alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nigel Tranter

Nigel Tranter (født 23. november 1909 i Glasgow, død 9. januar 2000) var en skotsk historiker og forfatter av populære romanser med motiv fra skotsk historie.

Liv og virke

Bakgrunn 
Nigel Tranter ble født i Glasgow og ble utdannet i Edinburgh i regnskapsførsel og arbeidet i forsikringsselskapet Scottish National Insurance Company, som ble grunnlagt av hans onkel. I 1933 giftet han seg med May Jean Campbell Grieve og fikk to barn, Frances May og Philip. Han var deltok artilleriet og var stasjonert i East Anglia under den andre verdenskrig.

Forfatterskap 
Helt siden barndommen hadde han en stor interesse for festninger og slott og deres historie. I 1935, i en alder av 35 år, utga han sin første bok, The Fortalices and Early Mansions of Southern Scotland. Etter forespørsel fra sin kone skrev han sin første roman, In Our Arms Our Fortune, som ble refusert av forleggerne. 

Den første romanen som ble utgitt, Trepass, i 1937, fikk han ingen betaling for ettersom forlaget gikk konkurs. I løpet av de neste årene skrev han flere bøker med et innhold som var romantisk og eventyrlig og hvor handlingen kretset rundt fiktive personer i ulike epoker i Skottlands historie. Han skrev også flere westernbøker under pseudonymet «Nye Tredgold» for å skaffe større inntekter for familien.

Mellom 1962 og 1971 utga han et bokverk om landemerker i fem bind, The Fortified House in Scotland, som dekket historien og strukturen for hvert eneste festning og slott i Skottland, 663 bygninger i alt og fortsatt verd å lese for dem som har interesse i dette emnet.

Mens han drev forskning på slott oppdaget Tranter at det var mange figurer og hendelser i skotsk historie som kunne bli benyttet som grunnlag for romaner, og som han forsøkte å gjøre så troverdige som mulig. Det var den retning som han forfatterskap tok fra og med The Master of Gray i 1961 som fortalte historien om Patrick av Gray og hans konspirasjon for frigjøre Maria Stuart. Han fortsatte i denne retningen inntil han døde, utga flere romaner basert systematiske historiske undersøkelser og disse romanene har fått et vidt publikum.

Utvalgt bibliografi 
 Robert The Bruce trilogy 
 The Steps to the Empty Throne (1969)
 The Path of the Hero King (1970)
 The Price of the King's Peace (1971)
 The Wallace (1975)
 House of Stewart trilogy 
 Lords of Misrule (1976)
 A Folly of Princes (1977)
 The Captive Crown (1977)
 No Tigers in the Hindu Kush (1968), tilegnet hans sønn Philip som døde i en ulykke
 Warden of the Queen's March (1989)
 The Masters of Gray trilogy

Referanser

Litteratur 
 Ray Bradfield: Nigel Tranter: Scotland's Storyteller, 1999, B & W Publishing
 Michael Pritchard, Alison Pritchard: Tranter's Terrain, 1994, Glasgow: Neil Wilson Publishing, ISBN 1-897784-23-6

Britiske forfattere
Personer fra Glasgow
Åkersvika naturreservat

Åkersvika naturreservat er et naturreservat og ramsarområde i Åkersvika i Hamar og Stange kommuner i Innlandet.

Åkersvika naturreservat er et viktig område for flere forskjellige fuglearter. Det ble fredet ved kongelig resolusjon den 26. juli 1974 og reservatet ble dermed Norges første ramsarområde. I 1984 og 1992 ble reservatet utvidet. Formålet med fredningen var å bevare et viktig våtmarksområde med tilhørende plantesamfunn, fugleliv og annet dyreliv som naturlig er knyttet til området. Spesielt er området viktig som raste- og hekkeområde for våtmarksfugl.

Tellinger av fugl i reservatet i perioden 1974-2013 viser at den vanligste arten både vår og høst er stokkand. Vadefuglene viser en nedgang siden 1970-tallet, brushane har hatt en sterk nedgang, vipe en moderat nedgang. At næringstilfanget er mindre er en mulig årsak til en generell nedgang i bestandene. Med Mjøsaksjonen fra 1970-tallet går kloakk fra og med 1977 ikke urenset ut i Åkersvika.  
Bunndyrspisende fugler fikk med det gradvis mindre å leve av.

I forbindelse med utbygging av E6 ble det i 2016 tatt ut 126 dekar og lagt til 175,5 dekar.

Se også 
 Verneområder i Hedmark

Referanser

Eksterne lenker 
 Forskrift om vern av Åkersvika naturreservat, Hamar og Stange kommuner, Hedmark
 Hamar Dagblad - E6-byggingen: – Fuglene har førsteprioritert
 E6 Åkersvika. Fagrapporter naturmiljø 1.november 2014. Fylkesmannen i Hedmark 
 Plan for avbøtende og kompenserende tiltak E6 Åkersvika - Fylkesmannen i Hedmark 

Ramsarområder i Norge
Naturreservater i Innlandet
Verneområder i Hamar
Verneområder i Stange
Verneområder opprettet i 1974
Grenmar

Grenmar er et navn fra middelalderen på Langesundsfjorden, etter folkeslaget grenene som holdt til her, og marr som er norrønt for hav (jfr. mare på latin). Senere, til langt ut på 1700-tallet, ble hele strekningen fra Langesundsgapet og opp til Skien benevnt som Langesundfjorden. Nå er fjorden begrenset til havstykket utenfor Brevikstrømmen til øyene utenfor.

I geologisk forstand markerer fjorden grensen mellom Bamblefeltet i sørvest og Oslofeltet i øst. Langs vestsiden av fjorden går et kilometerbredt bufferbelte av kambrosilurske sedimentære fjell (lokalt kjent som «flauer») som grensesone mellom Bamble- og Oslofeltene.

Telemarks historie
Vestfold og Telemarks geografi
Chatting

Chatting (norsk: nettprat) er (opprinnelig) skriftlig prat (samtale) via datamaskin tilkoblet datanett.  Via skjerm ser man andres bidrag, samt de man skriver inn selv.  Chatting kan skje i egne chatterom (praterom), og kan være adgangskontrollert via bruk av autentisering.  Da meldingen er tekstlig vil følelse komme til uttrykk gjennom veletablerte smileys, stiliserte ansiktsuttrykk.  

Chatting er en tjeneste man har hatt siden de første interaktive maskiner kom på 1960-tallet, altså maskiner der man kunne skrive (på tastatur) og se (på skjerm), og der flere brukere kunne være innlogget samtidig via hver sin terminal eller via datanett.  Internett muliggjorde chatting uavhengig av maskintilknytning.  En av de mest brukte protokollene i chatting er IRC. Flermodale systemer lar chatterne tegne sammen, snakke sammen (verbalt) i tillegg til den rene utveksling av tekstlige meldinger.

Programvare og protokoller  
 WhatsApp
 Facebook Messenger
 WeChat
 QQ Mobile 
 Snapchat
 Viber
 Discord
 Telegram 
 Internet Relay Chat (IRC)
 Microsoft Teams
 Slack 

 AOL Instant Messenger (AIM)
 Google Talk (XMPP)
 ICQ (OSCAR)
 MUD
 Omegle
 Pichat
 SILC
 Skype
 Teamspeak (TS)
 Windows Live Messenger
 Yahoo! Messenger
 Ventrilo
 Mumble
 ChatAlternative
 Blab

Se også
 Nettdating

Internett
Engelske ord og uttrykk
Nettkultur
Bremnes

Bremnes har flere betydninger:

Steder i Norge
Bremnes (Bømlo) – tettsted og tidligere kommune i Bømlo kommune i Vestland
Bremnes (Gulen) – sted i Gulen kommune i Vestland
Bremnes (Kvæfjord) – sted i Kvæfjord kommune i Troms og Finnmark
Bremnes (Sortland) – sted i Sortland kommune i Nordland
Bremnes (Bodø) - sted i Bodø kommune i Nordland

Skip
MS «Bremnes» (1949) av 1949
MS «Bremnes» (1978) av 1978
MS «Unika» av 1976 (som M/S «Bremnes» fra 1994 – 2000)

Personer
Kari Bremnes, musiker
Lars Bremnes, musiker
Ola Bremnes, musiker
Sindre Bremnes, skriftdesigner

Annet 
Bremnes Idrettslag – Idrettslag fra Bremnes i Bømlo
Bremnes fort - Var et tysk og senere norsk kystfort i Bodø kommune i Nordland, og var en av brikkene i den tyske Atlanterhavsvollen under 2. verdenskrig.
Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek

Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek er en institusjon eid av Landsorganisasjonen (LO) og Arbeiderpartiet (Ap). Her samles dokumentasjon knyttet til arbeiderbevegelsens historie, arbeidsforhold, sosialhistorie og den politiske venstresiden i Norge.

Initiativet til etableringen ble tatt i 1905 med  et tilsvarende svensk arkiv som forbilde. I 1908 ble de første lokalene tatt i bruk i Folkets Hus i Oslo. Innlevering av materiale skjedde fra 1909, mens det først ble åpnet for publikum i 1910. I dag er Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek arbeiderbevegelsens eldste kulturinstitusjon og landets største, private arkivinstitusjon. Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek er landets største spesialbibliotek for arbeiderbevegelsens historie, har en fotosamling på 4,5 millioner fotografier, en stor samling av plakater og landets største samling av arbeiderfaner. Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek har et utstrakt nasjonalt og internasjonalt nettverk innen arbeiderbevegelsens historie og utgir det vitenskapelige tidsskriftet Arbeiderhistorie. 

I arkivet finnes blant annet arkivene til venstresidens partier som Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Rødt, Arbeidernes Kommunistparti og Norges Kommunistiske Parti.

Hovedlokalene befinner seg i Oslo Kongressenter Folkets hus, ved Youngstorget i Oslo sentrum. Det finnes også regionale arkiver for arbeiderbevegelsen, men aktiviteten har variert noe over tid.

Per 2020 er daglig leder for arkivet Ole Martin Rønning.

Se også 
 Archiv der sozialen Demokratie

Litteratur  
 Knut Einar Eriksen, Solveig Halvorsen, Einar A. Terjesen. «Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek gjennom 100 år». I: Arbeiderhistorie 2008 s. 6-69

Eksterne lenker 
 Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek

Arbeiderbevegelsen i Norge
Biblioteker i Norge
Arkiver i Norge
Organisasjoner etablert i 1905
1905 i Norge
Ski idrettspark

Ski idrettspark er et kommunalt idrettsanlegg i Ski i Nordre Follo i Viken. Idrettsparken ble innviet i 1956 og er hjemmebanen til Ski Idrettslag. Hovedbanen har naturgress med løpebaner rundt og tribunekapasitet på 1900 personer. I idrettsparken ligger Ski stadion, som er Follo Fotballs hjemmebane. Idrettsparken huser også Ski Ishall, Skihallen, Ski Alliansehall og Ski turnhall.  Idrettsparken benyttes som treningsområde Ski IL Håndball, Ski IL Friidrett, Ski IL Fotball, Ski IL Ishockey, Ski IL Innebandy, Ski IL Tennis og Ski IL Turn.

Banene brukes av lag og spillere i forskjellige aldersgrupper, alle idrettslag i kommunen kan søke om få bruke banene til organisert trening. Uorganisert trening/spill og lek er tillatt, banene er åpne for alle når det ikke foregår organisert aktivitet. Banemesteren kan likevel stenge banen ved vedlikehold og ekstremvær.

I juni 2020 satt Nordre Follo kommune av 2 mill. kroner til oppgradering av idrettsanlegg i kommunen. Dette etter at Ski stadion bar preg av manglende vedlikehold.

Skihallen og Ski Alliansehall 
Ski Alliansehall er bygd i sammenheng med Skihallen, og eies og driftes av Ski Alliansehall AS som er et selskap heleid av Ski IL Alliansen. Det lokale håndballaget, Ski IL Håndball, er den største aktøren. Ski Alliansehall består av to håndballbaner, en stor klatrevegg og to mindre buldrevegger, en dansesal et klasserom/møterom, garderobefasiliteter og kafeteria.

Skihallen benyttes i dag av Ski IL Friidrett og Follo Håndballklubb. Ski IL Håndball og Ski Alliansehall AS har kontorer i Ski Alliansehall.

Ski Ishall 
Ski Ishall  ble åpnet 3. desember 1987, som den 14. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebanen til ishockeylaget Ski Icehawks og har en publikumskapasitet på 600 ståplasser.

Ski stadion 
Ski stadion er Follo Fotballs hjemmebane. Stadionet ble anlagt i 1956, og underlaget er naturgress.

Ski turnhall 
I 2016 gikk flertallet av politikerne i tidligere Ski kommune sammen om å få bygget en turnhall i idrettsparken. Ski turnhall åpnet i desember 2020, og er en basishall med fastmonterte turnelementer. Antallet sitteplasser i hallen er 480, men med ståplasser på en avsats over selve turnhallen, er det mulig å få plass til mange flere. Høsten 2020 ble det utlyst en navnekonkurranse i forbindelse med åpningen av hallen. Forslag som Hopp og sprett, Spagaten, Salto, Svetter`n, Turnellen og Turnipsen var noen av navneforslagene. Men Språkrådet var skeptisk da forslagene sa lite om hva slags bygg det var snakk om eller for det ligger. Navnet endte på Ski turnhall, til tross for at hallen brukes av alle turnklubbene i Nordre Follo kommune.

Kongebesøk 
Kong Harald V besøkte Ski Alliansehall onsdag 1. oktober 2008. Her fikk han se over 150 barn og unge i aktivitet og hilse på utvalgte personer fra idrettsmiljøet i Ski.

Referanser

Eksterne lenker 

 
 Ski Stadion - Nordic Stadiums

Fotballstadioner i Norge
Idrettsanlegg i Viken
Sport i Nordre Follo
Byggverk i Nordre Follo
Ø.G.L.E.

Ø.G.L.E. (Øvre Galdrelaugseksamen) er en eksamen som tester kunnskaper og praktisk erfaring innen spesielle områder av magi i Harry Potter-bøkene skrevet av J.K. Rowling. Magidepartementets Heksingeksamenskommisjon overvåker eksamenene og gir elevene karakterer før de kan uteksamineres fra Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom. I sine sjette og syvende år ved skolen studerer elevene fag på Ø.G.L.E.-nivå, og de må velge hvilke fag de skal ta for å forberede seg på prøvene. Bra karakterer i fagene er veldig viktige for elever som ønsker en bra jobb etter endte studier. Magidepartementet søker for eksempel bare etter folk som har eksepsjonelt gode karakterer fra Ø.G.L.E.-eksamenene sine.

Britiske elever sammenligner Ø.G.L.E.ne med sine egne A-level-eksamener, som de tar i omtrent samme alder som elevene ved Galtvort. 

I likhet med U.G.L.E.-eksamenene, blir Ø.G.L.E.-eksamenene karaktersatt ut ifra følgende skala:

Beståtte karakterer
S for Strålende
B for Bedre enn ventet
A for Akseptabelt

Ikke-beståtte karakterer
D for Dårlig
Y for Ynkelig
T for Troll

Noen av henvisningene til Ø.G.L.E.r i serien er:
Perry Wiltersen får ekstremt bra karakterer på Ø.G.L.E.ne sine, og får raskt jobb i Magidepartementet.
I kapittel 29 i Harry Potter og Føniksordenen konsulterer Harry Minerva McSnurp om mulige karrierer etter Galtvort, og får vite at Magidepartementet krever at de som søker seg som svartspaner oppnår Bedre enn ventet på minst fem Ø.G.L.E.r. Han ønsker å bli svartspaner, og hun anbefaler ham å søke på Ø.G.L.E.-nivå i forsvar mot svartekunster, transfigurasjon, urtologi, trylleformler og eliksirer.

Harry Potter
Galtvort

en:Hogwarts#Grading and assessment
Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon

Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon (NISO) er et norsk fagforbund for idrettsutøvere innen idrettene fotball-, håndball- og ishockey, og er tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge. Forbundet fungerer som en fagforening for idrettsutøverne og har tilhold på Youngstorget i Oslo.

Forbundet ble etablert som en forening i Norsk Tjenestemannslag i 1995, med Petter Belsvik, da spiller for , som leder. Tidligere Brann og VIF-spiller Joachim Walltin ble leder i 2009. Tidligere Lillestrøm spiller Peter Werni er ansatt som prosjektleder i NISO. Pr. 1. januar 2018 har NISO ca. 1.200 medlemmer fordelt på tvers av idrettsgrenene. NISO er også medlem av de internasjonale spillerforeningene FIFPro (fotball), Waipu (ishockey) og EHPU (ishockey). 

NISO arrangerer årlig prisutdelingen Årets spiller. Dette er en kåring der utøverne innen håndball, fotball og ishockey stemmer fram sine favoritter innen forskjellige kategorier. Prisutdelingen har vært arrangert siden 1999 og har de siste årene blitt arrangert på Grand Hotel i Oslo.

Ledere
 2009– Joachim Walltin
 2003–2009 Silje Vaadal 
 1998–2003 Morgan Andersen 
 1995–1998 Petter Belsvik

Referanser

Eksterne lenker 
 Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon

Norske sportsorganisasjoner
Norske fagforbund
Landsorganisasjonen i Norge
Organisasjoner etablert i 1995
Madiou Konate

Madiou Konate (født 12. januar 1982) er en senegalesisk fotballspiller som spiller for Riska Fotballklubb. 

I 2005 ble han norgesmester i fotball for Molde FK, og skåret et mål i finalen som endte 4–2 etter ekstraomganger. I Molde huskes han også særlig for å ha fått gult kort etter ti sekunders spill i debutkampen mot Lillestrøm.

Han var skadet i 2007 sesongen og spilte ingen av Moldes kamper og ble fristilt fra klubben i 2008. Derfra gikk turen til Hønefoss der han skåret 11 mål på 20 kamper. Han ble solgt videre til tyrkiske Ankaraspor. 

22. januar 2010, tegnet Konate en ny ettårskontrakt med Hønefoss.

I 2011 spilte Madiou Konate for den syriske klubben Al-Ittihad Aleppo.

15. juli 2014 tegnet Konate kontrakt med Strømmen, hvor han spilte i fire sesonger.

Fra 2018 spiller Konate for Randaberg i 4. divisjon.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Senegalesiske fotballspillere
Fotballspillere for Hønefoss BK
Fotballspillere for Molde FK
Fotballspillere for Osmanlıspor
Utenlandske fotballspillere i Norge
Norgesmestere i fotball
Personer fra Dakar
Fødsler i 1982
Jacques-Louis David

Jacques-Louis David (født 30. august 1748 i Paris i Frankrike, død 29. desember 1825 i Brussel i Belgia) var en høyst innflytelsesrik fransk møbelarkitekt og maler i nyklassisk stil. I 1780-årene forandret hans historiemalerier seg fra rokokko mot klassisk strenghet.

Liv og verk 
David var den førende skikkelsen innenfor nyklassisismen, men ble opplært av Joseph Marie Vien i en rokokkotradisjon i stilen til François Boucher. Denne retningen forkastet David med maleriet «Horatiernes ed», som ble vist i 1784 både i Roma og Paris og som straks ble anerkjent som et banebrytende verk. Fargene var lysende og klare og tegningen fast, naturlig og kraftfull. Motivet vendte seg dessuten vekk fra aristokratiets bekymringsløse forlystelser og søkte tilbake til den romerske republikkens tradisjonelt strenge dyder.

Som ivrig republikaner, jakobiner og venn av Maximilien de Robespierre, hyllet David revolusjonens seire, for eksempel i «Eden i ballhuset», og lovpriste dens martyrer, som i «Marats død». I det skjebnetunge «Liktorerne fører hjem likene av Brutus' sønner» vender han tilbake til motivet med republikkens dyder. David ble midlertidig fengslet etter Robespierres fall i 1794, og fra cella malte han sitt eneste landskapsbilde «Utsikt over Luxembourghagen», et lite mesterverk innenfor sjangeren, svært romantiskt, varmt og uttrykksfullt. Portrettene hans er klare, men ikke strenge, for eksempel det av ektefellene «Sériziat» og den berømte skjønnheten Madame Récamier (1800).

David var den store Napoleon-skildreren framfor noen. Han ble keiserens hoffmaler i 1804 og lagde blant annet det mektige og pompøse «Napoleons kroning» i årene 1805 til 1807. Etter Napoleons fall i 1816 måtte han imidlertid rømme fra landet og søkte tilflukt i Brussel.

Som møbelarkitekt var David en av de første som direkte kopierte møbler fra antikken, og hans verk spilte en grunnleggende rolle for utforminga av empirestilen.

David ble i praksis en «kunstdiktator» i Frankrike i perioden fra den franske revolusjonens begynnelse til Napoleons fall. Få personer har hatt en like sterk påvirkning på kunsten og smaken i sin egen tid. Han hadde mer enn fire hundre elever, blant annet Jean Auguste Dominique Ingres, Jean-Baptiste Isabey, François Pascal Simon Gérard, Antoine-Jean Gros, nordmannen Jacob Munch, svensken Per Krafft d.y., og dansken Christoffer Wilhelm Eckersberg, og fikk gjennom dem avgjørende innflytelse på kunstutviklinga i den vestlige verden. Motivene hans, som ofte var allegoriske, historiske og mytologiske, og jakten på et klassisk skjønnhetsideal som var basert på den antatte lovmessigheten i antikkens skulpturer, la derfor grunnlaget for hele den akademiske kunsten på 1800-tallet.

Verk (utvalg)

Priser 
 1774 – Prix de Rome

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kort biografi med lenker
 Omfattende galleri

Franske malere
Historiemalere
Medlemmer av Académie des beaux-arts
Prix de Rome for maleri
Personer fra Paris
Nyklassisistiske malere
Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere

Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere, forkortet NBU, er en uavhengig forening for barne- og ungdomsbokforfattere. Den skal ivareta norske barne- og ungdomsbokforfatteres faglige og økonomiske interesser, samt verne og fremme norsk barne- og ungdomslitteratur. NBU finansieres hovedsakelig gjennom bibliotekvederlag og kopieringsvederlag som fordeles via Norsk Forfatter- og Oversetterfond (NFOF). 

I mai 2022 hadde NBU 387 medlemmer. Omtrent 100 av medlemmene var også medlemmer i Den Norske Forfatterforening.

Historikk
Foreningen ble stiftet i 1947 som Ungdomslitteraturens forfatterlag (ULF). Initiativet ble tatt av Gunvor Fossum (1893–1958), Evi Bøgenæs (1906–85), Anka Borch (1899–1971), Eugenie Winther (1901–1975) , Margit Ravn (1885–1960) og Aimée Sommerfelt (1892–1975), alle forfattere av såkalte «ungpikebøker». I 1951 ble Margit Ravn utnevnt som æresmedlem.

I 1994 skiftet foreningen navn til Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere. Antall medlemmer det første året var 14, i 1960 60, i 1970 67, i 1996 189 og i 2011 282.

Ledere
1947–1956: Gunvor Fossum 
1956–1965: Aimée Sommerfelt
1965–1971: Ebba Haslund
1971–1973: Eva Ramm
1973–1977: Else Breen
1977–1979: Mette Newth
1979–1981: Oskar Stein Bjørlykke
1981–1983: Steinar Sørlle og Mette Newth
1983–1989: Inger Margrethe Gaarder
1989–1991: Tore Tveit
1991–1996: Øistein Hølleland
1996–1998: Per Olav Kaldestad
1998–2004: Dag Larsen
2004–2008: Kari Sverdrup
2008–2011: Sverre Henmo
2011–2017: Bjørn Ingvaldsen
2017–2021:Taran L. Bjørnstad
2021–: Alexander Løken

«NBU-prisen» og «Trollkrittet»
Siden 1988 har NBU delt ut NBU-prisen som er en årlig pris til «en person eller institusjon som har utført et prisverdig arbeid for barne- og ungdomslitteraturen».

«Trollkrittet», NBUs debutantpris, ble delt ut første gang i 2011 for bokkåret 2010.

Referanser

Eksterne lenker
 Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere
 Digital blakopi av Tone Birkeland, Gunvor Risa og Karin Beate Vold:Norsk barnelitteraturhistorie (Samlaget, 1997)

Norske forfatterforeninger
Norsk barnelitteratur
Organisasjoner etablert i 1947
Eidangerhalvøya

Eidangerhalvøya er en halvøy i Porsgrunn kommune i Telemark. Den er landfast i nord mot Porsgrunn by. I vest ligger Frierfjorden, og i øst Eidangerfjorden. I sørenden, ved Brevik by finnes to bruforbindelser over Frierfjorden til Bamble kommune og videre nedover Sørlandet. Dagens hovedforbindelse er E18 over Grenlandsbrua, mens den andre er over Breviksbrua (tidligere E18).

Boligbebyggelsen på Eidangerhalvøya er i dag så godt som sammenhengende fra Brevik i sør, via Heistad, Skjelsvik/Brattås og Hovet/Stridsklev i Eidanger, og inn til Porsgrunn sentrum.

Referanser 

Halvøyer i Vestfold og Telemark
Porsgrunns geografi