alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lissagria

Lissagria er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 10 arter, to av dem er funnet i Norge.

Utseende 
Små (gjerne 2-3 millimeter), avlange, blanke, vanligvis brunlige kortvinger. Antennene er middels lange. Hodet er stort og firkantet med små fasettøyne, bak sterkt innsnevret slik at dyret får en påfallende tydelig "hals". Pronotum er rundet, bredest foran midten, med en dyp midtfure, knapt bredere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, som har parallelle sider og markerte "skuldre". Bakkanten er ganske rett. Bakkroppen er forholdsvis kort og bred, bredest i den bakre delen. Beina er lange og tynne. Slekten kan ligne på slekten Autalia.

Levevis 
Disse kortvingene finnes gjerne mellom råtnende plantemateriale, i kompost, også i gammel møkk.

Utbredelse 
Artene er utbredt langs vestkysten av Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Falagriini Mulsant & Rey, 1873
 Slekten Lissagria Casey, 1906
 Lissagria foveolata Eldredge, 2012
 Lissagria franzi (Pace, 1983)
 Lissagria laeviuscula (LeConte, 1866)
 Lissagria laticeps (Notman, 1920)
 Lissagria uniformis (Pace, 1996)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1906
Brachychara

Brachychara er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende  
Forholdsvis små (gjerne 1,5-3 millimeter lange), korte og brede, mørke kortvinger. Hodet er ganske bredt med runde, litt utstående fasettøyne. Føttene er fire-leddete.

Levevis 
Disse små kortvingene er særlig knyttet til kjuker som vokser på trær, der de spiser andre insekter og midd. Kanskje spiser de også noe soppsporer. De flyr godt og fanges ofte i feller for flyvende insekter.

Utbredelse 
Slekten forekommer i den neotropiske økosonen.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Homalotini Heer, 1839
 Slekten Brachycara Sharp, 1883
 Brachychara analis Bierig, 1939
 Brachychara aterrima Cameron, 1922
 Brachychara bartolozzii Pace, 1996
 Brachychara brevicornis Sharp, 1883
 Brachychara catharinensis Pace, 2002
 Brachychara crassa Sharp, 1883
 Brachychara minuta Pace, 2002
 Brachychara palliditarsis Bierig, 1939
 Brachychara struyvei Pace, 2014
 Brachychara uhligi Pace, 2002

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1883
Medarbeiderskap

Medarbeiderskap er et begrep som henger sammen med lederskap. På 1800-tallet ble det brukt om frivillig i arbeid i kirken. Utover på 1900-tallet ble det en hedersbetegnelse, spesielt innen kunst, kultur og i pressen. På 1930-tallet ble betydningen utvidet med politisk medarbeiderskap som et uttrykk for arbeidsgiveres og arbeidstakeres felles innsats for å skape økonomisk vekst for alle. Hovedavtalen av 1935 bidro til avklaring og tyddeliggjøring av ansvarsdeling og regler for samspill partene imellom. Samarbeidsprosjektet på 1970-tallet mellom LO og NAF (nå NHO) under ledelse av arbeidslivsforskeren Einar Thorsrud viderereførte dette med vekt på medvirkning og medansvar. På 2000-tallet har begrepet fått fornyet oppmerksomhet som videreføring av Den Skandinaviske ledelsemodellen som bygger på våre likhetsidealer og dugnadsånd. 

En akseptert definisjon av medarbeiderskap er at det er helheten i hvordan jeg forholder meg til arbeidsoppgavrne, til arbeidskollegene og til arbeisgiveren. Ansvarlighet og profesjonalitet på disse tre hjørnene henger også sammen yrkesstolthet og arbeidsglede.

I Norden
Medarbeiderskap er et rent nordisk perspektiv som vanskelig kan oversettes til andre språk. I engelskspråklig litteratur benyttes employeeship – et ord som ikke umiddelbart gir mening for et engelskspråklig publikum. Medarbeiderskap toner ned forventningene til hva ledere kan få til, og legger vekt på at gode resultater forutsetter ansvarsdeling og forpliktende samspill mellom medarbeidere og ledere. I en del engelskspråkling litteratur omtales den skandinaviske ledelsesmodellen som Post-heroic Leadership som en kontrast til forestillingene om lederens betydning for resultatene. Lederskap er viktig, men lederen alene kan ikke skape goder resultater.

Referanser 

Arbeidsliv
Ligulata

Ligulata er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.

Utseende 
Nokså små (ca. 2 millimeter), gjerne litt brede, rødlige eller brunlige kortvinger.

Levevis 
Arten er kjent fra eviggrønn skog.

Utbredelse 
Slekten er kjent fra Costa Rica. Slekten er også registrert (ubeskrevne arter) fra Australia og Korea.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
 Stammen Hoplandriini  Casey, 1910
 Understammen Platandriina
 Slekten Ligulata Hanley & Ashe, 1998
 Ligulata hansoni Hanley & Ashe, 1998

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1998
Costa Ricas insekter
Immenstadt

Immenstadt er en tysk by som ligger i delstaten Bayern.

Den har 14 271 innbyggere (2019) og dekker et areal på 81,44 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Bayern
Friedrichroda

Friedrichroda er en tysk by som ligger i delstaten Thüringen.

Den har 7 275 innbyggere (2019) og dekker et areal på 36,88 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Thüringen
Jenny Norem

Jenny Norem (født 29. september 1998) er en norsk fotballspiller som spiller for Kolbotn.

Hun debuterte i Toppserien for Kolbotn i 2014. To korsbåndsskader og en operert menisk holdt henne ute av spill i nesten tre år, før hun gjorde comeback på fotballbanen i november 2020.

Norem har landskamper for J16, J17 og J19-landslaget til Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Kolbotn IL
Heubach

Heubach er en tysk by som ligger i delstaten Baden-Württemberg.

Den har 9 774 innbyggere (2019) og dekker et areal på 25,78 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Baden-Württemberg
Melsungen

Melsungen er en tysk spaby som ligger i delstaten Hessen.

Den har 13 659 innbyggere (2019) og dekker et areal på 63,09 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Hessen
Bergen (Bayern)

Bergen (Bayern) er en tysk kommune som ligger i delstaten Bayern.

Den har 4 910 innbyggere (2019) og dekker et areal på 36,91 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Bayern
Kreuth

Kreuth er en tysk kommune som ligger i delstaten Bayern.

Den har 3 570 innbyggere (2019) og dekker et areal på 122,26 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Bayern
Strade Bianche 2022

Strade Bianche 2022 var den sekstende utgaven av sykkelrittet Strade Bianche. Det ble arrangert 5. mars 2022.

Tadej Pogačar vant.

Lag og ryttere

Resultater

Referanser

Eksterne lenker 

 
 

Strade Bianche
UCI WorldTour 2022
Sport i Italia i 2022
Umhausen

Umhausen er en østerriksk kommune som ligger i delstaten Tirol.

Den har 3 220 innbyggere (2018) og dekker et areal på 137,4 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Tirol
Innsatsstyrke Heron

Innsatsstyrke Heron er innsatstyrken i Sør-Hålogaland Heimevernsdistrikt 14. Styrken har oppsetningssted og operasjonsområde primært i Nordland. Innsatstyrken er oppkalt etter Kompani Linges operasjoner i fylket under den andre verdenskrig.

Heron består av et selektert befal og mannskap som tjenestegjør på frivillighetskontrakt.

Referanser 

Heimevernet
Forsvaret i Nordland
Nordlands historie
Garabitviadukten

Garabitviadukten (fransk: Viaduct de Garabit) er en jernbanebru over den dype dalen til elven Truyère i sentralmassivet, Frankrike.

Det ville bli for dyrt å bygge jernbanen rundt elven, så den Franske stat ønsket å føre jernbanelinjen over en stor kløft. Utfordring var stor: for at jernbanen skulle gå i samme nivå på begge sider av dalen måtte brua være høy og det var et stort spenn. Det måtte også tas hensyn til været i området, som temperatur og vind.

Viadukten ble bygget av Leon Boyer etter tegninger av Gustave Eiffel i årene 1882-1884, og den åpnet i 1885. Eiffel hadde tidligere bygget Maria Pia-brua i Portugal, og han benyttet senere erfaringer fra Garabitviadukten under arbeidet med Eiffeltårnet.

Garabitviadukten har en høyde på 122 meter, total lengde på 565 meter, hovedspennet er en bue med et spenn på 165 meter, totalt 10 spenn og fem søyler med den høyeste på 90 meter. Da Garabitviadukten sto ferdig var den verdens høyeste bro.

Garabitviadukten er kjent for å være innspillingsted for filmen Alarm på Nord-Ekspressen.

Referanser 

Jernbanebroer
Broer i Frankrike
Byggverk fullført i 1884
Cantal
Joseph Francis Martino

Joseph Francis Martino (født 1. mai 1946 i Philadelphia i USA) er en amerikansk prelat som var biskop av bispedømmet Scranton i Pennsylvania.

Liv og virke

Prest
Han ble presteviet i Roma av rektor for Pontifical North American College, biskop James Aloysius Hickey, den 18. desember 1970, for erkebispedømmet Philadelphia.

Biskop
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til hjelpebiskop i Philadelphia og titulærbiskop av Cellae in Mauretania den 24. januar 1996. Erkebiskopen av Philadelphia, kardinal Anthony Joseph Bevilacqua, bispeviet ham den 11. mars samme år; medkonsekratorer var Francis Schulte, erkebiskop av New Orleans, og Edward Peter Cullen, hjelpebiskop i Philadelphia.

Han ble utnevnt til biskop av Scranton 25. juli 2003, og ble innsatt i embedet 1. oktober samme år. I januar 2007 bestemte Martino at en rekke av kirkens High Schools skulle stenges, og likeså en rekke barneskoler - i alt ble det stenht tretti skoler. I januar 2009 kunngjorde biskop Martino at det grunnet prestemangfel og svekkede finanser måtte bispedømmet enten nedlegge eller sammenslå nesten halvparten av sine 209 menigheter.

I løpet av hans embetsperiode betalte bispedømmet Scranton 450.000 USD i kompensasjon til ungdom som var blitt seksuelt misbrukt ungdom av en argentinsk katolsk prest.

Martino søkte om avskjed som biskop av Scranton i juni 2009, grunnet dårlig helse: Han led av insomnia and crippling physical fatigue. Dette ble innvilget ab pave Benedikt XVI den 31. august 2009.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Kardinal Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
 Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
 Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
 Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1773
 Pave Pius VIII (1761-1830) *1800
 Pave Pius IX (1792-1878) *1827
 Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1856
 Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
 Kardinal Antonio Agliardi (1832-1915) *1884
 Kardinal Basilio Pompilj (1858-1931) *1913 
 Kardinal Adeodato Giovanni Piazza (1884-1957) *1930
 Kardinal Luigi Raimondi (1912-1975) *1954
 Biskop Francis John Mugavero (1914-1991) *1968
 Kardinal Anthony Joseph Bevilacqua (1912-1975) *1954
 Biskop Joseph Francis Martino (1946-) *1996

Referanser 

Katolske biskoper fra USA
Linjen Rebiba
Personer fra Philadelphia
Francis Mansour Zayek

Francis Mansour Zayek Khoury (født 18. oktober 1920 i Manzanillo på Cuba, død 14. september 2010 i Libanon) var erkebiskop av Saint Maron av Brooklyn.

Liv og virke

Bakgrunn
Francis Mansour Zayek var et av seks barn født av Mansour og Miriam (Khoury) og ble født på Cuba. I 1931 flyttet familien til Ghazir i Libanon, da del av Det franske mandatet for Syria og Libanon. Zayek gikk inn på presteseminar der og studerte i Libanon og Roma.

Prest
Han ble ordinert til prest for det maronittiske patriarkat Antiokia og hele Østen i Libanon frn 17. mars 1946. Etter å ha fullført doktorgradsstudiene i kanonisk rett i Roma, var han pastor i det maronittiske samfunn i Kairo og arbeidet også for det apostoliske nuntiatur i Kairo. Etter at han kom tilbake til Roma, virket han som dommer ved Den romerske rota.[1]

Biskop
Pave Johannes XXIII utnevnte ham 30. mai 1962 til titulærbiskop av Callinicum dei Maroniti og utnevnte ham til hjelpebiskop i Ordinariatet i Brasil for troene av de østlige riter, med sete i Rio de Janeiro. Den maronittiske patriark av Antiokia, Pierre-Paul Méouchi, bispeviet ham i Dimane nord i Libanon den 5. august samme år; medkonsekratorer var Pietro Sfair, biskopordinarius for maronitter i Roma, og Abdallah Nujaim, biskop av Baalbek.

Zayek deltok på alle fire sesjoner av Det andre Vatikankonsil fra 1962 til 1965.

Pave Paul VI utnevnte ham til biskop av Apostolic Exarchate of United States of America (Maronite) den 27. januar 1966. I løpet av hans embetsperiode ble det apostoliske eksarkatet elevert til eparkat, og med navnet Eparchy of Saint Maron of Detroit og senere til Eparchy of Saint Maron of Brooklyn.

Den 10. desember 1982 opphøyde pave Johannes Paul II ham til erkebiskop ad personam. Den 11. november 1996 innvilget pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedsøknad.

Zayek var medlem av den maronittiske patriarkalske synode. Han mottok Ellis Island Medal of Honor.

Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

 Patriark Youhanna Bawwab el-Safrawi (?- 1656) 
 Patriark Georges Rizqallah Beseb'ely (1595-1670) *bispeviet 1656
 Patriark Estephan Douaihi (1630-1704) *1668
 Patriark Jacob IV Awad (1698-1733) *1698
 Patriark Siméon VII Awad (1683-1756) *1716
 Patriark Joseph VI Estephan (1729-1793) *1754
 Patriark Yuhanna El-Helou (Dolce) (1786-1823) *1786
 Patriark Youssef Boutros Hobaish (Habaisci) (1787-1845) *1820
 Patriark Boulos Boutros Mass'ad (Massaad) (1806-1890) *1841
 Patriark Elias Pierre Hoyek (Hoayek) (1843-1931) *1889
 Patriark Antonio Pierre Arida (1863-1955) *1908
 Patriark Pierre-Paul Méouchi (1894-1975) *1934
 Biskop Francis Mansour Zayek (1955-2010) *1962

Referanser

Ikkebrasilianske katolske biskoper i Brasil
Ikkeamerikanske katolske biskoper i USA
Cubanske katolske biskoper
Libanesiske katolske biskoper
Linjen Bawwab el-Safrawi (maronittisk antiokensk-katolsk)
Personer fra provinsen Granma
Personer fra guvernementet Keserwan-Jbeil
Deltakere på Andre Vatikankonsil
Pseudoporus

Pseudoporus er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Levevis 
Denne slekten er knyttet til maur.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i India (Sikkim).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Lomechusini Fleming, 1821
 Slekten Pseudoporus Wasmann, 1893
 Pseudoporus furcifer Wasmann, 1893

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1893
Palaeomesoporus

Palaeomesoporus er en utdødd slekt av biller som hører til familien kortvinger.

Levevis 
Denne artene levde trolig sammen med termitter.

Utbredelse i tid og rom
Arten er beskrevet fra baltisk rav. Dette stammer fra Eocen, ca. 35-40 millioner år før nåtid.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
 Stammen Mesoporini Cameron, 1959 
 Slekten †Palaeomesoporus Yamamoto & Maruyama, 2017
 †Palaeomesoporus electiricus Yamamoto & Maruyama, 2017

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 2017
Fossile insekter
Labidosphaerula

Labidosphaerula er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.

Utseende 
Disse billene etterligner maurene de lever sammen med. Denne gruppen er gjerne svært maurlignende, ved at midtkroppen (thorax) er ganske liten, beine lange og tynne, bakkroppen pæreformet, og antennene har et langt, kølleformet innerste ledd slik at de ligne maurenes knebøyde antenner. Også hodet er påfallende maurlignende. Disse artene er brunrøde på farge, og skiller seg fra maurene de etterligner ved å være mye lysere.

Levevis 
Artene lever sammen med maur i slekten Labidus.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den neotropiske økosonen (Costa Rica, Panama).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
 Stammen Mimecitini Wasmann, 1917 
 Understammen Mimecitina
 Slekten Labidosphaerula Reichensperger, 1939
 Labidosphaerula schmidti Reichensperger, 1939

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1939
Perupora

Perupora er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende  
Ganske små (gjerne rundt 2 millimeter lange) og spinkle kortvinger. Hodet er forholdsvis smalt, halsskjoldet (pronotum) ganske bredt. På farge er de ofte gulaktige eller rødlige.
Et karakteristisk trekk er at labialpalpene er lange, trådaktige og fremstrakte.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Peru.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Myllaenini Ganglbauer, 1895
 Slekten Perupora Pace, 2015
 Perupora huanucensis Pace, 2015

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 2015
Perus insekter
Zoosetha

Zoosetha er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet  arter, to av dem er funnet i Norge.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Palearktis, mest rundt det østlige Middelhavsområdet, men slekten forekommer nord til det sørligste Sverige.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Oxypodini Thomson, 1859
 Slekten Zoosetha Mulsant & Rey, 1873
 Zoosetha discolor Assing, 2012
 Zoosetha fortepunctata (Bernhauer, 1902)
 Zoosetha furcillata Assing, 2004
 Zoosetha graeca (Bernhauer, 1928)
 Zoosetha incisa Assing, 1998
 Zoosetha inconspicua (Erichson, 1839)
 Zoosetha inexcisa Assing, 1998
 Zoosetha mersina Assing, 2004
 Zoosetha pechlaneri (Bernhauer, 1936)
 Zoosetha rufescens (Kraatz, 1856)
 Zoosetha salomonis (Saulcy, 1865)
 Zoosetha wunderlei Assing, 2003

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1873
Micropolemon

Micropolemon er  en slekt av biller som hører til familien kortvinger.

Utseende 
Små, nokså brede kortvinger, oftest noe flate. De har gjerne reduserte fasettøyne og størt forkortede, kjegleformede antenner. Hodet kan være dekket av pronotum.

Levevis 
Artene er knyttet til hærmaur.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae Fleming, 1821
 Stammen Pygostenini Fauvel, 1899 
 Slekten Micropolemon Wasmann, 1916
 Micropolemon borneensis Pace, 2015
 Micropolemon camerounensis Kistner, 1965
 Micropolemon cornutus Wasmann, 1916
 Micropolemon malayensis Kistner & Jacobson, 1975
 Micropolemon mzuri Kistner, 1963
 Micropolemon parvus (Cameron, 1948)
 Micropolemon planicollis Wasmann, 1916
 Micropolemon pusillus (Wasmann, 1904)
 Micropolemon sabahensis Kistner, 2003
 Micropolemon sumatrensis Pace, 2012
 Micropolemon tiro (Wasmann, 1904)
 Micropolemon vansomereni Kistner, 1963

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1916
Paragnypeta

Paragnypeta er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende 
Små (ca. 3 millimeter), avlange, brunlige kortvinger. Dekkvingene er tydelig bredere enn pronotum, med rundede «skuldre». Føttene er fem-leddete.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Tachyusini
 Slekten Paragnypeta Cameron, 1945
 Paragnypeta rivularis Cameron, 1945

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1945
Sør-Afrikas insekter
Coptotermocola

Coptotermocola er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.

Utseende 
En liten (1,7-2,2 millimeter), blank, avlangt dråpeformet, rødbrun kortvinge. Antennene er forholdsvis korte og spoleformede, 11-leddete med et ganske stort ytterste ledd. Føttene er fire-leddete, hos noen arter kan de være fem-leddete på bakbeina. Pronotum og dekkvinger er rundede, glatte og blanke med noen oppstående børstehår. Bakkroppen er kjegleformet med kraftige, utstående børstehår på sidene.

Levevis 
Disse små billene lever sammen med termitter i slekten Coptotermes i tuene deres.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Vest-Malaysia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae Fleming, 1821
 Stammen Termitohospitini Seevers, 1941
 Understammen Hetairotermitina Seevers, 1957
 Slekten Coptotermocola Kanao, Eldredge & Maruyama, 2012
 Coptotermocola clavicornis Kanao, Eldredge & Maruyama, 2012

Referanser

Kilder 
 Nettside om gruppen

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 2012
Vest-Malaysias insekter
Termitonilla

Termitonilla er en gruppe (slekt) av biller som hører til familien kortvinger.

Utseende 
Små, blanke, avlangt dråpeformede kortvinger. Føttene er fire-leddete, hos noen arter kan de være fem-leddete på bakbeina. Antennene er 9-11- leddete.

Levevis 
Disse små billene lever sammen med termitter i undergruppen Nasutitermitinae (Termitidae) i tuene deres.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae Fleming, 1821
 Stammen Termitonannini Fenyes, 1918
 Understammen Termiatonannina
 Slekten Termitonilla Borgmeier, 1950
 Termitonilla luteola Borgmeier, 1950

Referanser

Kilder 
 Nettside om gruppen

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1950
Brasils insekter
Macrotoxenus

Macrotoxenus er en slekt) av biller som hører til familien kortvinger.

Levevis 
Disse små billene lever tett sammen med termitter.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
 Stammen Termitopaediini Seevers, 1957
 Slekten Macrotoxenus Kistner, 1968
 Macrotoxenus goliath Kistner, 1968
 Macrotoxenus sumatrensis Kistner, 2001
 Macrotoxenus vitrialatus Kistner, 1973

Referanser

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1968