alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gustave Eiffel

Alexandre Gustave Eiffel (født Bönickhausen; 15. desember 1832 i Dijon, død 27. desember 1923 i Paris) var en fransk ingeniør og entreprenør som spesialiserte seg på metallkonstruksjoner. Han er mest kjent for Eiffeltårnet i Paris, som ble reist 1887–1889 i forbindelse med Verdensutstillingen i byen i 1889. 

Han var en av etterkommerne av Jean-René Bönickhausen, som hadde emigrert fra den  tyske byen Nettersheim og bosatt seg i Paris i begynnelsen av 1700-tallet. Familienavnet Eiffel stammer fra til fjellkjeden Eifeli Tyskland hvorfra familien kommer. Selv om familien alltid brukte navnet Eiffel, ble han døpt som Gustave Bonickhausen dit Eiffel,  og ble ikke formelt skiftet til Eiffel før i 1880.

I 1867 var han ansvarlig for byggingen av viaduktene i Rouzat sur la Sioule og Neuvial og for byggingen av jernbanelinjen Commentry-Gannat. Fra 1872 til 1874 virket Eiffel i Chile, Bolivia og Peru. I 1875 hadde han ansvar for byggingen av Vestbanegården i Budapest. I 1880 fikk han tilslaget for Garabit Viadukt, som vakte oppsikt for sin form og for sin høyde på 122 meter. Fra 1881 til 1882 bygde Eiffel broen i Szeged i Ungarn, og i 1887 broen Maria Pia over Douro i Porto i Portugal.

Han står også bak bærekonstruksjonen i Frihetsgudinnen i New York. I 1890 tegnet han «La Ruche» («Bikuben») i Paris. Huset ble opprinnelig reist som en midlertidig struktur i forbindelse med en utstilling det året, men etter å ha blitt demontert valgte man å reise det på et annet sted og bruke det til billige atelierer for kunstnere.

Han ble innblandet i en økonomisk skandale i forbindelse med det feilslåtte franske Panamakanalprosjektet, og ble i første omgang dømt for dette. Det viste seg at han ikke hadde hatt noe med den økonomiske siden av prosjektet, og dommen ble senere omstøtt.

Han døde i sitt hjem på Rue Rabelais i Paris, og ble gravlagt på Levallois-Perret-kirkegården i byen.

Bilder

Referanser

Litteratur 
 
 
 

Franske ingeniører
Franske arkitekter
Entreprenører
Personer fra Dijon
Betalingskort

Betalingskort er et plastkort som kan brukes ved betaling av kjøp av varer og tjenester i stedet for kontanter. Det finnes to hovedtyper betalingskort: debetkort og kredittkort. Virksomheter som aksepterer betalingskort som betalingsform kalles gjerne brukersteder.

Norge
I Norge er debetkort mest brukt, og da oftest med betalingssystemet BankAxept og/eller Visa. MasterCard har også en debetkort-løsning.

American Express var det første kredittkortet i Norge. Det ble introdusert på markedet på begynnelsen av 1970-tallet. Visa ble lansert i Norge i 1977. Visa Norge AS opererte på lisens fra det amerikanske selskapet. Etter noen år var det over 500 000 VISA debet- og kredittkort i omløp. Styret i Visa Norge mente da at markedet var mettet. I dag er det over 4,5 millioner VISA-kort på det norske markedet. De fleste er debetkort utstedt av norske banker.
I Norge finnes 2,4 millioner kredittkort i omløp. 1,9 millioner er VISA eller MasterCard som utstedes av selskapet Teller AS. Diners Club har ca. 200 000 kort i omløp, American Express om lag 90 000. 10 % av de utstede Visa-kortene i Norge er kredittkort, mens 90 % er debetkort.

Kortbruk i Norge
Norge og Island er på verdenstoppen med hensyn til kortbruk. I 2007 ble betalingskort benyttet til å kjøpe verdier for sammenlagt 396 milliarder kroner, og det ble foretatt 965 millioner betalingstransaksjoner, og dette hadde i 2017 økt til verdier for til sammen 823 milliarder kroner, fordelt på 2,3 milliarder betalingstransaksjoner.

I 2017 ble det gjennomført 1,86 milliarder kjøp med betalingskort i Norge, og omsetningen var 627,7 milliarder kroner.

Syv av ti mellom atten og tredve år bruker kort uavhengig av betalingsbeløp. Blant tredve- og førtiåringene er det seks av ti som bestandig trekker kortet ved kjøp av varer.

Kortsvindelen utgjør én promille av den totale kortbruken.

Se også
 Betalingsmiddel
 Betalingssystem
 Gavekort
 Kortholder

Referanser

Eksterne lenker 
 Teller/VISA sin historie i Norge

Betalingssystemer
Bjarte Engen Vik

Bjarte Engen Vik (født 3. mars 1971 i Tromsø) er en av Norges mestvinnende kombinertløpere noensinne. I OL 1998 vant han den individuelle konkurransen, og var med på å vinne lagkonkurransen. Han har fem VM-gull, hvorav tre individuelle. I 1997 ble han tildelt Holmenkollmedaljen sammen med Stefania Belmondo og Bjørn Dæhlie.
 
Han representerte Bardufoss og Omegn IF.

Meritter 

 Vinner av verdenscupen sammenlagt i 1998 og 1999 
 26 enkeltseire i verdenscuprenn
 Fire OL-medaljer 1994–1998:
 Lillehammer 1994: bronse individuelt, sølv i lagkonkurransen
 Nagano 1998: gull individuelt og i lagkonkurransen
 Åtte VM-medaljer 1995–2001:
 Falun 1993: Nummer fire individuelt
 Thunder Bay 1995: Nummer syv individuelt + sølv i lagkonkurransen
 Trondheim 1997: sølv individuelt + gull i lagkonkurransen
 Ramsau 1999: gull normal + sprint, sølv i lagkonkurransen
 Lahtis 2001: gull normal + lagkonkurransen
 Syv seire i Holmenkollen
 Fem ganger norgesmester senior (1996-1997-1998-1999-2000) 
 Bronse i NM i hopp

Verdenscupseire

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  

Norske kombinertløpere
Norgesmestere i kombinert
Olympiske mestere for Norge
Olympiske sølvmedaljevinnere for Norge
Olympiske bronsemedaljevinnere for Norge
Verdensmestere i kombinert
Deltakere under Ski-VM 1993
Medaljevinnere under Vinter-OL 1994
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1994
Kombinertløpere under Vinter-OL 1994
Deltakere under Ski-VM 1995
Deltakere under Ski-VM 1997
Medaljevinnere under Vinter-OL 1998
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1998
Kombinertløpere under Vinter-OL 1998
Deltakere under Ski-VM 1999
Deltakere under Ski-VM 2001
Mesternes Mester-deltakere
Kongepokalvinnere i skiidrett
Personer fra Målselv kommune
Olympiske mestere i kombinert
Tetthet

Tetthet eller densitet er et mål for en gitt egenskap per volum. Det kan for eksempel være massetetthet, som er masse per volum, eller energitetthet, som er energi per volum. Ettersom areal kan sees på som et grensetilfelle av volum, brukes også begrepet i for eksempel befolkningstetthet, som er befolkning per areal, eller magnetisk flukstetthet, som er fluks per areal. Om et objekt har høyere tetthet enn et annet, har det altså større mengde eller antall av den gitte egenskapen per volum (eller areal) enn det andre objektet.

Massetetthet
Når bare termen tetthet eller densitet brukes, siktes det som regel til massetetthet, altså masse per volum. Gjennomsnittstetthet for et objekt er den totale massen delt på det totale volumet, og uttrykkes ofte med den greske bokstaven ρ (rho); 
 
der ρ er objektets midlere tetthet, m er objektets totale masse og V er objektets totale volum. Et objekt med stor tetthet (som et jernstykke) har mindre volum for en gitt masse enn noe som har mindre tetthet (som en isklump).

Et homogent materiale, slik som rent jern eller is, har samme tetthet overalt i materialet. Andre ganger kan tettheten variere gjennom materialet. Et eksempel er atmosfæren hvor tettheten er større nær bakken enn høyt over bakken.

Enheter

SI-enheten for tetthet er kilogram per kubikkmeter (kg/m³). Noen bruker fremdeles den gamle enheten g/cm³ (gram per kubikkcentimeter) eller kg/l (kilogram per liter) til å måle tetthet.  1 kg/dm³ = 1 g/cm³ = 1 kg/l.

I USA brukes også enheten pound/cubic foot (lb/cu. ft.).

Massetettheten av noen kjente materialer

Referanser 

Fysiske størrelser
Kjemiske egenskaper
Olav Jordet

Olav Jordet (født 27. desember 1939 i Vingelen i Tolga) er en norsk tidligere skiskytter som representerte Vingelen Skytterlag. Han er verdensmester individuelt, på stafett og i lagkonkurransen, samt medaljør fra OL.

Karriere 
Jordet ble Norges første individuelle verdensmester i skiskyting i 1965, hvor han også var med på Norges lag som vant lagkonkurransen. Han har også VM-gull i stafett fra 1966 og 1967. Han tok bronse på 20 kilometer i OL i 1964, og var med på stafettlaget som tok OL-sølv i Grenoble i 1968. Han har flere NM-titler i skiskyting og skifeltskyting. Som en av få skyttere har Jordet to napp i Officerspokalen (1961 og 1966). Han representerte Vingelen Skytterlag

Han ble tildelt Morgenbladets gullmedalje i 1965 for sin VM-seier.

Olav Jordet er søskenbarn med friidrettsutøver og to ganger kongepokalvinner Kirsti Jordet.

OL-medaljer 
 1968  Grenoble -  Sølv i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn  Norge
 1964  Innsbruck -  Bronse i skiskyting, 20 km, menn  Norge

VM-medaljer 
 1965  Elverum -  Gull i skiskyting, 20 km, menn 
 1966  Garmisch-Partenkirchen -  Gull i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn 
 1967  Altenberg -  Gull i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn 
 1965  Elverum -  Gull i lagkonkurranse, menn 
 (1965  Elverum -  Seier i uoffisiell 4 x 7,5 km stafett, menn ) uoffisiell
 1962  Tavastehus -  Bronse lagkamp, menn 
 1963  Seefeld -  Bronse lagkamp, menn

Referanser

Kilder 
 Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen

Eksterne lenker 
 

Norske skiskyttere
Verdensmestere i skiskyting
Olympiske sølvmedaljevinnere for Norge
Olympiske bronsemedaljevinnere for Norge
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1964
Skiskyttere under Vinter-OL 1964
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1968
Skiskyttere under Vinter-OL 1968
Norgesmestere i skiskyting
Personer fra Tolga kommune
Fødsler i 1939
Kongepokalvinnere i skiskyting
Deltakere under VM i skiskyting 1961
Deltakere under VM i skiskyting 1962
Deltakere under VM i skiskyting 1963
Deltakere under VM i skiskyting 1965
Deltakere under VM i skiskyting 1966
Deltakere under VM i skiskyting 1967
Orden (biologi)

Orden er en kategori brukt i den biologiske systematikken;
en orden kan omfatte én eller flere beslektede familier, og én eller flere beslektede ordener sammenfattes som klasse.

Bruk av ordner i systematikken
Ordner er større enheter enn de mer kjente familiene. For dyregrupper som ikke er så godt kjente i detalj, slik som for eksempel insekter, utgjør ordnene lett kjennelige grupper slik som biller, sommerfugler og øyenstikkere. I botanikken har det vært liten allmenn aksept for klassifisering på ordens-nivå før med innføringen av APG III-systemet i 2009, som grupperte det før kjente plantefamiliene inn i fylogenetisk baserte ordner.

Hva som hører til og ikke hører til en orden bestemmes av en taxonom, det samme gjelder om en orden anses som gyldig eller ikke. I noen grupper er det ingen enighet om inndelingen av organismer, med flere konkurrerende systematikker, mens andre andre ordner er nær universelt aksepterte og brukes av de fleste som jobber i feltet. I fylogenetisk nomenklatur brukes vanligvis ikke formalkategoriene i det hele tatt.

Det er ingen universelle regler å avgjøre hva som utgjør en orden, men ofte vil det være en viss konsistens innad i de forskjellige klassene. For eksempel representerer de fleste ordner av blomsterplanter og pattedyr grupper som oppsto i kritt. De tre ordnene av moderne amfibier oppsto i perm. Opprinnelsen til ordnene av insekter er derimot spredt over hele mesozoikum og med noen så langt tilbake som karbon.

Navn og ordstammer på ordner
Vitenskapelige navn for planteordener dannes ved at roten på typusslektens navn får endelsen -ales. Ordenen som omfatter rosefamilien og beslektede familier heter for eksempel Rosales, etter typeslekten Rosa. Underordener har endelsen -ineae.
I zoologien fins det ikke tilsvarende regler, selv om de fleste insektordener slutter på -ptera (gr. vinge) og mange virveldyrordener (særlig blant fugler og beinfisker) slutter på -formes (gr. formet som).

Noen kjente ordner
Ikke alle ordner er like kjente eller enkle å identifisere i felt. Ordnenen av pattedyr ble tidlig beskrevne og er lett gjenkjennbare, mens ordner av blomsterplanter i APG III-systemet i stor grad er basert på genetiske markører, og kan ofte være vanskelig å se at hører sammen ut fra ytre karaktertrekk. Nedenfor er noen eksempler på forholdsvis lett identifiserbare og kjente grupper som er relativt allment ankerkjent som ordner i systematikken.

Se også 
 Liste over fugleordener
 Liste over planteordener.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Systematisk biologi
Klasse

En klasse er en gruppe av organismer, ting eller egenskaper med felles kjennetgen.
Ordet har flere spesialiserte betydninger som er avledet av denne grunnbetydningen:
 Klasse (biologi)
 Klasse (filosofi)
 Klasse (programmering)
 Klasse (sosiologi)
 Skipsklasse

Se også 
 Klassen
Klasse (biologi)

Klasse er en kategori brukt i den biologiske systematikken;
en klasse kan omfatte én eller flere beslektede ordener, og én eller flere beslektede klasser sammenfattes som rekke i Dyreriket eller divisjon i Planteriket.
Som hos andre kategorier (med unntak av arten) er det et skjønnsspørsmål hvilken gruppe man velger å kalle klasse, og kriteriene for hva som er en klasse varierer fra rekke til rekke hos dyr og fra divisjon til divisjon hos planter. Dagens systematikk er derfor mer opptatt av organismenes slektskap eller stamtre enn av kategorier, men formelle enheter som klasse brukes gjerne i floraer, allmenlitteratur og lærebøker hvor oversikt er viktigere enn detaljene i stamtreet.

I Dyreriket slutter det vitenskapelige navnet for en klasse vanligvis på -a, for eksempel Mammalia (pattedyr), Insecta (insekter) og Asterozoa (sjøstjerner og slangestjerner).

I botanikken dannes det vitenskapelige navnet for en klasse ved at roten på typusslektens navn får endelsen -phyceae (for alger), -opsida (for landplanter) eller -mycetes (for sopper).
De tilsvarende endelsene for underklasser er -phycidae, -idae og -mycetidae.

Eksterne lenker 
 

Systematisk biologi
Rekke (biologi)

Rekke, innen zoologisk systematikk – divisjon, innen botanisk systematikk, er en av de aller høyeste kategorier brukt i den biologiske systematikken;
en rekke/divisjon kan omfatte én eller flere beslektede klasser, og beslektede rekker/divisjoner sammenfattes som rike. Latinsk (og engelsk) betegnelse er phylum.

Dyreriket deles inn i rundt 35 rekker og sopp deles gjerne inn i 5 divisjoner. Systematisk inndeling i planteriket har tradisjonelt basert seg på å kartlegge familier, og det eksisterer ingen allmenn akseptert inndeling eller endog avgrensning av planter, slik at antall divisjoner varierer fra to til 12, og begrepet rekke eller divisjon brukes sjelden i botanikken. Protister deles gjerne inn i 14 eller 16 rekker.

Definisjoner
Som hos andre kategorier (med unntak av arten) er det et skjønnsspørsmål hvilken gruppe man velger å kalle rekke. Hos dyr henger inndelingen i rekker sammen med Haeckels idé om et Bauplan, den grunnleggende lesten et dyr er bygget over. For eksempel er alle ryggstrengdyr basert på en brusk- eller beinstreng (ryggraden hos oss virveldyr) som strekker seg gjennom hele kroppen med et nervevrør på oversiden og en tarm på undersiden. Leddyr har den motsatte bygningen, med en gjennomgående tarm som ligger over sentralnervesystemet, og med et ytre skjelett. Flatormer på sin side har sentralnervesystemet fordelt som et stigeformet nettverk med hovedstammene på hver side av kroppen og en enkelt munn mitt under som ender i en mage uten endetarmsåpning.

Denne måten å se dyreriket på gir en fenetisk definisjon av rekker basert på bygning og utvikling, mens man alternativt kan se på rekker som organismer med grader av slektskap som kommer til uttrykk i enkelte viktige bygningstrekk (fylogenetisk definisjon). Disse to måtene å definere rekker på gir likevel ingen dramatiske forskjeller i inndelingen av dyreriket, selv om noen rekker (svamper, flatormer) er parafyletiske.

Historie
Tradisjonelt har dyreriket vært best undersøkt og der representerer en rekke en fundamentalt grunnleggende form for bygningstrekk. Uttrykket ble først lansert av Ernst Haeckel, basert på gresk phylon (stamme eller type). Den tyske botanikeren August W. Eichler tok opp Haeckels uttrykk og delte planteriket inn i 5 rekker.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Systematisk biologi
Rike (biologi)

Rike har lenge vært den høyeste kategorien som brukes i den formelle biologiske systematikken.
Et rike omfatter én eller flere beslektede rekker.
Blant de obligatoriske kategoriene er riket den høyeste, men noen systematikere sammenfatter ett eller flere beslektede riker som domene. Rikene var i utgangspunktet dyre- og planteriket samt det abiotiske mineralriket, men med framveskten av mikrobiologi og stadig bedre forståelse av biologien, har grupper blitt fjernet fra de tradisjonelle to rikene og  nye riker er opprettet.

Systematikk 
Ettersom kunnskapen om organismer har gått framover, har man blitt i stand til å kartlegge slektskapet mellom rikene i ganske stor detalj. Slektsskapet i et 6-rikes system ser slik ut:

Prokaryoter
 Rike Bacteria (ekte bakterier)
 Rike Archaea (arkebakterier)
Eukaryoter
 Rike Protista (protister)
 Rike Fungi (soppriket)
 Rike Animalia/Metazoa (dyreriket, flercellede dyr)
 Rike Plantae (planteriket)

Den enkle hierarkiske skrivemåten som er satt opp her er en forenkling. De eukaryote rikene er ikke direkte etterkommere av arkebakterier, men komposittorganismer som består av både arkebakterier (også kalt erkebakterier) og ekte bakterier. Organellene mitokondrier og kloroplaster har eget DNA som er bygget slik som bakterie-DNA, mens ribosomer og cellekjernens DNA likner det man finner hos arkebakteriene. I dag regner man med at de eukaryote organismene har blitt til ved endosymbiose mellom en arkebakterie og flere typer ekte bakterier. En del nyere forskning godkjenner ikke splitten mellom arkebakterier og ekte bakterier, og foretrekker å operere med et enkelt bakterierike: Monera. 

Riket Protista ble foreslått delt inn i egentlige protister og arkedyr (Archezoa), hvor sistnevnte var ment å representere de gruppene av eukarioter som skilte seg ut før protister med mitokondrier utviklet seg. Men senere undersøkelser har vist at alle kjente nålevende eukaryoter uten mitokondrier har oppstått sekundært. Protistene utgjør uansett ikke en komplett systematisk gruppe, men er en samlebetegnelse for de eukaryotene som ikke er sopp, dyr eller planter. De kjennetegnes ved å være encellede (eller koloniorganismer), og utgjør et primitivt stadium i eukaryotenes utvikling.

Historie 
Svaret på spørsmålet om hvor mange riker av organismer som fins har variert gjennom historien og er fortsatt avhengig av hvem man spør.
Ulike systematikere opererer med ulike systemer, med stort sett mellom tre og tolv riker.
Den følgende tabellen viser hvordan ulike systemer har håndtert riker gjennom historien:

Legg merke til at sammenlikningene i tabellen ikke er perfekt, for eksempel plasserte Haeckel rødalger og blågrønnbakterier i planteriket.

Fem- og seksrikesystemer er nokså vanlig i lærebokfremstillinger, men alle disse systemer er akkurat like rette eller gale, nettopp fordi utdelingen av kategorien «rike» er et skjønnsspørsmål.
I samtlige systemer er dessuten minst ett av rikene en parafyletisk gruppe.
(Dette gjelder for noen [tidlige] definisjoner av dyr, planter og sopp, og for alle definisjoner av prokaryoter, protister og protoktister.)

Se også 
 Liv

Referanser

Eksterne lenker 
 

Systematisk biologi
Domene (biologi)

Domene er en kategori som brukes av enkelte systematikere;
et domene omfatter ett eller flere beslektede riker.
Som hos andre kategorier (med unntak av arten) er det et rent skjønnsspørsmål hvilken gruppe man velger å kalle domene.

Derfor er også svaret på spørsmålet om hvor mange domener av organismer som fins, og om man i det hele tatt bør bruke domener, vilkårlig. Ulike systematikere opererer med ulike systemer, og hos mange brukes ingen kategori over riket. De som bruker domener, bruker denne kategorien for de aller største organismegruppene, slik som bakterier, eukaryote organismer og urbakterier.

Dagens systematikk er imidlertid mer opptatt av organismenes slektskap eller stamtre enn av kategorier.
Se også liv.

Eksterne lenker 
 

Systematisk biologi
Havøysund

Havøysund (nordsamisk: Ávanuorri, arkaisk russisk: Gausin) er et tettsted, et fiskevær og administrasjonssenteret i Måsøy kommune i Troms og Finnmark. Tettstedet ligger på Havøya utenfor kysten av Vest-Finnmark, og har  innbyggere per 1. januar .

Fiskerinæringa er viktigste næringsvei med en rekke fiskefartøy, to store fiskeindustribedrifter samt landets nordligste klippfisktørkeri.

Stedet ligger på Havøya og har hatt bruforbindelse med fylkesvei 889 på fastlandet siden 18. august 1988, da Havøysundbrua ble offisielt åpnet av Kong Olav V. Norsk Hydro har bygget en vindmøllepark på øya, noe som har blitt et landemerke for alle sjøfarende. Vindmøllene ligger på Gavlen, hvor utkikkspunktet Arctic View gir utsikt ut i Barentshavet og til det arktiske øyriket omkring.

Stedet har sør- og nordgående hurtigruteforbindelse om morgenen hver dag.

Redningsskøyta «Odin» er stasjonert i Havøysund.

Havøysund har daglige bussforbindelser til trafikknutepunktet Olderfjord.

Nærmeste lufthavn for reisende er Lakselv lufthavn, Banak, 155 km fra Havøysund.

Se også
Måsøy museum

Referanser

Eksterne lenker 

 Måsøy kommunes hjemmeside

Fiskevær i Troms og Finnmark
Hurtigrutens anløpssteder i Troms og Finnmark
Tidligere fergesteder i Finnmark
Tettsteder i Troms og Finnmark
Bosetninger i Måsøy
Artikler i sjøfart-prosjektet
Soling

Denne artikkelen handler om seilbåter av merket Soling. For solbading og solbruning, se det.

Soling er en seilbåt som ble tegnet av en av Norges mest kjente båtkonstruktører, Jan Herman Linge, i 1965. De første fire båtene ble bygd for 1966-sesongen. På IYRU-møtet i 1968 ble Soling valgt til å benyttes under Sommer-OL 1972. 

Det første verdensmesterskapet i Soling ble arrangert i København i 1969. 97 båter fra 17 land deltok i mesterskapet. Paul Elvstrøm fra Danmark ble den første verdensmester i klassen. Buddy Melges og Paul Elvstrøm som dominerte klassen i de første årene møttes i Kiel i OL i 1972. Melges vant og ble dermed den første olympiske mester i klassen. Soling var på det olympiske programmet til og med Sommer-OL 2000 i Australia. 

Linge tegnet også en mindre båt, Yngling, som er beslektet.

Eksterne lenker
 Norsk Solingklubb
 Norges Seilforbund
 International Soling Class
 Tysk Solingklasseforening
 Østerrikes Solingklasseforening
 Sveits' Solingklasseforening

Entypekjølbåter