Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli

«Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli» er en norsk popsang som vant Melodi Grand Prix 1969, og som var Norges bidrag til Eurovision Song Contest samme år. Den ble framført på norsk av Kirsti Sparboe og er skrevet av Arne Bendiksen.

Melodi Grand Prix og etterspillet 
Låten var en av ti som deltok i den norske finalen i Store Studio i Oslo lørdag 1. mars. Sangen var den tredje ut på scenen og vant en klar seier under avstemningen – med dobbelt så mange stemmer som andreplassen «Lena».

Rabalderet etter finalen 
Vinnermelodien skulle vise seg å sparke i gang en diskusjon uten sidestykke i norsk grand prix-historie. Samme kveld som den norske finalen ble Sparboe og låtskriveren Arne Bendiksen invitert til Haagen Ringnes’ program Her og nå! på Centralteatret. I stedet for gratulasjoner og hyllest ble de møtt av den danske universitetslektoren Erling Nielsen som utførte en litterær analyse av teksten til vinnerlåten. Nielsen karakteriserte teksten som «nonsens og sludder» og konkluderte med at «det er ett stort lyspunkt i teksten, og det er 'oj, oj, oj'». Lettere paff prøvde Bendiksen å forsvare seg med at han verken var Ibsen eller Bjørnson.

Den litterære radbrekkingen skapte seerstorm mot NRK allerede under sendingen. Sentralbordet ble ringt ned av folk som mente dette var «ugalant mot Bendiksen – den fæle dansken burde skamme seg!» Seansen i Her og nå! sparket også i gang et stort oppgjør mellom den klassiske musikken på den ene siden og den folkelige popmusikken på den andre. Som Haagen Ringnes uttalte det: «stormen i vannglasset økte til orkan. Pop-Norge var fortørnet og fikk følge av mange». Lektor Erling Nielsen møtte også kraftig kritikk. «Ikke siden enevoldstiden har det florert et slikt danskehat i kongeriket Norge», skrev Ringnes senere.

Salgssuksess
Bråket ga «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli» en salgsmessig pangstart, og Arne Bendiksen signerte plata med «Med hilsen til herr Nielsen». Salget gikk strålende, og vinnermelodien ble en landeplage som toppet VG-lista i fire uker. Dette var første gang en norsk vinnerlåt gikk til topps på VG-lista. «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli» fikk også en renessanse i 1996, da den toppet Norsktoppen hele ti uker på råd.

Eurovision Song Contest 
Melodien deltok i Eurovision Song Contest 1969 i Madrid og var det tolvte bidraget ut på scenen 29. mars – før Sveits' Paola del Medico med «Bonjour, bonjour» og etter Vest-Tysklands Siw Malmkvist med «Primaballerina». «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli» endte sist i Madrid og fikk bare 1 stemme – fra Sverige. Dette var Norges andre sisteplass i konkurransen. Kirsti Sparboe selv mente sisteplassen var en felles-europeisk protest mot den omstridte norske selfangsten.

Teksten 
Sangen er et moderat uptempo-nummer, hvor Sparboe synger om hvor glad sangens jeg-person skal bli når hennes elsker bare er interessert i henne. Ut fra teksten virker det som om han jevnlig «har noen på si'» og jakter på mange jenter samtidig. Imidlertid virker Sparboe optimistisk på at han vil gi opp sin utro væremåte en gang i framtiden, og da synger hun: «Oj, oj,oj, da skal det bli fest/ Og jeg skal være den eneste gjest».

Sparboe har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singelen Triola TN 540 i 1969.

Listeplasseringer

Referanser 

Vinnersanger i Melodi Grand Prix
Norges bidrag til Eurovision Song Contest
Sanger fra 1969
Norske slagere