Luxor

Luxor (, al-Uqsur; koptisk: ⲛⲏ) er en by i Øvre Egypt og provinshovedstad for guvernementet Luxor. Byen har en befolkning på 167 646 innbyggere i 2006, beregnet til 243 817 i 2017. Dets areal utgjør bortimot 417 km2.

Ettersom Luxor er lokalisert på det samme stedet som den gamle hovedstaden Teben fra oldtidens Egypt, har Luxor jevnlig blitt karakterisert som «verden største utendørsmuseum» da ruinene av tempelkomplekset Karnak og Luxortemplet er innenfor den moderne byen. På motsatt side av elven Nilen ligger monumenter, templer og graver på vestbreddens nekropolis, som omfatter Kongenes dal og Dronningenes dal.

Tusenvis av turister fra hele verden kommer årlig for å besøke disse veldige monumentene. Turismen representerer et svært viktig bidrag til den moderne byens økonomiske grunnlag.

Etymologi 
Stedsnavnet Luxor kommer fra arabiske , al-ʾuqṣur, som bokstavelig betyr «palassene», fra det kollektive flertall av , qaṣr, som kan være et lånord fra latinske castrum i betydningen «befestet leir».

Historie 

Luxor var oldtidens by Teben, den store hovedstaden Øvre Egypt under epoken det nye rike, og den storartete byen til guden Amon som senere ble smeltet sammen med Ra til Amon-Ra. Byen ble omtalt i gammelegyptiske tekster som wꜣs.t (omtrentlig uttale som Waset) i betydningen «septerets by» og dessuten som tꜣ ı͗pꜣt (konvensjonelt uttalt som ta ipet) i betydningen «helligdommen». I senere perioder kalte grekerne den for Thebai og romerne den for Thebæ. Teben var også kjent som «byen med de hundre porter», tidvis kalt for «sørlige Heliopolis», Iunu-shemaa på gammelegyptisk, for å adskille den fra nordlige Heliopolis, byen til Iunu, den fremste helligdommen for guden Ra i nord. Byen ble også referert til som niw.t som ganske enkelt betyr «by», og var den ene av kun tre byer i Egypt hvor dette substantiv ble benyttet (de andre to var Memfis og Heliopolis); også omtalt som niw.t rst, som den sørligste av dem.

Byens betydning begynte så tidlig som 11. dynasti da byen vokste til en driftig og blomstrende sentrum. Farao Montuhotep II forente Øvre og Nedre Egypt til etter rike etter vanskelighetene i første mellomepoke som brakte stabilitet til det forente kongeriket og byen vokste i status. Faraoene i det nye rike sendte ekspedisjoner sørover til landet Kusj, som er dagens nordlige Sudan, og nordover til landene Kanaan, Fønikia og Syria i Asia, noe som førte til betydelig rikdommer ble samlet i byen og vokste ytterligere framståenhet, selv på verdenskala. Teben spilte en betydelig rolle i overvinne og forvise invasjonsstyrkene til Hyksos fra Øvre Egypt, og fra tiden til 18. dynasti og til 20. dynasti hadde byen vokst til å bli den politiske, religiøse og militære hovedstaden i oldtidens Egypt.

Byen tiltrakk seg oppmerksomhet og folk fra Babylonia, Mitanni, hettittere fra Anatolia, kanaanittere fra Ugarit, fønikere fra Byblos og Tyr, og minoere fra Kreta. En hettittisk fyrste kom fra Anatolia for å gifte seg med Ankhesenamon, enken etter Tutankhamon. Byens politiske og militære betydning minsket i løpet av senepoken i Egypt hvor Tben ble erstattet som politisk hovedstad av flere byer i nordlige Egypt, slik som Bubastis, Sais og til sist i den greske perioden, Alexandria.

Imidlertid forble byen til guden Amon-Ra og Teben forble den religiøse hovedstaden i Egypt fram til den greske perioden. Amon, den fremste guddommen, ble dyrket sammen med sin hustru Mut og deres sønn Khonsu, måneguden. Med framveksten av Teben som Egypts hovedstad ble prestisjen til den lokale guden Amon tilsvarende, og ble deretter knyttet til og sammensmeltet med solguden Ra, således skapte en ny «gudenes konge, Amon-Ra. Hans store tempel ved Karnak, rett nord for Teben, ble det aller viktigste tempel i Egypt helt fram til slutten av antikken.

Teben ble angrepet av den assyriske kong Asurbanipal som satte inn Psamtik I en libyske fyrste på tronen. Byen Teben havnet i ruiner og mist betydning. Imidlertid kom Aleksander den store til Amons tempel hvor gudens statue ble overført fra Karnak under Opetfesten, den største religiøse festivalen. Teben forble et åndelig sted fram til kristen tid, og tiltrakk seg tallrike kristne munker under Romerriket. De etablerte klostre midt blant oldtidens monumenter, inkludert tempelet til Hatshepsut, nå kalt for Deir el-Bahri («det nordlige kloster»).

Steder i dagens Luxor 
Østbredden
 Luxortemplet
 Luxors internasjonale flyplassen
 Karnaktempelet
 Luxor museum
 Mumifiseringsmuseet (arkeologisk museum)
 Sofitel Winter Palace Hotel

Vestbredden
 Kongenes dal
 Dronningenes dal
 Medinet Habu (minnetempel for Ramses III)
 Ramesseum (minnetempel for Ramses II)
 Deir-el-Medineh (arbeidernes landsby)
 Adelens graver (Teben nekropolis)
 Dayr al-Bahri (gravtempelet til Hatshepsut, og andre)
 Malkata (palasset til Amenhotep III)
 Memnonstøttene (minnetempelet til Amenhotep III)

Klima 

Luxor har et tørt klima eller varmt ørkenklima (Köppens klimaklassifisering Bwh) som resten av Egypt, og Luxor har varmere sommerdager enn noen annen by i Egypt. Aswan og Luxor har bortimot samme klima. Luxor er en av de varmeste og tørreste byene i verden. Gjennomsnittlig høyeste temperatur er over 40 °C i løpet av sommeren (juni, juli, august), mens i den kaldeste måneden i året ligger høyeste temperatur gjennomsnittlig på over 22 °C og gjennomsnittling laveste temperatur på over 5 °C.

Været i Luxor er ekstremt klart, skinnende og solrikt året rundt i alle sesonger, med liten sesongmessig variasjon. Det er rundt 4 000 timer med årlig solskinn.

I tillegg har Luxor, Minya, Sohag, Qena og Asyut større temperaturforskjeller mellom dag og natt enn noen andre byer i Egypt, med bortimot 16 °C i forskjell.

Den varmeste temperaturen som er målt er 15. mai 1991, da temperaturen kom opp i 50 °C. Kulderekorden ble satt den 6. februar 1989, da laveste temperatur var på −1 °C.

Økonomi 

Et stort antall av befolkningen arbeider i de tradisjonelle næringene innen landbruket, særskilt med fremstilling av sukkerrør. Men også andre næringsveier gir en rekke arbeidsplasser, slik som den keramiske industrien som produserer kjøkkenutstyr som kopper og tallerkener. Mange innbyggere dyrker sin egen mat for å spe på inntektene. Ysting av geitost, duehold, subsidiert brød og hjemmedyrkede tomater er også vanlig blant de fleste innbyggerne.

Som i svært mange andre egyptiske byer er turismen den viktigste næringsveien og inntektskilden for Luxor. En kontroversiell utviklingsplan for å tiltrekke seg flere turister gikk ut på å omgjøre hele Luxor til et storstilt friluftsmuseum. Hovedplanen omfattet anlegging av nye veier, luksushoteller, prangende butikker, og kino med IMAX. Det meste sentrale i denne planen var et prosjekt med en kostnadsramme på 11 millioner som gikk ut på å avdekke og restaurere den 2,7 km lange Sfinksenes aveny, som en gang knyttet Luxor og templene ved Karnak sammen. Prosesjonsveien fra oldtiden ble bygd av farao Amenhotep III og fikk sin endelig form under Nektanebos I rundt 400 f.Kr. Over et tusen sfinksstatuer ble satt på rekke og rad langs den veien som nå avdekkes etter å ha vært dekket med silt, grus og bygninger. Arbeidet begynte en gang rundt 2004. I 2011 ble prosjektet ferdigstilt og den nyrestaurerte Sfinxenes aveny ble innviet.

Ulykker og terrorangrep 
Den lokale økonomien ble rammet av en massakre, terroraksjonen i Luxor i 1997, da den ytterliggående, muslimske organisasjonen al-Gama'a al-Islamiyya gikk til angrep med maskingevær mot intetanende turister. 64 ble drept, blant dem 59 besøkende turister, i tillegg et tjuetalls som ble alvorlig skadet. Massakren reduserte antallet turister til Egypt i flere år. Det var den verste terroristangrepet før terrorangrepet i Sharm el-Sheikh 23. juli 2005 hvor 88 mennesker og over 150 ble såret. Uro knyttet til Den arabiske våren i 2011 førte også til at turisme til Egypt gikk kraftig ned og igjen rammet de lokale turistmarkedene.

Den 26. februar 2013 krasjet en varmluftsballong med turister i Luxor. 19 passasjerer av 21 ble drept. Det var den dødeligste ulykke med luftballong siden Hindenburg-katastrofen i 1937 i USA hvor 36 mennesker ble drept. Ulykken kom som følge av en gasseksplosjon mens den var i luften. Blant de drepte var franskmenn, briter, ungarere, japanere og ni turister fra Hongkong. Det var den verste ulykken som hadde rammet turister i Egypt og bidro til presse turistindustrien dypere ned i nedgangskonjunktur.

Infrastruktur 

Luxor er betjent av Luxors internasjonale flyplass (IATA: LXR, ICAO: HELX) som ligger 6 km øst for byen. Flyplassen ble oppgradert i 2005 og kan ta imot 8 millioner passasjerer i året.

En bro ble åpnet i 1998 noen få km oppstrøms fra Luxor som gir tilgang vei over Nilen. Tidligere var det nødvendig med kun fergetjenester. Det er fortsatt en ferge som går fra motsatt side av Luxortemplet.

Til og fra vestbredden er betjent av drosjer. Det er også motorbåter som gir en rask, men mer kostbar kryssing av begge sider av Nilen. Det er flere bussruter i Luxor som hovedsakelig benyttet av lokalbefolkningen. For innenlandsreiser langs Nilen er det jernbane hvor det går tog flere ganger om dagen. Linjen går mellom betydelig stasjoner, inkludert Kairo i nord til Aswan i sør.

Vennskapsbyer 
Luxor har følgende vennskapsbyer:

  Kazanlak
  Baltimore, Maryland
  Parintins
  Shenzhen siden 1993

Regioner
  Kakheti

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Besøk virtuelle Luxor
 Theban Mapping Project – nettsted som er dedikert Kongenes dal og andre steder i Tebens nekropolis (engelsk)

Byer i Egypt
Byer ved Nilen
Guvernementet Luxor