alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
The Living Daylights (sang)

«The Living Daylights» er en sang av den norske popgruppen a-ha, utgitt som tittellåt til James Bond-filmen I skuddlinjen (orig: The Living Daylights) i 1987. Senere ble låten gitt ut på a-has tredje album Stay on These Roads i ny versjon våren 1988. Sangen er skrevet av Pål Waaktaar og John Barry.

Bakgrunn
Da a-ha fikk oppdraget å skrive tittellåten til den neste James Bond-filmen, var det med forståelsen at dette skulle være et samarbeide med Bond-komponisten John Barry. Ifølge låtskriver og a-ha-medlem Pål Waaktaar bidro Barry med fint lite under den kreative prosessen og burde ikke blitt kreditert som med-komponist på låten. Dessuten mislikte a-ha det «Bondske» lydbildet låten fikk på singelutgivelsen og ga ut en ny versjon produsert av Alan Tarney på albumet Stay on These Roads i 1988. 

Singelen fikk gode plasseringer på hitlistene i en rekke land, både i Europa og ellers i verden. Sangen har også blitt en publikumsfavoritt da bandet ofte lar publikum delta i allsang under fremføringer av sangen under konserter. 

Det ble laget en musikkvideo, som ble spilt inn på 007 Stage i London, som ble regissert av Steve Barron for å promotere låta. Videoen inneholder forskjellige filmsekvenser fra filmen, som blir projisert ned på gruppa og gulvet mens de fremfører sangen i en større hangarlignende hall, samt visuelle effekter, redigert mot green screen, en kostbar innovasjon på denne tiden.

Eksterne lenker 
Offisiell musikkvideo, der a-ha fremfører sangen The Living Daylights fra 1987.

 
 
 

Sanger av a-ha
James Bond
Filmmusikk
Sanger fra 1987
Singler fra 1987
Coffeen kraftverk

Coffeen kraftverk er et kullkraftverk i Montgomery County i delstaten Illinois i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 900 MW, fordelt på 2 blokker/turbiner. Dette er delstatens niende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.

Anlegget ble påbegynt omkring 1965 og stod ferdig i 1972. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Power Plants in Illinois».

Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Illinois
Montgomery County (Illinois)
Michigan City kraftverk

Michigan City kraftverk er et kullkraftverk og et gasskraftverk i LaPorte County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 680 MW, fordelt på 4 blokker / turbiner. Dette er delstatens femtende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 

Anlegget ble påbegynt omkring 1950 og stod ferdig i 1974. Brenselkilden er bitumenøst kull og naturgass.

Eksterne lenker
 Industcards – «Coal-Fired Plants in Indiana»

Kullkraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Kraftverk etablert i 1950
Kraftverk etablert i 1951
Kraftverk etablert i 1974
1950 i USA
1951 i USA
1974 i USA
LaPorte County
State Line kraftverk

State Line kraftverk er et kullkraftverk og et gasskraftverk i Lake County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 564 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner. Dette er delstatens sekstende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 

Anlegget ble påbegynt omkring 1955 og stod ferdig i 1962. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull og naturgass.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».

Kullkraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Varmekraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Kraftverk etablert i 1929
Kraftverk etablert i 1955
Kraftverk etablert i 1962
1929 i USA
1955 i USA
1962 i USA
Lake County (Indiana)
Gibson kraftverk

Gibson kraftverk er et kullkraftverk i Gibson County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 3 750 MW. Dette er delstatens største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Brenselkilden for anlegget er kull. Anlegget stod ferdig i 1976.

Operatør er Duke Energy, og anleggets utslipp av CO2 i 2006 var på 21,44798 mill tonn.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Indiana and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».
 Coal-fired power plants – Duke Energy. Besøkt 3. juli 2010.

Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Gibson County (Indiana)
Rockport kraftverk

Rockport kraftverk er et kullkraftverk i Spencer County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 2600 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner. Dette er delstatens nest største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 

Anlegget ble bygget ut i årene 1984–1989. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull. Utslippet av CO2 i 2006 var 20,1815 mill tonn.

Eksterne lenker
 Indiana and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».

Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Spencer County (Indiana)
Petersburg kraftverk

Petersburg kraftverk er et kullkraftverk i Pike County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1873 MW. Dette er delstatens fjerde største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.  Operatør og eier er AES Corporation. 

Brenselkilden er sub-bitumenøst kull. Utslippet av karbondioksid i 2006 var 12,8266 mill tonn.

Eksterne lenker
 Indiana and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Pike County (Indiana)
Clifty Creek kraftverk

Clifty Creek kraftverk er et kullkraftverk i Jefferson County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1303 MW, fordelt på 6 like store blokker / turbiner. Dette er delstatens femte største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 

Anlegget ble bygget ut i årene 1955–1956. Brenselkilden er (sub-)bitumenøst kull. Utslippet av CO2 i 2006 var på 8,81193 mill tonn.

Eksterne lenker
 Indiana and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».

Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Jefferson County (Indiana)
Wabash River kraftverk

Wabash River kraftverk er et kullkraftverk ved Wabash River i vestlige del av tettstedet Terre Haute i Vigo County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1165 MW, fordelt på 6 blokker / turbiner. Dette er delstatens sjuende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.

Anlegget ble bygget ut i årene 1950–1956, opprinnelig til 668 MW, men utvidet i nyere tid. Brenselkilden er (sub-)bitumenøst kull og kullgass i det opprinnelige anlegget. Det er også bygd ut et støtteanlegg på 280 MM som brenner fyringsolje og naturgass, kalt Wabash River Repowering Station. Dette siste anlegget er støtteanlegg for produksjon under «peak demand».

Operatør er Duke Energy. Utslippet av CO2 i 2006 var på 5,7087 mill tonn.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Indiana and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».
 Coal-fired power plants – Duke Energy. Besøkt 3. juli 2010.
 Oil- and Gas-fired power plants – Duke Energy. Besøkt 3. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Oljekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Vigo County
Tanner’s Creek kraftverk

Tanner's Creek kraftverk  er et kullkraftverk i Dearborn County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1100 MW, fordelt på 4 blokker / turbiner. Dette er delstatens åttende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 

Anlegget ble bygget ut i årene 1951–1964. Brenselkilden er (sub-)bitumenøst kull. Utslipp av CO2 i 2006 var 5,645 mill. tonn.

Kraftverket ligger inntil Lawrenceburg gasskraftverk, som eies av American Electric Power (AEP).

Eksterne lenker
 Indiana and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».

Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Dearborn County
Merom kraftverk

Merom kraftverk er et kullkraftverk i Sullivan County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1080 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner. Dette er delstatens niende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 

Anlegget ble bygget ut i årene 1982–1983. Brenselkilden er bitumenøst kull.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».

Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Sullivan County (Indiana)
Cayuga kraftverk

Cayuga kraftverk er et kullkraftverk i Vermillion County i delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1062 MW, fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Dette er delstatens tiende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 

Anlegget ble bygget ut i årene 1960–1972. Brenselkilden er bitumenøst kull. Utslippet av CO2 i 2006 var på i alt 5,887 mill tonn.

Anlegget må ikke forveksles med AES Cayuga kraftverk i New York State.

Eksterne lenker
 Indiana and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».

Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Vermillion County
Warrick kullkraftverk

Warrick kraftverk er et kombinert gasskraftverk og kullkraftverk ved Newburgh i Warrick County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det ligger ved Ohio River og har en installert produksjonskapasitet på 755 MW, fordelt på 4 blokker / turbiner. Dette er delstatens ellevte største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 

Anlegget ble bygget ut i årene 1960–1970. Brenselkilden er bitumenøst kull og naturgass. Anleggets utslipp av CO2 i 2006 var på 6,19908 mill tonn.

Ved siden av ligger F. B. Culley kullkraftverk.

Eksterne lenker
 Indiana and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».

Kullkraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Varmekraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Warrick County
Kraftverk etablert i 1970
1970 i Indiana
Harding Street kraftverk

Harding Street kullkraftverk , tidligere kjent som Elmer W. Stout,  er et olje- og kullkraftverk i delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det ligger i bydelen Harding Station langt sør i storbyen Indianapolis, Marion County, og eies av Indianapolis Power & Light (IPALCO), som igjen er eid av energiselskapet AES.

Kraftverket har en opprinnelig produksjonskapasitet på 698 MW, som siden er utvidet til 1 170 – 1 196 MW total produksjonskapasitet. Det startet driften med oljefyring i 1941, og fikk deretter kokere for (sub)bitumenøst kull fra 1957. Det ble fornyet med nye brennere for fyringsolje i 1967 og 1973, og deretter utvidet med enheter for fyring med naturgass i hhv 1995 og 2002. Anlegget har hatt store utslipp av SO2, men visse rensetiltak og fornyelser har redusert dette noe.

Se også
Liste over verdens største kullkraftverk
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 Page about the station at SourceWatch
 Panoramio photo of the station

Kullkraftverk i USA
Oljekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Varmekraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Kraftverk etablert i 1941
Kraftverk etablert i 1947
Kraftverk etablert i 1958
Kraftverk etablert i 1961
Kraftverk etablert i 1967
Kraftverk etablert i 1973
Kraftverk etablert i 1994
Kraftverk etablert i 1995
Kraftverk etablert i 2002
Indianapolis
Bailly kraftverk

Bailly kraftverk er et kombinert gasskraftverk og kullkraftverk i Porter County, delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 616 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner. Dette er delstatens trettende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. 

Anlegget ble bygget ut i årene 1962–1968. Brenselkilden er (sub-)bitumenøst kull og naturgass.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».

Kullkraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Varmekraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Kraftverk etablert i 1968
1968 i Indiana
Porter County
Gallagher kullkraftverk

Gallagher kullkraftverk er et kullkraftverk i Floyd County i delstaten Indiana i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 560-600 MW, fordelt på 4 like store blokker / turbiner. Dette er delstatens syttende største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Operatør er Duke Energy.

Anlegget ble bygget ut i årene 1959–1961. Brenselkilden er bitumenøst kull.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Indiana».
 Coal-fired power plants – Duke Energy. Besøkt 3. juli 2010.

Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Kraftverk etablert i 1958
Kraftverk etablert i 1959
Kraftverk etablert i 1960
Kraftverk etablert i 1961
Floyd County (Indiana)
Jakob Cedergren

Jakob Cedergren (født 10. januar 1973 i Sverige) er en dansk skuespiller. I Danmark er han muligens mest kjent for rollen som journalisten Bjarne Madsen i TV-serien Edderkoppen fra 2000.

Cedergren er utdannet fra Statens Teaterskole i 1997 og har medvirket i atskillige danske teaterstykker og filmer.

I 2009 portretterte han den danske prins Carl/kong Haakon VII av Norge i den norske TV-miniserien Harry & Charles. Maria Bonnevie spilte rollen som hans hustru Maud.

Filmografi (utvalg) 
 2018 – Den skyldige
 2013 – Sorg og glede
 2010 – Submarino
 2009 – Frygtelig lykkelig
 2007 – Arn – Tempelridderen
 2005 – Bag det stille ydre
 2003 – Rembrandt
 2003 – De grønne slagtere

TV-serier 
 2011 – Den som dræber
 2009 – Harry & Charles
 2007 – Forbrytelsen
 2002 – Nikolaj og Julie
 2000 – Edderkoppen (TV-serie)

Priser og nominasjoner 
 2019: Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle i filmen Den skyldige
 2019: Robertprisen for årets mannlige hovedrolle i filmen Den skyldige 
 2009: Robertprisen for årets mannlige hovedrolle i filmen Frygtelig lykkelig
 2009: Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle i filmen Frygtelig lykkelig
 2004: Nominert til Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle i filmen Rembrandt

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske skuespillere
Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle
Robertprisen for årets mannlige hovedrolle
Personer fra Lund
Personer fra København
Armidia

se tekst i artikkelen

Armidia er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) «storbløtvinger» i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse  
Armidia finnes i Europa, én art er registrert fra Norden.

Utseende og levevis 
Armidia tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Larvene lever som predatore (rovdyr).

Systematisk inndeling med europeiske arter 
Oversikten har med europeiske arter.

 orden biller (Coleoptera)
 underorden Polyphaga
 overfamilie Cantharoidea
 familien  bløtvinger (Cantharidae)
 underfamilie «storbløtvinger» (Cantharinae) 
 slekten Armidia Mulsant, 1862
 Armidia gracilis (Pandelle 1867)
 Armidia lohsei Wittmer 1975
 Armidia nobilissima Reitter 1884
 Armidia signata (Germar 1814) – finnes i Norden
 Armidia unicolor (Dufour 1851)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Armidia - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Bløtvinger
Boveycantharis

se tekst i artikkelen

Boveycantharis er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) «storbløtvinger» i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse  
Boveycantharis finnes i Spania, i Europa, ingen arter er registrert fra Norden.

Utseende og levevis 
Boveycantharis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Larvene lever som predatore (rovdyr).

Systematisk inndeling med europeiske arter 
Oversikten har med europeiske arter.

 orden biller (Coleoptera)
 underorden Polyphaga
 overfamilie Cantharoidea
 familien  bløtvinger (Cantharidae)
 underfamilie «storbløtvinger» (Cantharinae) 
 slekten Boveycantharis  Wittmer, 1969 – ingen i Norden
 Boveycantharis dimidiatipes (Reiche 1857)
 Boveycantharis unguiculata (Baudi 1871)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Boveycantharis - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Bløtvinger
Dry Tortugas nasjonalpark

Dry Tortugas nasjonalpark er en nasjonalpark i Florida, USA. Den ble grunnlagt 4. januar 1935 og hadde 64 122 besøkede i 2006. Parken er kun tilgjengelig med sjøfly eller båt. Parkens aktiviteter omfatter snorkling, landturer, dykking, sjøfiske og fugletitting. 

Parken er kjent for det rike plante- og dyrelivet i havet, fargerike korallrev og alle legendene om skipsvrak og sunkne skatter. Parkens midtpunktet er Fort Jefferson som er et massivt men uferdig kystfort. Fort Jefferson er den største murstrukturen på den vestlige halvkule og er sammensatt av over 16 millioner murstein. 

Den første europeeren som filk øye på området der nasjonakparken er i dag var Ponce de Leon, som besøkte området på sin oppdagelsesreise i 1513. I nasjonakparken fanget Leon 160 havskilpadder og da han kom tilbake til Europa refererte han til øyene som «Tortugas» som betyr skilpadder. 

Under den føderale regjeringens nedstengning av nasjonalparker i 1995 ble Dry Tortugas stengt sammen med alle de andre nasjonalparkene i USA. Stengningen av nasjonakparken hadde en svært skadelig effekt på turismen og dermed også delstatens økonomi derfor begynte delstatens innbyggere som bodde i nærheten av parken å samle inn penger for å kunne holde Dry Tortugas åpen.

Se også 
 Nasjonalparker i USA

Eksterne lenker 
 

Nasjonalparker i USA
Monroe County (Florida)
Verneområder opprettet i 1935
1935 i Florida
Floridas natur
Floridas geografi
Fortjenstordenen (Luxembourg)

Fortjenstordenen (fransk: Ordre de Mérite du Grand-Duché de Luxembourg) er en luxembourgsk orden innstiftet av storhertuginne Charlotte på hennes sekstifemårsdag 23. januar 1961. Ordenen ble etablert for å kunne belønne sivile og militære fortjenester der de fornemme fyrstelige ordenene Den nassauske husorden av den gylne løve og Adolf av Nassaus sivile og militære fortjenstorden ikke kom til anvendelse og for å unngå at Eikekroneordenens status ble redusert som følge av for mange tildelinger. Fortjenstordenen rangerer som nummer fire av de luxembourgske ordener. Den kan tildeles både personer fra Luxembourg og andre land. Ordenen tildeles av regjerende monark etter forslag fra statsministeren.

Inndeling 
Fortjenstordenen er inndelt i fem grader:
 Storkors 
 Storoffiser
 Kommandør
 Offiser
 Ridder 

En fortjenstmedalje i forgylt sølv er forbundet med ordenen.

Insignier
Ordenstegnet for Fortjenstordenen består av et blåkantet hvitemaljert kors med utbøyde armer. Mellom den blå kanten og det hvite korset er det en smal kant i gull. Midtmedaljongen viser den røde løven fra Luxembourgs riksvåpen mot en bakgrunn av blå og røde striper. Medaljongen har en blå bord med en laurbærkrans i gull. Baksiden bærer en medaljong med en dobbelt kronet C i gull på rød emalje. Medaljongen er her omgitt av en blå bord. Ordenstegnets blå farge er lys, slik den også er i Luxembourgs flagg. For riddere er korset i sølv, for høyere grader i gull. Ordenstegnet er ellers identisk for de ulike gradene, bortsett fra i størrelsen.

Ordensstjernen for de to øverste gradene har grupper av tolv stråler og er i forgylt sølv for storkors og sølv for storoffiserer. Ordenstegnet er plassert i midten av ordensstjernen. 

Korset er opphengt i båndet i en enkel ring, som er festet til en kule på korsets topp. Ordensbåndet er rødt med smale kantstriper i lyst blått og hvitt, Luxembourgs flaggfarger.

Tildeling
Fortjenstordenen ble innført på bakgrunn av at man i Luxembourg følte behov for å kunne belønne innsats i andre sektorer enn statstjeneste, ikke minst fortjenstfull innsats for handel og industri, i landbruk, håndverksvirksomhet og turisme, men også innen sosial og kulturelt arbeid. Antallet tildelinger av Eikekroneordenen hadde økt og man fryktet en devaluering av dennes status som følge av tildelingsinflasjon. Ettersom Luxembourgs internasjonale forbindelser hadde tiltatt i intensitet etter andre verdenskrig, ville Fortjenstordenen være anvendelig også i denne sammenheng.

Norske innehavere
Fortjenstordenen er også tildelt nordmenn. Bjørn Haug er utnevnt til storkors av Fortjenstordenen og Hermod Skånland er utnevnt til kommandør.

Kilder
 Jean Schoos: Die Orden und Ehrenzeichen des Großherzogtums Luxemburg und des ehemaligen Herzogtums Nassau in Vergangenheit und Gegenwart, Luxemburg: Verlag der Sankt-Paulus-Druckerei AG, 1990
 Arrêté grand-ducal du 23 janvier 1961, ''Memorial. Journal Officiel du Grand-Duché de Luxembourg,  14. april 1961
Honorary distinctions of the Grand Duchy of Luxembourg, Information and Press Service of the Luxembourg Government

Luxembourg
Luxembourgske ordener
Utmerkelser etablert i 1961
Andrej Bukin

Andrej Anatoljevisj Bukin (russisk: Андрей Анатольевич Букин; født 10. juni 1957 i Moskva), sovjetisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1980 i Lake Placid, 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.

Bukin vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1984 i Sarajevo. Sammen med Natalja Bestemjanova kom han på andreplass i isdans, bak Jayne Torvill og Christopher Dean fra Storbritannia.

Fire år senere, under vinter-OL 1988 i Calgary ble hun olympisk mester i isdans, han og Natalja Bestemjanova vant konkurransen, foran sine landsmenn Marina Klimova / Sergej Ponomarenko og Tracy Wilson / Robert McCall fra USA.

Bukin ble verdensmester i kunstløp fire ganger, 1985–1988, alle i isdans sammen med Natalja Bestemjanova.

OL-medaljer 
 1988  Calgary -  Gull i kunstløp, isdans  Sovjetunionen
 1984  Sarajevo -  Sølv i kunstløp, isdans  Sovjetunionen

VM-medaljer 
 VM 1985 –  Gull i kunstløp, isdans
 VM 1986 –  Gull i kunstløp, isdans
 VM 1987 –  Gull i kunstløp, isdans
 VM 1988 –  Gull i kunstløp, isdans
 VM 1982 –  Sølv i kunstløp, isdans
 VM 1983 –  Sølv i kunstløp, isdans
 VM 1984 –  Sølv i kunstløp, isdans
 VM 1981 –  Bronse i kunstløp, isdans

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske kunstløpere
Olympiske mestere for Sovjetunionen
Verdensmestere i kunstløp
Olympiske sølvmedaljevinnere for Sovjetunionen
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1980
Kunstløpere under Vinter-OL 1980
Medaljevinnere under Vinter-OL 1984
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1984
Kunstløpere under Vinter-OL 1984
Medaljevinnere under Vinter-OL 1988
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1988
Kunstløpere under Vinter-OL 1988
Personer fra Moskva
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1957
Olympiske medaljevinnere i kunstløp