alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ytre Oslofjord

Ytre Oslofjord er den delen av Oslofjorden som ligger utenfor Indre Oslofjord. Som skille regnes gjerne «Drøbaksterskelen», en fjordterskel som ligger mellom Frogn og Hurumlandet utenfor Drøbak – like sør for Oscarsborg festning. Drammensfjorden regnes i noen sammenhenger med til Ytre Oslofjord, i andre sammenhenger som en egen del av Oslofjorden på samme måte som Indre Oslofjord. 

I sør går Oslofjorden over i Skagerak. Her er grensen mindre presist definert. Oslofjordens Friluftsråd regner Ytre Oslofjord til og med Singlefjorden i sørøst og Larviksfjorden i sørvest, og har alle kommuner fra svenskegrensen til og med Larvik blant sine medlemmer. Denne avgrensningen ville gi en linje fra skjærgården utenfor Stavern i vest til skjærgården sør for Hvaler i øst. I en del sammenhenger regnes også Telemarkskysten med Frierfjorden og kommunene Porsgrunn, Bamble og Kragerø med til Ytre Oslofjord. I snevreste forstand er det kun fjordstrekket fra sørkysten av Hurumlandet til Færder som regnes med. 

Ytre Oslofjord i bred forstand omfatter en lang rekke mindre fjordområder, som Holmestrandfjorden, Breiangen, Krokstadfjorden, Tønsbergfjorden, Mefjorden, Sandefjordsfjorden, Viksfjorden, Ringdalsfjorden, Iddefjorden og som nevnt Larviksfjorden, Frierfjorden og Singlefjorden. Det ligger en rekke større øyer i fjorden, som Jeløya, Bastøy, Rauer, Hankø, Bolærne, Nøtterøy, Tjøme, Hvasser og Hvaler. Innseilingen til fjorden er markert med de tre fyrene Svenner, Færder og Torbjørnskjær. 

Både østsiden og vestsiden av fjorden er tett befolket. Landskapet langs fjorden er preget av skjærgårdkyst, og er et populært område for frilufts-, hytte- og båtliv. I norsk sammenheng er Ytre Oslofjord kjent for et behagelig klima, med forholdsvis milde vintre og varme somre.

Kilder

Eksterne lenker 
 Nettstedet til det interkommunale samarbeidsorganet Oslofjordens Friluftsråd
 Nettstedet til Fagrådet for Ytre Oslofjord
 Nettstedet til prosjektet Frisk Oslofjord
 Kartverkets faktaark om stedsnavnet «Oslofjorden»

Oslofjord, ytre
Oslofjord, ytre
Oslofjorden
Trent (England)

Denne artikkelen omhandler elven Trent i England. For andre betydninger, se Trent.

Trent er en av de største elvene i England. Den har sitt utspring i Staffordshire, mellom Biddulph og Biddulph Moor, og renner gjennom Midlands inntil den ved Trent Falls løper sammen med Ouse og danner Humber, som renner derfra østover til Nordsjøen. Elva er 298 kilometer lang. Den renner nordover, noe som er uvanlig for engelske elver.

Trent renner forbi en rekke byer, blant annet Stoke-on-Trent, Burton upon Trent, Derby, Nottingham, Newark og Scunthorpe.

De største sideelvene er Idle, Devon, Erewash, Soar, Derwent, Dove, Mease og Tame.

Trent markerer grensen mellom de to engelske heroldenes områder, Norroy og Clarenceaux. «Nord for Trent» er derfor en av flere definisjoner på avgrensningen mellom det nordlige og sørlige England.

Trent Aegir 

På visse tider på året kan det på de nedre delene av Trent, som er påvirket av tidevannet, forekomme en middels stor tidevannsbølge (opp til 1,5 meter høy), som er kjent som «Trent Aegir».  Aegir forekommer når en høy springflo møter vannstrømmen fra elva, som går i motsatt retning. Traktformen på elvemunningen forsterker denne effekten, og forårsaker en stor bølge som kan merkes så langt oppstrøms som til Gainsborough, og noen ganger enda lengre.  Men bølgen kan ikke gå særlig langt forbi Gainsborough ettersom formen på elva reduserer den til ikke stort mer enn en krusning. Nord for Newark-on-Trent i Nottinghamshire ligger terskler i elva som stopper bølgen fullstendig.

Trent Aegir har sitt navn fra Æge, den norrøne gud for havet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Fotos langs Trent i Nottingham, fra Nottingham21
 Catchment Tributaries of the River Trent, forskningsprosjekt fra English Heritage og University of Birmingham
 Bilder av Trent i Nottingham

Elver i Staffordshire
Elver i Derbyshire
Elver i Leicestershire
Elver i Nottinghamshire
Elver i Lincolnshire
Elver i Yorkshire
Humbers vassdragsområde
Oblast

Oblast (tsjekkisk: oblast, slovakisk: oblasť, russisk og ukrainsk: о́бласть, hviterussisk: во́бласьць, bulgarsk: о́бласт) er fellesbetegnelsen for undernasjonale politiske enheter i flere land. Mulige norske oversettelser av ordet er «område», «sone», «provins», «region» eller «fylke».

Følgende land bruker oblast (eller kognatord av det) som begrep for undernasjonale enheter:
Bulgaria; se Bulgarias oblaster
Hviterussland; se Hviterusslands voblaster
Kasakhstan; se Kasakhstans oblyster
Kirgisistan; se Kirigisistans oblaster
Russland; se Russlands oblaster
Ukraina; se Ukrainas oblaster

Oblast ble også brukt i Sovjetunionen; se Sovjetunionens oblaster.

Undernasjonale områder
Frank Luck

Frank Luck (født 5. desember 1967 i Schmalkalden) er en tidligere tysk skiskytter som representerte DDR, senere Tyskland.

Frank Luck begynte tidlig å gå langrenn, men gikk i 1980 over til skiskyting. Allerede i 1988, 20 år gammel, kvalifiserte han seg til vinter-OL i Calgary, der han kom på sjetteplass i sprintøvelsen. Det store gjennombruddet kom med verdensmestertittelen på 10 kilometer i 1989. På grunn av sykdom kunne han ikke delta i Albertville i 1992, men under OL på Lillehammer i 1994 tok han gullmedalje med det tyske stafettlaget. Denne bragden gjentok han fire år senere i Nagano.

I løpet av den 17 år lange karrieren vant Luck totalt 11 VM-titler, den siste i stafetten i 2004 i Oberhof. Etter dette rennet la Luck opp som skiskytter. Med ytterligere fem sølvmedaljer og fire bronsemedaljer er han den nest fremste VM-deltakeren gjennom alle tider etter Ole Einar Bjørndalen.

Dopet 
Frank Luck innrømmet i et TV-program den 6. april 2009 at han benyttet doping på slutten av 1980-tallet uten at han visste det. Han benyttet Oral-Turinabol, et anabole steroid og han mener at effekten var negativ. Eirik Kvalfoss, som ble slått av Luck på VM-sprinten i 1989, mente det var seint å komme med dette så lenge etterpå. Han påpekte videre at han syntes dette var trist.

Internasjonale titler 
 1989 Verdensmester 10 km og stafett
 1990 Verdensmester lag
 1991 Verdensmester stafett
 1993 Verdensmester lag
 1994 Olympisk mester stafett
 1995 Verdensmester stafett
 1997 Verdensmester stafett
 1998 Olympisk mester stafett
 1999 Verdensmester 10 km
 2000 Verdensmester jaktstart
 2003 Verdensmester stafett
 2004 Verdensmester stafett

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Tyske skiskyttere
Olympiske mestere for Tyskland
Olympiske sølvmedaljevinnere for Tyskland
Verdensmestere i skiskyting
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1988
Skiskyttere under Vinter-OL 1988
Medaljevinnere under Vinter-OL 1994
Deltakere for Tyskland under Vinter-OL 1994
Skiskyttere under Vinter-OL 1994
Medaljevinnere under Vinter-OL 1998
Deltakere for Tyskland under Vinter-OL 1998
Skiskyttere under Vinter-OL 1998
Medaljevinnere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Tyskland under Vinter-OL 2002
Skiskyttere under Vinter-OL 2002
Personer fra Schmalkalden
Dopingsaker i skiskyting
Fødsler i 1967
Deltakere under VM i skiskyting 1989
Deltakere under VM i skiskyting 1990
Deltakere under VM i skiskyting 1991
Deltakere under VM i skiskyting 1992
Deltakere under VM i skiskyting 1993
Deltakere under VM i skiskyting 1995
Deltakere under VM i skiskyting 1996
Deltakere under VM i skiskyting 1997
Deltakere under VM i skiskyting 1998
Deltakere under VM i skiskyting 1999
Deltakere under VM i skiskyting 2000
Deltakere under VM i skiskyting 2001
Deltakere under VM i skiskyting 2002
Deltakere under VM i skiskyting 2003
Deltakere under VM i skiskyting 2004
M (tegneserie)

M er en tegneserie laget av Mads Eriksen. Serien hadde fast plass i Dagbladet og Adresseavisen. M hadde også gått fast i tegneseriebladet Pondus (fra Pondus nr 5/2004 til nr 12/2006) som utgis av Schibstedforlagene. Fra januar 2007 ble M blitt gitt ut som eget månedsblad.

Det aller første M-bladet ble gitt ut som bilag til Pondus nr 13/2006. I tillegg ble det solgt for seg selv.

Tegneserien 

M handler om Mads Eriksen selv og vennene hans, av dem mest viktig kjæresten, «Madammen». Flere av stripene viser Eriksen og Madammen i en surrealistisk situasjon i hjemmet. Begge to, (Mads spesielt) kan betegnes som nerder, som i denne sammenheng betyr veldig opptatt av Star Wars, Ringenes herre og annen popkultur. Veldig mange av stripene inneholder referanser til disse emnene, en sterk grunn til seriens popularitet.

Slutten 
M-bladet ble nedlagt desember 2012. Reprinter av serien publiseres i Kollektivet-bladet.

Utgivelser 

Bøker:

 M, De første årene (2007)
 M, Mperiet slår tilbake (2008)
 M, Sønn av Frank (2009)
 M, IV (2010)
 M, Marzan og Opars juveler (2011)

Hefter:
 M, første album, utgitt sommeren 2005, Schibstedforlagene "Humoralbum 4/2005"
 M, andre album, utgitt 2005-10-17, Schibstedforlagene (Superalbum høsten 2005)
 M julehefte, utgitt 2005-11-21, Schibstedforlagene
 M: Superalbum, utgitt 2006-07-31, Schibstedforlagene
 M julealbum 2006, utgitt 2006-11-27, Schibstedforlagene
 M julealbum 2007, utgitt 2007-11-??, Schibstedforlagene
 M julealbum 2008, utgitt 2008-11-24, Schibstedforlagene

Eksterne lenker 
 Mperiet – norsk fanwiki

Norske tegneserier
Introduksjoner i 2006
2006 i Norge
Boston

Boston er hovedstaden og den største byen i delstaten Massachusetts i USA. Boston er også den uoffisielle hovedstaden i regionen New England. Byen er en av de eldste og mest velstående i USA, med en økonomi basert på utdannelse, helsetjenester, finans og høyteknologi.

Byen ble grunnlagt 17. september 1630 og er oppkalt etter Boston i England. En rekke kjente universiteter, deriblant, Boston College, Boston University og Berklee College of Music holder til i byen.

Boston styres av en borgermester og et bystyre. Borgermesteren, som er den viktigste myndigheten, velges for en periode på fire år. Bystyret velges for en periode på to år.

Historie 
Boston var en av de tretten originale statene i USA og ble først bosatt i 1630. Boston er et sentralt sted i amerikansk histore. I eldre tider var Boston en av de første byene i USA til å gjøre motstand mot Storbritannia. I 1770 var det stor misnøye over alle skattene Storbritannia innførte og folk reagerte ved å gjøre narr av soldater, men britene viste ingen nåde da britiske soldater i Boston-massakren skjøt inn i en mengde med folk og drepte fem mennesker. En mer kjent begivenhet var da amerikanske patrioter kledde seg ut som indianere, sekstende desember i 1773, og listet seg ombord i båter lastet med te fra det øst India kompaniet, og veltet flere hundre kasser med te ut i vannet, som en reaksjon etter at britene økte skatten på te i 1773. Dette ble i seinere tid kalt for "The Boston Tea Party" . Britene reagerte ved å blokkere havnen med kampskip og innførte streng militær ledelse i byen. Dette var en av årsakene til den amerikanske revolusjonen.

Attraksjoner 
Blant de viktigste attraksjonene i Boston er blant andre Copley Square Mall, Newbury Street, Downtown Crossing, og Quincy Market for shopping; for sport er Boston Red Sox (baseball), Boston Bruins (ishockey), Boston Celtics (basketball), New England Patriots (amerikansk fotball), og New England Revolution (fotball); for kultur er Museum of Fine Arts, Boston Symphony Orchestra (BSO), Boston Ballet, Huntington Theater,  Museum of Science, Institute of Contemporary Art (ICA), og New England Aquarium; og for historie finnes The Freedom Trail, JFK Memorial Museum & Library, Faneuil Hall & Quincy Market og Boston Tea Party Museum.

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted
 City of Boston
 Massachusetts Bay Transportation Authority
  

 
Bosetninger etablert i 1630
1630 i Nord-Amerika
Ørland lufthavn

Ørland lufthavn er en sivil lufthavn som ligger på Brekstad i Ørland kommune i Trøndelag, vest for Ørland hovedflystasjon. Den eies og driftes av Ørland kommune. Den sivile flyplassen åpnet i 1978.

Flyselskapet Air Leap står for driften av flyruta mellom Ørland og Oslo lufthavn Gardermoen.

Ørland lufthavn er samlokalisert med Ørland flystasjon, og ble åpnet for sivil rutetrafikk tidlig på 1970-tallet.

Lufthavna ble betjent av Air Norway fram til høsten 2017.

Flyselskaper og destinasjoner 

 
Alle avganger er fra 24. januar 2022 midlertidig suspendert grunnet Air Leaps økonomiske problemer

Referanser

Eksterne lenker 
 Ørland kommunes side om Ørland lufthavn

Flyplasser i Trøndelag
Samferdsel i Ørland
Byggverk i Ørland
Flyplasser åpnet i 1941
Kornisk

Kornisk (eget navn Kernowek, Kernewek, Curnoack) er et av de brittonske keltiske språk, det vil si samme gruppe som walisisk, bretonsk og cumbrisk.

P-keltisk språk 
Kornisk er et brittonsk keltisk språk, og derfor er det også et P-keltisk språk. «P-keltisk» eller «Q-keltisk» er et skille som er laget for øykeltiske språk. Skillet går ut på at der indoeuropeisk hadde lyden qu([kʷ]), har P-keltisk fått lyden p. Den andre språkgrenen, Q-keltisk har [kʷ] blitt erstatta av c. For eksempel heter tallet «fire» i irsk ceathair, mens det i kornisk heter peswar. Flere eksempler nedenunder:

Vokabular 
Vokabularet er omkring 80 % felles med bretonsk, 75 % med walisisk, 35 % med irsk gælisk og 35 % med skotsk gælisk.

Bortfall av kornisk 

Den siste kjente personen som snakket kornisk som eneste morsmål var Dolly Pentreath, som døde i desember 1777. 

Når kornisk som muntlig form døde helt (før revitaliseringen), er det forskjellige kilder med forskjellig konklusjon. Historikeren Hobson Matthews nevner Davy i sin History of St. Ives, Lelant, Towednack, and Zennor. Her sier Matthews at Davy var en kornisk bonde som visste hva navnene i nabolaget betød, samt "kunne snakke noen fraser på språket". Dette er imidlertid kritisert av Henry Jenner:  Grenoble og Whaley (2008) uttaler at: John Davey fra Zennor (også kjent som Davy) døde i 1891 som siste morsmålsbruker.

Gjenopplivning 

I nyere tid har det vært drevet kampanjer for å øke bevisstheten om språket i Cornwall, og omkring 3 500 mennesker snakker det, 100-150 av dem helt flytende.

Referanser

Litteratur 
Ferdinand, Siarl (2013). Brief History of the Cornish language, its Revival and its Current Situation. ''E-Keltoi'', Vol. 2, 2 Dec. pp. 199–227

Keltiske språk
Språk i Storbritannia
Cornwall
Donetsk oblast

Donetsk oblast (ukrainsk: Донецька область) er en oblast (provins) øst i Ukraina. Hovedstaden heter Donetsk. Historisk sett har provinsen utgjort mesteparten av Donbas-området. Provinsen har et areal på 26 500 km².

Donetsk er den mest folkerike provinsen i Ukraina, med 4,7 millioner innbyggere (5. januar 2004). Dette skyldes noen store industribyer samt urbane områder rundt disse byene. Provinsen har mye tungindustri, blant annet kullgruver samt jern- og stålverk.

Myndighetene i Donetsk truet med at dersom Viktor Jusjtsjenko vant presidentvalget i Ukraina i 2004, ville man holde folkeavstemning om Donetsk skal erklære seg som en uavhengig provins i Ukraina. Denne folkeavstemningen ble senere avlyst.

Utbryterrepublikken

Donetsk oblast og Luhansk oblast har siden 2014 vært delvis kontrollert av pro-russiske separatister. Delelinjen går midt gjennom de to regionene med byene Donetsk og Luhansk på opprørernes side av linjen, mens blant annet Kramatorsk og Mariupol er kontrollert av ukrainske myndigheter (per februar 2022). Folkerepublikken Donetsk og Folkerepublikken Lugansk ble erklært i 2014. Utbryteren har vært støttet av Russland og kontakten med øvrige Ukraina er stengt av en frontlinje. Russiske myndigheter anså til februar 2022 disse to områdene som del av Ukraina. Viktor Janukovitsj, som ble avsatt i 2014, er fra Donetsk-området. Kramatorsk har siden fungert som hovedstad for den delen av Donetsk oblast som er under kontroll av ukrainske sentralmyndigheter. Russiske styrker har uoffisielt vært til stede i området siden 2014. Det har vært uklart om striden i Øst-Ukraina skal defineres som borgerkrig eller som krig med Russland.

Russlands president, Vladimir Putin, kunngjorde 21. februar 2022 at Russland ville anerkjenne de to utbryterområdene som uavhengige. Putin inngikk samtidig vennskaps- og bistandsavtale med lederne for de to selverklærte republikkene med rett for Russland til å etablere militærbaser og utplassere raketter. Putin kunngjorde straks at Russland ville sende «fredsbevarende styrker» inn i området. Et flertall i FNs sikkerhetsråd inkludert USA fordømte Russlands anerkjennelse og at de sendte styrker inn i Ukraina (Russland har vetorett i sikkerhetsrådet). Kina fordømte ikke Russlands anerkjennelse av utbryterne.

Viktige byer i Donetsk oblast 
 Donetsk (hovedstad)
 Horlivka
 Jenakijeve
 Kramatorsk
 Makijivka
 Mariupol
 Slovjansk

Referanser

Eksterne lenker 
 
 NRK-kommentar om folkeavstemmingen 5. januar

 
Stater og territorier etablert i 1938
1938 i Sovjetunionen
Seksuelt overførbar infeksjon

En seksuelt overførbar infeksjon (SOI) er en infeksjon der smittematerialet kan overføres ved seksuell kontakt. Tidligere kalt seksuelt overførbare sykdommer, kjønnssykdomer eller veneriske sykdommer. I 1999 anbefalte Verdens helseorganisasjon at betegnelsen seksuelt overførbare infeksjoner erstattet de tidligere, siden den også omfatter asymptomatiske infeksjoner.

Aids, som utvikles etter at man har blitt smittet av hiv, er i Norge i dag den seksuelt overførbare infeksjonen med høyest dødelighet.

Mikroorganismer som forårsaker seksuelt overførte infeksjoner

Bakterier
Chlamydia trachomatis – Klamydia
Neisseria gonorrhoeae – Gonoré
Treponema pallidum – Syfilis
Haemophilus ducreyi – Bløt sjanker (Ulcus molle)

Virus
Epstein-Barr-viruset (EBV) – Mononukleose (Kyssesyke), etc.
Hepatitt B-virus (HBV) – Hepatitt
Hepatitt D-virus (HDV) – Hepatitt
Herpes simplex-virus (HSV) – Herpes
Humant immunsviktvirus (HIV) – Aids
Humant papillomavirus (HPV) – Kondylomer (kjønnsvorter), Livmorhalskreft
Molluscum contagiosum-virus (MCV) – Mollusker

Parasitter
Flatlus (Phthirius pubis)
Skabb (Sarcoptes scabiei)

Sopp
Candida albicans – Trøske

Protozoer
Entamoeba histolytica – Amøbiasis
Giardia lamblia – Giardiasis
Trichomonas vaginalis – Skjedebetennelse

seksuelt overførbare sykdommer

1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Aschehougprisen

Aschehougprisen er en norsk litteraturpris som deles ut hvert år ut av forlaget Aschehoug.  

Aschehougprisen tildeles norske forfattere som en ærespris uten hensyn til hvilket forlag de er knyttet til. Prisen tildeles for et samlet forfatterskap, og tildelingen skjer etter bindende innstilling fra seksjonsutvalget for litteratur i Norsk kritikerlag, «for å sikre en forlagsuavhengig og kvalifisert bedømmelse». Prisen deles ut under forlagets tradisjonelle hagefest i august, i forlagets representasjonsvilla i Drammensveien 99. Prisen ble innstiftet i 1972 til Aschehoug 100-årsjubileum. De første årene var prisbeløpet 15 000 kr, og prisen ble delt ut på forlagets stiftelsesdato 20. september; Kritikerlaget var jury for prisen helt fra begynnelsen. 

Prisen regnes blant de mest sentrale og prestisjetunge litteraturprisene i Norge. Prisen består av en statuett og et beløp på 100 000 kroner (2018). Statuetten er en miniatyr av Ørnulf Basts skulptur «Evig liv», hvis original står utenfor forlagslokalene på Sehesteds plass.

Mottakere av Aschehougprisen 

 1973 – Stein Mehren 
 1974 – Bjørg Vik 
 1975 – Kjartan Fløgstad 
 1976 – Karin Bang 
 1977 – Knut Hauge 
 1978 – Olav H. Hauge 
 1979 – Ernst Orvil og Tor Åge Bringsværd 
 1980 – Idar Kristiansen 
 1981 – Jan Erik Vold 
 1982 – Kjell Erik Vindtorn 
 1983 – Arnold Eidslott 
 1984 – Cecilie Løveid 
 1985 – Edvard Hoem 
 1986 – Rolf Jacobsen 
 1987 – Finn Carling 
 1988 – Einar Økland 
 1989 – Bergljot Hobæk Haff 
 1990 – Erling Kittelsen 
 1991 – Kjell Askildsen 
 1992 – Eldrid Lunden 
 1993 – Jan Kjærstad 
 1994 – Inger Elisabeth Hansen 
 1995 – Lars Amund Vaage 
 1996 – Tor Fretheim 
 1997 – Jon Fosse 
 1998 – Gro Dahle 
 1999 – Øyvind Berg 
 2000 – Laila Stien 
 2001 – Ole Robert Sunde 
 2002 – Ellen Einan 
 2003 – Steinar Opstad 
 2004 – Dag Solstad 
 2005 – Hans Herbjørnsrud 
 2006 – Espen Haavardsholm 
 2007 – Hanne Ørstavik 
 2008 – Paal-Helge Haugen 
 2009 – Thure Erik Lund 
 2010 – Anne Oterholm
 2011 – Bjørn Sortland
 2012 – Ragnar Hovland
 2013 – Erlend Loe
 2014 – Geir Gulliksen
 2015 – Vigdis Hjorth
 2016 – Per Petterson
 2017 – Øyvind Rimbereid
 2018 – Liv Køltzow
 2019 – Johan Harstad
 2020 – Ingen utdeling
 2021 – Karin Haugane

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske litteraturpriser
Utmerkelser etablert i 1972
Kunst og kultur i 1972
Luristan

Luristan, eller Lorestan persisk: استان لرستان Ostān-e Lorestān, luriska: آستۊن لٛۏرسوݩ, kurdisk: پارێزگای لوڕستان, er en av de trettien provinsene i Iran.  Den ligger i det vestlige Iran, i fjellene nær grensen til Irak. Hovedstaden er Khorramabad. Provinsen har et areal på om lag 31 000 km² og en befolkning på , ifølge folketellingen i 2016. Provinsen er for det meste bebodd av lurere, et halvnomadisk iransk folkeslag.

Referanser 

Irans provinser
Sirup

Sirup (norrøn sirop, fra arabisk  sharab, drikk, via latin siropus) er i matlaging en betegnelse på flere flytende søtningsmidler som fremstilles av ulike råstoffer.

Når ordet sirup brukes alene, tenker man vanligvis på det som fremstilles av sukkerrør eller sukkerroer ved raffinering. Det har en flytende form og en gyllen farge. Det brukes i stor grad til baking og annen matlaging.

Lignende søtningsmidler fremstilles av annet plantemateriale, som sevjen fra visse trær. Særlig kjent er lønnesirup, som fremstilles av sevjen fra noen lønnetrær i Nord-Amerika. Også sevjen fra bjørk kan brukes til å fremstille et slikt søtningsmiddel. I USA er det en omfattende bruk av maissirup i næringsmiddelindustrien.

Sirup er også betegnelse på ikke-drikkeferdig råsaft av solbær, rips, bringebær, jordbær eller kirsebær. Sirup kan inneholde mindre råsaft enn saft, men ikke mindre enn 40 gram per 100 gram.

Sirup for drikkevarer

Et utvalg av drikkevarer trenger søtningsstoffer for å oppveie surheten av noen av juicene som benyttes oppskrifter. Sukker løser seg ikke lett i kalde drikker eller etylalkohol. Siden de følgende siruper er væsker, er de lette å blande med andre væsker i blandede drikkevarer, noe som gjør dem overlegne alternativer til strøsukker.

Sukkerlake
Sukkerlake eller klar sirup (engelsk: Simple syrup) som benyttes til å lage drinker i barer. Sukkerlake er laget ved å røre om strøsukker i varmt vann i en kjele til sukkeret er oppløst, og deretter avkjøle oppløsningen. Vanligvis kan forholdet mellom sukker og vann variere mellom 01:01-02:01. Sukkerlake kan anvendes som søtningsmiddel. Men siden den fort blir geleaktig når pektin er lagt til, er dens primære kulinariske bruk som base for fruktsauser, pålegg og syltetøy.

Smaksstoffsirup
Smaksstoffsiruper (engelsk: flavoured syrup) er laget ved å tilsette smaksstoff til en sukkerlake. For eksempel er syrupus aromaticus fremstilt ved å tilsette visse mengder av appelsinsmak- og kanelvann til sukkerlake. Denne type sirup er vanlig brukt i kaffebarer, spesielt i USA, for å smakstilsette drikke.

Gommesirup
Gommesirup (engelsk: Gomme syrup eller gum syrup; gomme er fransk for «gummi») er en ingrediens som vanligvis brukes i blandede drinker. Det er også ofte brukt som et søtningsmiddel for avkjølt kaffe i Japan. Som bar-siruper, er det en 02:01 sukker og vann-blanding, men har en ekstra bestanddel av gummi arabikum som virker som et emulgeringsmiddel. Gommesirup er laget med høyest mulig andel av sukker i vann som er mulig, mens gummiarabikum hindrer at sukkeret utkrystalliserer og lagger en glatt tekstur.

Referanser 

Matingredienser
Søtningsstoffer