alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Idrettsklubben Start i 1979

Viking startet sesongen best, men tittelforsvarer Start kom sterkt utover høsten og kjempet en stund om gullet. Tre tap på de fire siste gjorde likevel at klubben måtte nøye seg med sin tredje bronsemedalje.
I åpningskampen mot Moss ble Audun Myhre første målscorer i 1. divisjon med sitt mål etter 105 sekunder, mens også debutant Jan Sigurd Ervik tegnet seg på scoringslista.

Stein Thunberg og Trond Pedersen mottok begge gullklokka etter kampen mot  9. mai, forøvrig samme kamp som Roy Amundsen debuterte. Og i kampen mot  15. august startet  for første gang med fire Start-spillere: Amundsen, Pedersen, Thunberg og målscorer Svein Mathisen.

Reidar Flaa la opp etter sesongen etter 558 klubbkamper.

Starts bronsevinnere: Roy Amundsen, Thor Einar Andersen, Helge Breilid, Jan Sigurd Ervik, Reidar Flaa, Helge Haugen, Preben Jørgensen, Cay Ljosdal, Svein Mathisen, Audun Myhre, Trond Pedersen, Helge Skuseth, Torgny Svenssen, Stein Thunberg, Jarle Ødegaard, Karsten Johannessen (trener)

1. divisjon

Tabell

Seriekamper

Målscorere serie

Cupkamper 
Utdypende artikkel: Norgesmesterskapet 1979

Serievinnercupen 
Utdypende artikler: Serievinnercupen, Serievinnercupen 1979/80

Kilder 

1979
Start
1. divisjon fotball for menn (1963-1990)
Idrettsklubben Start i 1978

1978 ble året seriemesterskapet for første gang havnet på Sørlandet. Avgjørelsen falt ikke før i siste kamp, etter at Start og Lillestrøm hadde fulgt hverandre tett gjennom hele sesongen. Før siste serierunde ledet Lillestrøm på målforskjell, og tok også ledelsen mot  mens det sto 0-0 ved pause på Kristiansand stadion mellom Start og Bodø/Glimt. I andre omgang snudde resultatene i Start sin favør. Vålerengen scoret tre ganger på Åråsen, mens Sven Otto Birkeland scoret kampens eneste mål i Kristiansand og ga med det Start gullmedaljene med to poengs margin.

Start scoret ikke mer enn 30 mål denne sesongen, hele åtte av de andre lagene hadde fler scoringer. Det var derfor i høy grad et tett forsvar som bidro til gullet. Roy Amundsen og hans forsvarere slapp bare inn 13 mål på 22 kamper, og holdt nullen i 14 av disse. 3-3 hjemme mot Lillestrøm og 2-4 borte mot Brann var de eneste kampene med mer enn ett baklengs. Kun to tap har klubben heller aldri klart i Eliteserien hverken før eller siden.

I cupen ble det semifinale for andre gang etter at Rosenborg ble slått i kvartfinalen etter omkamp. Semifinalen endte også med omkamp, der det ble tap med 0-1 etter et omdiskutert straffespark borte mot Lillestrøm bare fire dager før gullfesten hjemme i Kristiansand. Og klubbens yngste medlemmer imponerte ved å bli beste klubb i Norway Cup for andre gang på fire år og ble med det tidenes første mottaker av Rolf Hofmos minnepokal.

Svein Mathisen ble som første Start-spiller kåret til årets spiller på VG-børsen. Han ble også klubbens toppscorer med 11 seriemål etter å ha åpnet sesongen med scoring i fem strake kamper, seks kamper medregnet siste serierunde i 1977 var en klubbrekord som sto til den ble slått av Petter Belsvik i 1994-95. Etter sesongslutt dro han på prøvespill til skotske Hibernian sammen med Vikings Isak Arne Refvik. Oppholdet ble ingen stor suksess for nordmennene. Matta spilte tre kamper, Refvik noen fler, og begge var tilbake i Norge til 1979-sesongen.

Start gullvinnere: 
Roy Amundsen,
Thor Einar Andersen,
Sven Otto Birkeland,
Reidar Flaa,
Helge Haugen,
Preben Jørgensen,
Svein Kaalaas,
Cay Ljosdal,
Svein Mathisen,
Audun Myhre,
Trond Pedersen,
Helge Skuseth,
Torgny Svenssen,
Stein Thunberg,
Karsten Johannessen (trener)

1. divisjon

Tabell

Seriekamper

Målscorere serie

Cupkamper 
Utdypende artikkel: Norgesmesterskapet 1978

UEFA-cupen 
Utdypende artikler: UEFA-cupen, UEFA-cupen 1978/79

Intertoto Cup 
Utdypende artikkel: UEFA Intertoto Cup

Kamper gruppe 9

Tabell gruppe 9

Se også 
 Kampreferater

Referanser

Kilder 

1978
Start
1. divisjon fotball for menn (1963-1990)
Atråhallen

Atråhallen er en frittstående flerbrukshall som ligger i tilknytning til Atrå barne- og ungdomsskole i Atrå i Tinn kommune. Hallen ligger i Atrå sentrum og ble bygget i 1997. 

Hallen har både langs- og tverrsgående tribuner, med kafé. Hallen driftes av Tinn kommune og har fast tilsynsordning.

Atråhallen har vært brukt til messer og utstillinger.  Blant annet er hallen fast tilholdsted for Tinnmessa, populært kalt «Skutermessa», arrangert av Tinn Snøscooterklubb.

Idrettshaller i Norge
Idrettsanlegg i Vestfold og Telemark
Sport i Tinn
Byggverk i Tinn
Telinet Energi

Telinet Energi AS er en norsk strømleverandør som tilbyr strøm til både privat- og bedriftsmarkedet. Selskapet ble stiftet 10. januar 2003 og holder til på Lysaker i Bærum. 

Telinet Energi leverer utelukkende fornybar energi. Selskapet er miljøsertifisert gjennom ordningen Miljøfyrtårn og har avgitt klimaløftet.

Telinet selger ENØK-produkter som enten skal redusere strømforbruket eller som være elektriske alternativer til produkter som i dag benytter andre energikilder. Dette gjøres via datterselskapet Telinet Miljøprodukter AS. Selskapet er også produsent av fornybar energi, og har vindkraftverk på Öland i Sverige.

Telinet Energi er del av en større nordisk satsing med virksomhet i Norge og Sverige. I Norge ble varemerket Agva Kraft lansert i 2015. I Sverige er selskapet inne på sluttbrukermarkedet gjennom selskapet Telinet Energi AB.

Ifølge kraftprisoversikten har Telinet Energi vært billigst på spotpris i 2012. 2013 og 2014.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Telinet Miljøprodukter

Norske kraftselskaper
Selskaper etablert i 2003
Arkitekturåret 1963

Arkitekturåret 1963 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1963.

Hendelser

Bygninger
 Bankside Power Station i London tegnet av Giles Gilbert Scott ble fullført. Bygningskomplekset ble gjort om i 2000 og  åpnet som kunstmuseet Tate Modern samme år.
 Millbank Tower i London ble fullført.

Priser
 AIA-gullmedaljen – Alvar Aalto 
 Betongtavlen – Erling Viksjø for Tromsøbrua
 C.F. Hansen-medaljen – Mogens Koch
 Eckersbergmedaljen: arkitekter 
Henning Jensen  	
Torben Valeur 	
 Kasper Salin-prisen – Erik Ahlsén og Tore Ahlsén for PUB varehusanneks
 Royal Gold Medal – William Graham Holford

Fødsler
 11. september – Merete Ahnfeldt-Mollerup, dansk arkitekt
 ukjent dato – Benedetta Tagliabue, italiensk arkitekt
 ukjent dato – Antoni Martí, andorransk arkitekt og politiker

Dødsfall
 9. februar – Harald Krohg Stabell, norsk maler og arkitekt (født 1874)
 3. juli – Povl Baumann, dansk arkitekt (født 1878)

Referanser
Edmund Barton

Edmund Barton (født 18. januar 1849, død 7. januar 1920) var en australsk politiker og dommer, og ble Australias første statsminister.

Han var en av grunnleggerne av høyesteretten i Australia. Han satt som Australias første statsminister fra 1. januar 1901 og han gikk av fra denne posisjonen den 24. september 1903. Han ble etterfulgt i statsministerembetet av Alfred Deakin som satt som statsminister frem til 1904. Barton ble født i forstaden Glebe, som det niende barnet til aksjemegleren William Barton og hans kone Mary Louise Barton. Han studerte ved Universitetet i Sydney, der han blant annet utmerket seg i roing og særlig cricket som var hans store lidenskap. Barton begynte som advokat i 1871. Ved en cricket-turnering i Newcastle i New South Wales i 1870 møtte Barton på Jane Mason Ross, som han giftet seg med i 1877, og fikk seks barn med. Barton døde i 1920 i en alder av 71 år.

Referanser

Litteratur 
 Serle, Percival (1949): «Barton, Edmund» i: Dictionary of Australian Biography. Sydney: Angus and Robertson.
 Bolton, Geoffrey (2000): Edmund Barton: The One Man for the Job. St. Leonards, N.S.W: Allen and Unwin. ISBN 1-86508-409-3. s. 385. 
 Hughes, Colin A. (1976): Mr Prime Minister. Australian Prime Ministers 1901–1972, Oxford University Press, Melbourne, Victoria, ISBN 0-19-550471-2. kapittel 2.

Eksterne lenker 
 «Papers of Sir Edmund Barton», digitalisert og administrert av Nasjonalbiblioteket i Australia

Australske politikere
Fødsler i 1849
Dødsfall i 1920
Naude bro

Naude bro er en steinhvelvbro over Lillelv og markerer skillet mellom Asdal og Bjorbekk i Arendal kommune, tidligere Øyestad kommune.

Broen ble antagelig bygget i 1836. Den har et spenn på seks meter, og kjørebredde på 4,8 meter. Hvelvet er forsterket med betong, og det er også betong i føringsmuren, som er delvis gjenoppbygget rundt 1960–1970-tallet.

Veien over broa var en del av den Vestlandske hovedvei mellom Oslo og Stavanger frem til 1860-tallet. Idag heter veien  og fungerer som gang og sykkelsti.

Navnet kommer antageligvis ifra dialektordet naud (kveg), da det gikk kveg på stedet.

Kilder 
Statens vegvesen Aust-Agder: Vegminner i Aust-Agder, 2000

Eksterne lenker 
 Månedens kulturminne mars 2011: Naude bro hos Agderposten

Vestlandske hovedvei
Veibroer i Agder
Veier i Arendal
Steinhvelvbroer
Kulturminner i Arendal
Arendalsvassdraget
Broer åpnet på 1800-tallet
1836 i Norge
Byggverk fullført i 1836
Aust-Agders samferdselshistorie
Malcolm Fraser

John Malcolm Fraser (født 21. mai 1930 i Toorak i Melbourne i Australia, død 20. mars 2015 i Melbourne) var en australsk politiker fra det liberale partiet, som var statsminister i Australia mellom 1975 og 1983. Han kom til makten etter at Whitlam-regjeringen måtte gå av. Etter to valgseirer og en stor suksess med reformer, tapte han makten til Bob Hawke i 1983 og endte sin politiske karriere i dyp uenighet med sitt eget konservative parti.

Biografi 
Fraser var kjent som svært høyreorientert, og det avholdt tidligere statsministre fra å utnevne ham til ministerposter. Først i 1966 ble han utnevnt til minister for hæren av Harold Holt. Under John Gorton ble han undervisningsminister og i 1969 ble han forsvarsminister. Det var i samme periode da Australia involverte seg i Vietnamkrigen, noe som gav Fraser mange riper i lakken.

I mars 1971 gikk Fraser brått av i protest mot hva han sa var Gortons innblanding i hans ansvarsområde.  Det førte til Gortons avgang og han ble erstattet av William McMahon. Under dennes ledelse kunne Fraser igjen bli undervisningsminister.

Da den borgerlige regjering ble slått av Labor med Gough Whitlam i spissen ved valget i 1974, ble Fraser forfremmet til å være en del av Billy Sneddens opposisjonsledelse. Fraser mente imidlertid at Snedden var en svak leder, og nederlaget i 1974 styrket denne overbevisningen. I mars 1975 kuppet Fraser seg til makten og ble opposisjonsleder på en politikk om å bruke det konservative partis kontroll av Senatet til å tvinge Whitlam til at ta et valg så hurtig som mulig.

I 1975 ble Whitlams regjering rystet av en rekke skandaler, og Fraser utnyttet sitt flertall i Senatet til å fremtvinge den såkalte forfatningskrisen, som tvang generalguvernør John Kerr til å gripe inn og avskjedige Whitlam den 11. november 1975. Fraser ble innsatt som midlertidig statsminister, på tross av at han hadde et flertall imot seg i underhuset, House of Representatives.

Det liberale parti vant en kjempeseier, især på grunn av støtte fra mediene, med Rupert Murdochs aviser og stasjoner i spissen. Valgseieren ble gjentatt i 1977. Fraser brukte sin regjeringsperiode til å avvikle noen av Labors programmer, især på helseområdet, hvor han avskaffet Medibank-systemet. Han skar kraftig ned på de offentlige utgifter for å få styr på inflasjonen, men det gikk samtidig meget hardt ut over de sosiale områdene.

I Frasers regjeringstid anerkjente Australia den indonesiske annekteringen av Øst-Timor og støttet USAs boikott av Sommer-OL 1980 i Moskva.

Referanser 

Australske politikere
Australske statsministre
Order of the Companions of Honour
Honningbarna

Honningbarna er et norsk pønkrock-band fra Søgne. 

Bandet debuterte i 2010 med EP-en Honningbarna. I januar 2011 ble de kåret til Årets Urørt med sangen «Borgerskapets utakknemlige sønner», og 25. mars samme år kom debutalbumet La alarmane gå. For debutalbumet vant de klassen rock under Spellemannprisen 2011. De ble i tillegg nominert i klassen årets nykommer. Under P3 Gull 2015 vant de prisen for beste liveartist og var dessuten nominert i samme klasse i 2013 og fikk  kulturdepartementets talentpris Bendiksenprisen i 2017.

Trommeslageren Anders Eikås omkom i en bilulykke 31. januar 2012. Han ble erstattet av Nils Jørgen Nilsen (født 1992) fra Kristiansand. Gitarist Fredrik Justnes annonserte i juli 2015 at han forlot bandet for å studere arkitektur og i mai 2016 ankom Simen Nilsen som erstatter.   

I august 2018 bestemte Honningbarna seg for å ta en pause, Simen Nilsen annonserte også at han ville forlate bandet etter sommerens konserter. I mai 2019 annonserte bandet at de igjen skulle ut på en norgesturné. I forkant av turnen la også bassist Lars Emmelthun opp. Nilsen og Emmerlthun ble senere erstattet av gitarist Johan Liljeberg og bassist Tomas Berglund, som begge kommer fra Sverige.    

Honningbarna har spilt omtrent 1000 konserter på klubbscener i inn- og utland, inkludert opptredener på Øyafestivalen, Roskilde-festivalen, Slottsfjellfestivalen, Eurosonic og Iceland Airwaves.

Diskografi 
Studioalbum
2010: Honningbarna (EP)
2011: La alarmane gå
2013: Verden er enkel
2015: Opp de nye blanke
2016: Goldenboy
2017: Voldelig lyd
2022: Animorphs

Singler
«Våkn opp» (2010)
«Noen å hate» (2010)
«Til ungdommen» (2010)
«Protokoll» (2011)
«Den eldre garde» (2011)
«God jul Jesus – Bootleg Series» (2011)
«Prinser av Sarajevo» (2015)
«Drep meg» (2016)
"Øyane er mosaikk"/ "King Kong justice" (2019)
"Jeg hører" (2019)
"En av oss er idiot" (2020)
"Det kommer til meg"/"Åh bliss"/"Fortune Cookie" (2021)
"Passasjer" (2021)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Band etablert i 2010
Norske punkband
Vinnere av Spellemannprisen
Årets Urørt
Tachyusa

Tachyusa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 38 arter, fire av dem er funnet i Norge.

Utseende 
Små (ca. 3 millimeter), svarte kortvinger. Kroppsbygningen varierer fra middels kraftig til svært langstrakt. Antennene er lange og tynne. Dekkvingene er tydelig bredere enn pronotum, med markerte «skuldre». Føttene er fem-leddete.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Oxypodini Thomson, 1859 eller Tachyusini
 Slekten Tachyusa Erichson, 1837 
 Tachyusa agilis Baudi di Selve, 1870
 Tachyusa americana Casey, 1906
 Tachyusa americanoides Paśnik, 2006
 Tachyusa apicipennis Cameron, 1939
 Tachyusa approximans Pace, 1986
 Tachyusa arida Casey, 1906
 Tachyusa atra (Gravenhorst, 1806)
 Tachyusa balteata Erichson, 1839
 Tachyusa bertiae Paśnik, 2006
 Tachyusa boopina Scheerpeltz, 1963
 Tachyusa brunnea Last, 1966
 Tachyusa cavicollis J.L.LeConte, 1863
 Tachyusa cephalotes Pace, 1987
 Tachyusa coarctata Erichson, 1837
 Tachyusa coarctatoides Paśnik, 2006
 Tachyusa concinna Heer, 1839
 Tachyusa constricta Erichson, 1837
 Tachyusa cooteri (Pace, 2002)
 Tachyusa cordicollis Bernhauer, 1902
 Tachyusa elegans Cameron, 1939
 Tachyusa faceta Casey, 1885
 Tachyusa ferialis Erichson, 1839
 Tachyusa frischi Paśnik, 2010
 Tachyusa gemma Casey, 1906
 Tachyusa gilvipes (Pace, 1998)
 Tachyusa gracillima J.L.LeConte, 1863
 Tachyusa gratiosa Bernhauer, 1912
 Tachyusa hammondi Paśnik, 2006
 Tachyusa harbinica Paśnik, 2006
 Tachyusa harfordi Casey, 1885
 Tachyusa impressa Eppelsheim, 1878
 Tachyusa javana Cameron, 1940
 Tachyusa koksaiensis (Pace, 2002)
 Tachyusa krugeri Paśnik, 2006
 Tachyusa leptothorax Fauvel, 1907
 Tachyusa lewisiana Cameron, 1920
 Tachyusa loebli Paśnik, 2006
 Tachyusa loriai (Pace, 2000)
 Tachyusa mindoroensis Paśnik, 2006
 Tachyusa nilensis Paśnik, 2006
 Tachyusa nitella Fauvel, 1895
 Tachyusa nitidula Mulsant & Rey, 1875
 Tachyusa objecta Mulsant & Rey, 1870
 Tachyusa obsoleta Casey, 1906
 Tachyusa orientis Bernhauer, 1938
 Tachyusa ornatella Casey, 1906
 Tachyusa pseudosulciventris Paśnik, 2006
 Tachyusa rabinovitchi C.Koch, 1936
 Tachyusa riftensis Paśnik, 2006
 Tachyusa schawalleri Paśnik, 2006
 Tachyusa schillhammeri Paśnik, 2006
 Tachyusa schuberti Jakobson, 1909
 Tachyusa smetanai Paśnik, 2006
 Tachyusa sulciventris Eppelsheim, 1893
 Tachyusa testacea Paśnik, 2006
 Tachyusa turcica Paśnik, 2006
 Tachyusa unguis Assing, 2019
 Tachyusa vadoni (Pace, 1999)
 Tachyusa wei Pace, 1993

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr:

Eksterne lenker 
 
 Bilde av noen europeiske arter: 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1837
Schistoglossa

Schistoglossa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 19 arter, fire av dem er funnet i Norge.

Utseende 

Små til middelsstore (3-6 millimeter), mørke kortvinger.  Kroppen er nokså jevnbred, hodet så bredt som eller litt smalere enn pronotum, med små fasettøyne. Slekten skilles blant annet ut på visse trekk ved munndelene, som at tungen (glossa) er to-delt (det latinske slektsnavnet betyr "kløvet tunge"). Antennene er ganske lange, de ytterste leddene vanligvis litt bredere enn lange. Pronotum er vanligvis litt bredere enn langt, med avrundede bakhjørner. Beina er middels lange, forføttene fire-leddete, mellom- og bakføttene fem-leddete.

Levevis 
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. I likhet med mange andre småkortvinger kan de finnes på skogbunnen.

Systematisk inndeling / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Athetini Casey, 1910
 Slekten Schistoglossa Kraatz, 1856
 Schistoglossa viduata (Erichson, 1837)
 Schistoglossa gemina (Erichson, 1837)
 Schistoglossa curtipennis (Sharp, 1869)
 Schistoglossa aubei (Brisout de Barneville, 1860)

Kilder 
 Klimaszewski, J., R.P. Webster og K. Savard 2009: First record of the genus Schistoglossa Kraatz from Canada with descriptions of seven new species (Coleoptera, Staphylinidae, Aleocharinae). I: Majka, C.G. og J. Klimaszewski (red.) Biodiversity, biosystematics, and ecology of Canadian Coleoptera II. ZooKeys, 22: 45–79. 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1856
Dinaraea

Dinaraea er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet  arter, fire av dem er funnet i Norge.

Utseende 
Små (gjerne ca. 3 millimeter), slanke, mørkbrune kortvinger, dekkvingene er gjerne lysere gulbrune.
Hodet er litt smalere enn pronotum, som igjen er litt smalere enn dekkvingene. Antennene er forholdsvis kraftige, beina nokså lange. Fasettøynene er ganske små. Dekkvingene har rett bakkant.

Levevis 
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. I likhet med mange andre småkortvinger kan de finnes på skogbunnen.

Systematisk inndeling / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Athetini Casey, 1910
 Slekten Dinaraea Thomson, 1858
 Dinaraea angustula (Gyllenhal, 1810)
 Dinaraea aequata (Erichson, 1837)
 Dinaraea linearis (Gravenhorst, 1802)
 Dinaraea arcana (Erichson, 1839)

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Dinaraea aequata: 
 Bilder av nordamerikanske eksemplarer: 
 Bilder av europeiske arter: 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1858
Rygeost

Rygeost (røkeost) er en dansk surmelksost som saltes og krydres med kummin og røkes med havrehalm. 

Osten er en gammel spesialitet, som muligens stammer fra vikingtiden. Den er især kjent fra Fyn, og skal være en original dansk ostetype, uten påvirkning fra utenlandske oster. 

Opprinnelig ble den spist på fedtebrød (brød med fett på), overhelt med fløte og sukker. I dag spises den gjerne på alminnelig rugbrød med klippet gressløk over og reddiker til.

Referanser 

Dansk mat
Oster
Amischa

Amischa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet arter, fire av dem er funnet i Norge.

Utseende 
Små, slanke, brunlige kortvinger. Hodet er nokså firkantet, pronotum med avrundede hjørner, gjerne litt bredere enn langt. Dekkvingenes bakkant er litt innbuktet innenfor bakhjørnene. Som hos svært mange andre småkortvinger må man gjerne undersøke kjønnsorganene for å bestemme artene med sikkerhet.

Levevis 
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. I likhet med mange andre småkortvinger kan de finnes på skogbunnen.

Systematisk inndeling / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Athetini Casey, 1910
 Slekten Amischa Thomson, 1858
 Amischa decipiens (Sharp, 1869)
 Amischa nigrofusca (Stephens, 1832)
 Amischa analis (Gravenhorst, 1802)
 Amischa bifoveolata (Mannerheim, 1830)

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Amischa bifoveolata: 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1858
Alarm (band)

Alarm er et norsk rockeband fra 80-tallet som i 1981 ga ut albumet Feil finger. Bandet ble startet i 1980 og oppløst i 1983 og gjenforent i 2002.

Medlemmer

Nåværende
 Arve Jaklin – sang
 Jon Johannessen – gitar
 Viggo Sandberg – bass, sang
 Paul Smith – trommer
 Tomm Øvre – tangenter

Tidligere
 Jan Erik Løken – trommer (1981–1982)
 Thor Moi – trommer (1982)

Diskografi

Album
Feil finger (1981)

Singler
Jeg vil bli berømt/Klassens idiot (1981)

Norske rockegrupper
Band etablert i 1980
Rorkult

Rorkult er en del av styreanordningen på motor- og seilbåter som ikke styres direkte med ratt. 

Rorkulten, som vanligvis er laget av tre, er festet i en aksling som forbinder rorkulten med roret. Et utslag med rorkulten mot babord side får båten til å vende mot styrbord, og vise versa.
På en del båter er rorkulten festet direkte i roret. Dette var også den opprinnelige måten å feste rorkulten på.

Rorkult finnes også på en del båter som har en mer moderne styring som nødstyring i tilfelle den ordinære styringen ikke fungerer.

Se også
 Ror

Mekanikk
Sjøfartsteknikk
Bjørn Nilsen

Bjørn Nilsen er et vanlig navn i Norge. Per mars 2022 hadde 356 menn Bjørn Nilsen som sitt første fornavn og etternavn. Av disse var det 120 som hadde Bjørn Nilsen som sitt eneste fornavn og etternavn. Samtidig var det 45 menn som hadde Bjørn Nielsen som sitt første fornavn og etternavn. Av disse var det seks som hadde Bjørn Nielsen som sitt eneste fornavn og etternavn. 

Blant dem finner vi :

 Bjørn Nilsen, visesanger, se Lillebjørn Nilsen (født 1950)
 Bjørn Nilsen (forfatter), norsk forfatter og TV-journalist (født 1934)
 Bjørn Nilsen (musiker), norsk countrymusiker (født 1968)
 Bjørn Nilsen (friidrettsutøver), norsk sprinter (1937−1966)
 Bjørn Nilsen (fotballspiller) (født 1965)

Referanser 

Vanlige navn i Norge