og Finland, hovedsakelig gjennom franchising.

Referanser

Eksterne lenker 
 Viking Redningstjenestes historie
 Viking Redningstjeneste
 Norsk Bilbergingshistorie

Norske tjenesteselskaper
Etableringer i 1956