alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Norges Skaal

«Norges Skaal», bedre kjent under sin førstelinje «For Norge, Kiempers Fødeland», er en drikkevise av biskop, Johan Nordahl Brun (1745–1816). Visen ble skrevet i 1771.

Innholdet ble oppfattet som opprørsk mot kongemakten i helstaten Danmark-Norge i så stor grad at den ble beslaglagt da den ble forsøkt trykt i 1772.
Først i 1782 ble sangen etter mangt å dømme trykt og utgitt første gang, i Trondhjem. Daværende rektor ved katedralskolen oppfattet forfatteren, Nordahl Brun, som en rebell, og forsøkte å kjøpe opp alle eksemplarene for å hindre spredning. Senere diktet Brun sangen om og gjorde den til et uttrykk for kongetroskap. Han skrev for eksempel linjer som disse: «Nej den skal ej i Norge boe / Som ej er Ven og Konge troe», men denne omskrevende versjonen har ikke overlevd til i dag.

Status som nasjonalsang først på 1800-tallet

«Norges Skaal» ble tidlig populær, og mange kunne den utenat. Den ble ofte sunget i selskaper. Under nasjonsbyggingsperioden på 1800-tallet fikk den en uoffisiell status som Norges nasjonalsang; Henrik Wergeland kalte sangen «en norsk marseillaise», og brukte versemålet i flere tekster som kunne synges til samme melodi; blant annet fedrelandssangene «Det er min Sjel en frydfuld Trang» og «Vi ere en Nation vi med». Sistnevnte er den første norske fedrelandssang skrevet med tanke på barn. Teksten legges i barnemunn og fører en slags 'dialog' med Bruns vise. Barna synger om fedreland og frihet, og understreker at de slett ikke er kjemper, kun «en Alen lange». Til gjengjeld er de mange, ja, utgjør en egen nasjon som elsker sitt vakre fedreland og vil ta vare på dets frihet. Som nasjonalsang ble Norges Skaal avløst av Henrik Anker Bjerregaards «Sønner af Norge», også kalt Norges «kronede nasjonalsang», inntil folket selv tok Bjørnsons «Ja, vi elsker» til sitt hjerte og gjorde den til Norges nasjonalsang.

Teksten på Norges Skaal

For Norge, Kjæmpers Fødeland,
Vi denne Skaal vil tømme,
Og naar vi først faae Blod paa Tand,
Vi sødt om Frihed drømme;
Dog vaagne vi vel op engang
Og bryde Lænker, Baand og Tvang;
For Norge, Kjæmpers Fødeland,
Vi denne Skaal udtømme!

Hver tapper Helt, blandt Klipper fød,
Vi drikke vil til Ære;
Hver ærlig Norsk, som Lænker brød,
Skal evig elsket være!
Den vrede Livvagts Vaabenbrag
Forklarer trolig Nordmænds Sag.
Hver ærlig Norsk, blandt Klipper fød,
Vi drikke nu til Ære! 

En Skaal for Dig, min kjække Ven,
Og for de norske Piger!
Og har Du en, saa Skaal for den!
Og Skam faae den, som sviger!
Og Skam faae den, som elsker Tvang
Og hader Piger, Viin og Sang!
En Skaal for Dig min kjække Ven,
Og for de norske Piger! 

Og nok en Skaal for Norges Fjeld,
For Klipper, Snee og Bakker!
Hør Dovres Echo raabe: «Held!»
For Skaalen tre Gang takker.
Ja tre Gang tre skal alle Fjeld
For Norges Sønner raabe Held;
Endnu en Skaal for Dig mit Fjeld,
For Klipper, Snee og Bakker

Innspillinger

Referanser 

Norske dikt
Norske sanger
Nasjonalsanger
Bøker fra 1784
Mjøssamlingene

Mjøssamlingene er Mjøsas sjøfartsmuseum. Museet ligger ved Minnesundbrua i Eidsvoll. Fra 2006 er museet en del av Mjøsmuseet. Det var her «Skibladner» ble montert og sjøsatt. Her ligger også huset til Skibladners første skipper, Ole Amundsen. 

Museet inneholder: "Slippen", "Amundstua", "Pakkhuset", "Skibladnerbua", "Verkstedbygningen", "Fløyterbrakka" og "Fiskerstua".

Eksterne lenker 
 

Kulturhistoriske museer
Museer i Viken
Eidsvolls historie
Parti communiste français

Det franske kommunistpartiet (Parti communiste français, PCF) er det største kommunistpartiet i Frankrike og medlem i Det europeiske venstrepartiet EL (på engelsk European Left, på fransk Gauche Européenne).  

PCF ble grunnlagt i 1920 av medlemmer i Det franske sosialistpartiet SFIO som hadde gått imot den første verdenskrig og som støttet oktoberrevolusjonen i Russland. PCF sluttet seg til den kommunistiske Tredje Internasjonalen (KI, Komintern).

Midt på 1930-tallet vokste PCF kraftig, særlig etter at Komintern slo inn på folkefrontstrategien, og gikk inn for allianse med både andre sosialistiske partier og liberale borgerligee partier mot fascismen. Partiene som var med i den franske folkefronten (Front Populaire), blant dem PCF, vant parlamentsvalget i 1936, og en regjering ledet av sosialisten Léon Blum ble dannet, med støtte men uten deltagelse fra PCF.  

Linjeskiftet i sovjetisk utenrikspolitikk var et stort problem for partiet. Det hadde fått økt popularitet også på grunn av Sovjetunionens iherdige forsøk på å etablere en sovjetisk-fransk-britisk allianse mot Hitler-Tyskland fra midten av 1930-tallet, noe som strandet på britisk motstand. Men da den sovjetiske diktatoren Josef Stalin bråsnudde og plutselig inngikk en ikke-angrepsavtale med Tyskland i 1939 (Molotov–Ribbentrop-pakten), ble PCF forbudt av den nye regjeringen under den borgerlige Édouard Daladier. 

PCF fulgte ei antikrigslinje til å begynne med under den andre verdenskrig. Men særlig etter angrepet på Sovjetunionen i 1941 ble PCF det mest aktive partiet i motstandsbevegelsen og fikk stor oppslutning i folket på grunn av det.  Da Frankrike ble frigjort i 1944, gikk PCF inn i samlingsregjeringen ledet av Charles de Gaulle, men ble tvunget ut av koalisjonsregjeringen til Paul Ramadier i 1947 da den kalde krigen tok til. Men PCF var fortsatt det største partiet i landet i mange år. 

Etter hendelsene i mai 1968, der PCF stort sett var fiendtlig innstilt til det som skjedde, og undertrykkelsen av Prahavåren seinere samme året, begynte PCF å distansere seg fra Moskva. Partiet ble til slutt en sterk kritiker av sovjetkommunismen. PCF ble et eurokommunistisk parti. I 1981 gikk PCF inn i regjering som koalisjonspartner med François Mitterrand sitt reorganiserte sosialistparti PS. 

Deltagelsen i flere koalisjonsregjeringer har ikke styrket PCF, fordi politikken til disse regjeringene ikke har svart til forventningene fra medlemmene og velgerne til PCF om en virkelig venstrekurs. Fallet til kommunistregimene i Øst-Europa rundt 1990 har også bidratt til nedgangen for PCF, fordi partiet på tross av sin selvstendige reformkommunistiske kurs siden 1970-åra fortsatt i noen grad blir forbundet med disse regima i media og i folks bevissthet. Partiet nådde bunnen ved presidentvalget i 2007, da kandidaten deres, Marie-George Buffet oppnådde under 2 % av stemmene.

Eksterne lenker
 
 Den franske avisa l'Humanité (grunnlagt av Jean Jaurès) står PCF nær 

Politiske partier i Frankrike
Sosialistiske partier
Kommunistiske partier
Politiske partier etablert i 1920
1920 i Frankrike
Econa

Econa (tidligere Siviløkonomene) er en interesse- og arbeidstakerorganisasjon for siviløkonomer og masterutdannede innen økonomisk-administrative fag med  medlemmer (2019). 

Foreningen jobber for å tydeliggjøre økonomifagenes betydning i samfunnet og for å
 Sikre at norsk økonomisk-administrativ utdanning skal holde god internasjonal standard 
 Samle medlemmer rundt felles faglige, sosiale og økonomiske interesser 
 Sikre gode lønns- og ansettelsesvilkår for våre medlemmer 
 Fremme kjennskap til norsk høyere utdanning innen økonomi og administrasjon 
 Sikre høyt faglig og etisk nivå blant våre medlemmer 

Econa er medlem i Akademikerne.

Foreningen har 14 lokalavdelinger og 16 studentgrupper (13 studentgrupper i Norge, 3 i utlandet, København, Lancaster og London)

Econa gir ut fagtidsskriftet Magma 8 ganger i året. 

Econa samarbeider med tilsvarende organisasjoner i andre nordiske land gjennom svenske Civilekonomerna, danske Djøf, Finlands ekonomer og FVH (Félag viðskiptafræðinga og hagfræðinga) på Island.

Econa er medlem av Nasjonalt råd for økonomisk-administrativ utdanning (UHR-Økonomi og administrasjon), og deltar i FN Global Compact som er basert på ti prinsipper på områdene menneskerettigheter, arbeidslivsstandarder, miljø og anti-korrupsjon.

Historie
Econa ble stiftet stiftet 28. februar 1939 i Oslo som en forening for handelskandidater fra Norges Handelshøyskole. I 1977 ble foreningen en interesseorganisasjon, da den ble med i Akademikernes Fellesorganisasjon. I 1997 var Siviløkonomene med på bruddet med Akademikernes Fellesorganisasjon, og var med på å stifte Akademikerne.

Fra og med 2003 har medlemskap vært åpent for flere enn personer med siviløkonomutdanning og alle personer med utdanning på nivå med mastergrad i økonomiske eller administrative fagområder kunne nå bli medlem. I tillegg kan enkelte med fireårig utdanning i økonomiske/administrative fag få medlemskap. Fra 2010 skiftet organisasjonen navn fra Siviløkonomene til Econa.

Eksterne lenker 
 

Norske fagforbund
Akademikerne
Etableringer i 1939
Den norske veterinærforening

Den norske veterinærforening (DNV) er et fagforbund som organiserer vel 90 prosent av alle yrkesaktive veterinærer, som vil si 2 331 medlemmer per 1. januar 2008.

Vererinærforeningen har flere særforeninger:
 Akvaveterinærenes forening (AVF)
 Hestepraktiserende veterinærers forening (HVF)
 Produksjonsdyrveterinærers forening (PVF)
 Smådyrpraktiserende veterinærers forening (SVF)
 Forening for veterinær samfunnsmedisin (FVS) (tidligere Veterinærhygienisk forening (VHF) ble stiftet i 13. desember 1925 og er den eldste særforeningen i DNV. Foreningen skiftet navn på årsmøtet i 2006)

DNV utgir Norsk veterinærtidsskrift. President er Torill Moseng.

Eksterne lenker 
 Den norske veterinærforening

Norske fagforbund
Etableringer i 1874
Akademikerne
Samfunnsviterne

Samfunnsviterne er en fagforening som organiserer samfunnsvitere og humanister som enten har en høyere samfunnsvitenskapelig eller humanisisk utdannelse, eller studerer på bachelor eller masternivå i en samfunnsvitenskapelig eller humanistisk disiplin.

Organisasjonen har sin opprinnelse i Statsviternes Yrkesforening (SY) fra midten av 1970-tallet. SY ble medlem av Akademikernes Fellesorganisasjon i 1980. I 1994 endret foreningen seg fra bare å være en organisasjon for statsvitere, samtidig som en tok navnet Samfunnsviternes fagforening. I 1999 meldte organisasjonen overgang til Akademikerne. I 2007 endret foreningen navn fra Samfunnsviternes fagforening til Samfunnsviterne. Foreningen feiret 20 år i 2014.

Samfunnsviternes landsmøte avholdes hvert tredje år og velger medlemmer til hovedstyret. Hovedstyret består av leder, nestleder, seks medlemmer, en studentobservatør (studentleder) og fem varamedlemmer. Styret er øverste myndighet når landsmøtet ikke er samlet.

Samfunnsviterne hadde ved utgangen av 2017 12 712 medlemmer.

Seks ganger i året utgir organisasjonen medlemsmagasinet Samfunnsviteren. 

Lederen siden 2016 er Merete Nilsson. Hun etterfulgte Knut Aarbakke, som ledet organisasjonen mellom 2008 til 2015. Gunn Elisabeth Myhren er generalsekretær i Samfunnsviterne.

Referanser

Eksterne lenker 
 Samfunnsviterne

Norske fagforbund
Etableringer i 1994
Akademikerne
Akademikernes Fellesorganisasjon

Akademikernes Fellesorganisasjon (AF) var en hovedsammenslutning av norske fagforeninger for medlemmer med eksamen fra universitet, høgskole eller tilsvarende, som ble etablert i 1975.

I 1996 brøt Den norske legeforening ut, året etter flere medlemsforbund med Norske Sivilingeniørers Forening (NIF) i spissen. Det tyngste slaget for AF var likevel da de to største forbundene, Lærerforbundet og Norsk Sykepleierforbund, bestemte seg for å forlate organisasjonen. Flere av utbryterne var med på å etablere den nye og konkurrerende hovedorganisasjonen Akademikerne.

Et forsøk i 2000 på å slå AF sammen med YS førte ikke fram. De gjenværende medlemmene av AF vedtok å legge ned organisasjonen i 2001. Et av de siste vedtakene var å bevilge penger til å skrive AFs historie, i form av boken Et akademisk fellesskap : Akademikernes fellesorganisasjon 1975-2001. Flere av de gjenværende medlemsorganisasjonene var blant stifterne av Hovedorganisasjonen for universitets- og høyskoleutdannede i 2001.

AF representerte på det meste over  medlemmer, men hadde vel  medlemmer ved avviklingen. Siste AF-leder var Aud Blankholm.

Litteratur
Trond Bergh: Et akademisk fellesskap: Akademikernes fellesorganisasjon 1975-2001. (ISBN 9788241903489)

Akademikerne
Tidligere norske fagforbund
Organisasjoner etablert i 1975
Opphør i 2001
Den norske tannlegeforening

Den norske tannlegeforening (NTF) ble etablert 15. oktober 1884 og er landets eneste fagforening og interesseorganisasjon for tannleger. 

Vel 95 prosent av de yrkesaktive tannlegene er medlemmer av NTF. Per februar 2022 hadde foreningen rundt 6600 medlemmer, hvorav ca 5000 er yrkesaktive tannleger. Av de yrkesaktive medlemmene var ca 3500  privatpraktiserende tannleger, mens ca 1500 jobber i det offentlige. 

I 2015 var det for første gang flere kvinner enn menn som var medlem av NTF; ca 51% kvinner vs 49% menn. I 2022 var kvinneandelen av medlemsmassen steget til 58%.

NTF gir ut medlemsbladet Den norske tannlegeforenings Tidende, som ble grunnlagt i 1890.

I organisasjonen finnes en rekke spesialistforeninger:
 Norsk Periodontistforening
 Norsk Kjeveortopedisk Forening
 Norsk Forening for Oral Protetikk
 Norsk Forening for Pedodonti
 Norsk Endodontiforening
 Norsk forening for kjeve- og ansiktsradiologi
 Norsk Forening for Oral Kirurgi og Oral Medisin
For å bli tannlegespesialist må man søke om godkjenning fra Helsedirektoratet. 

Tannlegeforeningen er delt opp i 21 lokalforeninger, samt en studentforening

Besøksadresse (ny mars 2022): Christiania Torv 5  (Legenes Hus), 0158 Oslo

Post boks 2073 Vika, 0125 Oslo

Presidenter
President er Heming Olsen-Bergem (2022 - )

Tidligere presidenter
 Camilla Hansen Steinum (2012-2021)
 Ivar Trygve Krohn, 1925-1927

Referanser

Eksterne lenker 
 Den norske tannlegeforening

Norske fagforbund
Organisasjoner etablert i 1884
Akademikerne
1884 i Norge
Arkitektenes Fagforbund

Arkitektenes fagforbund - AFAG er et forbund for sivilarkitekter, interiørarkitekter, landskapsarkitekter, planleggere og designere i offentlig og privat virksomhet samt studenter. AFAG tilbyr juridisk rådgivning, karriereveiledning, forhandlingsbistand, lønnsstatistikk og advokatbistand ved tvister om arbeidsforholdet. 

AFAG ble etablert 31. mai 1982 som en sammenslåing av Privatansatte arkitekters gruppe (PAN), Kommunalt og fylkeskommunaltansatte Arkitekters Gruppe (KAG), Statsansatte Arkitekters Gruppe (SAG) og Fagforening for arkitekter.

AFAG er medlem i hovedsammenslutningen Akademikerne. AFAG har pr. 5. desember 2019 4919 medlemmer. 

Leder i styret er Bent Aaby, og generalsekretær er advokat Per Christian Opsahl.

Referanser

Eksterne lenker 
 Arkitektenes Fagforbund

Norske fagforbund
Etableringer i 1982
Akademikerne
Multi Media Interface

MMI, (Multi Media Interface), er førerinformasjonssystemet fra bilprodusenten Audi. MMI fåes i de fleste modeller, fra den nye A4 og oppover.

MMI kan sammenlignes med BMWs iDrive og Mercedes-Benz' COMAND.

To hoveddeler 

MMI-systemet består av to hoveddeler;
Skjerm
Kontrollpanel

Skjermen 
MMI-skjermen er plassert på dashbordet, over midtkonsollen. Skjermen fåes i to forskjellige versjoner, alt etter hvilken MMI-versjon man har.

Det kan være et 5-tommers monochrome sort/rødt display, eller et høyoppløselig fargedisplay på 7 tommer.

Kontrollpanelet 
Kontrollpanelet er plassert i midtkonsollen, rundt og mellom gir-/velgerspaken og midtarmlenet, og består av et styrehjul, og en del knapper som man bruker til å navigere rundt i systemet.

Tre versjoner 
MMI-systemet fåes i tre forskjellige hovedversjoner;
MMI Basic (leveres ikke i Norge)
MMI Basic Plus
MMI

Versjonenes innhold 
De tre versjonene er innholdsmessig varierende, og er som følger:

MMI Basic 
 5-tommers monochrome-skjerm (rød og sort)
 Alternativ CD-basert navigasjon
 Radio
 CD-spiller

MMI Basic Plus 
 5-tommers monochrome-skjerm (rød og sort)
 Alternativ CD-basert navigasjon
 Radio
 CD-spiller
 DSP-lydsystem med 10 høyttalere
 Muligheten til å lagre trafikkmeldinger

MMI 
 Radio
 Muligheten til å lagre trafikkmeldinger
 7-tommers høyoppløselig fargeskjerm
 CD-veksler for seks CD-er
 Alternativ DVD-navigasjon med farger
 Alternativ TV-mottaker
 Alternativt ryggekamera
 Alternativ DAB-radiomottaker

Audi
Hat-trick i VM i fotball for herrer

Hat-trick i VM i fotball for herrer er en liste over alle spillere som har scoret hat-trick i et eller flere VM-sluttspill i fotball for menn. Hat-trick er når en spiller scorer tre mål i en og samme kamp. Hat-trick i VM-sluttspill er relativt sjeldent, kun 51 stykker på over 800 kamper og over 20 mesterskap. 

Det første hat-tricket ble scoret av Bert Patenaude for  i 1930. Det hittil siste ble scoret av Cristiano Ronaldo for  i 2018. Det eneste VM det ikke er scoret hat-trick i er 2006. Mesterskapet det ble scoret flest hat-trick i (8), var i 1954 i Sveits.

Spesielle hat-trick-mål

 Bert Patenaude var den første spilleren til å score et hat-trick i VM.
 Fire spillere har scoret to hat-trick i VM-kamper: Sándor Kocsis (begge 1954), Just Fontaine (begge 1958), Gerd Müller (begge 1970) og Gabriel Batistuta (1994 og 1998). Batistuta er den eneste spilleren som har scoret hat-trick i to forskjellige VM.
 Oleg Salenko er den eneste spilleren som har scoret fem mål i en VM-kamp. Det skjedde for  mot  i 1994.
 En spiller har scoret hat-trick i sin debut: Guillermo Stábile (1930)
 Tre spillere har scoret hat-trick for det tapende laget: Ernest Wilimowski (5–6, 1938), Josef Hügi (5–7, 1954) og Igor Belanov (3–4, 1986)
 Det har skjedd tre ganger at to hat-trick har blitt scoret i samme kamp: To ganger i 1938; den ene gangen da Harry Andersson og Gustav Wetterström scoret hat-trick i s kamp mot  (8–0) og den andre gangen da Leônidas scoret hat-trick for  og Ernest Wilimowski scoret hat-trick for . Kampen endte 6–5 til Brasil. Siste gangen det skjedde var i 1954 da  slo  7–4. Theodor Wagner og Josef Hügi scoret hat-trick, Wagner for Østerrike og Hügi for Sveits.
To spillere har scoret hat-trick i en VM-finale. Det skjedde først i 1966 da Geoff Hurst scoret hat-trick for  mot . Finalen endte 4–2 til England. Deretter i 2022, da Kylian Mbappé scoret tre i finaletapet til Frankrike mot Argentina. 
Det raskeste hat-tricket som er scoret i VM er Erich Probsts tre mål i 1954. Han scoret etter 4, 21 og 24 minutter.
Det korteste hat-tricket mellom første og siste mål er det ungarske László Kiss som står for. Han scoret hat-trick i løpet av syv minutter. Han scoret det første målet etter 69 minutter, det andre etter 72 minutter og det siste etter 76 minutter. Dette skjedde i 1982 i kampen som  vant 10–1 over . Detter også det eneste hat-tricket som er scoret av en innbytter.
Det er kun to spillere som har scoret hat-trick etter headinger; Tomáš Skuhravý i 1990 og Miroslav Klose i 2002.
Den yngste spilleren som har scoret et hat-trick er Pelé. Da var han 17 år og 244 dager. Den eldste spilleren som har scoret hat-trick er Portugals Cristiano Ronaldo da han var 33 år og 130 dager.

Liste over hat-trick i VM

Referanser og fotnoter

VM i fotball for menn
Fotballister
Løvenstad Fotballklubb

Løvenstad Fotballklubb (stiftet i 1972) er en fotballklubb som holder til i Rælingen kommune. Hjemmebanen heter Sandbekkbanen. 

En fotballinteressert guttegjeng fra Løvenstad barneskole startet klubben i 1972. Kriteriet for å få være med var at man var Leeds fan. Det var nok ikke alle som var like ærlige her, men fotballag ble det.

For å få lov til å spille i seriesystemet måtte klubben være medlem av NFF. Dette krevde imidlertid en del papirarbeid som måtte utføres av voksne. Guttene lagde derfor ett skriv som de tok med hjem til sine respektive foreldre. Tre av foreldrene, Thor Ellefsen, Ludvik Johannesen og Marton Lunde synes initiativet var så bra at de stilte opp og ordnet alt papirarbeid. NFF krevde imidlertid at man hadde vært registrert i Norges idrettsforbund i minst ett år før man kunne bli tatt opp i forbundet.

Rælingen Fotballklubb tilbød spillerne å spille som Rælingen 3 det første året, så først i 1973 spilte guttene under egen fane.
Den første "ordentlige" Løvenstad-kampen ble spilt i Romerikscupen i 1972 mot Enebakk FK. Det ble tap 1-0.   

Løvenstad FK er kjent for å fostre opp dyktige og talentfulle spillere til tross for få ressurser. 

På sitt beste har klubben hatt a-laget i 3. divisjon, og har fostret følgende kjente LSK-spillere : Bjarne Sognnæs, Geir Frigård og Anders Eriksen. Lasse Faanes har også spilt for klubben. 

Tom Nordlie har vært trener for klubben.

Tabell

Eksterne lenker
 

Fotballag i Akershus
Fotballag etablert i 1972
Sport i Rælingen
Masovn

Masovn er en ovn for fremstilling av råjern, og den sentrale produksjonsenheten på et jernverk. En moderne masovn er 50 – 100 meter høy og drives døgnkontinuerlig. Prosessen skjer ved at jernmalm og koks mates lagvis ovenfra, mens trykkluft tilføres nedenfra. Under høy temperatur skjer en reduksjonsprosess, der oksygenet i jernmalmen binder seg til karbonet fra koksen. Rent jern tappes ut i ovnens bunn, mens gasser, i hovedsak karbondioksid, stiger opp.

Den viktigste kjemiske prosessen er en reaksjon mellom jernoksid og karbonmonoksid, som noe forenklet kan skrives som:
  + 3CO → 2Fe + 3.

Prosessen for fremstilling av jern ved reduksjon har vært kjent fra oldtiden. Eldre masovner ble murt opp med tykke steinmurer, og med blåsebelger drevet av vannhjul.

Lokaliseringsfaktorene for jernverkene var først og fremst tilgang til kull i tilstrekkelige mengder. Dernest måtte det være mulig å transportere jernmalm fram til verket. Blåsebelgene ble drevet av vannkraft, og etter hvert dampmaskiner.  

En moderne masovn produserer opp til 80 000 tonn råjern i uka, og mellom 3000 og 5000 tonn hver dag.

I Norge ble ovnstypen første gang tatt i bruk 1622 ved Bærum Jernverk.

Referanser 

Jernverk
Metallurgi

he:כבשן#תנור רם
Brønnkarse

Brønnkarse (Nasturtium officinalis) er en hardfør, akvatisk, flerårig urteplante i korsblomstfamilien. Små, blanke, runde blad fra kjøttfulle stilker som kryper gjennom vannet før de løfter seg til en høyde av 20 cm fra roten under vann. Ørsmå, hvite blomster springer ut hele sommeren og følges av lange, krumme skolmer. Bladene og stilkene er spiselige og har en sterk, pepperaktig smak.

Dyrking og formering 
Brønnkarse vokser best i velgjødslet sandjord, rent rennende vann og sol. Jorden bør være ca. 7 cm dyp og vannet 10 cm dypt for fullt utvokste planter. Tidlig om sommeren såes frø fra såkasser. Småplanter prikles ut med 15 cm mellomrom. Brønnkarse kan formeres ved stiklinger tatt tidlig om våren. Regelmessig beskjæring vil gjøre plantene tettvokste og utsette blomstringen så bladene kan høstes over et lengre tidsrom.

Bruk 
Historisk ble brønnkarse utnyttet medisinsk. Den er rik på jern og vitamin C og ble brukt for å forebygge skjørbuk. Brønnkarse brukes i salater eller som garnityr på kjøttretter. Brønnkarsesuppe er nærende og velsmakende både varm og kald. Ifølge tradisjonen skal et avtrekk av unge brønnkarseskudd være bra mot giktsmerter, fordøyelsesproblemer og hoste, men det bør aldri taes over et lengre tidsrom.

Eksterne lenker 
 

Hvite blomster
Korsblomstfamilien
Urter
Medisinplanter
Stauder
Planter formelt beskrevet i 1812
Planter formelt beskrevet av Robert Brown