alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lockheed Martin X-55

Lockheed Martin X-55 er et amerikansk eksperimentelt transportflyprosjekt tidligere kalt ACCA (Advanced Composite Cargo Aircraft). Flyet er et modifisert Dornier passasjerfly, og fløy første gang 2. juni 2009. I oktober 2009 ble prosjektet tildelt betegnelsen X-55.

Historie 
ACCA begynte i 1999 med et samarbeid mellom flyindustrien og statlige laboratorier (inkludert NASA Dryden Flight Research Center) i Composites Affordability Initiative. Dette prosjektet ble ledet av Air Force Research Laboratory (AFRL) og skulle bane vei for utviklingen av en arvtager til transportflyet Lockheed C-5 Galaxy. ACCA ble startet i 2007, og hadde som mål å være en kostnadseffektiv utvikling av konstruksjonsmetodene. Etter 5 måneder designarbeid ved Lockheed Martins Skunk Works ble flyet bygd og flydd i løpet av 20 måneder. Jomfruturen på 87 minutter ble gjennomført 2. juni 2009 ved Air Force Plant 42 i Palmdale, California.

Formål 
X-55 skal teste ut nye design- og produksjonsmetoder med avanserte komposittmaterialer. Disse komposittmaterialene kan herdes ved lave temperaturer uten bruk av autoklav. Studiene skal undersøke materialenes styrke og korrosjonsbestandighet, samt hvordan de påvirkes av aldring.

Design 
X-55A er et modifisert Dornier 328J. I stedet for aluminiumshud er skroget bygd av komposittmateriale i to store halvdeler (øvre og nedre) som er limt sammen. Den vertikale halefinnen er også nybygd med komposittmateriale, mens cockpit, vinger og motorer er de opprinnelige fra Dornier. Flykroppen er bredere og sterkere enn den originale Dornier-konstruksjonen for å kunne romme en standard militær 463L transportpalle. X-55A er også blitt utstyrt med lasteluke og lasterampe. Bruk av komposittmaterialer reduserte antallet deler i flykroppen til en tiendedel av det den originale konstruksjonen hadde. Byggekostnaden var det halve av hva et konvensjonelt fly av samme størrelse ville ha kostet.

Spesifikasjoner 
Dimensjoner

 Mannskap: ukjent
 Lengde: 21,28 m
 Høyde: 7,20 m
 Maks startvekt: 15 655 kg
Vingespenn: 20,98 m
 Vingeareal: 40 m² 

Ytelse

 Motor: To Pratt & Whitney Canada PW306/9-Turbofan
 Skyvekraft: 26,9 kN
 Toppfart: 756 km/t
 Maks operasjonshøyde: 10 670 m
 Rekkevidde: 1 480 km

Kilder 
Air Force Materiel Command: Advanced Composite Cargo Aircraft gets X-plane designation. Publisert 21. oktober 2009 Besøkt 20. mars 2015
Wright-Patterson Air Force Base: USAF Advanced Composite Cargo Aircraft makes first flight. Publisert 3. juni 2009 Besøkt 20. mars 2015

Eksperimentelle fly
Lockheed Martin
Tomotors jetdrevne luftfartøy
Estadio Nacional (Costa Rica)

Estadio Nacional er et flerbruksstadion i parken La Sabana i Costa Ricas hovedstad San José. Det sto ferdig 10. januar 2011, og erstatta det gamle Estadio Nacional fra 1924, som ble revet 12. mai 2008. Det brukes blant annet som hjemmebane for Costa Ricas herrelandslag i fotball.

Stadionet har en kapasitet på 35 062 tilskuere, og har med det tredje største tilskuerkapasitet i Mellom-Amerika. Alle plassene er sitteplasser.

Bygginga av stadionet blei finansiert av Kina, etter en avtale mellom presidentene Óscar Arias og Hu Jintao. Det blei beregna å koste rundt 83 millioner amerikanske dollar. Bygginga starta 12. mars 2009.

Eksterne lenker
 Reportasje om det nye stadionet hos YouTube
 Bilder av det gamle stadionet  hos WorldStadiums.com

Nacional
San José
Åsgården skole

Åsgården skole er en barneskole i Åsgårdstrand i Horten kommune, ca 10 km fra Horten by, og er en av kommunens syv barneskoler. Skolen har ca. 200 elever fordelt på 7 klasser. Det er skolefritidsordning ved skolen.

De fleste elevene fra Åsgården skole fortsetter skolegangen på Borre ungdomsskole.

Historikk 
Natt til 5. april 2010 brant deler av skolen ned etter ildspåsettelse. Fram til sommeren 2013 hadde skolen midlertidige lokaler, først på Klokkeråsen skole i Tønsberg og deretter på Karljohansvern i Horten. Den 7. oktober 2013 ble den nybygde skolebygningen tatt i bruk.

Referanser

Eksterne lenker 
 Horten kommune om Åsgården skole
 Gjengangeren: Bilder fra brannen i 2010
 Gjengangeren: Om den nye skolen

Barneskoler i Vestfold og Telemark
Skoler i Horten
Åsgårdstrand
Fagerheim skole (Horten)

Fagerheim skole er en barneskole på Nykirke og er en av Horten kommunes syv barneskoler. Skolen har ca. 140 elever fordelt på 7 klasser.

Eksterne lenker 
 Horten kommune om Fagerheim skole

Barneskoler i Vestfold og Telemark
Skoler i Horten
Skalafordeler

Skalafordeler, skalaeffekter eller stordriftsfordeler (engelsk: economies of scale) betegner innen økonomi og produksjonslære en situasjon innen produksjonen av en vare eller tjeneste, hvor produksjonen har avtakende grensekostnader. I dette ligger det at kostnadende blir mindre per produserte enhet når antall produserte enheter øker. Avtakende grensekostnader er vanlig i mekanisert industriproduksjon og i mange tjenestesektorer som bygger på teknologi og nettverkseffekter. 

Eksempler på næringer som har skalafordeler er alle typer maskinell fabrikkproduksjon og samlebåndsproduksjon, samt tjenester som eksempelvis bank- og finanstjenester, innholdstjenester over internett, og telekommunikasjon.

Mikroøkonomi
Den Norske Fjellskolen Rondeheim

Den Norske Fjellskolen er en del av Rondeheim på Høvringen i Rondane. Den ble startet i 1957. Skolen var den første leirskolen i Norge med fast pedagogisk ledelse og helårsdrift. 

Skolen har i dag flere fast ansatte lærere, instruktører og internatpersonell. Leirskolen drives daglig som leirskole for skolebarn fra hele landet, som del av Rondeheim. Rondeheim er i tillegg et feriested og senter for aktiviteter, hytteutleie, arrangementer og sammenkomster.

Referanser

Eksterne lenker 
 Rondeheim – hjemmeside

Rondane
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1957
Leirskoler i Norge
Tempo Avanti

Tempo Avanti er et mopedmerke av typen Tempo. Den første Avanti-modellen, Tempo Avanti 030, ble produsert fra 1985 til 1987 i Tempofabrikken i Sandnes. Avanti-modellens motor var fra Motori Minarelli i Italia, til forskjell fra tradisjonelle Tempo-mopeder som hadde en tysk Fichtel & Sachs-motor.

Etter at Tempo la ned produksjonen i 1987, tok noen entusiaster initiativet og startet import av den nesten identisk mopeden Tempo Avanti P. Avanti P ble produsert i Portugal, men hadde italienske deler. Importen stoppet i 1990.

Motorsykkelmerker
Mopeder
Hans Jørgen Darre-Jenssen

Hans Jørgen Darre-Jenssen (født 22. juni 1864 på Ranheim, død 26. juni 1950 i Oslo) var en norsk jernbaneingeniør og politiker (FV). Han var medlem av Kristiania bystyre og formannskap 1904–1907, samt arbeidsminister i Wollert Konows regjering 1910–1912.

Han var utdannet ingeniør fra Trondhjems Tekniske Læreanstalt fra 1886. Darre-Jenssen var ansatt i Det engelske selskap 1887–1889, og i Spania under byggingen av Zaragoza-Méditerranéenbanen 1889–1890. Assistent ved jernbanebygging i Norge 1891–1895, og deltok i byggingen strekningene av Hamar-Sell, Kristiania-Gjøvik, Kristiania-Drammen og ved ombyggingen av Østbanestasjonen i Kristiania 1891–1909. Darre-Jenssen var avdelingsingeniør av 2. klasse 1895–1898, avdelingsingeniør av 1. klasse 1898–1909, og overingeniør fra 1909. Han var banedirektør i Norges Statsbaner fra 1912 til 1919. Fra 1919 til han gikk av med pensjon i 1935 var han administrerende direktør i A.S Akersbanene. Under hans ledelse ble både Østensjøbanen og Sognsvannsbanen utbygget.

Han var sønn av brukseier Lauritz Jenssen og hustru Jørgine Wilhelmine Darre, sønnesønn av brukseier Lauritz Dorenfeldt Jenssen og dattersønn av biskop Hans Jørgen Darre. Han var bror av ingeniør, stortingsmann og statsråd Worm Darre-Jenssen.

Darre-Jenssens plass, ikke langt fra Sognsvannsbanens holdeplass på Tåsen i Oslo, ble oppkalt etter ham i 1951.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske arbeidsministre
Norske statsråder 1905–1940
Norske jernbaneingeniører
Personer tilknyttet Norges Statsbaner
Personer fra Trondheim kommune
Personer tilknyttet Norges Røde Kors
Johnnie & Jack

Johnnie & Jack var en amerikansk country-duett bestående av Johnnie Wright (født 13. mai 1914) og Jack Anglin (13. mai 1916 – mars 1963). Mellom 1951 og 1962 gav duoen ut flere singler via RCA Victor Records, inkludert hitten «(Oh Baby Mine) I Get So Lonely». Etter Anglins død i en bilulykke i 1963 ble Johnnie Wright en soloartist, og havnet på toppen av countrylistene i 1965 med «Hello Vietnam».

Diskografi

Studioalbum

Singler

Kilder
Johnnie & Jack biografi på Allmusic

Musikkgrupper fra USA
Band etablert i 1938
Band oppløst i 1963
Acta Musicae

Acta Musicae er et kvinnekor fra Kongsberg, Buskerud. Koret består av for tiden ca 25 aktive medlemmer og blir dirigert av Liv Hukkelberg. I 2007 komponerte Hanne Hukkelberg verket «I ly av mørketid» spesielt for koret i anledning av korets 10-årsjubileum. Acta Musicae betyr «musikalske handlinger», og synger alt fra klassisk og folkemusikk til pop og jazz.

Koret mottok andreplass i scenisk klasse under landskonkurranse for kor i Trondheim i oktober 2009.

Eksterne lenker 
 Hjemmeside

Kultur i Kongsberg
Norske kor
Kempten fyrsteabbedi

Kempten fyrsteabbedi var et av Det tysk-romerske rikes største riksklostre, som omfattet det meste av landskapet Allgäu. Benediktiner-abbediet ble opprettet i 752, var fra 1483 et territorial- og fra 1548 et fyrsteabbedi. Ved sekulariseringen i 1803 hadde fyrsteabbediet et areal på rundt 1000 km² og 42 000 innbyggere.

Historie 
Klosteret ble grunnlagt i 752 av munker fra St. Gallen abbedi. Det fikk tidlig kongelige friheter og kan ha vært riksumiddelbart allerede i 1062. Keiser Otto IV gjorde abbeden i 1213 til «greve av Kempten» (dvs. over Allgäu). Fra 1353 innehadde abbeden alle verdslige herskerrettigheter i grevskapet, slik at abbediet hadde status som rikskloster.

Abbediet lå i hundre år i stridigheter med biskopen av Konstanz, som Kempten opprinnelig sognet til. Krangelen handlet om det frie valget av abbeden, og ble løst av paven i 1483 ved å eksemptere abbediet, dvs. løse det fra biskopen og gjøre det til et territorialabbedi.

Ved å kjøpe opp godsene og herlighetene til grevskapets lavadel, klarte abbedene i løpet av 1300- og 1400-tallet å danne en sammenhengende territorialstat. Likeledes lå Irsee abbedi mellom 1551 og 1694 under Kempten, men ble et eget rikskloster etter dette. På den andre siden ble byen Kempten en fri riksstad i 1494, slik at Allgäus største by var blitt uavhengig av abbediet. Kempten kjøpte seg i 1525 fri fra abbediets siste rettigheter, og gikk i 1527 over til protestantismen.

Abbediets betydning økte ytterligere da det i 1548 ble gjort til fyrsteabbedi. Abbeden hadde altså fra da av personlig stemmerett (virilstemme) i riksdagen.

Gjennom flere territorielle utvidelser (bl.a. eksklavene Binswangen og Rothenstein) fikk fyrsteabbediet til slutt et areal på rundt 1000 km². Gjennom Reichsdeputationshauptschluss ble klosteret i 1803 opphevet, den geistlige staten ble sekularisert og tilfalt Bayern.

Klostre i Bayern
Byggverk i Bayern
Stater og territorier etablert i 1213
Stater og territorier opphørt i 1802
Mikaelshulen

Mikaelshulen, også kalt Sankt Mikaels kirke, er en fredet hule i den bratte fjellveggen på østsiden av innsjøen Norsjø i Skien kommune i Telemark. Den ligger ved gården Gisholt ca. to kilometer nordvest for Skotfoss. Grotten ligger midt i klippeveggen, ca. 30 meter over Norsjø og er godt synlig fra vannflaten. Den er 20 meter dyp, sju meter bred og tre meter høy i åpningen.

Historie og betydning 

Hulen skal i sin tid ha vært utstyrt som en kirke med forhall, skip, kor og alter og i katolsk tid ble den innviet til erkeengelen Mikael. Her ble det holdt messer også etter katolsk tid. Den var også et viktig valfartssted for pilegrimer.

Huleåpningen er halvsirkelformet 4–5 meter bred og omtrent like høy. Innenfor åpner rommet seg til større høyde og går 20 meter inn i fjellet. Hulen er en naturformasjon, men mennesker har nok også bearbeidet hulerommet.

Det kjennes til rundt 20 mikaelskirker i Norge. De var ofte lagt i huler eller på berg, for på slike steder skulle erkeengelen Mikael kjempe mot Satan i skikkelse av en orm eller drake. På toppen av fjellet skal det også ha vært en gravplass, det er på en måte en kirke med kirkegården på taket.

Opp gjennom tidene har hula vært mye omtalt. Biskop Eysteins jordebok eller Den røde bok fra omkring 1400 lister opp jordegods som lå til «Kirkja i Mikjálsbergi». En beskrivelse på latin i 1643 kaller den Templum Mirabile, «det forunderlige tempel». Dette henspiller på at kirken skal ha vært vigslet kirke i katolsk tid fram til 1537.

Fra reformasjonen og fram til 1843 ble hulen et siste tilholdssted for tilhengere av katolisismen. I denne perioden var det dødsstraff for munker og Fader Sylvester var den siste munk i omegnen. Han døde her og ble begravet innenfor kirkens bakvegg, hvor man antar at kirkens sakristi var.

Adkomst 
Mikaelshulen er et spennende turmål og er tilgjengelig med båt og til fots, men adkomsten er vanskelig. Med båt kan en fortøye rett under hulen. Det går en bratt sti opp til hulen. Stien har både trappetrinn og rekkverk. Vil man gå over land, følg skilting til Pollen fra Skotfoss sentrum, det er parkering på Omdalsvegen og blåmerket løype frem til hulen. De siste meterne frem til hulen går i bratt terreng. Ved nedbør er det glatt på stien, særlig i det bratte partiet opp til hulen.

Referanser

Litteratur
St. Mikalshulen i Thelemarken. Ny illustreret Tidende No. 22. Kristiania, 4de Mai 1879, s. 172 og 175.

Eksterne lenker 
  Skien kommune: St. Mikaels kirke i fjellet
 

Grotter i Norge
Kulturminner i Skien
Vestfold og Telemarks geologi
Peter Tidemand Malling

Peter Tidemand Malling (født 24. november 1807 i Drammen, død 19. april 1878 i Christiania) var en norsk boktrykker og bokhandler.

Liv 
Mallings foreldre var drammenskjøpmannen Mikal Malling og hustru Maren Elisabeth Klein. Han var elev på Strømsø Borgerskole og i noen år på Latinskolen i Drammen. Senere arbeidet han som læregutt i Det Rhodeske Bogtrykkeri i Drammen. Ved endt læretid reiste han til Amsterdam, og fikk plass ved et av byens større trykkerier.

Etter å ha perfeksjonert seg i utlandet vendte han omsider tilbake til Norge, som faktor i Det Wintherske Trykkeri, og dernest hos Guldberg & Dzwonkowski i Christiania. I 1838 grunnla han på en liten arv han mottok sitt eget trykkeri, og året etter en forlagsbokhandel. Denne forretningen lå i Sverdfegerbakken 25, ble etter hvert utvidet til å bli en av de fremste bokhandlerforretningene i Norden. I 1840 begynte han også å forlegge bøker. Forretningen ble værende på samme adresse inntil gården ble solgt til et interessentskap i 1873, og Malling inngikk kompaniskap med Georg Kristian Johannessen Parmann (1839 - 1916), som «Assocìe». De flyttet forretningen til den langt større Køckeritzke Væveribygning i Øvre Slottsgate, og utvidet virksomheten til også å omfatte asortimentshandel og undervisningsmateriell. Ganske raskt tok skolemeteriellet så mye tid og oppmerksomhet at de ga opp assortementshandelen for bare å konsentrere seg om læremidler.

Malling var gift tre ganger og etterlot seg ni barn.

Peter Tidemand Malling var i mange år medlem av Kristiania kommunestyre, formann i Bokhandlerforeningen, og deltok i forskjellige foreninger og almennyttige tiltak. For eksempel var han den første kassereren i Den norske historiske forening. Forretningen hans gikk ved hans død over til kompanjongen Parmann. Forretningen opphørte i 1899.

Malling var Ridder av St. Olavsordenen.

Referanser

Kilder 
 
 «Boghanler Malling» (s. 137-138). I: Ny illustreret Tidende No. 18. Kristiania, 5te Mai 1878.

Norske boktrykkere
Norske bokhandlere
Norske forleggere
Personer fra Drammen kommune
Fødsler i 1807
Dødsfall i 1878
Live Landmark

Live Landmark (født 1969) er en norsk foredragsholder og lederutvikler med grunnlag i positiv psykologi. Hun var tidligere journalist i VG.

Biografi 
Landmark er utdannet journalist ved Høgskolen i Oslo og jobbet flere år i VGs featureavdeling. Hun har en mastergrad i ledelse fra Handelshøyskolen BI (organisasjonspsykologi) og er blitt kjent som instruktør i kurset The Lightning Process.

Landmark fikk diagnosen Kronisk utmattelsessyndrom (CFS/ME) i 2004, men ble frisk i 2007, noe hun selv tilskriver forståelse fra stressteori og mentale teknikker lært på kurset Lightning Process. Hun fortalte sin historie i boken Vekk meg når det er over  utgitt på Kagge Forlag i 2009, senere ut i nytt opplag på Cappelen Damm forlag. Samtidig startet hun eget selskap «livelandmark.no».

Landmark har vært en aktiv samfunnsdebattant og har argumentert for en biopsykososial modell-tilnærming til CFS/ME og liknende tilstander siden 2010. I 2012 søkte Folkehelseinstituttet om 9 millioner kroner til å forske på kurset . Landmark satt i forskningsgruppen. I 2016 foreslo hun sammen med flere et forskningsprosjekt på CFS/ME og Lightning Process . I 2017 ble det søkt midler til en studie på Lightning Process av en forskergruppe ledet av Vegard Bruun Wyller. 

I 2020 fikk en ny forskningsgruppe ledet av professor Leif Edward Ottesen Kennair på NTNU tildelt midler fra Forskningsrådet til prosjektet «En 3-dagers intervensjon for CFS/ME hos voksne: en randomisert kontrollert studie».  og Landmark ble phd-student i psykologi på NTNU. Studien ble godkjent av Regional etisk komite høsten 2020 i to omganger.

Etter omfattende klager fra ME-foreningen ble vedtaket enstemmig omgjort av Den nasjonale forskningsetiske komité for medisin og helsefag (NEM) våren 2021. Komitéen mente at Landmarks økonomiske interessekonflikt var uforenlig med den nødvendige tiltroen til studiens resultater. Forskerne svarte med å påpeke det de hevdet var faktafeil i grunnlaget for vedtaket.  

Forskningsprosjektet på 120 pasienter med CFS/ME utgår fra NTNU og har fått støtte fra Helsedirektoratet, NAV og Nasjonal kompetansetjeneste for CFS/ME. Studien gjennomføres i samarbeid med kommuner i Viken. Landmark var selv en av dem som stiftet Recovery Norge, organisasjonen som skal bistå med brukermedvirkning i studiet.

Referanser 

Norske forfattere
Journalister i VG
Personer innen alternativ behandling
Lars Sætra

Lars Sætra (født 24. juli 1991) er en norsk fotballspiller som spiller for den svenske klubben Kalmar FF.

Sætra startet sin karriere i Strømsgodset i ung alder og var tro mot klubbens spillerutviklingssystem. I 2007 ble han operert grunnet en kneskade og var derfor ikke aktuell hele sesongen. I 2008 var Sætra tilbake på banen og fikk tidlig sin debut for Strømsgodsets andrelag i 2. divisjon. Men det var først i 2009-sesongen Sætra fikk sitt gjennombrudd. Først gjorde han en god figur i den årlige JET-turneringen på Hamar. Dette var nøkkelen for å prøve seg på A-laget, der han debuterte fra start borte mot Aalesund på slutten av sesongen. I 2010 spilte Sætra flere kamper i Strømsgodsets midtforsvar, og han ble innkalt av Nils Johan Semb til G19-landslaget. I 2011 fikk han noe mindre spilletid og gikk 31. august på utlån til Sandefjord Fotball resten av sesongen. I de to neste sesongene slet Sætra med skader og manglende tillit, men han sikret seg seriesølv og seriegull med Strømsgodset. Sommeren 2014 gikk kontrakten hans med klubben ut, og Sætra, som hadde fått spille mye i vårsesongen, avslo tilbud om forlengelse og skrev under for Stockholms-klubben Hammarby.

Kontrakten med den kinesiske klubben Baoding Rongda ble løst i januar 2018, og Sætra signerte for gamleklubben Strømsgodset i februar samme år.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Spillerprofil på godset.no

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Strømsgodset TF
Fotballspillere for Sandefjord Fotball
Fotballspillere for Hammarby IF
Fotballspillere for Baoding Yingli Yitong FC
Fotballspillere for Tromsø IL
Fotballspillere for Kalmar FF
Norske fotballspillere i Sverige
Norske fotballspillere i Kina
Personer fra Drammen kommune
USS «Gerald R. Ford» (CVN-78)

USS «Gerald R. Ford» (CVN-78) er det første hangarskipet i Gerald R. Ford-klassen.
Skipet er oppkalt etter tidligere president Gerald R. Ford. Det ble satt i tjeneste 22. juli 2017

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hangarskip fra USA
Skip bygget i USA
Skip fra 2013
Artikler i sjøfart-prosjektet
Thee Oh Sees

Thee Oh Sees (før The Ohsees, OCS, Orange County Sound, Orinoka Crash Suite) begynte som en mulighet for John Dwyer (Coachwhips, Pink and Brown, Landed, Yikes, Burmese, The Hospitals, Zeigenbock Kopf) til å gi ut sine instrumentale og eksperimentale hjemmeinnspillinger. I løpet av flere album utviklet det seg til et skikkelig band.

Den første utgivelsen som et skikkelig band kom den 8. april 2008 med The Master's Bedroom is Worth Spending a Night In, som møtte delt kritikk. Mens Pitchfork gav albumet 7.3/10, gav PopMatters albumet kun 3/10.

Bandets neste album, Warm Slime skal gis ut den 11. mai 2010 via In The Red.

Medlemmer

Nåværende
John Dwyer – sang, gitar
Brigid Dawson – sang, keyboard
Petey Dammit – gitar
Mike Shoun – trommer

Tidligere
Jeff Rosenberg – gjestegitar (på 1)
Patrick Mullins (fra Burmese) – trommer, sag, etc. (på 3, 4)
Jigmae Baer – trommer (på Cool Death of Island Raiders og enkelte spor fra  The Master's Bedroom is Worth Spending a Night In)

Diskografi

Studioalbum

EP-er

7"

Samlealbum

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Intervju i september 2008 med L.A. Record
  Thee Oh Sees på Free Music Archive

Band etablert i 1997
Rockegrupper fra USA
1997 i USA
Norsk Musikforlag

Norsk Musikforlag Aktieselskap er et norsk forlag som spesialiserer seg på musikkrelaterte utgivelser, slik som lærebøker i musikk og noter.

Referanser

Eksterne lenker
 

Norske forlag
Norsk musikk
Etableringer i 1909
Morten Barrikmo Engebretsen

Morten Barrikmo (født 16. februar 1979 på Kongsberg) er en norsk musiker (klarinett, bassklarinett og saksofon) og musikkpedagog utdannet ved Norges musikkhøgskole. Han jobber i hovedsak med improvisasjon og moderne musikk, alternative spilleteknikker, rock og jazz. Han har medvirket i ensembler som Trondheim Jazzorkester, Oslo Sinfonietta, KORK og BIT20 Ensemble, og nylig gitt ut platen mOOn Over tOwns med BOA, og sammen med Ole Jørn Myklebust har han deltatt i den non-verbale Rikskonsertforestillingen Klangbein.

Han startet sin jazzkarrière i dixiland gruppa Dixiplene og i storbandet Kongsberg Storband. Barrikmo har også vært aktivt med i Kongsberg Jazzfestival. 

Barrikmo spiller bassklarinett på Susanna & the Magical Orchestra sitt album 3 fra 2009.

Band 
 BOA
 BaRoLo
 Dead Dino Storage
 Dag-Filip Roaldsnes Ensemble
 Acoustic accident
 Bull of the year
 Klangbein
 Kongsberg Storband (Ung Musikk)
 No Spaghetti Edition
 Trüben
 Ulvo Ensemble
 Vestum / Barrikmo duo

Diskografi 
 2013: med BOA – «mOOn Over tOwns» (Grappa)
 2012: med Dag-Filip Roaldsnes Ensemble – «FØRST» (NORCD)
 2008: med Ulvo Ensemble – «The sound of rain needs no translation» (AIMSoundCity)
 2009: med Susanna & the Magical Orchestra – «3»
 2010: med Bull of the year – «Four horns» (AIMSoundCity)

Eksterne lenker 
 
 
  Artistside på Groove.no
  Anmeldelse av konsert med Vestum / Engebretsen - Kongsberg Jazzfestival 2004

Norske jazzklarinettister