alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Asmir Begović

Asmir Begović (født 20. juni 1987) er en bosnisk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Everton FC. 

Den 2. november 2013 scoret han etter 13 sekunder mot Southampton FC med en distanse på 97,5 meter, etter hans lange spark over banen gikk over Artur Boruc. Hans mål fikk en plass i 2015 Guinness rekordbok for "lengste målet scoret i fotball".

I juli 2015 meldte overgang fra Stoke City FC til Chelsea FC, hvor han skrev under på en fireårskontrakt.

Landslaget 
Han er opprinnelig fra Trebinje i Hercegovina, men har representert Canada på yngre landslag. Den 19. mai 2008 erklærte han at han i fremtiden kommer til å representere landslaget til hjemlandet Bosnia-Hercegovina.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bosniske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for Portsmouth FC
Fotballspillere for RAA Louviéroise
Fotballspillere for Macclesfield Town FC
Fotballspillere for AFC Bournemouth
Fotballspillere for Yeovil Town FC
Fotballspillere for Ipswich Town FC
Fotballspillere for Stoke City FC
Fotballspillere for Chelsea FC
Fotballspillere for FK Qarabağ
Fotballspillere for AC Milan
Fotballspillere for Everton FC
Fotballkeepere som har scoret
Personer fra regionen Trebinje
Fødsler i 1987
Målvakter i fotball
Oslo ingeniørhøgskole

Oslo ingeniørhøgskole var en høgskole for ingeniørutdanning. Skolen ble opprettet i Christiania i 1873 under navnet Christiania Tekniske Skole og hadde lokaler i Kristian IVs gate 8b i Oslo. Skolen fikk egen bygning i Cort Adelers gate 30 i 1889 tegnet av arkitekt Victor Nordan.. Skolen ble i 1994 en del av Høgskolen i Oslo (HiO), nå Oslomet – storbyuniversitetet.

Historie 
Skolens navn gjennom tidene har vært Christiania tekniske Skole 1873–1896; Kristiania tekniske Skole 1897–1912; Kristiania Tekniske Mellomskole 1912–1924; Oslo Tekniske Mellomskole 1924–1936; Oslo tekniske skole 1936–1976 og Oslo ingeniørhøgskole 1977–1994. Oslo tekniske skole og Oslo elementærtekniske skole flyttet sammen på Sofienberg videregående skole, og er siden blitt Fagskolen Oslo. Oslo ingeniørhøgskole ble videreført som Avdeling for ingeniørutdanning ved Høgskolen i Oslo, som og ble flyttet til Pilestredet 35 i juni 2007. Ved sammenslåinga med Høgskolen i Akershus i 2011 ble denne en del av fakultetet for teknologi, kunst og design ved Høgskolen i Oslo og Akershus.

Høsten 2011 ble bygget tatt i bruk som midlertidig lokale for Ullern videregående skole i påvente av at Ullern fra august 2015 kunne flytte inn i samlokaliserte lokaler med Oslo Cancer Cluster. Fra høsten 2018 flyttet Ruseløkka skole inn i bygget i påvente av at ny skole skal stå ferdig der i 2021. Det er bestemt at den nye Myntgata videregående skole skal ta over bygget høsten 2021 i påvente av at skolebygget i Myntgata 2, skal stå klart for innflytting høsten 2025.

Referanser

Eksterne lenker
 

Tidligere høgskoler i Norge
Tidligere utdanningsinstitusjoner i Oslo
Oslomet – storbyuniversitetet
Kulturminner i bydel Frogner
Victor Nordan
Ullern videregående skole
Bydel Frogner
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1873
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 1994
1873 i Norge
Jon Sundby

Jon Sundby (født 8. juni 1883 i Vestby, død 14. desember 1972 i Vestby) var en norsk gårdbruker og politiker (B).

Sundby hadde utdanning fra Sem landbruksskole i Asker og fra Norges landbrukshøgskole. Hans studerte også (med offentlig stipend) på Illinois College of Agriculture i USA.

Han arbeidde som lærer på Sem 1906­–13, de siste par åra som bestyrer. Han var assistent ved Selskapet for Norges Vels jordbruksundersøkelser i 1911. I perioden 1909–­21 foretok han en rekke reiser i Vest-Europa som konsulent for Norsk Hydro. 

I 1912 overtok han farsgården Sundby i Vestby. Han var medlem av herredsstyret i kommunen 1913–16 og 1925–28. Han var opprinnelig høyremann, men gikk inn i Bondepartiet, som ble dannet i 1920.

Sundby satt på Stortinget fra Akershus i seks perioder fra 1922 til 1945. Han var medlem – og de siste to periodene – formann for landbrukskomiteen. 

Da Bondepartiet kom i posisjon i 1931, var Sundby først landbruksminister i Peder Kolstads regjering og deretter finansminister under Jens Hundseid. Han var sentral i å utvikle det norske systemet med støtteordninger for landbruket.

Han hadde flere offentlige verv, både lokalt og nasjonalt, blant annet var han medlem i Norges Banks direksjon fra 1938 til 1944 og igjen noen år etter krigen. Også i organisasjons- og næringslivet hadde han tallrike verv. Han satt i direksjoinen i Selskapet for Norges Vel fra 1933, fra 1938 som preses. Han blei avsatt fra dette vervet i 1943.

Fra 1938 var Sundby medlem av Bondepartiets landsstyre. 

Han var en flittig skribent og skreiv flere bøker om landbruksspørsmål. Han redigerte Nationens landbruksspalte «Jorden og grøden». Seinere var han landbruksmedarbeider i Tidens Tegn. Til 70-årsdagen hans i 1953 utkom festskriftet En epoke i norsk jordbruk. 

Jon Sundby var oldefar til OL-vinner Siren Sundby.

Jon Sundbys ærespris 

Jon Sundbys ærespris deles ut hvert andre år til en person som har utført fortjenestefullt arbeid innen meieribruk eller jordbruk for øvrig. Prisen blei utdelt første gang i 1956. Den finansieres av avkastninga fra Jon Sundbys fond. 

Av vinnerne kan nevnes professor Roger K. Abrahamsen (2005), bonde Kåre Syrstad (1999), professor Berge Furre (1997), generalsekretær Hans Haga (1991), Norske 4H (1983) og professor Harald Skjervold (1970).

Noter og referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Lønnsomhetslinjen, innlegg i Stortinget 30. juni 1933

Norske finansministre
Sp-statsråder
Norske statsråder etter 1945
Stortingsrepresentanter fra Sp
Stortingsrepresentanter for Akershus
Stortingsrepresentanter 1922–1924
Stortingsrepresentanter 1925–1927
Stortingsrepresentanter 1928–1930
Stortingsrepresentanter 1931–1933
Stortingsrepresentanter 1934–1936
Stortingsrepresentanter 1937–1945
Lokalpolitikere i Vestby
Sp-politikere i Østfold
Personer fra Vestby kommune
Buinsk

Buinsk (russisk: Буинск, tatarisk (latinsk): Bua) er en by i Republikken Tatarstan i Russland. Den ligger ved elva Karla (ei sideelv til Svijaga), rundt 100 km sørvest for Kazan. Innbyggertall: 19 736 (folketelling 2002).

Den ble første gang nevnt i en krønike i 1691. Byrettigheter ble innvilget i 1780.

Byer i Tatarstan
Bosetninger etablert i 1691
1690-årene i Russland
1691 i Europa
Byer grunnlagt i 1780
Mercuri Urval

Mercuri Urval er et internasjonalt konsulentselskap innen strategi, ledelse og utvelgelse. Selskapet ble dannet i Sverige i 1967, som et rent rekrutteringsfirma, og har i dag over 800 konsulenter i 24 land.  Mercuri Urval ble startet opp i Norge i 1977 av Henning  Døscher med en enkelt konsulent, og vokste raskt til en av de betydeligste aktørene på det norske rekrutteringsmarkedet.

Eksterne lenker 
 

Konsulentselskaper
Svenske selskaper
Etableringer i 1967
1967 i Sverige
Nødtestament

Nødtestament er et unntak fra kravene ved opprettelse av vanlig testament. Nødtestamentet kan enten være skriftlig eller muntlig. Reglene om nødtestament finner man i arveloven § 51.

For at et testament skal være gyldig som nødtestament må visse krav være oppfylt: Det må foreligge en nødsituasjon eller brå og farlig sykdom.

I situasjoner der man må opprette muntlig nødtestament, må det være minst to vitner til stede som kan gjengi testamentet i ettertid.

Eksempel på nødsituasjon 
En kvinne går skitur på fjellet og det blåser opp til storm. Hun ser ingen annen utvei enn å legge seg ned i snøen og prøve å holde seg i live. Når hun har ligget i noen dager, forstår hun at hun ikke lenger har mulighet til å overleve, og skriver derfor ned hvem som skal arve hennes jordiske gods etter henne. Hun dør senere, og blir funnet noen dager etter.

Arverett
Andreas Morisbak

Andreas Morisbak (født 19. mai 1940 i Vefsn) er en norsk, tidligere fotballspiller (forsvar og midtbane) og -trener.

Morisbak ble født i Vefsn, men flyttet med familien til Børsa mens han var barn. Der spilte han for klubbene Børsa og Orkanger Idrettsforening. Morisbak ble kjent etter overgangen til Lyn (1960–71, 221 kamper, fem scoringer) der han var kaptein for laget som vant 1. divisjon fotball for herrer 1968 og norgesmesterskapet i fotball for herrer 1968 (doublelaget). Morisbak spilte for Norges herrelandslag i fotball (tre kamper, ingen scoringer). Senere var han trener for Lyn (1972–74), en kort periode for Viking FK (1983), samt assisterende trener for Norges herrelandslag i fotball under Tord Grip (1987–88).

Han har hovedfag fra Norges idrettshøgskole og har vært fast ansatt i Norges Fotballforbund, tidvis med ansvar for aldersbestemte landslag, siden som utviklingsleder (1975-2006). Han er bosatt på Hosle og far til fotballspilleren Sven Morisbak.

Utgivelser 
 Ferdighetsutvikling i fotball, handlingsvalg og handling (2002).  Med Aksel Bergo, Pål Arne Johansen og Øyvind Larsen
 Fotball er gøy, fotballaktivitet for aktivitetsledere (1987)
 Ungdomsfotball, planlegging av god fotballopplæring (1988).  Med Drejer og Skarsfjord.
 God fotballferdighet, lær taktikk, teknikk (1986).  Med Sverre Dreier og Terje Skarsfjord

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Norske fotballtrenere
Trenere for Norges herrelandslag i fotball
Trenere for norske fotballandslag
Norske sakprosaforfattere
Fotballspillere for Lyn Fotball
Fotballtrenere for Viking FK
Personer fra Vefsn kommune
Norgesmestere i fotball
Norske idrettsledere
Kongekrabber

Kurile kongekrabbe
 California kongekrabbe
 rød kongekrabbe
 blå kongekrabbe
 hornet kongekrabbe

Kongekrabber eller paralithoder (Paralithodes) er ei slekt i familien trollkreps (Lithodidae) som inkluderer fem arter. De tilhører gruppen med tifotkrepser (Decapoda) og er storkreps (Malacostraca).

Kongekrabber finnes ikke naturlig i Norge, men rød kongekrabbe (Paralithodes camtschaticus) ble introdusert til Murmanskfjorden av russerne på 1960-tallet og har siden spredt seg til kysten av Finnmark. I dag gir den et viktig bidrag til fiskerinæringen i Nord-Norge.

Fotogalleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tifotkreps
Bolgar (by)

Bolgar (russisk: Болгар, [tatarisk] (latinsk): Bolğar) er en by i Republikken Tatarstan i Russland. Den ligger ved elva Volga, rundt 90 km sør for Kazan. Innbyggertall: 8 655 (folketelling 2002).

Den historiske byen Bolgar ligger like i nærheten.

Dagens by ble grunnlagt i 1781. Den ble kalt Spassk fram til 1926, deretter Spassk-Tatarskij til 1935, og så Kujbysjev (til ære for Valerian Kujbysjev) til 1991, da den endelig fikk sitt nåværende navn, Bolgar. I 1953 ble byen flyttet fra stedet den ble grunnlagt og nærmere den historiske byen, på grunn av byggingen av Kujbysjev-reservoaret og oversvømmelsen av den opprinnelige byen Spassk.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Tatarstan
Byer ved Volga
Bosetninger etablert i 1781
Knut W. Jorfald

Knut Wilhelm Jorfald (født 22. mai 1948) er en norsk regissør som har regissert og produsert en lang rekke kort-, novelle- og dokumentarfilmer, så vel som spillefilmer. Han har mottatt flere priser for sitt arbeide.  Han leder selskapet Engarde film og driftet nettgalleriet OsloArt online Gallery. Han var medstifter av Main Island Production, selskapet som i 2005 laget filmen Prinsen av sjakk om sjakkspilleren Magnus Carlsen, som da var 13 år. Han drev i mange år selskapet Mediagjøglerne sammen med Lars Rasmussen. Var også med å stifte selskapet Focus on Human Rights som laget flere dokumentarfilmer om menneskerettigheter. Blant disse var filmene: Silvia – en av 30.000, Deres Gud er ikke vår gud, og La dem ikke alene. Knut W.Jorfald har også hatt flere film- og teaterprosjekter i samarbeid med teaterinstruktør Damir Dado Pudar, blant annet et forsoningsprosjekt med støtte fra NORAD i Mostar.

Produksjonsselskap 
I 1981 var han en av grunnleggerne av produksjonsselskapet Focus on Human Rights, som ble stiftet for å lage kortfilmer om menneskerettighetenes kår rundt om i verden. De øvrige stifterne var regissørene Kjersti Alver og Alexander Røsler samt filmklipperen Pål Gengenbach.

Filmer 
 Sigurd Drakedreper.
 Liv bak låst dør, TV-film, vist på TV 2
 Prinsen av sjakk 2005
 Almost True: The Noble Art of Forgery, 1997, om Elmyr de Hory
 Vepsen. Novellefilm etter historie av Finn Carling
 Bror min, Gagarin og Parkinson. Dokumentarfilm for TV 2

Andre filmer 
 Liv bak låst dør, TV 2, lengde 26 min.
 Brennende Bøker, NRK Film om ødeleggelsen av Nasjonalbiblioteket i Sarajevo. 52 min.
 Bernt Balchen, En kunstner med vinger.  Dokumentarfilm om flypioneren Bernt Balchen.  52 min.
 Vepsen. Novellefilm etter en historie av Finn Carling.
 Skriv til meg. Novellefilm etter eget manus.
 Speilprinsessen. Novellefilm etter eget manus.
 Silvia - en av 30.000  (i samarbeid med Alexander Røsler)
 Akershus festning 
 La dem ikke alene
 Deres Gud er ikke vår gud
 Kjærlighetens Triumf
 Kjell og Sivert, lutefisk og jomfru i nød
 Forbudt for Barn
 Fekterne på Cuba
 Speilprinsessen

Referanser

Eksterne lenker 
 www.engardefilm.no

Norske TV-regissører
Norske filmregissører
Karrieremagasinet

Karrieremagasinet er et magasin for dem som skal ut i yrkeslivet. Magasinet blir gitt ut av Kaleidoskopet og har et opplag på 45 000 magasiner.  Det distribueres på høgskoler og universiteter i Norge.

Karrieremagasinet er redaksjonelt uavhengig og distribuerer artikler om karrierevalg og jobbsøkerprosessen. Magasinet informerer om hvordan man skriver en god CV og søknad, hvordan man beter seg på et jobbintervju, får en internasjonal karriere og hvordan man lykkes i ny jobb. 

Karrieremagasinet finnes også på nettet.

Eksterne lenker 
 Karrieremagasinet

Norske fagblader
Jan Qvigstad

Jan Fredrik Qvigstad (født 29. august 1949) var visesentralbanksjef i Norges Bank.  Han tok over stillingen 1. april 2008 etter at åremålet til Jarle Bergo var over og gikk av i 2014.  Fra 1997 til han tiltrådte som visesentralbanksjef var Qvigstad direktør og leder for Norges Banks pengepolitikk. Før dette var han direktør i økonomisk avdeling i Norges Bank. Qvigstad har dessuten hatt stillinger i EFTA og Finansdepartementet. Qvigstad har sosialøkonomisk embetseksamen fra Økonomisk institutt ved Universitetet i Oslo (1975).

Eksterne lenker 
 CV   https://www.norges-bank.no/en/about/Organisation/Secretariat/Qvigstad/

Norske bankfolk
Norske samfunnsøkonomer
Norske konsernsjefer
Norske professorer i økonomi
Fødsler i 1949
Grungebru

Grungebru er stedet rundt to bruer over elva som renner ut av Grungevatn i Grungedal i Vinje kommune.

Dagens gamle Grunge bru hviler på to gamle steinsatte brukar fra ei bru som ble satt opp omkring 1840. Brukara hviler fortsatt på det gamle fundamentet, furustokker, som ligger såpass dypt at de aldri kommer over vann. Brua fra 1840 erstatta ei bru som trolig krysset elva ca 50 meter lenger nede. Aasmund Olavsson Vinje forteller i diktsyklusen Storegut at foreldra til Storegut giftet seg det året brua ble bygd. Etter det skulle året være 1763, men Vinje var som kjent dikter...

På begynnelsen av 1960-åra ble veien lagt om, og det kom en ny Grunge bru noen hundre meter nedenfor den gamle, der dagens Europavei 134 krysser elva.

Etter hvert har stedet rundt, og det nedlagte pensjonatet på vestida av elva, tatt navnet, men i en sammentrukket form: Grungebru. Grungebru turistheim ble først etablert som Grongebro hotel på begynnelsen av 1900-tallet, ett av de mange hotellene som lå langs vegen mellom øst og vest. I 1939 ble det overtatt av nye eiere og endret til turistheim. I 1971 ble det ungdomsherberge/vandrerhjem. Overnattingsdriften ble avviklet i 1997. Nå er huset privatbolig for tredje generasjons drivere.

Det er bosatt 7-8 husstander rundt Grunge bru.

Referanser

Eksterne lenker 
www.grungebru.no/brua

Veibroer i Vestfold og Telemark
Bosetninger i Vinje
Veier i Vinje
Pauli Ryberg

Pauli Ryberg Rasmussen (født 21. april 1958, død 10. september 2017) var en  dansk skuespiller.

Han ble utdannet ved skuespillerskolen ved Odense Teater i 1987.

Filmografi (utvalg)

Skuespiller  2000-tallet

Skuespiller  1990-tallet

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Pauli Ryberg  hos Den danske film database

Danske skuespillere
Shin Bet

Shabak er et akronym for Sherut Bitahon Klali (hebraisk: , «Generalsikkerhetstjenesten»), mest kjent i store deler av verden som Shin Bet og er Israels interne sikkerhetstjeneste. Det er en av de tre hovedorganisasjonene av det israelske etterretningssamfunn, sammen med Aman (IDFs militære etterretningstjeneste) og Mossad (ansvarlig for utenriks etterretningsarbeid).

Ronen Bar har vært direktør for Shin Bet siden oktober 2021.

Fotnote

Eksterne lenker 
 

Statlige sikkerhetstjenester
Israelsk etterretning
Etterretningsorganisasjoner
Malgobek

Malgobek (russisk: Малгобек, ingusjetisk: МагIалбике – Maġalbike) er en by i Republikken Ingusjetia i Russland. Den ligger rundt 45 km nordvest for republikkhovedstaden Magas. Innbyggertall: 43 442 (est. 2006), 41 876 (folketelling 2002), 20 400 (folketelling 1989).

Malgobek ble grunnlagt i 1935 som en bosetning for arbeidere ved de nylig oppdagede oljefeltene i nærheten. Bystatus ble innvilget i 1939.

Under andre verdenskrig ble Malgobek okkupert av tyske tropper fra 12. september 1942 til 3. januar 1943, da den ble tatt tilbake av Den røde armé.

I løpet av 1990-tallet ble byens innbyggertall fordoblet, som følge av tilstrømming av flyktninger fra krigshandlingene i naborepublikken Tsjetsjenia.

Foruten oljevirksomheten til selskapet Ingusjneftegasprom finnes virksomheter innen treforedling og næringsmiddelindustri.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Ingusjetia
Bosetninger etablert i 1935
1935 i Russland
Karabulak

Karabulak (russisk: Карабулак) er en by i Republikken Ingusjetia i Russland. Den ligger ved elva Sunzja (ei sideelv til Terek), rundt 20 km nord for republikkhovedstaden Magas. Innbyggertall: 34 011 (est. 2006), 31 279 (folketelling 2002), 9 400 (folketelling 1989).

På stedet til dagens by ble det på 1800-tallet grunnlagt en kosakk-stanitsa ved navn Karabulakskaja. Den fikk bystatus i 1995.

I løpet av 1990-tallet ble byens innbyggertall mer enn tredoblet, som følge av tilstrømming av flyktninger fra krigshandlingene i naborepublikken Tsjetsjenia.

Det ligger en kjemisk fabrikk i Karabulak.

Referanser 

Byer i Ingusjetia
Bosetninger etablert på 1800-tallet
1800-tallet i Russland
Økofeminisme

Økofeminisme er en sosial og politisk bevegelse som forsøker å forene økologisme og feminisme. Økofeminister fremmer at det finnes et forhold mellom undertrykkingen av kvinner og naturens forfallenhet, og de leter i kryssingen mellom sexisme, naturens dominans, rasisme og andre begrep av sosial ikke-likestilling. Noen jobber også med betydningen kapitalismen har på kvinner, naturen og mennesker som lever i ekstrem fattigdom. Det er forskjellig relevante økofeminist-skoler som relaterer til analysen av miljøet. Økofeminismen fremmer at det er en link mellom kvinner og naturen som kommer fra deres felles historie med undertrykkelse fra et typisk vestlig samfunn.

Synet på teknologien 
Françoise d'Eaubonne foreslo et korporativt system i form av små landsbyer uten automatisering og uten teknologi som støter fra seg. Med økofeministiske idealer og hedenske metoder, ble disse prosjektene ofte sett på som en form for primitivisme. På andre siden, mens noen økofeminister ikke ser på teknologi som noe som støter fra seg, ser mange ironisk nok en vesentlig rolle for moderne teknologi i lagingen og driften av slike landsbyer. Mange økofeminister ser på bruken av teknologier som solkraft som en måte å holde seg unna industrielle, forurensende teknologi og materialer.

Framtredende økofeminister 
Susan Griffin 
Petra Kelly 
Audre Lorde 
Wangari Maathai 
Maria Mies 
Val Plumwood 
Adrienne Rich 
Ariel Salleh 
Vandana Shiva 
Charlene Spretnak 
Miriam Simos aka Starhawk 
Alice Walker 
Karen J. Warren

Eksterne lenker 
 www.ecofem.org
 An Ecofeminist Look at the Patriarchal Social Order
 Ecofeminism Web Ring
 ecofeminism.net
 Eve Online 
 Catherine Keller's 2005 pdf article: Ecofeminism and the Democracy of Creation
 An Ecology of Knowledge: Feminism, Ecology and the Science and Religion Discourse av Lisa Stenmark
 Toward a Queer Ecofeminism av Greta Gaard

Politikk
Feminisme
Kirsten Flagstads plass (Oslo)

Kirsten Flagstads plass er en plass i Bjørvika i  Oslo. Det er uteområdet til Operahuset i Oslo som vender mot bysentrumet. Operahuset er også den eneste som har adresse til plassen: Kirsten Flagstads plass 1.

Plassen er oppkalt etter Kirsten Flagstad, operasanger og operaens første sjef. På plassen står en portrettskulptur av henne laget av billedhuggeren Joseph Grimeland. Den ble tatt med fra operaens tidligere lokaler og ble avduket på sin nye plass samtidig som plassen ble offisielt åpnet, 11. april 2008, dagen før åpningen av Operahuset.

Siden plassen ligger i umiddelbar nærhet til sjøen, regnes den som havnepromenade (se Havnepromenaden (Oslo)), og ikke som en del av Operaallmenningen som vil ligge mellom Operahuset og Jernbanetorget.

Litteratur

Eksterne lenker
 

Plasser i Oslo
Bjørvika
Veier i Oslo sentrum
Den Norske Opera & Ballett
Waitangidagen

Waitangidagen, eller Waitangi Day, er New Zealands nasjonaldag. Den feires 6. februar hvert år og er en offentlig fridag. Det var på denne dagen i 1840 at Waitangitraktaten ble underskrevet. Dette skjedde i Waitangi nord i New Zealand og er blitt feiret årlig siden 1947.

Nasjonaldager
New Zealand
Skavgras

Skavgras (Equisetum hyemale) er en flerårig plante av snellefamilien, og blir 20-90 cm høy. "Blomstringen" (sporeaks) skjer fra mai til oktober. Planten liker fuktig grunn, sand- eller leirjord. 

Skavgras er en mørk grønn loddrett vekst med relativt få ledd og en enkelt, knoppliknende sporebærer (sporeaks) i toppen. Stengelen er loddrett opptil 8 mm tykk, og har ikke greiner. Den har slirer som er gulbrune, og som faller tidlig av. De nederste slirene er litt sammensnøret, og etter felling sitter som regel noen av slirene igjen på stengelen. 

Sporeaksene i toppen er gulbrune eller brune, og er på ca. 10-15 mm. 

Den er en av i alt 18 arter av sneller (Equisetum), stråliknende, leddede planter som er eneste gjenværende slekt av Sphenopsida, som i karbontiden dominerte jorden med arter opp til 30 meter høye. Rester av karbontidens arter utgjør store deler av jordens kullreserver.

Utbredelse 
Skavgras trives både i løvskog, or-, bjørke- og furuskog, på fjellheier og i myrlendt terreng. Viktige voksesteder er langs elvebredder og i strandkanten, i veikanter, grøfter og langs jernbane. 

I Norge hadde mørkkongslys omkring 1950 en utbredelse i hele landet, og opp til 1.300 moh. på Hardangervidda.  Den vokser opptil 1450 meter i Vågå i Oppland.

Omkring 2000 har planten utbredelse i hele landet med unntak av Sunnfjord, Nordfjord, og ytre kyststrøk av øst-Finnmark.

Bruk 
Stengelens rue overflate gjør den egnet til rengjøring av kokekar og ble også brukt til sandpapir.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 National Collection of Equisetum

Snellefamilien
Brune blomster
Norges flora
Danmarks flora