alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Øivind Larsen

Øivind Larsen (født 6. september 1938) er en norsk lege og professor emeritus i medisinsk historie ved Universitetet i Oslo. Han ble i 1964 stipendiat ved Hygienisk institutt, Universitetet i Oslo (pr.2022 del av Institutt for helse og samfunn), der han har arbeidet siden, også som pensjonist, bortsett fra ett år som kst. professor i forebyggende medisin ved Universitetet i Tromsø 1976-77.  Larsen ble dosent i medisinsk historie ved Universitetet i Oslo i 1971 og professor fra 1985. Han ble emeritert i 2008. Larsen er styremedlem og tidligere mangeårig styreleder i Det norske medicinske Selskab, der han er æresmedlem fra 2018. Siden 2004 er han en av tre redaktører i Selskabets tidsskrift Michael.

Larsen avla dr.med.-graden ved Universitetet i Oslo i 1968 på et arbeid om helseforholdene ombord på dansk/norske marinefartøyer på tokt til Dansk Vestindia i 1790-årene, med avhandlingen Schiff und Seuche 1795-1799. Ein medizinischer Beitrag zur historischen Kenntnis der Gesundheitsverhältnisse an Bord dänisch-norwegischer Kriegsschiffe auf den Fahrten nach Dänisch-Westindien. Larsens faglige interesser har især vært sentrert om helse i tid og rom, og dette gjenspeiles i hans prosjekter, bøker og tidsskriftartikler, f. eks. boka Sozialgeschichte und Medizin - Probleme der quantifizierenden  Quellenbearbeitung in der Sozial- und Medizingeschichte (1975), skrevet sammen med Arthur E. Imhof. Atlaset Epidemic diseases in Norway in a period of change (2000) belyser sammenhengen mellom sykdommer og helseoppfatning i perioden 1868-1900. Larsen ga i 1996 ut antologien The Shaping of a Profession om legestandens utvikling, samtidig med oppslagsverket Norges Leger I-V. Larsen var hovedredaktør for tre utgaver av standardlæreboka i samfunnsmedisin for medisinstudenter (1993, 2003, 2008) og har foruten i Oslo undervist  medisinsk historie og samfunnsmedisin ved universitetene i Tromsø og Trondheim. Boka Health in Latvia 1991-2004 - Years of conflicting values (2005) (sammen med Guntis Kilkuts) drøfter helse og helsevesen ved dyptgående samfunnsendringer. Planlegging for helse og trivsel (2018), skrevet sammen med Gunnar Ridderström og Magne Nylenna, er en metastudie av sammenhengen mellom stedsplanlegging og helse.

Eksterne lenker 
 Presentasjon på Universitetet i Oslos nettsider
 www.oivindlarsen.no
 www.oivindlarsen.no - CV
 Publikasjoner, Bibsys 

Norske historikere
Norske leger
Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Oreoderus

Oreoderus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende 
Små, rødbrune skarabider. Oversiden er kledt med fine, korte, lyse hår. Pronotum mangler opphøyde lister og er avrundet bak. Dekkvingene er noe bredere enn pronotum, og dekker ikke den bakerste delen av den store bakkroppen.

Levevis 
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabeidae Latreille, 1806
 Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842 
 Stamme Valgini Mulsant, 1842
 slekten  Oreoderus Burmeister, 1842
 Oreoderus aciculatus Paulian, 1961
 Oreoderus ahrensi Ricchiardi, 2001
 Oreoderus argillaceus (Hope, 1841)
 Oreoderus arrowi Ricchiardi, 2001
 Oreoderus bengalensis Ricchiardi, 2001
 Oreoderus bhutanus Arrow, 1910
 Oreoderus bidentatus Ricchiardi, 2001
 Oreoderus birmanus Ricchiardi, 2001
 Oreoderus brevicarinatus Pic, 1928
 Oreoderus brevipennis Gestro, 1891
 Oreoderus clypealis Arrow, 1944
 Oreoderus coomani Paulian, 1961
 Oreoderus crassipes Arrow, 1944
 Oreoderus gestroi Ricchiardi, 2001
 Oreoderus gracilicornis Paulian, 1961
 Oreoderus gravis Arrow, 1910
 Oreoderus humeralis Gestro, 1891
 Oreoderus insularis Ricchiardi, 2001
 Oreoderus latipes Arrow, 1944
 Oreoderus longicarinatus Ricchiardi, 2001
 Oreoderus maculipennis Gestro, 1891
 Oreoderus maritimus Arrow, 1944
 Oreoderus meridionalis Paulian, 1961
 Oreoderus momeitensis Arrow, 1910
 Oreoderus pilosus Ritsema, 1879
 Oreoderus pseudohumeralis Ricchiardi, 2001
 Oreoderus quadricarinatus Arrow, 1944
 Oreoderus quadrimaculatus Miyake, Yamaguchi & Aoki, 2002
 Oreoderus rufulus Gestro, 1891
 Oreoderus siamensis Ricchiardi, 2001
 Oreoderus sikkimensis Ricchiardi, 2001
 Oreoderus suco Arrow, 1944
 Oreoderus waterhousei Gestro, 1891

Kilder 

 Sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 Bilde av Oreoderus sp.
 

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1842
Microvalgus

Microvalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende 
Små, langbeinte, brunsvarte gullbasser. Kroppen er spredt kledt med lyse skjell. Son vanlig for Valginae dekker ikke dekkvingene hele bakkroppen.

Levevis 
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, Australia og Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabeidae Latreille, 1806
 Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842 
 Stamme Microvalgini 
 slekten  Microvalgus Kraatz, 1883
 Microvalgus apicalis Lea, 1914
 Microvalgus ater (Nonfried, 1895)
 Microvalgus bicolor Pic, 1928
 Microvalgus bruneiensis Antoine, 1993
 Microvalgus bursariae Lea, 1914
 Microvalgus castaneipennis (MacLeay, 1871)
 Microvalgus curtus Paulian, 1961
 Microvalgus dubius Lea, 1914
 Microvalgus duponti Antoine, 1993
 Microvalgus elongatus (Bourgoin, 1921)
 Microvalgus emarginatus Antoine, 1993
 Microvalgus excavatus Antoine, 1993
 Microvalgus fasciculatus Lea, 1914
 Microvalgus flavipennis Arrow, 1944
 Microvalgus gabonensis Antoine, 1997
 Microvalgus glaber Lea, 1914
 Microvalgus gracilis (Kraatz, 1895)
 Microvalgus idjenensis Antoine, 1993
 Microvalgus javanicus Antoine, 1993
 Microvalgus laoticus Antoine, 1993
 Microvalgus lapeyrousei (Gory & Percheron, 1833)
 Microvalgus lateralis (Moser, 1916)
 Microvalgus luzonensis Antoine, 1993
 Microvalgus micros Kolbe, 1904
 Microvalgus mindanaoensis Antoine, 1993
 Microvalgus modiglianii Antoine, 1993
 Microvalgus mucronatus Lea, 1914
 Microvalgus nagaii Antoine, 1993
 Microvalgus nigriceps Lea, 1914
 Microvalgus nigrinus (MacLeay, 1871)
 Microvalgus nitidus (Bourgoin, 1921)
 Microvalgus pachyphallus Antoine, 1993
 Microvalgus parallelicollis (Bourgoin, 1921)
 Microvalgus parcus Kolbe, 1904
 Microvalgus pilosus Antoine, 1999
 Microvalgus quinquedentatus Lea, 1914
 Microvalgus rufipennis Lea, 1914
 Microvalgus scutellaris Blackburn, 1894
 Microvalgus squamipes (Bourgoin, 1921)
 Microvalgus squamiventris Lea, 1914
 Microvalgus subemarginatus Antoine, 1993
 Microvalgus sulphureus (Bourgoin, 1921)
 Microvalgus sumatrensis Antoine, 1993
 Microvalgus turei Antoine, 1997
 Microvalgus unicarinatus (Moser, 1913)
 Microvalgus vagans Lea, 1914
 Microvalgus yilgarnensis Blackburn, 1892
 Arter gjerne plassert i slekten Stenovalgus Kolbe, 1892
 Microvalgus carinulatus (Kolbe, 1892)
 Microvalgus kivuensis (Burgeon, 1934)
 Microvalgus schoutedeni (Moser, 1916)
 Microvalgus termiticola (Burgeon, 1946)

Kilder 

 Sjekkliste over artene (nordlige arter)
 Sjekkliste over australske arter

Eksterne lenker 
 Bilder av Microvalgus sp.
 

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1883
Pygovalgus

Pygovalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende 
En liten, fløyelsaktig brun gullbasse. Som vanlig for Valgini dekker ikke dekkvingene bakkroppen. Pronotum og dekkvingene har kvaster av stive, oppstående, mørkbrune børster.

Levevis 
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Kongo og Togo.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabeidae Latreille, 1806
 Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842 
 Stamme Valgini Mulsant, 1842
 slekten  Pygovalgus Kolbe, 1884
 Pygovalgus insignis Kolbe, 1884

Kilder 

 Sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1884
Stenovalgus

Stenovalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Levevis 
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 
Artene blir noen ganger plassert i slekten Microvalgus.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabeidae Latreille, 1806
 Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842 
 Stamme Microvalgini 
 slekten  Stenovalgus Kolbe, 1892
 Stenovalgus carinulatus Kolbe, 1892
 Stenovalgus kivuensis Burgeon, 1934
 Stenovalgus luluensis Burgeon, 1934
 Stenovalgus schoutedeni Moser, 1916
 Stenovalgus termiticola Burgeon, 1946

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1892

sv:Stenovalgus
Mark Ravenhill

Mark Ravenhill (født 7. juni 1966) er en engelsk dramatiker, skuespiller og journalist.
Hans mest kjente skuespill er Shopping and Fucking som ble urfremført i 1996, Some Explicit Polaroids (1999) og  Mother Clap's Molly House (2001). Han debuterte som skuespiller i sin egen monolog; Product i 2005. Han skriver regelmessig i kunstspalten i The Guardian. Fra 2010 har han vært regiassistent ved The King's Head Theatre.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Biografi på  Barbican sin hjemmeside.
 Mark Ravenhill på hjemmesiden til  British Arts Council.

Engelske dramatikere
Engelske skuespillere
Fødsler i 1966
Eventyr i landskap

Eventyr i landskap var en kunstnerisk forestilling med sang, dans, installasjoner, stedsspesifikk kunst, performance og en teateroppsetning utendørs. Forestillingen ble vist i  kulturlandskapet på Lundsneset på Hundvåg i Stavanger og var en del av kultursatsingen i kulturhovedstadsåret i 2008. Forestillingene bli vist fra 19. til den 26. august.

18 595 personer så forestillingen på Lundsneset, og den ble med det den best besøkte forestilligen til Rogaland Teater i 2008.

Teaterforestillingen 

Desse augo av Jon Fosse ble urfremført på Lundsneset i forbindelse med Eventyr i Landskap.
Teateroppsetningen var hoveddelen i prosjektet.  Teaterscenen var laget av scenograf Peter Lundquist og han tok i bruk både vann og land. Scenen besto av to store kuber ute i vannet med to tilhørende landganger som lå i vannskorpen, slik at det så ut som om skuespillerne gikk på vannet når de beveget seg fra kubene og inn mot land. Over scenen var det plassert en fullmåne.
Scenen var bygget på bakkenivå, mens publikum satt i et naturamfi med utsikt mot sjøen.

Referanser

Kilder 
Rogaland-teater.no: Eventyr i landskap
nrk.no: Antispelet tar form

Kultur i Stavanger
Kunst og kultur i 2008
Lundkarse

Lundkarse er en ett- eller toårig plante i engkarseslekta i korsblomstfamilien. Arten er kjent i Norge fra Østfold i sør til Nord-Trøndelag i nord.

Etymologi 
Artsnavnet impatiens kan bety skjør eller utålmodig. Skjør kan passe med at bladene er tynne og lett blir skadet. Utålmodig kan passe med at frøene blir skutt ut fra frukten ved at sidene på skulpen raskt krøller seg opp.

Referanser

Eksterne lenker 
 
Den virtuelle floran

 Utbredelse i Norge i Artskart 

Korsblomstfamilien
Agallissini

Se Systematisk inndeling

Agallissini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, slanke trebukker. Grunnfargen er svart, mange har røde eller oransje tegninger. Oversiden er vanligvis ikke påfallende hårete.
Antennene er kortere enn kroppen, gjerne omtrent halvparten så lange.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i det sørlige Nord-Amerika og Mellom-Amerika, fra Georgia i nord til Costa Rica i sør, også på Cuba.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Agallissini LeConte, 1873
 Slekten Agallissus Dalman, 1823
 Agallissus lepturoides (Chevrolat in Orbigny, 1844) 
 Agallissus melaniodes Dalman, 1823 
 Slekten Osmopleura Linsley, 1964
 Osmopleura chamaeropis (Horn, 1893)
 Slekten Zagymnus LeConte, 1873
 Zagymnus clerinus  (LeConte, 1873) 
 Zagymnus rugicollis  Chemsak & Linsley, 1968 
 Zagymnus variatus  Chemsak & Linsley, 1968

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Alanizini

Se Systematisk inndeling

Alanizini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
En liten, spinkel, blankt rødbrun trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen, påfallende tynne. Pronotum er tønneformet, litt lengre enn bredt, med en liten, skarp tann litt bak midten på hver side. Dekkvingene er tett og kraftig punkterte.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Argentina.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Alanizini Di Iorio, 2003
 Slekten Alanizus Di Iorio, 2003
 Alanizus tortuosus Di Iorio, 2003

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bilde av arten 

Cerambycinae

sv:Alanizus
Engkarseslekta

Engkarseslekta er en slekt i korsblomstfamilien. I Norge er det åtte arter og i verden er det 160–200 arter. Engkarsene utgjør dermed en av de største slektene i korsblomstfamilien.

Etymologi 
Cardamine kommer av det greske navnet kardamon som var i brukt av Aristofanes 400 f.Kr. som navn på karse.

Norske arter 

 Bekkekarse (Cardamine amara)
 Høyfjellskarse (Cardamine bellidifolia)
 Tannrot (Cardamine bulbifera)
 Skogkarse (Cardamine flexuosa)
 Rosettkarse (Cardamine hirsuta)
 Lundkarse (Cardamine impatiens)
 Damkarse (Cardamine parviflora)
 Engkarse (Cardamine pratensis)
 Polarkarse (Cardamine pratensis ssp. angustifolia)
 Sumpkarse (Cardamine pratensis ssp. paludosa)
 Vanlig engkarse (Cardamine pratensis ssp. pratensis)

Arter i verden 

 Cardamine africana
 Cardamine amara 
 Cardamine amporitana
 Cardamine angulata 
 Cardamine angustata
 Cardamine × anomala 
 Cardamine bellidifolia 
 Cardamine bilobata
 Cardamine breweri
 Cardamine bulbifera
 Cardamine bulbosa 
 Cardamine caldeirarum 
 Cardamine californica 
 Cardamine changbaiana
 Cardamine chenopodiifolia
 Cardamine clematitis 
 Cardamine concatenata 
 Cardamine constancei
 Cardamine cordifolia 
 Cardamine corymbosa 
 Cardamine debilis 
 Cardamine dentata
 Cardamine digitata 
 Cardamine diphylla
 Cardamine dissecta 
 Cardamine douglassii 
 Cardamine enneaphyllos 
 Cardamine fargesiana
 Cardamine flagellifera 
 Cardamine flexuosa 
 Cardamine gambelii
 Cardamine glacialis
 Cardamine gouldii 
 Cardamine gunnii
 Cardamine gunnii-lilacina
 Cardamine heptaphylla
 Cardamine hirsuta 
 Cardamine impatiens 
 Cardamine × incisa 
 Cardamine jamesonii
 Cardamine keysseri
 Cardamine kruesseli 
 Cardamine laciniata
 Cardamine lihengiana
 Cardamine lilacina
 Cardamine lojanensis
 Cardamine longii
 Cardamine lyrata
 Cardamine macrocarpa  
 Cardamine maritima
 Cardamine matthiola
 Cardamine maxima 
 Cardamine micranthera 
 Cardamine microphylla 
 Cardamine montelucii 
 Cardamine nuttallii 
 Cardamine nymanii 
 Cardamine obliqua
 Cardamine occidentalis
 Cardamine oligosperma 
 Cardamine pachystigma
 Cardamine palustris
 Cardamine parviflora 
 Cardamine pattersonii  
 Cardamine paucijuga
 Cardamine penduliflora 
 Cardamine pensylvanica 
 Cardamine pentaphyllos
 Cardamine pratensis  
 Cardamine purpurascens
 Cardamine purpurea 
 Cardamine regeliana
 Cardamine residifolia
 Cardamine raphanifolia
 Cardamine rotundifolia 
 Cardamine rupicola 
 Cardamine scutata
 Cardamine seidlitziana
 Cardamine tenera
 Cardamine trichocarpa
 Cardamine trifoliata
 Cardamine uliginosa

Litteratur 
 Schulz, O. E. 1903. Monographie der Gattung Cardamine. Bot. Jahrb. Syst 32:280–623.
 Al-Shehbaz, I. A., M. A. Beilstein, and E. A. Kellogg. 2006. Systematics and phylogeny of the Brassicaceae (Cruciferae): An overview. Pl. Syst. Evol 259:89–120.
 Carlsen, T et al. 2009 Biogeography and Phylogeny of Cardamine (Brassicaceae). Annals of the Missouri Botanical Garden 96(2):215-236

Referanser

Eksterne lenker 
 
Den virtuelle floran

Korsblomstfamilien
Anaglyptini

Se Systematisk inndeling

Anaglyptini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Små til middelsstore, spinkle trebukker. Kroppsformen er temmelig avlang, antennene er vanligvis kortere enn kroppen. Pronotum er så langt som bredt eller lengre enn bredt, mer eller mindre tønneformet uten tenner langs ytterkanten. Dekkvingene er parallellsidige, gjerne med mønster av lyse skrå- eller tverrstreker.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Nord-Amerika, Asia og Europa.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Anaglyptini Lacordaire, 1869
 Slekten Anaglyptus Mulsant, 1839
 Slekten Aphysotes Bates, 1885
 Slekten Clytoderus Linsley, 1935 
 Slekten Cyrtophorus LeConte, 1850
 Slekten Diphyrama Bates, 1872
 Slekten Hirticlytus Ohbayashi, 1960
 Slekten Microclytus LeConte, 1873
 Slekten Oligoenoplus Chevrolat, 1863
 Slekten Paraclytus Bates, 1884
 Slekten Pempteurys Bates, 1885
 Slekten Sclethrus Newman, 1842
 Slekten Tilloclytus Bates, 1885
 Slekten Yoshiakioclytus Niisato, 2007

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske og asiatiske arter 
 Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Aphanasiini

Se Systematisk inndeling

Aphanasiini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, langstrakte trebukker. På farge er de gjerne ensfarget mørke, antennene er omtrent så lange som kroppen.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Australia og det sørlige Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Aphanasiini Thomson, 1860
 Slekten Aphanasium Thomson, 1860
 Aphanasium albopilosum Lea, 1917 
 Aphanasium australe (Boisduval, 1835) 
 Aphanasium variegatum Blackburn, 1890 
 Slekten Aphanosperma Britton, 1969
 Aphanosperma occidentalis Britton, 1969 
 Aphanosperma orientalis Britton, 1969
 Slekten Aristogitus Thomson, 1864
 Aristogitus cylindricus (Thomson, 1861)
 Slekten Citriphaga Lea, 1919
 Citriphaga mixta Lea, 1919
 Slekten Myrsellus MacKeown, 1945
 Myrsellus unicolor (Lacordaire, 1869)
 Slekten Myrsinus Gahan, 1904
 Myrsinus modestus Gahan, 1904

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1860
Starthallen

Starthallen er en idrettshall i Kristiansand som ligger i Marviksveien 94, mellom Kristiansand stadion og Sør Arena, innviet i 1975 av Idrettsklubben Start.  Hallen brukes mest til håndball og er hjemmebane for Starts håndballavdeling.  Den brukes også til varemesser og lignende.

I underetasjen finnes et treningssenter.

Eksterne lenker 
 Norges Håndballforbund om Starthallen
 IK Start Håndball, hjemmeside

Idrettsanlegg i Kristiansand
Idrettsklubben Start
Idrettshaller i Norge
Ancylocerini

Se Systematisk inndeling

Ancylocerini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Ancylocerini LeConte, 1873
 Slekten Ancylocera Audinet-Serville, 1834
 Slekten Assycuera Napp & Monné, 2001
 Slekten Callancyla Aurivillius, 1912
 Slekten Ceralocyna Viana, 1971
 Slekten Cercoptera Spinola, 1839
 Slekten Exallancyla Monné & Napp, 2000
 Slekten Ischnotes Newman, 1840
 Slekten Mimonneticus Monné & Napp, 2000

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske og asiatiske arter 
 Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Anita Tjemsland

Anita Tjemsland (født 25. mars 1969) er en norsk billedkunstner. Hun fikk sin utdannelse ved Kunstskolen i Rogaland Stavanger fra 1991 til 1993 og ved Statens kunstakademi fra 1993 til 1997.
Hun har hatt flere separatutstillinger, blant annet i Oslo Kunstforening, Hå gamle prestegård, Galleri Brandstrup i Stavanger, Galleri Gann i Sandnes og Galleri Norske Grafikere i Oslo. Hun har også deltatt i flere gruppeutstillinger over hele landet, blant annet ved Høstutstillingen.

Anita Tjemsland er innkjøpt av blant annet Nasjonalgalleriet, Stavanger kommune, Høyskolen i Stavanger, Stortinget og Statoil. Hennes trykk har i flere år vært en del av premien når Stavanger kommune deler ut prisen som årets Stavanger-kunstner.

Kunsten 
Tjemsland skildrer byen og rommet. Ved å utelate detaljer og la kun de store trekk bli stående igjen gir hun inntrykk av noe kaldt og goldt samtidig som det er rent og arkitektonisk.

For å få frem kunsten bruker hun kameraet som en slags skisseblokk for å få frem motivene sine. Hun projiserer deretter fotografiet på papir, hvor hun tegner skisser og gjør utsnitt av elementer fra fotografiet. Så preger hun motivet inn i en pleksiglassplate med loddebolt, før platen svertes og til slutt trykkes. Til slutt føres platen gjennom pressen for å overføre motivet til et dyptrykk.

Referanser

Kilder 
 artgate.no: Anita Tjemsland
 fineart.no: Anita Tjemsland
 kunstnerforbundet.no: Anita Tjemsland 

Norske billedkunstnere
Høyfjellskarse

Høyfjellskarse (Cardamine bellidifolia) er en flerårig plante i engkarseslekta i korsblomstfamilien. Plantene blir mellom 1 – 10 cm høye. Rosettbladene er eggformede eller avrundede og sitter på lange skaft. Bladene har ikke hår. Blomstene er hvite med 3 - 4,5 mm lange kronblader. Begerbladene er litt kortere enn kronbladene. Frukten er en skulpe som kan bli 15 – 30 mm. Planten regnes som diploid med 2n = 16. Arten er kjent i Norge fra fjellområder i hele landet. Høyfjellskarse vokser på fuktige steder som snøleier og elvesletter, men også i blokkmark og bergsprekker.

Etymologi 
Artsnavnet bellidifolia betyr runde blader eller pene blader og er muligens sekundert fra Bellis som er det latinske navnet på tusenfrydslekta.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Cardamine bellidifolia i Den virtuelle floran

Korsblomstfamilien
Norges flora
Svalbards flora
Jan Mayens flora
Rosettkarse

Rosettkarse er en plante i engkarseslekta i korsblomstfamilien. Arten er kjent i hele Norge.

Etymologi 
Artsnavnet hirsuta betyr hårete.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Den virtuelle floran
  Utbredelse i Norge i Artskart 

Korsblomstfamilien