alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Mark Hatfield

Mark Hatfield (født 12. juli 1922 i Oregon, død 7. august 2011) var en amerikansk politiker og pedagog fra delstaten Oregon.

Den 10. juni 1940, da han var 17 år gammel, var Hatfield involvert i en trafikkulykke der han drepte en kvinne sør for Salem da hun krysset gaten. Hatfield ble ikke holdt strafferettslig ansvarlig for ulykken, men han ble funnet sivilrettslig ansvarlig overfor den døde kvinnens familie.

Hatfield tok en bachelorgrad ved Willamette University før han tjenestegjorde i den amerikanske marinen i Stillehavet under andre verdenskrig der han deltok under kampene i Iwo Jima og Okinawa.

Etter krigen ble Hatfield immatrikulert ved Stanford University der han mottok en mastergrad i statsvitenskap i 1948, før han returnerte til Oregon og Willamette University der han begynte som professor. Hatfield satt i Oregon lovgivende forsamling samtidig som han underviste ved universitetet. I 1958 ble han utnevnt til den 29. guvernøren for delstaten Oregon. Han satt i to perioder som guvernør før han ble valgt inn til USAs senat, der han satt i nesten 30 år.

I 1968 ble Hatfield ansett som en kandidat til å bli Richard Nixons visepresidentkandidat fra det republikanske partiet. Senator Hatfield pensjonerte seg i 1996 etter mer enn 46 års politisk tjeneste, etter å ha vunnet alle de elleve politiske kampanjer han gikk inn i. I hans politiske periode mottok Hatfield milliarder av dollar i form av føderale bevilgninger for diverse veldedige prosjekter i hjemstaten Oregon. Hatfield døde på et pleiehjem i Portland 7. august 2011, 89 år gammel, etter lang tids sykdom.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Hatfield tribute page from Willamette University
  Hatfield biography from the Oregon State Archives
  Hatfield voting record from the Washington Post

Politikere fra USA
Mottakere av prisen for frihet fra nød (Four Freedoms Award)
Andreas Carlgren

Andreas Carlgren (født 8. juli 1958) er en svensk embetsmann og politiker fra Centerpartiet. Carlgren var miljøvernminister i Fredrik Reinfeldts regjering fra 2006 til 2011.

Eksterne lenker 
 
 
  Om Andreas Carlgren, fra den svenske regjeringens nettsted

Svenske ministre
Centerpartiet-politikere
Personer fra Stockholm
Jiang Ziya

Jiang Shang (kinesisk: 姜尚, pinyin: Jiāng Shàng) eller Jiang Wang (姜望, Jiāng Wàng) med etternavnet Lǚ (呂) og stilnavnet  Zǐyá (子牙), også kalt Storhertug Wàng (望太公; hanyu pinyin: Wàng Tàigōng) var en kinesisk historisk og legendarisk vismann og militær strateg som bodde ved Weishui i det ellevte eller tolvte århundre f.Kr. Jiāng Zǐyá ble tilkalt av kong Wen av Zhou for å tjene som hans statsminister. Hans instruksjoner til kong Wen skal ha vært opphavet til Liutao. 

Han hjalp Wens sønn kong Wu av Zhou med å beseire Shang-dynastiet i slaget ved Muye, som førte til opprettelsen av Zhou-dynastiet. I dag blir han regnet som en av Kinas og verdens største strateger.

Eksterne lenker
 
 Jiang Taigong: The Supreme Strategist
 Welcome to Taoistsecret.com

Zhou-dynastiets historie
Kinesiske offiserer
Xian (kinesiske udødelige)
Post hoc ergo propter hoc

Post hoc ergo propter hoc (latin: «Etter dette, derfor på grunn av dette») er en tankefeil om kausalitet. Denne setningen antyder at dersom en hendelse forekommer etter en tidligere hendelse, så må den første hendelsen være den kausale årsaken til den andre hendelsen.

Logisk fremstilling
 A inntreffer og deretter inntreffer B også
 Derfor er A årsaken til B

A kan være årsaken til B i noen tilfeller, men en kan ikke bevise en kausal sammenheng mellom A og B ved bruk av argumentasjonen som er vist ovenfor.

Eksempler
 Jeg hadde hodepine og så spiste jeg et eple. Senere gav hodepinen seg. Derfor var det eplet som kurerte hodepinen
Global piratvirksomhet har gått kraftig nedover i de siste hundre årene. Senere har den globale temperaturen steget. Derfor er mindre global piratvirksomhet årsaken til økt global temperatur
Natten kommer etter dagen, derfor er dagen årsaken til natten

Cum hoc non est propter hoc (fornektelse av prinsippet) 
Dersom man vil uttrykke med et annet latinsk uttrykk at det foreligger en feilslutning av type post hoc ergo propter hoc, kan man si cum hoc non est propter hoc (latin: «med dette er ikke på grunn av dette»).

Se også
 Kausalitet og korrelasjon

Kilder
Sceptic's Dictionary
Post Hoc Reasoning 
Iron Chariots

Latinske ord og uttrykk
Tankefeil

de:Cum hoc ergo propter hoc#post hoc ergo propter hoc (zeitliches Nacheinander)
Basilique Notre-Dame de Fourvière

Basilika Notre-Dame de Fourvière (norsk: Notredamebasilikaen på Fourvière-åsen) er en (liten) basilika, reist på Fourvièrehøyden i Lyon. 

Kirken er oppført i romansk, nybysantinsk stil mellom 1872 og 1896. Karakteristisk er de store bysantinske korsene på kirketårnene. I kirkens indre finnes mosaikker, tresnitt og malerier.

Anlegget inneholder to kirker, den ene oppå den andre. Det øvre kirkerom er rikt ornamentert, mens det lavere har en enklere form. Fourvièrekirken er viet til jomfru Maria, som hevdes å ha reddet Lyon fra pesten i 1643.  En liten kirke ble dengang reist i takknemlighet. Hvert år viser befolkningen på nytt sin takknemlighet til jomfru Maria, ved å tenne lys over hele byen i det som kalles Fête des Lumières (lysfesten).

Basilika Notre-Dame de Fourvière regnes som ett av Lyons vartegn. Kirken er fra 1998 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv sammen med andre historiske steder i Lyon.

Eksterne lenker 
 

Byggverk i Lyon
Verdensarven i Lyon
Kirker i Frankrike
Kirker fra 1896
1896 i Frankrike
Katolske kirker i Frankrike
Johannes Berg (1863–1935)

Johannes Berg (født 1. november 1863 i Vallersund, død 21. november 1935 i Aker) var en norsk gårdbruker, sjømann og politiker (H). Han var stortingsrepresentant for Sør-Trøndelag i to perioder 1922–1927, og Jøssunds ordfører 1903–1919.

Liv og virke 
Han var eldste sønn av Petter Andreas Berg og Henriette Margrethe Brodtkorb på Vallersund gård. Berg-familien hadde forgreninger ut over Trøndelagskysten, der de drev handel, sjøbruk og gårdsbruk. Johannes Berg gikk middelskole ved Trondheim katedralskole og sjømannsskole, drev fiske og seilte i både innenriks- og utenriksfart. Han overtok Vallersund gård etter sin far i 1890 og fortsatte en mangesidig virksomhet med gårdsdrift, fartøyer, notbruk, laksefiske, bankfiske, dampskipsekspedisjon og poståpneri, men solgte gården i 1917.

Berg satt i Jøssund herredsstyre fra 1898 til 1922, og var ordfører fra 1903 til 1919. I kraft av ordførervervet møtte han også i Sør-Trøndelag fylkesting, og ble valgt inn i fylkesutvalget. Han ble opprinnelig regnet til Frisinnede Venstre, som hadde felles organisasjon med Høyre i Sør-Trøndelags landdistrikter, og med tiden gikk opp i dette partiet. Han var blant Høyres fremste menn i Ytre Fosen valgkrets ved flere stortingsvalg først på 1900-tallet. Som stortingsrepresentant 1922–1924 og 1925–1927, valgt på fellesliste mellom Høyre og Frisinnede Venstre i Sør-Trøndelag fylke, satt han i Høyres stortingsgruppe. Han var medlem av Stortingets post- og telegrafkomité, der han i andre periode var nestformann.

Johannes Berg giftet seg med Johanne Elise Berge Esbensen, datter av handelsmann Peter Arendt Esbensen og hustru Karen Cappelen Berge i Vardø. De fikk to sønner og to døtre. Handelsmennene Arendt Nicolay Esbensen og Andreas Esbensen i Vadsø var hennes oldefar og grandonkel (farfars bror). Hennes bror, Wictor Esbensen, var hvalfanger og polarutforsker i Antarktis sammen med sin svigerfar Carl Anton Larsen. 

Johannes Berg flyttet til Drøbak i 1930 og senere til Grefsen i Aker. Han døde der i 1935. Han ble bisatt fra Gamle krematorium ved Vestre gravlund.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter fra Høyre
Stortingsrepresentanter for Sør-Trøndelag
Stortingsrepresentanter 1922–1924
Stortingsrepresentanter 1925–1927
Høyre-ordførere i Sør-Trøndelag
Ordførere i Jøssund
Lokalpolitikere fra Frisinnede Venstre
Personer begravet på Vestre gravlund
Personer fra Bjugn kommune
Good Morning America

Good Morning America (GMA) er et amerikansk aktualitetsprogram og talkshow som sender om morgenen på ABC, første gang 3. november 1975. Programmet sender i to timer på ukedagene, og fra 2004 begynte de med en times helgesendinger i tillegg. Programmet inneholder nyheter, værmeldinger og aktualiteter, og sendes fra Times Square Studios på Times Square i New York.

Programledere 
 David Hartman, (1975–1987)
 Nancy Dussault, (1975–1977)
 Sandy Hill, (1977–1980)
 Joan Lunden, (1980–1997)
 Charles Gibson, (1987–1998) og (1999–2006)
 Lisa McRee, (1997–1999)
 Kevin Newman, (1998–1999)
 Elizabeth Vargas, (1999)
 Cynthia McFadden, (1999)
 Connie Chung, (1999)
 Diane Sawyer, (1999–2009)
 Robin Roberts, (2005–idag)
 George Stephanopoulos, (2009–idag)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Nyhets- og aktualitetsprogrammer på TV fra USA
TV-serier fra 1970-årene, fra USA
TV-serier fra 1980-årene, fra USA
TV-serier fra 1990-årene, fra USA
TV-serier fra 2000-årene, fra USA
TV-serier fra 2010-årene, fra USA
TV-produksjoner på ABC
Zizhi Tongjian

Zizhi Tongjian (forenklet kinesisk: 资治通鉴, tradisjonell kinesisk: 資治通鑒, pinyin: Zīzhì Tōngjiàn, Wade-Giles: Tzu-chih T'ung-chien oversatt: «Sammenfattet tidsspeil til hjelp i regjeringen») er et kinesisk historieverk av annalistisk karakter. 

Det omfatter 294 bind (juan) med rundt tre millioner skrifttegn. Hovedforfatter var Sima Guang, som i stor grad innarbeidet materiale fra tidligere klassiske kinesiske historieverker. Hans verk behandler tidsrommet fra de stridende rikers tid (403 f.Kr.) til slutten av de fem dynastier og ti kongerikers tid  (959 e.Kr.) i kronologisk rekkefølge. Verket ble til i tiden fra 1065 til 1084.

Eksterne lenker 

 Originaltekst
 Emperor Huan and Emperor Ling etter Zizhi Tongjian 54–59, oversatt og adnotert av Rafe de Crespigny (engelsk)

Kinas historie
Kinesisk litteratur
Kinesiske historiekrøniker
Bøker fra 1065
Bøker fra 1084
Breimsfjelltunnelene

Breimfjelltunnelene er (Breimsfjell 1 på 170 m) og (Breimsfjell 2 på 868 m) som er to veitunnel på Europavei 39 i Gloppen kommune i Vestland. Før tunnelene ble åpnet i 1978, gikk veien i den stupbratte fjellsiden langs Veten ved Breimsvatnet.

Galleri

Se også 
Liste over veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Breimsfjell 1 på Google StreetView
 Breimsfjell 2 på Google StreetView

Veitunneler i Vestland
Tunneler åpnet i 1978
Veier i Gloppen
Tidligere Qin

Tidligere Qín (hanzi: 前秦; hanyu pinyin: Qiánqín), også kalt Fúqín (苻秦) etter keiserfamilien, var et av sekstenkongerikene i Kinas historie. Riket av grunnlagt av den etnisk di'iske Fú-familien, og i 376 hadde det forent Nord-Kina under sitt styre. Selv om tegnene er like var dynastiet ikke relatert med det tidligere og mye mektigere Qin-dynastiet. I navnet blir "tidligere" brukt for å skille dette riket fra den qiangiske, urelaterte og delvis samtidige staten Senere Qin (384-417).

Tidligere Qíns nederlag i slaget ved Feishui og de følgende opprørene i rikets territorier delte Tidligere Qin i to ikke sammenhengende deler etter keiser Fú Jiāns død i 385; delen i dagens Taiyuan i Shanxi, som fort ble erobret av xianbeiene fra Senere Yan og av dinglingene. Delen som besto av klart forminskede områder rundt grensen til dagens Shǎnxī og Gansu motstod presset til den ble disintegrert etter flere år med invasjoner fra Vestlige Qin og Senere Qin. 

I 327 ble Gaochang-kommanderiet opprettet av Tidligere Liang under den hankinesiske Zhang-familien. Dette førte til en omfattende hankinesisk innvandring til området, hvor flertallsbefolkningen etter hvert var kinesere. I 383 overtok Tidligere Qín-generalen Lu Guang kontrollen over området. 

Alle herskerne av Tidligere Qín kalte seg selv "keisere" med unntak av Fú Jiān, som brukte tittelen Tiānwáng, "Himmelsk konge," men som posthumt ble regnet som en keiser.

Qiánqíns herskere

Noter

Litteratur 
 Thomas J. Barfield: The Perilous Frontier: Nomadic Empires and China. Blackwell, Cambridge (MA)/Oxford 1989
 Albert E. Dien: Six Dynasties Civilization. Yale University Press, New Haven/London 2007.
 David A. Graff: Medieval Chinese warfare, 300–900. Routledge, London o. a. 2002

Kinesiske dynastier
Tidligere land i Asia
Stater og territorier etablert i 351
Stater og territorier opphørt i 390-årene
Opphør i 394
Amandaprisen 2011

Amandaprisen 2011 var den 27. utdelingen av Amandaprisen. Utdelingen fant sted 21. august 2011 i forbindelse med den 39. utgaven av Den norske filmfestivalen i Haugesund. Prisen gjaldt norske filmproduksjoner i perioden 1. juli 2010 til 30. juni 2011.

Filmen Limbo fikk flest priser med fem, mens Kongen av Bastøy fikk tre priser. Det ble delt ut priser i 20 kategorier, og det var ingen endringer i kategoriene fra året før. Vinneren av Folkets Amanda ble kåret gjennom en tredelt publikumsavstemning hvor alle 34 filmer som ble vurdert til de ulike prisene var nominert i første runde. Ved hjelp av avstemning på VGs nettsider gikk ti av disse videre til en ny avstemningsrunde og fem av disse igjen til finalerunden.

Utdelingen ble overført på TV 2 og ble ledet av Janne Formoe og Ingar Helge Gimle. Nominasjonene ble offentliggjort 23. juni og 34 filmer ble vurdert.

Vinnere og nominerte 
Vinnere står først i tabellen og er merket med fet skrift.

Referanser

Kilder
NM i friidrett innendørs 2011

Norgesmesterskapet i friidrett innendørs 2011 var en del av NM i friidrett 2011 som ble arrangert som et eget stevne i Ranheim friidrettshall i Trondheim fra 12. til 13. februar 2011.



Kvinner

60 meter

200 meter

400 meter

800 meter

1500 meter

3000 meter

60 meter hekk

Christina Vukicevic deltok ikke på grunn av skade.

3000 meter kappgang

Kun én deltaker var påmeldt i denne øvelsen.

Høydehopp

Høyde uten tilløp

Stine Kufaas rev 3 ganger på åpningshøyden på 1,45, og ble stående uten resultat.

Lengdehopp

Lengde uten tilløp

Stine Kufaas var også påmeldt, men siden konkurransen foregikk samtidig med høydekonkurransen kunne hun ikke delta.

Stavsprang

Cathrine Larsåsen deltok ikke.

Tresteg

Kulestøt

4 x 200 meter stafett

Menn

60 meter

Først ble det arrangert hele 8 kvartfinaler. Disse ble vunnet av hhv. Paul Anders Holte, Peter Efe Osazuwa, Thomas Wiborg, Tormod Hjortnæs Larsen, Alexander Dahlstrøm Winger, Even Pettersen, Eirik Tanberg og Alexander Karlsson. Farten var høyest i heat 1, der Holte løp på 6,98. De 3 semifinalene ble vunnet av Holte, Larsen og Karlsson. I denne omgangen var Larsen raskest, med 6,90. Verken Alexander Winger og Alexander Karlsson stilte til start i finalen, som ble vunnet av Tormod Hjortnæs Larsen, som vant sølv året før på samme distanse.

200 meter

Først ble det arrangert hele 12 semifinaler. De fire raskeste gikk til finalen. I finalen fikk Tormod Hjortnæs Larsen revansje fra året før, da han fikk sølv på samme distanse, bak Per Magnus Arjun Solli.

400 meter

800 meter

Det ble løpt to heat, der de enkelte tidene avgjorde den sammenlagte plasseringen.

1500 meter

Det ble løpt tre heat, der de enkelte tidene avgjorde den sammenlagte plasseringen.

3000 meter

Det ble løpt tre heat, der de enkelte tidene avgjorde den sammenlagte plasseringen.

60 meter hekk

5000 meter kappgang

Høydehopp

Egeland og Helland hadde samme høyde, men Egeland vant sølvet fordi han brukte ett forsøk på 2,12, mens Helland brukte tre forsøk.

Høyde uten tilløp

Lengdehopp

Lengde uten tilløp

Stavsprang

Tresteg

Kulestøt

4 x 200 meter stafett

Resultater, junior

Menn

Høyde uten tilløp

Lengde uten tilløp

Kvinner

Høyde uten tilløp

Lengde uten tilløp

Referanser

Eksterne lenker
 Resultater 12.02
 Resultater 13.02
 Resultater 13.02 - stafetter
 Andro Data - NM Innendørs 2011

2011
Friidrett i 2011
Friidrett innendørs
Sportsarrangementer i Trøndelag
Sport i Trondheim
Vilsandi fyr

Vilsandi fyr er et fyrtårn i Estland, nordvest på øya Vilsandi som ligger vest for den store øya Saaremaa, i Kihelkonna kommune, i Saare fylke nordvest i landet.

Fyrtårnet er 37 meter høyt, men lyser fra 40 meter over havnivået. Lyset er synlig fra 12 nautiske mil avstand. Det skriver seg tilbake til 1817, men fikk dagens bygg i 1909.

Fyr i Estland
Saaremaa
Saare fylke
Artikler i sjøfart-prosjektet
Tewodros II av Etiopia

Tewodros II (Ge'ez ቴዎድሮስ, døpt som Sahle Dingil; født ca. 1818, død 13. april 1868) var keiser av Etiopia fra 1855 til sin død. Hans styre ses gjerne som begynnelsen på det moderne Etiopia, og som enden på den desentraliserte perioden som kalles Zemene Mesafint (Prinsenes tidsalder).

Han var sønn av Haile Giorgis Wolde Giorgis, en adelsmann fra provinsen Dembiya, og Woizero Atitegeb Wondbewossen, en adelskvinne som opprinnelig kom fra Gonder. Tewodros var gift to ganger, først med Tewabech og deretter med Tiruwork Wube, som han hadde sønnen Alemayehu med.

Tewodros forsøkte å gjennomføre en rekke moderniseringer, og han forsøkte å styrke den politiske makten på bekostning av kirken. Men hans reformer var bare delvis vellykket. Hans etterfølgere«» kom imidlertid til å vinne frem med videre modernisering. Han har blitt sammenlignet med Peter I av Russland. Han var tilhenger av reformer, samtidig som han også på flere områder var grusom.

Han opprettet kontakter med europeere, og giftet bort en datter til en sveitsisk militæringeniør.

Han straffet en rekke misjonærer og engelske utsendinger, noe som førte til at Storbritannia gikk til angrep på ham. Han begikk til sist selvmord. Historien om Tewodros dager ved makten er levende beskrevet i Philip Marsdens bok «The Barefoot Emperor. An Ethiopian Tragedy».

Referanser 

Etiopiske keisere
Den etiopiske kongefamilien
Salomonske dynasti
Johan Rudolph Thorbecke

Johan Rudolph Thorbecke (født 14. januar 1798 i Zwolle, død 4. juni 1872 i Haag) var en nederlandsk professor i juridiske fag og statsvitenskap. Han var  liberal politiker og tre ganger landets statsminister. Han var de facto landets første statsminister. Thorbecke skrev konstitusjonen for Nederland.

Thorbecke ble ansatt som professor i statsvitenskap ved Universitetet i Gent i 1825 og ble utnevnt til professor i juss ved i Leiden i 1830. 

Både i artikler og som leder av deputertkammeret (1840–1844) arbeidet han for forfatningsreformer. I 1848 ble han også med i komitéen som ble opprettet til dette formålet og utarbeidet det viktige forfatningsforslaget som samme år ble vedtatt som gjeldende grunnlov.

Referanser 

Nederlandske statsministere
Nederlandske jurister
Nederlandske professorer
Alumni fra Universitetet i Leiden
Personer fra Zwolle
Roy Mikkelsen

Ragnvald Johan «Roy» Mikkelsen (født 15. september 1907 på Kongsberg, død 29. oktober 1967 i Sierra Nevada, California, USA) var en norskamerikansk skihopper, og var også en habil alpinist.

Han emigrerte til USA i 1924 og bodde hos sin onkel i Minnesota før han flyttet til Chicago og ble medlem i Norge Ski Club da han var 22 år gammel. I første halvdel av 1930-tallet flyttet han til Auburn i California og representerte der Auburn Ski Club. Han ble nasjonal mester i USA i 1933 og 1935, og deltok i OL i 1932 og 1936. I Lake Placid i 1932 falt han i det første hoppet og kunne ikke hoppe i 2. omgang. I Garmisch-Partenkirchen i 1936 ble han nummer 23.

Mikkelsen deltok siste gang i det nasjonale mesterskapet i 1941. Under 2. verdenskrig kjempet han for den norskamerikanske 99th Infantry Battalion. Senere var han engasjert i arbeidet med å få OL til Squaw Valley i 1960. Han ble valgt til ordfører i Auburn i 1952.

Roy Mikkelsen ble tatt opp i US Ski Hall of Fame i 1964. Han var bror av Strand Mikkelsen, som også var skihopper. Auburn Ski Clubs hoppbakke fikk navnet Roy Mikkelsen Memorial Hill i 1970.

Kilder 
 Harold "Cork" Anson: Jumping through time – A history of ski jumping in the United States and Southwest Canada. Port Hole Publications, Florence, Oregon 2010. ISBN 978-0-9768107-7-3, s. 140-141 og 191
 Sports Reference: Roy Mikkelsen  (besøkt 21. august 2011)
 U.S. National Ski and Snowboard Hall of Fame and Museum: Roy Mikkelsen (besøkt 21. august 2011)
 Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980 (besøkt 21. august 2011)

Eksterne lenker 
 
 NRK: Roy Mikkelsen forklarer reglene i amerikansk fotball i 1945 (lydfil, fungerer kun i Internet Explorer)

Skihoppere fra USA
Deltakere for USA under Vinter-OL 1932
Skihoppere under Vinter-OL 1932
Deltakere for USA under Vinter-OL 1936
Skihoppere under Vinter-OL 1936
Personer fra USA av norsk opphav
Personer fra McHenry County i Illinois
Personer fra Kongsberg kommune
Selvhemming

Selvhemming (engelsk: self-handicapping) er en handling eller et valg som blir gjort for å prøve å forhindre seg selv i å være ansvarlig for sitt eget potensielle nederlag. Det engelske begrepet ble først innført av Edward E. Jones og Steven Berglas.

Selvhemming kan bli sett på som en metode for å opprettholde sitt eget selvbilde, men kan også brukes for selvforbedring og for å styre inntrykket av andre. Man forsterker eller bevarer selvbildet ved å tilskrive årsaker til fiasko eller nederlag til det som passer. Man skiller gjerne selvhemming i atferdsselvhemming og påstått selvhemming.

I praksis
Den første metoden for selvhemming er å gjøre en oppgave vanskeligere for seg selv å gjennomføre, i frykt for å ikke klare den. Hvis man klarer en oppgave, var det på tross av den vanskelige situasjonen man selv har skapt, og i motsatt tilfelle var det nettopp den vanskelige situasjonen som var årsaken. Dette er atferdsselvhemming, der man selv skaper hindringer for sin egen innsats. Eksempler på dette er inntak av alkohol, det å sette uoppnåelige mål for seg selv, og det å unngå å øve til en oppgave.

Den andre metoden for selvhemming er å finne unnskyldninger for sine potensielle nederlag, slik at man da kan peke på disse unnskyldningene for årsaker til dette. Dette er kjent som påstått selvhemming, der vedkommende kun uttrykker at det finnes en hindring for egen innsats. Eksempler på dette er at man forklarer at man er veldig engstelig, eller at man opplever diverse fysiske og psykologiske symptomer.

Referanser 

Psykologi
Kristin Sjøvold

Kristin Sjøvold (født 14. januar 1992) er en norsk kvinnelig fotballspiller som spilte for toppserieklubbene Trondheims-Ørn og Grand Bodø. Hun signerte for Bodøklubben i 2014 etter å ha spilt for Trondheims-Ørn siden hun debuterte på juniorlaget sommeren 2008. Moderklubben er Røros IL. Sjøvold har spilt to kamper for J17-landslaget, mot henholdsvis Finland og Makedonia. I 2009 ledet hun Trondheims-Ørn som kaptein i finalen i Norgesmesterskapet for J19.

Meritter 
Med Trondheims-Ørn:
 2.-plass i NM for J19 (2009)

Referanser

Eksterne lenker 
 Spillerprofil hos NFF
 Spillerprofil hos Grand Bodø 
 Spillerprofil hos Fotballmagasinet.no
 Spillerprofil hos Altomfotball.no

Norske fotballspillere
Fotballspillere for SK Trondheims-Ørn
Fødsler i 1992