Giacomo Puccini

Giacomo Antonio Domenico Michele Secondo Maria Puccini (født 22. desember 1858 i Lucca, Storhertugdømmet Toscana, død 29. november 1924 i Brussel, Belgia) var en italiensk komponist hvis La bohème, Tosca og Madama Butterfly er blant verdens mest oppførte operaer. Operaariene «O mio babbino caro» fra Gianni Schicchi og «Nessun dorma» fra Turandot har blitt en del av moderne kultur. Puccini var en av de få operakomponistene som med hell brukte både tyske og italienske operateknikker. Han anses som en etterfølger til Giuseppe Verdi.

Tidlig liv 
Puccini ble født i Lucca i Toscana i Italia inn i en familie med fem generasjoner av musikkhistorie bak seg. Hans far døde da han var fem år gammel, og han ble sendt hjemmefra for å studere med sin onkel Fortunato Magi, som betraktet ham for å være en svak og udisiplinert student. Senere tok han posisjonen som kirkeorganist og kormester i Lucca, men det var ikke før han så en fremføring av Verdis Aïda at han ble inspirert til å ville bli en operakomponist. Sammen med sin venn, gikk han tre mil for å se fremføringen i Pisa.

I 1880, med hjelp av en slektning og en bevilgning, ble Puccini innskrevet i konservatoriet i Milano for å studere komposisjon med Amilcare Ponchielli og Antonio Bazzini. I det samme året, da han var 21, komponerte han Messa, som markerer kulminasjonen av hans families lange forbindelse med kirkemusikk i hans innfødte Lucca. Skjønt Puccini selv riktignok titulerte arbeidet Messa, som henviser til den katolske messe, er verket i dag populært kjent som Messa di Gloria, et navn som teknisk sett henviser til bare de første to bønnene av messen, Kyrie og Gloria, mens Credo, Sanctus og Agnus Dei er unnlatt. Puccinis verk er en messe som henviser til den katolske messe.   

Verket foregriper Puccinis karriere som operakomponist ved å gi glimt av den dramatiske kraften som han snart skulle slippe løs på scenen; de mektige ariene for tenor og bass-solister er utvilsomt mer operapregede enn hans vanlige kirkemusikk, og Messas instrumentering og dramatiske kraft, sammenlignes interessant nok med Verdis Requiem.

Mens Puccini studerte ved konservatoriet, ervervet han en libretto fra Ferdinando Fontana og deltok i en konkurranse for en enakters opera i 1882. Selv om han ikke vant, ble Le Villi senere arrangert i 1884 i Teatro dal Verme, noe som førte til at Giulio Ricordi fikk øynene opp for den, sjefen for G. Ricordi & Co. musikkforleggere, som bestilte en annen opera, Edgar i 1889. Puccini og Fontano skulle bli venner gjennom et helt liv.

Puccini i Torre del Lago 
Fra 1891 av, tilbrakte Puccini mye av sin tid i Torre del Lago, et lite landsbysamfunn omkring 25 km fra Lucca beliggende mellom det tyrrhenske hav og Massaciuccoli-sjøen, rett syd for Viareggio. Mens han leide et hus her, tilbrakte han tiden ved å jakte, og besøkte Lucca jevnlig. Innen 1900 hadde han ervervet land og bygde en villa ved sjøen, nå kjent som "Villa Museo Puccini". Han bodde her helt til 1921, da forurensningen produsert av torv i sjøen tvang ham til å flytte til Viareggio, noen få kilometer nordover. Etter hans død, ble et mausoleum bygget i Villa Puccini, der komponisten er begravet i et kapell, sammen med hans kone og sønn som døde senere.

Villa Museo Puccini er eid av hans barnebarn, Simonetta Puccini, og er åpen for offentligheten.

Operaer skrevet i Torre del Lago 
Manon Lescaut (1893), hans tredje opera, var i begynnelsen en stor suksess. Den innledet det bemerkelsesverdige forholdet til librettistene Luigi Illica og  Giuseppe Giacosa, som samarbeidet med ham på hans neste tre operaer, som kom til å bli hans tre mest berømte og mest fremførte operaer. Disse var:
 La bohème (1896) er ansett som en av hans beste verker så vel som en av de mest romantiske operaene som noensinne er komponert. Sannsynligvis er det dagens mest populære opera. 

 Tosca (1900) var sannsynligvis Puccinis første verisme, den realistiske fremstillingen av mange aspekter av det virkelige liv, inkludert vold. Operaen er i alminnelighet vurdert som svært viktig i operahistorien på grunn av dens betydningsfulle særpreg.

 Madama Butterfly (1904) var i begynnelsen mottatt med stor fiendtlighet (og var stort sett orkestrert av hans rivaler), men, etter litt omarbeiding, ble den enda en av hans mest suksessfulle operaer.

Etter 1904 komponerte han sjeldnere. Puccini hadde en lidenskap for å kjøre raske biler, og ble nesten drept i en stor ulykke i 1903. I 1906 døde Giacosa, og i 1909 hendte en skandale etter at Puccinis kone, Elvira, urettmessig anklaget hushjelpen Doria Manfredi for å ha et forhold til Puccini. Dette førte til at hushjelpen begikk selvmord. Elvira ble med suksess saksøkt av Manfrediene, og Giacomo var nødt til å betale omkostningene. Endelig, i 1912, førte døden til Giulio Ricordi, Puccinis  forlegger, at Puccini endte en produktiv periode i sin karriere.

Allikevel fullførte Puccini La fanciulla del West i 1910 og ferdiggjorde manuskriptet til La rondine i 1917, et stykke han omarbeidet fra en operette han forsøkte å komponere, for senere å finne ut at hans stil og talent var uforenlig med genren.

I 1918 hadde Il Trittico premiere i New York. Dette verket består av tre enakters operaer: en skrekkinngytende episode (Il Tabarro), i stilen til den parisiske Grand Guignol, en sentimental tragedie (Suor Angelica), og komedien (Gianni Schicchi). En av de tre, Gianni Schicchi, har forblitt den mest populære, og inneholder den populære arien O mio babbino caro.

Puccinis operaer 
 Le Villi, 1884. 
 Edgar, 1889.
 Manon Lescaut, 1893.
 La bohème, 1896.
 Tosca, 1900.
 Madama Butterfly, 1904.
 La fanciulla del West, 1910.
 La rondine, 1917.
 Il Trittico: Il Tabarro, Suor Angelica, Gianni Schicchi, 1918.
 Turandot, uferdig i 1924 da komponisten døde, men hadde en premiere i 1926 i en versjon som ble fullført av Franco Alfano.

Puccinis verker og revisjoner 
(med datoer av premierer og fremførelsessted)
 Messa (feilaktig kjent som Messa di Gloria, messe, Lucca, 1880)
 Preludio Sinfonico in A-dur (Milano, 1882)
 Capriccio Sinfonico (Milano, 1883)
 Le Villi (31. mai 1884, Teatro dal Verme, Milano) 
 Le Villi [revisjon] (26. desember 1884, Teatro Regio di Torino) 
 Edgar (21. april 1889, Teatro alla Scala, Milano – 4 akter)
 Crisantemi (Strykekvartett, 1890, "Alla memoria di Amadeo di Savoia Duca d'Aosta")
 Edgar [revisjon] (5. september 1891, Teatro del Giglio, Lucca – 4 akter) 
 Minuetto n.1 (Strykekvartett, utgitt omkring 1892, "A.S.A.R. Vittoria Augusta di Borbone, Principessa di Capua")
 Minuetto n.2 (Strykekvartett, utgitt omkring 1892, "All'esimio violinista prof. Augusto Michelangeli")
 Minuetto n.3 (Strykekvartett, utgitt omkring 1892, "All'amico maestro Carlo Carignani")
 Edgar [2. revisjon] (28. februar 1892, Teatro Comunale, Ferrara – 3 akter) 
 Manon Lescaut (1. februar 1893, Teatro Regio di Torino) 
 La bohème (1. februar 1896, Teatro Regio, Torino) 
 Tosca (14. januar 1900, Teatro Costanzi, Roma) 
 Madama Butterfly (17. februar 1904, Teatro alla Scala, Milano) 
 Madama Butterfly [revisjon] (28. mai 1904, Teatro Grande, Brescia) 
 Edgar [3. revisjon] (8. juni 1905, Teatro Colón, Buenos Aires – 3 akter) 
 Madama Butterfly [2. revisjon] (10. juli 1905, Royal Opera House, Covent Garden, London) 
 Madama Butterfly [3. revisjon] (28. desember 1905, Opéra comique, Paris) 
 La fanciulla del West (10. desember 1910, Metropolitan Opera, New York) 
 La rondine (27. mars 1917, Opéra de Monte-Carlo, Monte Carlo) 
 Il trittico (14. desember 1918, Metropolitan Opera, New York): 
 Il tabarro 
 Suor Angelica 
 Gianni Schicchi
 Turandot (25. april 1926, Teatro alla Scala, Milano)

Media 

 Giacomo Puccini "E lucevan le stelle" fra "Tosca", sunget av Romeo Berti, 1906
 Giacomo Puccini, "Boheme"

Se også 
Festival Puccini; den årlige festivalen for Puccinis operaer i Torre del Lago.

Bøker 
Puccini: en biografi (William Weaver, Mary Jane Phillips-Matz), Northeastern University Press [2002]

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Puccini,Giacomo
Romantiske komponister
Operakomponister
Personer fra Lucca
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha