alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Jan Georg Iversen

Artikkelen er om syklisten Jan Georg Iversen (født 1956). Se annet sted for Pensjonistparti-politikeren Jan Georg Iversen (1938) fra Sandnes

Jan Georg Iversen (født 2. mars 1956) er en tidligere toppsyklist fra Porsgrunn med norske mesterskap og OL-deltakelse på 4000 m forfølgelse banesykling, der han var internasjonalt hevende frem til 1981.  Han hadde et kort comeback i 1983. Senere var han trener for blant andre Monica Valen (2004), Linn Torp (2009) og Jon Roberto Mercado Slagsvold (2011-).

Meritter 
 NM i banesykling:  
 4000 m individuell forfølgelse: Seier i 1976, 78, 79 og 80.
 Lagforølgelse: Seier i 1978 for Grenland Sykleklubb (med Harald Tiedemand Hansen, Jon Rangfred Hanssen og Asgeir Skarholt)
 Nordisk banesykling, junior:  Nr. 3 i 1974
 NM i landeveissykling
 Lagtempo, junior: Seier i 1972, 73 og 74 for Grenland Sykleklubb
 Landeveisritt, junior: Seier i 1973
 Lagtempo, senior: Seier i 1980 for Grenland Sykleklubb (med Dag Selander, Robert Langvik og Rolf Morgan Hansen)
 Sykling under Sommer-OL 1976:  Nr. 7 i 4000 m forfølgelse
 Tyrifjorden rundt: Seier i 1977
 VM i banesykling
 1000 m individuelt: Nr. 19 i 1983 (hans debut med 1.08,70)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske syklister
Norske sykkeltrenere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1976
Syklister under Sommer-OL 1976
Personer fra Porsgrunn kommune
Fødsler i 1956
Fuxing (Handan)

Fuxing (kinesisk: 复兴区; pinyin: Fùxīng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Handan i Hebei i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 37 km² og teller ca. 248 000 innbyggere (2002).

Eksterne lenker 
 Lokalregjeringens hjemmesider 

Fuxing
Booby trap

Det engelske begrepet «booby trap» refererer til forskjellige feller som brukes av militære styrker eller sivile. Fellene er stasjonære og plasseres der de forventes å gi mest effekt.

Begrepets opprinnelse
Begrepet stammer muligens fra sjømenns bruk av snarer for å fange boobies (et engelsk navn på fugler i Sulefamilien), har blitt hevdet av Ray Mears.

Feller benyttet av militære
Det finnes feller som utløser et signal, for å røpe posisjonen til en antatt fiende som har ankommet fellens virkeområde. Minefeller derimot, er designet for å drepe eller skade.  I motsetning til landminer, er de vanligvis konstruert i nærområdet.

Feller benyttet av sivile
Det finnes feller som benyttes til narrestreker, for eksempel en bøtte med vann som faller ned på en person, der fellen har blitt utløst av en dør som er blitt beveget. Andre feller har blitt brukt av sivile som søker å beskytte eiendeler.

Se også
Mine

Engelske ord og uttrykk

Våpen
Mattisfoss kraftverk

Mattisfoss kraftverk er et vannkraftverk  i Kåfjordbotn i Alta kommune i Troms og Finnmark.

Kraftverket utnytter et fall på 56 meter i Mattiselven (Gavvavzejohka). Kraftverket er et elvekraftverk.

Installert effekt er 2,3 MW fra to francisturbiner. Midlere årsproduksjon er på 8 GWh.

Eier er Alta kraftlag SA.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Småkraftverk i Troms og Finnmark
Kraftverk i Alta
Alta Kraftlag
Kraftverk etablert i 1993
Ville Luho

Wilhelm «Ville» Bernhard Luho (født 17. august 1911 i Helsingfors, død 15. april 1982 i Stockholm) het fram til 1935 Klén. Han var en finsk arkeolog som arbeidet ved Arkeologiska kommissionen i 1940 som assistent for Aarne Äyräpää, fra 1949 amanuensis, dets sjef fra 1972; dosent ved Helsingfors universitet fra 1964. Spesialområde var steinalderen.

I 1956 publiserte Ville Luho sin doktoravhandling Die Askola-Kultur med et omfattende funnmateriale av kvartsgjenstander fra mange boplasser i Askola-sogn i Borgå ådal, som han daterte til preboreal tid. Luho mente i siste instans at Askolakulturen var avledet av senpaleolitiske grupper i det nordlige Mellom-Europa og Suomusjärvikulturen av Askolakulturen. Kritikken kom i 1969, da arkeologen Ari Siiriäinen mente at funnene fra Askola ikke var berettiget til å framstilles som en særskilt Askolakultur. Funnene fra Askola representerte m.a.o. ikke Finlands eldste bosetting. De burde i stedet dateres til boreal tid og utgjorde derfor en del av Suomusjärvikulturen, eventuelt med det forbeholdet at de representerte en tidsalder da øksen ikke ennå hadde blitt et alminnelig redskap. Til tross den kritikk som har blitt framført mot Luhos resultater kan hans innsats innen kvartsforskningen anses som banebrytende. Han studerte først og fremst kvarts fra boplassene, noe som er et vanskelig materiale å bedømme, og som han sammenlignet med førpaleolitiske funn fra Sentral-Europa og Komsakulturen i Nord-Norge. 

Hans arkeologiske forfatterskap behandlet alle arkeologiske perioder og var både  omfattende og solid.

Biografi 
 Alavuden historia 1, 1993
 Askola-kulttuuri Suomen varhaismesoliittinen kivikausi, 1957
 Askola-Kultur die frühmesolithische Steinzeit in Finnland, 1956
 Helsinge sockens förhistoria, 1963
 Helsingin pitäjän esihistoria, 1965
 Komsa-Kultur, 1956
 Kurikan historia 1: Esihistoriasta Suomen sotaan, 1980
 Lapuan historia 1 : Esihistoriallisesta ajasta Suomen sotaan, 1963
 Suomen kivikauden pääpiirteet, 1948
 Die Suomusjärvi-Kultur Die mittel- und spätmesolithische Zeit in Finnland, 1967
 Suur-Lohtajan historia : 1 :  Esihistoriallisesta ajasta Suomen sotaan, 1957
 Työväen-osakeyhtiö Alku, 50-vuotiskertomus, 1938
 Vanhan-Ruoveden historia 1, 1959

Finske arkeologer
Personer fra Helsingfors
Kameruns regioner

Kamerun er inndelt i ti regioner. I 2008 undertegnet presidenten i Kamerun, Paul Biya, forordninger som avskaffet provinser og erstattet dem med regioner.

Regionene er delt inn i til sammen 58 departementer.

{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%;"
|- style="font-size:95%;"
!width="30px"| !!width="80px"|Region !!width="100px"|  Hovedstad
!width="70px"| Befolkning (2010) !! Areal (km²) !! Befolkningstetthet (/km²)</tr>
|-
|  1. || Adamaoua || Ngaoundéré
|align="right"|    ||align="right"|   ||align="right"|  15,9
|-
|  2. || Centre || Yaoundé
|align="right"|  ||align="right"|   ||align="right"| 51,1
|-
|  3. || Est || Bertoua
|align="right"|    ||align="right"|  ||align="right"|  7,4
|-
|  4. || Extrême-Nord || Maroua
|align="right"|  ||align="right"|   ||align="right"| 101,6
|-
|  5. || Littoral || Douala
|align="right"|  ||align="right"|   ||align="right"| 141,5
|-
|  6. || Nord || Garoua
|align="right"|    ||align="right"|   ||align="right"| 31
|-
|  7. || Nord-Ouest || Bamenda
|align="right"|  ||align="right"|   ||align="right"| 104,3
|-
| 8. || Ouest || Bafoussam
|align="right"|  ||align="right"|   ||align="right"| 128,5
|-
|  9. || Sud || Ebolowa
|align="right"|    ||align="right"|   ||align="right"|  14,7
|-
|  10. || Sud-Ouest || Buea
|align="right"|    ||align="right"|  ||align="right"| 54,5
|}

Referanser

Kilder
 Law, Gwillim (2005): Provinces of Cameroon'', statoids.com (besøkt 14. mai 2006).
Qiaoxi (Shijiazhuang)

Qiaoxi (kinesisk: 桥西区 ; pinyin : Qiáoxī Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Shijiazhuang i Hebei i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 52,9 km² og teller 440.000 innbyggere (2003).

Eksterne lenker
 Infoside

Qiaoxi i Shijiazhuang
Eurovision Young Musicians 2010

Eurovision Young Musicians 2010 er den 15. finalen i Eurovision Young Musicians som arrangeres. Arrangementet ble produsert av ORF for Den europeiske kringkastingsunionen i samarbeid med Wiener Festwochen.

Innledningsvis var det en semifinale, hvoretter syv deltagere ble utvalgt til delta i den fjernsynsoverførte finalen fra Rathausplatz i sentrum av Wien. De ble ledsaget av Radio-Symphonieorchester Wien under ledelse av dirigent Cornelius Meister.

Deltagere
Topp plasseringer
 Eva-Nina Kozmus (Slovenia)
 Guro Kleven Hagen (Norge)
 Daniil Trifonov (Russland)
Urangerte
 Ivan Karizna (Hviterussland)
 Hayrapet Arakelyan (Tyskland)
 Filip Merčep (Kroatia)
 Bartosz Głowacki (Polen)

Den europeiske kringkastingsunion
Kultur i Wien
Regnlaue

Regnlaue (Leucaspius delineatus) er en karpefisk. Den er den eneste arten i slekta Leucaspius.

Den er en liten fisk og blir normalt 6–8 cm lang, maksimalt 12 cm. Øynene er ganske store, og munnen er rettet oppover. Skjellene er store og sølvblanke. Sidelinjen er ufullstendig og strekker seg bare over de første 7–13 skjellene. Buken har en skarp kjøl mellom bukfinnene og gattet. Halerota er smal, mindre enn halvparten av kroppshøyden.

Regnlaue svømmer i stimer nært vannoverflaten. Den er vanligst i små dammer med mye vegetasjon, men kan også finnes i sakte rennende elver. I store innsjøer er den sjelden. Det tyske navnet Moderlieschen kommer fra plattysk Moderloseken, «morløs» og viser til at arten plutselig kan dukke opp i midlertidige vannansamlinger. I Danmark trodde man at arten hadde regnet ned.

Føden består av planktoniske dyr og alger, samt små flygende insekter. Gytetida i Tyskland er i april–juni, men juni–august lenger nord. Hunnen utvikler et eggleggingsrør rundt gattåpningen og legger omtrent 150 egg i spiralformede bånd rundt plantestengler. Eggene klekkes etter 9—12 døgn. Ungene blir kjønnsmodne etter ett år. 

Regnlaue er utbredt i Mellom-Europa fra Ural vestover til Rhinen. Den forekommer sørover til Donau, Mesta, Maritsa, Kuban og Kura. Arten finnes nordover til Danmark, Skåne, Estland og noen av vassdragene som renner til Ladoga og Nordre Dvina. Den er innført til Frankrike, Blekinge i Sverige og Norge.

Arten ble innført til Molandsvassdraget i Arendal tidlig på 1990-tallet, sannsynligvis av mellomeuropeiske fiskere som brukte levende agn. Den har spredt seg til flere innsjøer i dette vassdraget, og i Norsk svarteliste 2012 ble regnlaue vurdert til høy risiko. I Fremmedartslista 2018 er derimot arten nedgradert til lav risiko på grunn av begrenset invasjonspotensial og ingen kjent økologisk effekt.

Regnlaue er rødlistet i flere europeiske land og er oppført som en beskyttet dyreart i Bernkonvensjonens appendiks III. Bestandene mange steder i Europa er redusert blant annet på grunn av den invadererende fisken Pseudorasbora parva som lever i samme habitat, og som er vert for skadelige parasitter.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Karpefamilien
Arter som tidligere har stått på Norsk svarteliste
Europas ferskvannsfisker
Fisker formelt beskrevet i 1843
Dyr formelt beskrevet av Johann Jakob Heckel
Liste over kardinaler utnevnt av Martin V

Liste over kardinaler utnevnt av Martin V er en liste over de 17 kardinalene pave Martin V utnevnte under fire konsistorium i perioden fra 23. juni 1419 til 8. november 1430.

23. juni 1419 
 Baldassare Cossa

23. juli 1423 
 Domingo Ram i Lanaja CRSA
 Domenico Capranica

24. mai 1426 
 Jean de la Rochetaillée
 Louis Aleman C.R.S.J.
 Henry Beaufort
 Johann von Bucca O.Praem.
 Antonio Cassino
 Niccolò Albergati O.Carth.
 Raimond Mairose
 Juan Cervantes
 Ardicino della Porta
 Hugues de Lusignan
 Prospero Colonna d.e.
 Giuliano Cesarini d.e.

8. november 1430 
 Juan Casanova O.P.
 Guillaume Ragenel de Montfort

Kilder 
 Salvador Miranda: The Cardinals of the Holy Roman Church

Martin 05
Soong Ai-ling

Soong Ai-ling (kinesisk: 宋藹齡 pinyin: Sòng Àilíng, eller Eling Soong, født 14. juni 1890 i Shanghai i Kina, død 18. oktober 1973 i New York City) var den eldste av de tre Soong-søstrene og hustru til datidens rikeste mann i Kina, H. H. Kung. Hennes engelske navn var Nancy.

Soong ble sendt til utdannelse i USA og ankom San Francisco den 30. juni 1904. Hun ble utdannet ved Wesleyan College i Macon i Georgia. Etter utdannelsen kom hun tilbake til hjemlandet i 1909. Sent 1911 ble hun sekretær for Sun Yat-sen, en stilling som lillesøster Soong Ching-ling overtok. Hun møtte sin fremtidige ektemann, Kung, i 1913, og de giftet seg i Yokohama det påfølgende år. Som gift underviste hun en tid i engelsk og engasjerte seg i arbeid for barns velferd.

Hun flyttet til USA i 1940-årene.

Litteratur 
 Sterling Seagrave: The Soong Dynasty, 1996, Corgi Books, ISBN 0-552-14108-9

Personer fra Shanghai
Hakkaer
Fødsler i 1890
Dødsfall i 1973
Finn Haugan

Finn Haugan (født 13. desember 1953 i Trondheim) er en norsk banksjef og forretningsmann. Fra 1991 til 2019 var han konsernsjef/administrerende direktør i SpareBank 1 SMN (tidligere Sparebanken Midt-Norge).

Han er utdannet siviløkonom fra BI fra 1977. Innen han ble administrerende direktør i Sparebanken Midt-Norge i 1991, satt han i ledende stillinger i Forretningsbanken og Fokus Bank, til sist som viseadministrerende direktør fra 1989 til 1991.

Haugan har innehatt mange styreverv, blant annet som styreleder i SpareBank 1 Gruppen i flere perioder, styremedlem i Leiv Eiriksson Nyskaping, styremedlem i Adolf Øiens Fond, styremedlem i Sparebankenes sikringsfond, styremedlem i Fotograf Schrøders Stiftelse og direksjonsformann i Trondhjem Bys Vel.

Etter at han fratrådte som banksjef i 2019, ble han styreleder i sjømatselskapet SinkabergHansen.

Referanser 

Norske bankfolk
Norske konsernsjefer
Norske siviløkonomer fra BI
Personer fra Trondheim kommune
Fødsler i 1953
Norske direktører
Inge Einarsen Bartnes

Inge Einarsen Bartnes (født 22. september 1911 i Beitstad i Nord-Trøndelag, død 16. januar 1988 samme sted) var en norsk gårdbruker og politiker (Sp). Han var stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag fra 1954 til 1973.

Familie og yrkesliv 
Han vokste opp på slektsgården Øvre Bartnes i Beitstad som sønn av gårdbruker Einar Bartnes og hustru Pauline Thun. Han giftet seg i 1938 med Margit Kvitvang fra Sparbu. De fikk tre barn.

Han gikk Torshus folkehøgskule og Mære landbruksskole, og arbeidet ved herredskontoret i Beitstad og som forretningsfører, før han i 1942 overtok som gårdbruker på Øvre Bartnes. Til tross for sine mange offentlige gjøremål, sørget Inge Bartnes i sin tid for å nydyrke 230 dekar, så gården hadde nærmere 600 dekar dyrket mark og 1 000 dekar produktiv skog.

I 1971 overdrog han gården til sin eldste sønn, Erik Bartnes, som ble ordfører i Steinkjer og fylkesordfører i Nord-Trøndelag. Dennes sønner Inge Bartnes og Lars Erik Bartnes har også vært Senterparti-politikere.

Politisk og offentlig arbeid 
Han ble valgt til formann i Beitstad bondeparti det året han fylte 27 år, i 1938. Fra 1946 til 1954 var han ansatt som fylkessekretær i Nord-Trøndelag bondeparti, hvorpå han var innvalgt på Stortinget for Bondepartiet/Senterpartiet frem til 1973. Hele tiden satt han i partiets sentralstyre, og fra 1958 i Stortingets forsvarskomité (tidligere militærkomité). Han var også varaordfører i Beitstad kommune fra 1948 til 1954.

Bartnes var medlem av en rekke offentlige og private styrer og representantskap, blant annet som styreformann i Statens kornforretning fra 1968 til 1983.

Æresbevisninger 
Inge Bartnes ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og til kommandør av den svenske Nordstjerneordenen i 1982. Han ble også tildelt Islands minnemedalje 1874–1974 i 1968, Kong Haakon VIIs 100-årsmedalje i 1970, Heimevernets fortjenstmedalje i 1971, samt to franske ordener for samarbeidet mellom fransk kornkooperasjon og Statens kornforretning i 1981.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter fra Sp
Stortingsrepresentanter for Nord-Trøndelag
Stortingsrepresentanter 1969–1973
Stortingsrepresentanter 1965–1969
Stortingsrepresentanter 1961–1965
Stortingsrepresentanter 1958–1961
Stortingsrepresentanter 1954–1957
Lokalpolitikere i Beitstad
Sp-politikere i Nord-Trøndelag
Norske bønder
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Nordstjerneordenen
Personer fra Steinkjer kommune
Aktiebryggeriet

Aktiebryggeriet,
navn på flere bryggerier i en rekke norske byer, ofte med stedsnavn i navnet.  Det har vært Aktiebryggeri i Arendal, Bergen (1879-1888), Bodø, Christiania (Oslo), Moss, Stavanger og Trondheim.

Aktiebryggeriet Arendal (1899–1909) heter i dag Arendals Bryggeri, Bodø Aktiebryggeri (1887 – 1998) heter i dag Nordlandsbryggeriet. Moss Aktiebryggeri(1888 – 1997)er i dag museum, men det produseres fremdeles tradisjonelt Moss – øl i byen i mindre skala. Aktiebryggeriet Stavanger (1900 – 1908) eksisterte kun åtte år, men Lervig Aktiebryggeri som ble stiftet i Stavanger 2003 gjør at byen også i dag har et aktiebryggeri. Aktiebryggeriet i Trondhjem (1899 – 1966) ble overtatt av E.C. Dahls bryggeri i Trondheim.

Aktiebryggeriet i Oslo 
Bryggeriet ble stiftet som «Christiania Aktie Ølbryggeri» i 1872. Det var lokalisert langs Åkebergveien, rett øst for Botsfengselet. I 1925 endret bryggeriet navn til «Aktiebryggeriet i Oslo» etter som Kristiania da endret navn til Oslo. Aktiebryggeriet var kjent for sitt Landsøl og Bayerøl, og drev sin virksomhet fram til 1931. I 1934 ble bygningen der bryggeriet holdt til omgjort til fengsel, og er i dag en del av Oslo fengsel avdeling B, som fremdeles på folkemunne kalles «Bayer'n».

Eksterne lenker 
 Øletiketter

Norske bryggerier
Bryggerier i Oslo
Speed/Balkan/Boogie

Speed/Balkan/Boogie er et musikkalbum utgitt av Farmers Market den 28. februar 1995 på plateselskapet Kirkelig Kulturverksted. Dette er gruppas debutalbum og inneholder en del bulgarsk folkemusikk og jazz fra et liveopptak fra Moldejazz 1994 med fire gjestemusikere fra Bulgaria, hvorav to fra vokalensemblet Lés Mystére Des Voix Bulgares.

Sporliste

 «Sloanitze»
 «Ivan na ela»
 «Mesechinka»
 «Norge – Bulgaria 10 – 11»
 «Smeseno horo»
 «Istrumental duo»
 «Voi, voi, voi»
 «Vinze, vinze»
 «Rodopsko ballad»
 «Take five – Take 11»

Referanser

Debutalbum fra 1995
Farmers Market-album
Moldejazz
Olavstatuetten

Olavstatuetten er en idrettspris som deles ut av Adresseavisen i Trondheim. Den regnes for å være trøndersk idretts høyeste utmerkelse. Statuetten er en miniatyrutgave av Wilhelm Rasmussens statue av Olav Tryggvason som står på Torvet i Trondheim.

Olavstatuetten ble første gang utdelt i 1960. Den tildeles bare når det finnes kvalifiserte kandidater.

Olav-statuetten er også en premie i konkurranseskyting, første gang utdelt under landsskytterstevnet i 1958.

Liste over tildelinger

1960: Rosenborg Ballklub
1962: Toralf Engan
1966: Harald Grønningen
1966: Gjermund Eggen
1966: Bjørn Wirkola
1968: Magnar Solberg
1968: Magne Thomassen
1970: Ingrid Hadler
1970: Stig Berge
1972: Pål Tyldum
1972: Knut Knudsen
1974: Magne Myrmo
1974: Svein Erik Paulsen
1975: Oddvar Brå
1975: Bodø/Glimt
1976: Hjalmar Andersen
1976: Jan Egil Storholt
1978: Erik Håker
1980: Cato Zahl Pedersen
1981: Frode Rønning
1981: Ingrid Kristiansen
1981: Odd Iversen
1982: Berit Aunli
1982: Tom Sandberg
1983: Rolf Falk-Larssen
1985: Grete Ingeborg Nykkelmo
1985: Sissel Buchholdt
1985: Torkil Berg
1989: Trond Einar Elden
1991: Sverre Brandhaug
1991: Terje Langli
1993: Sture Sivertsen
1993: Rune Bratseth
1994: Sven Tore Jacobsen
1994: Nils Arne Eggen
1995: Tommy Ingebrigtsen
1995: Tone Haugen
1995: Vebjørn Rodal
1998: Trine Haltvik
2001: Tor-Arne Hetland
2002: Frode Estil
2003: Marit Bjørgen
2004: Roar Ljøkelsøy
2004: Bjørnar Valstad
2006: Roar Strand
2007: Lars Berger
2008: Marit Breivik
2008: Nina Solheim
2008: Emil Hegle Svendsen
2009: Petter Northug
2010: Tora Berger
2010: Nils Erik Ulset
2011: Torstein Horgmo
2011: Therese Johaug
2012: Anders Bardal
2012: Marit Malm Frafjord
2012: Ole Gunnar Solskjær
2014: Jørgen Graabak
2016: Kari Aalvik Grimsbø
2017: Sondre Nordstad Moen
2018: Johannes Høsflot Klæbo
2021: Emil Iversen

Olav-statuetten på Landsskytterstevnet 
Skytterpremien Olav-statuetten ble første gang utdelt på landsskytterstevnet i 1958 til beste skytter i klasseskyting (fem skudd i hver stilling).

1958, Kongsberg/Fiskum: Odd Sannes
(...)
1961, Øverbygd: Ola Karlsen
1963, Steinkjer: Tore Brøsholen
1964, Oslo: Jon Istad
1965, Elverum: Gunnar Lybeck
1967, Ulven-Os: Arve Skjeflo

Referanser

Eksterne lenker
  Tidligere vinnere – Adresseavisen
  Olavsstatuetten berget – Adresseavisen
 

Norske idrettspriser
Lister over sportsutøvere
Adresseavisen
Utmerkelser etablert i 1960
1960 i Norge
Axel Guldahl

Peder Axel Mo Guldahl (født 12. januar 1866 i Trondheim, død 8. oktober 1921 samme sted) var en norsk arkitekt.

Guldahl var utdannet fra Trondheim katedralskole, fra Trondhjems Tekniske Læreanstalt 1885 og fra den tekniske høyskolen i Charlottenburg i Berlin 1887. Han arbeidet noen år i Berlin før han i 1897 vendte hjem til Trondheim og utførte flere offentlige arbeider.

Han utførte Fjellseter turisthotell i 1897, Frimurerlosjen i Trondheim 1899, Lærerskolen i Levanger 1900, Nedre Leirfoss kraftverk 1908, fylkesmannsboligen i Steinkjer 1917, Statsarkivet i Trondheim (1921). I alt er det kjent 76 arbeider av Guldahl, de fleste i Midt-Norge, men også noen i Oslo, Nord-Norge og Sverige.

Guldahl sr var far til Axel Paul Rutger Guldahl (1905–1985) og farfar til Lars Axel Guldahl (f 1951), som begge var/er arkitekter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Personer fra Trondheim kommune
Frontera gasskraftverk

Frontera gasskraftverk er et varmekraftverk ved elva Rio Grande i sørvestre Texas i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 500 MW, fordelt på 1 blokk. Operatør er energiselskapet Direct Energy. Utstyret er vesentlig levert av General Electric, Nooter og ABB.

Kraftverket ble utbygd omkring årene 1998 – 2000. Brenselkilden er naturgass.

Se også
 Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 IndustCards – «Gas Turbine and Combined-Cycle Plants in South and South-Central Texas»

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kraftverk i Texas
Hidalgo County (Texas)
Hector Bianciotti

Héctor Bianciotti (født 18. mars 1930, død 11. juni 2012) var en argentinsk-fransk forfatter og journalist.

Bianciottis foreldre utvandret fra Italia til Argentina. I 1955 flyktet han fra diktaturet og reiste rundt i Europa til han 1961 slo seg ned i Paris. Han ble i 1996 gitt stol nummer 2 i Det franske akademi. Han var den første som ble valgt inn i akademiet uten å ha fransk som morsmål.

Liv og virke 
Han ble født i Calchín Oeste ved Córdoba i Argentina. Foreldrene var innvandrere fra den italienske regionen Piemonte. Seg imellom snakket de dialekten til denne regionen, men nektet å la sønnen få delta i det samme språket. Isteden snakket til spansk til ham.

Bianciotti begynte sine studier i fransk i 1945. I 1955 forlot han Argentina for Italia og bodde i Roma i alvorlig fattigdom. Etter en periode i Napoli, tilbrakte han fire år i Spania. Han kom til Frankrike i 1961 og fullførte sin franske naturalisering i 1981. Etter 1982 skrev han aldri mer på noe annet språk enn fransk.

I 1956 deltok han i filmen División Azul - Embajadores del Infierno, som har libretto skrevet av Torcuato Luca de Tena og i filmene 091 Policía habla al, (1960), Molokai, la isla maldita (1959), regissert av Luis Lucía Mingarro, og i Edgar Nevilles Mi calle (1960).

Han flyttet til Paris til februar 1961.  Et år senere begynte han å skrive bokanmeldelser for Gallimard. I 1969 lot Maurice Nadeau, hans første utgiver, ham publisere sin første litteraturkritikk. Han var også assistent i iscenesettelsen av operaer. Tre år senere, begynte han et samarbeid med Le Nouvel Observateur. Samtidig skrev han en rekke romaner på spansk.

Hans første roman på fransk, Sans la miséricorde du Christ (1985), ble tildelt Prix Femina. Hans artikler om klassisk litteratur er samlet under tittelen Une passion en toutes lettres («En lidenskap for ord»", 2001). Hans siste utgitt roman, Nostalgie de la maison de Dieu («Nostalgi for Guds hus»), kom i 2003.

Han ble i 1996 gitt stol nummer 2 i Det franske akademi som den første uten å ha fransk som morsmål. Han etterfulgte André Frossard.

Priser (utvalg) 
 1985 – Prix Femina
 Offiser av Légion d'honneur
 Offiser av Ordre national du Mérite

Bibliografi 
 1967: Les Déserts dorés: (Denoël)
 1969: Celle qui voyage la nuit:  (Denoël)
 1970: Les Autres, un soir d’été: (Gallimard)
 1972: Ce moment qui s’achève: (Denoël)
 1977: Le Traité des saisons: (Gallimard)
 1982: L’Amour n’est pas aimé: (Gallimard)
 1985: Sans la miséricorde du Christ: (Gallimard)
 1988: Seules les larmes seront comptées.: (Gallimard)
 1992: Ce que la nuit raconte au jour: (Grasset) ISBN 1565842405
 1995: Le Pas si lent de l’amour: (Grasset)
 1999: Comme la trace de l’oiseau dans l’air: (Grasset)
 2001: Une passion en toutes lettres: (Gallimard)
 2003: La nostalgie de la maison de Dieu: (Gallimard)

Oversettelser til svensk
 1989: Utan kristi barmhärtighet
 1995: Vad natten berättar för dagen
 1998: Kärlekens långsamma steg
 2001: Som fågelns spår i luften

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Dødsnotis

Medlemmer av Académie française
Franske forfattere
Franske journalister
Personer fra provinsen Cordoba