alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Emil Meek

Emil «Valhalla» Weber Meek (født 20. august 1988 i Trondheim) en norsk MMA-utøver. Han representerer klubben Frontline Academy i Oslo. Meek konkurrerte i weltervekt-klassen i UFC (Ultimate Fighting Championship) fra 2016 til 2021.

Meek vokste opp på Nesna i Nordland og har senere bodd i Mosjøen, Trondheim og Oslo. . VG laget også en dokumentar om Meek kalt «Løvehjerte» 

I 2013 vant han fire strake kamper og ble utnevnt til «2013 Prospect of the Year» av det nordiske MMA-nettmagasinet MMA Viking. Han deltok også i Insider sin dokumentar om MMA-miljøet.

Han var «ringsideman» for Cecilia Brækhus i hennes kamp mot Mia St. John. 

21. mai 2016 beseiret Meek MMA-veteran Rousimar Palhares via teknisk knockout 45 sekunder ut i første runde. Dette var hans store MMA-gjennombrudd og hans inngangsbillett til UFC.

Meek signerte for UFC i 2016. Han debuterte 10. desember 2016 i UFC 206 og beseiret kanadiske Jordan Mein via dommeravgjørelse etter tre runder. Under første runde knakk han ribbeinet, men trosset smertene og vant de resterende to rundene. Meek vant kampen via enstemmig dommeravgjørelse (29–28, 29–28, 29–28).

Etter tre strake tap løste UFC ham fra kontrakten 2. juli 2021.

Meek driver MMA Trondheim sammen med Thomas Formo.

I 2021 var Meek deltager i en ny sesong av gameshowet Fangene på fortet.

MMA-resultater

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske MMA-utøvere
Personer fra Nesna kommune
HomeNet

HomeNet AS er et heleid datterselskap av telekommunikasjonskonsernet GlobalConnect, tidligere navn Broadnet og tilbyr fiberbredbånd til privatmarkedet i Norge. HomeNet het tidligere Ventelo Privat, og merkenavnet HomeNet ble lansert 13. juni 2013. HomeNets hovedkontor ligger på IT Fornebu, mens kundesenteret holder til på Skibåsen (Sørlandsparken) øst for Kristiansand.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske teleselskaper
Selskaper etablert i 2013
2013 i Norge
Heiðar Geir Júlíusson

Heiðar Geir Júlíusson (født 16. august 1987 i Akureyri) er en islandsk fotballspiller som spiller for Knattspyrnufélagið Þróttur i Reykjavik. Han spilte for Hamarkameratene vårsesongen 2014, på utlån fra den islandske klubben Knattspyrnufélagið Þróttur. Júlíusson har tidligere spilt for blant annet Hammarby IF og Ängelholms FF.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Heidar Juliusson
Fotballspillere for Fram Reykjavík
Fotballspillere for Hammarby IF
Fotballspillere for Ängelholms FF
Fotballspillere for Fylkir
Fotballspillere for HamKam
Fotballspillere for IK Brage
Utenlandske fotballspillere i Norge
Fødsler i 1987
Gåebrien sijte

Gåebrien sijte eller Riast-Hylling reinbeitedistrikt er en sørsamisk sijte og et reinbeitedistrikt i kommunene Røros, Holtålen, Selbu og Tydal i Trøndelag. 

Sijten dekker et område på 1 929 km² og har inntil 4 500 rein. Det er ti siidaandeler i sijten. Sør for distriktet ligger Svahken sijte, i nord ligger Saantin sijte; i øst grenser distriktet til Mittådalens sameby på svensk side. Årsrytmen i beitemønsteret i området går nord-sør; med vår-, sommer- og høstbeiter i den nordlige delen. Distriktet bruker Fæmund reinbeitedistrikt nord og vest for Femunden som vinterbeite, sammen med Saantin sijte. 

Det sørsamiske navnet Gåebrie er det samiske navnet på Kjølifjellet nord for Riasten; mens det norske navnet viser til sjøene Riasten og Hyllingen i Røros og Holtålen. Navnet skrives Gåebrie i nominativ, og med en tilføyd genitivs-n i sammenstillinger som Gåebrien sijte.

Reindriften i området ble fram til 1940-årene drevet som to adskilte distrikter: Riast og Hylling distrikter. Både på 1800- og 1900-tallet var Rørossamene og deres reindriftsområder gjenstand for flere arealbrukskonflikter med tilgrensende jordbrukere enn de andre reinbeitedistriktene i det sørsamiske området; en av disse konfliktene var overfallet på samene ved Dalbusjøen i 1811. Distriktet var part i Selbusaken i 2001, som fastslo retten til beite på privat grunn innenfor reinbeitedistriktets grenser.

Referanser

Litteratur 
  
 Marit M. Fjellheim. «Samer og reindrift i Røros-traktene : - en historisk oversikt fram til begynnelsen av 1900-tallet». I: Fragment av samisk historie; redaktør: Sverre Fjellheim. Utgitt av Sør-Trøndelag og Hedmark reinsamelag, 1995. ISBN 82-993684-0-5 (ebok fra bokhylla.no)
 «Reindrift og nomadisme i Rørostraktene». I: Fjell-folk : årbok for Rørosmuseet 1998
 Anne Severinsen. Reineiernes sedvanerett i reinbeitedistriktene Essand og Riasten. Dieđut; nr 1/2006. 
 Anne Severinsen. «Samenes rettshistorie i Røros-området : om historiens betydning for beiteretten». I: Fjell-folk : årbok for Rørosmuseet 2008
 Sverre Fjellheim. Samer i Rørostraktene. Eget forlag, 1999. ISBN 82-992522-6-1 (ebok hos bokhylla.no)
 Sverre Fjellheim. Gåebrien sijte : en sameby i Rørostraktene. Eget forlag, 2012. ISBN 978-82-999028-0-9. 

Røros
Selbu
Holtålen
Tydal
Sørsamisk reindrift
Arbeiderpartiets kvindeforbund

Arbeiderpartiets kvindeforbund ble stiftet 29. desember 1901, av seks foreninger med 250 - 300 medlemmer i alt. Forbundet eksisterte som en egen organisasjon fram til 1923, og hadde på det meste mer enn 3000 medlemmer og rundt hundre foreninger.

Ved stiftelsen var medlemmene fordelt på Arbeiderpartiets Kvindeforening, Kvindelige fyrstikkarbeideres forening, Nydalens kvindelige arbeiderforening, Maskinstrikkernes forbund, Syerskernes forening og Vask- og rengjøringskvindernes forening. Det var først og fremst Arbeiderparti-kvinnene som var pådrivere, og det nye forbundet ble tilsluttet DNA.

Forbundets mål var blant annet å «virke for kvindernes sociale og politisk frigjørelse, samt at værne om og fremme kvindernes faglige og økonomiske interesser i alle maader».

De første årene var forbundet nærmeste en Kristiania-organisasjon, men fra 1909 utviklet det seg til et landsomfattende kvinneforbund. Dette året åpnet forbundet eget kontor, ansatte forretningsfører og begynte å utgi det månedlige bladet Kvinden, i 1919 omdøpt til Arbeiderkvinden.

De store stridighetene i Arbeiderpartiet før og etter 1920 fikk også følger for partiets kvinneforbund.

På landsmøtet i 1920 sluttet forbundet seg med 84 mot 37 stemmer til Arbeiderparti-flertallet, noe som blant annet innebar aksept av de såkalte Moskvatesene. Etter landsmøtet brøt 20 foreninger ut, og sluttet senere opp om det nye Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti som ble stiftet året etter. Tross avskallingen hadde forbundet ved utgangen av 1921 hele 90 foreninger og om lag 3000 medlemmer.

I 1922 fattet imidlertid det Komintern-tilsluttede DNA vedtak om å avvikle ordningen med kollektivt medlemskap og kun akseptere individuelle medlemmer. Da ble det også reist spørsmål ved partiets kvinneorganisering. Året etter besluttet Kvindeforbundets landsmøte enstemmig å avvikle det selvstendige kvinneforbundet. 

Kvinneforeningene ble beholdt, men det sentrale kvinnearbeidet skulle nå ledes av et sekretariat direkte under partiets sentralstyre.

Ledelse

Formenn
Gunhild Ziener (1901 - 1904)
Martha Tynæs (1904 - 1905)
Vesterdal (1905 - reiste til utlandet rett etter at hun var valgt)
Anna Næss (1905 - 1906)
Martha Tynæs (1906 - 1920)
Hanna Adolfsen (1920 - 1923)

Forretningsførere
Helga Nitteberg (1909 - 1916)
Marie Nordstrøm (1916 - 1917)
Sigrid Syvertsen (1917 - 1923)

Kilder
Sigrid Syvertsen: Arbeiderpartiets kvinnebevegelse i Norge, Det norske Arbeiderpartis forlag, Oslo 1934
Halvdan Koht (red.): Det Norske arbeiderpartis historie 1887-1937, Det norske Arbeiderpartis forlag, bind II, Oslo 1939
«Arbeiderpartiets Kvindeforbund», Pax leksikon, bind 1, Oslo 1978
«Arbeiderpartiets Kvinnesekretariat», Arbeidernes Leksikon, bind 1, Oslo 1932

Norske interesseorganisasjoner
Norske likestillingsorganisasjoner
Norske politiske organisasjoner
Feminisme
Organisasjoner etablert i 1901
Opphør i 1923
Onychogleneini

Se Systematisk inndeling

Onychogleneini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
En ganske liten (mindre enn 10 millimeter), lysbrun trebukk. Hodet er ganske kort og bredt. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene og tydelig lengre enn bredt, uten tenner eller knøler langs ytterkanten.

Levevis 
Ingenting er kjent om artens biologi.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Filippinene.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Onychogleneini Aurivillius, 1923
 Slekten Onychoglenea Aurivillius, 1922
 Onychoglenea brunnea Aurivillius, 1922

Kilder 

 Longicorn ID - Onychogleneini. Med bilde av typeeksemplaret av Onychoglenea brunnea

Eksterne lenker 
 

Lamiinae

sv:Onychoglenea
Petrognathini

Se Systematisk inndeling

Petrognathini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Store til meget store, kraftige trebukker. Arten Petrognatha gigas er en av de største trebukkene i Afrika.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia og Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Petrognathini Blanchard, 1845
 Slekten Capitocrassus van Eecke, 1921
 Slekten Elongatohomelix Breuning, 1967
 Slekten Falsimalmus Breuning, 1956
 Slekten Ioesse Thomson, 1864
 Slekten Ithocritus Pic, 1934
 Slekten Lentalius Fairmaire, 1904
 Slekten Paratragon Teocchi & Sudre, 2002 - ofte plassert i Pachystolini
 Slekten Petrognatha Fabricius, 1792
 Slekten Pseudapriona Breuning, 1936 - kan også plasseres i Batocerini
 Slekten Threnetica J. Thomson, 1865

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Threnetica lacrymans

Lamiinae
Karl Johanssen

Karl Christen Johanssen (født 12. oktober 1874 i Christiania, død 20. november 1931 i Aker, nå Oslo) var en norsk jurist og pressemann.

Johanssen ble cand.jur. i 1896. I studiedagene var han en samlingsfigur i Studentersamfundet, i allianse med mange av datidens radikalere som Kyrre Grepp, Edvard Bull, Emil Stang, Ludvig Meyer, Jacob Friis og flere. Johanssen hadde vervet som formand i 1901 og i 1904.

Fra 1907 til 1909 arbeidet han som dommer i Boma i Kongo under den belgiske koloniadministrasjonen, men oppholdet ble avbrutt på grunn av sykdom. 

I 1914 begynte han som utenriksmedarbeider i avisen Norske Intelligenssedler, hjulpet inn av sine mange venner i pressekretser. Han fant seg bedre til rette i et pulserende pressemiljø enn blant jussens paragrafer, og ble snart kjent for sin særegne poengterte og ironiske skrivestil. I 1918 begynte han i Dagbladet, året etter i Social-Demokraten, der han arbeidet fram til sin død.

Fra 1927 markerte han seg også i radioen, som en aktiv kåsør hos NRK.

Referanser

Eksterne lenker 
 Om Karl Johanssen i Norsk biografisk leksikon
 Karl Johanssen: mennesket og journalisten : et utvalg av hans artikler i Arbeiderbladet biografi om Karl Johanssen

‎

Norske jurister
Journalister i Dagsavisen eller forløpere
Journalister i Dagbladet
Fødsler i 1874
Dødsfall i 1931
Ludvig Søgnen Jensen

Ludvig «Ludde» Søgnen Jensen (født 14. januar 1989) er en norsk langrennsløper som representerer Bærums Verk IF og Team Jobzone.

Han er per 2018 regjerende verdensmester i 100 meter supersprint på ski.

Søgnen Jensen satte også verdensrekord på 100 meter skisprint for herrer, 11,03 sekunder, på Hamar 29. mars 2017.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske langrennsløpere
Personer fra Bærum kommune
Verdensmestere i langrenn
Phacellini

Se Systematisk inndeling

Phacellini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, kraftige trebukker. Kroppsformen er kort og bred med markerte "skuldre" på dekkvingene, som er jevnt tilsmalnende bakover fra skuldrene. Antennene er lengre enn kroppen.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico til Chile.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Phacellini Lacordaire, 1872
 Slekten Brachychilus Blanchard, 1851
 Slekten Eurycallinus Bates, 1885
 Slekten Neobrachychilus Monné, 1979
 Slekten Phacellus Dejean, 1835
 Slekten Piola Marinoni, 1974
 Slekten Scolochilus Monné, 1979
 Slekten Tuberopeplus Breuning, 1947

Referanser

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
DanPilot

DanPilot er det statlige loseri i Danmark, og er en selvstendig enhet under Erhvervs- og Vækstministeriet, hvor Søfartsstyrelsen er den tilsynsførende myndighet.

Bestemmelsene omkring los i danske farvann er regulert via lovgivning.

DanPilot ivaretar den statlige losvirksomhet i danske farvann fra enhver destinasjon i Danmark til alle havner i Østersjøen. De danske farvann er noen av verdens mest trafikkerte og samtidig passasjen til og fra Østersjøen. Hvert år trafikkeres ruten av tusenvis av store skip med farlig gods blant annet fra de store russiske oljeterminalene.

DanPilots flåte omfatter 33 losbåter, som sørger for å transportere loser fra de 22 losstasjoner til kundenes skip.

DanPilot omdannes i løpet av 2013 til en selvstendig offentlig virksomhet med eget styre.

Den nåværende organisasjon ble etablert den 1. januar 2007, og er resultatet av en sammenslåing mellom de tidligere lokale loserier i Danmark.

Eksterne lenker
 

Danske myndigheter
Dansk sjøfart
Artikler i sjøfart-prosjektet
Phantasini

Se Systematisk inndeling

Phantasini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore til ganske store (20-30 millimeter), svært kraftige, brune trebukker. Oversiden er grovt punktert og knudrete. Antennene er kraftige og markert kortere enn kroppen. Pronotum har gjerne tre store knøler. Dekkvingene er store, ovale og høyt hvelvede, hver dekkvinge med to rader av skarpe knøler. Beina er kraftige og middels lange.

Levevis 
Disse trebukkene lever på bakken, i savanne-områder.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Phantasini Hunt & Breuning, 1957
 Slekten Acanthesthes Kolbe, 1894
 Slekten Phantasis J. Thomson, 1860
 Slekten Trichophantasis Sudre & Téocchi, 2000

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Phantasis sp.

Lamiinae
Phrissomini

Se Systematisk inndeling

Phrissomini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore til nokså store, tunge og kraftige trebukker, gjerne grå på farge med svarte flekker.
Hudskjelettet er tykt og svært hardt.

Levevis 
Disse trebukkene er tunge og ikke flygedyktige. De lever mest på bakken.

Utbredelse 
De fleste artene lever i Afrika, men det er også noen i Sørøst-Asia og noen få i det sørlige Europa.

Systematisk inndeling  
Gruppen blir ofte slått sammen med Lamiini.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Phrissomini J. Thomson, 1860
 Slekten Brimidius Breuning, 1936
 Slekten Brimopsis Breuning, 1942
 Slekten Brimus Pascoe, 1862
 Slekten Echinovelleda Breuning, 1936
 Slekten Granulhepomidion Breuning, 1958
 Slekten Hayashiechthistatus Miyake, 1980
 Slekten Hepomidion  J. Thomson, 1878
 Slekten Herophila Mulsant, 1863
 Slekten Macrospina Mateu, 1957
 Slekten Megalobrimus Aurivillius, 1916
 Slekten Mesechthistatus Breuning, 1950
 Slekten Mimechthistatus Breuning, 1956
 Slekten Mimophrissoma Sudre & Téocchi, 2001
 Slekten Morimopsidius Breuning, 1948
 Slekten Morimospasma Ganglbauer, 1890
 Slekten Morimus Brullé, 1832
 Slekten Neophrissoma Breuning, 1938
 Slekten Neotrachystola Breuning, 1942
 Slekten Oriaethus  Pascoe, 1864
 Slekten Parabrimidius Breuning, 1938
 Slekten Parabrimus Breuning, 1936
 Slekten Parahepomidion Breuning, 1936
 Slekten Paravelleda Breuning, 1936
 Slekten Parechthistatus Breuning, 1942
 Slekten Phrissoma Laporte de Castelnau, 1840
 Slekten Phrissomidius Breuning, 1939
 Slekten Phrissomorimus Breuning & Itzinger, 1943
 Slekten Pseudobrimus Breuning, 1936
 Slekten Pseudoechthistatus Pic, 1917
 Slekten Pseudostixis Breuning, 1936
 Slekten Pseudovelleda Breuning, 1936
 Slekten Setovelleda Breuning, 1961
 Slekten Spinospasma Breuning, 1970
 Slekten Spinovelleda Breuning, 1942
 Slekten Stixis Gahan, 1890
 Slekten Strandiata Breuning, 1936
 Slekten Trichostixis Breuning, 1936
 Slekten Velleda  J. Thomson, 1858
 Slekten Velledopsis Breuning, 1936

Referanser

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Moskus (artist)

Moskus er en norsk jazzpianotrio bestående av Anja Lauvdal, piano, Fredrik Luhr Dietrichson, kontrabass og Hans Hulbækmo, trommer. Trioen ble dannet mens medlemmene var studenter ved Jazzlinja på NTNU i Trondheim. 

I 2011 vant de Grappas debutanpris, noe som førte til utgivelsen av debuten Salmesykkel på Grappas underlabel Hubro i 2012. Gruppen ble nominert til Spellemannprisen samme år i kategoriene jazz og årets nykommer. I 2014 kom de ut med sitt andre album, Mestertyven, i 2016 albumet Ulv, Ulv som ble nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen jazz og i 2018 Mirakler som også ble nominert til Spellemannprisen 2018 i klassen jazz. 

I 2018 gjorde Moskus en gjentolkning av Svein Finnerud Trio sin klassiker "Plastic Sun", gitt ut i 1970. I likhet med originalplaten, ble også Moskus sin tolkning framfør på Henie Onstad Kunstsenter. 

Som aller siste konsert i serien "Jazz på Munch", framførte Moskus Egil Kapstad Choir and Orchestras verk "Syner" sammen med Rohey Taalah (vokal) og østnorsk jazzsenter sitt ensemble Ung Vokal. Verket ble framført i samme sal som det ble framført for over 50 år siden. Dette markerte flyttingen av Munchmuseet fra Tøyen til Lambda.

Diskografi 
 Salmesykkel (Hubro, 2012)
 Mestertyven (Hubro, 2014)
 Ulv, Ulv (Hubro, 2016) m/ Nils Økland
 Mirakler (Hubro, 2018)
Live på Victoria (Earthly Habit, 2020)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske jazzgrupper
Mikhalina Lysova

Mikhalina Anatoljevna Lysova (russisk: Михалина Анатольевна Лысова; født 29. mars 1992) er en russisk handikappidrettsutøver som konkurrerer i skiskyting og langrenn. Hun konkurrerer i klassen B3 for synshemmede utøvere. 

Hun begynte med langrenn i 2002, og har vunnet flere VM- og PL-gull for Russland.

Idrettskarriere
Lysova deltok i sitt første VM ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2009, der hun fikk sølv på langrennssprinten, og bronse på 15 km langrenn, klassisk, i klassen B1-3. På 5 km fristil kom hun på 4.-plass. Hun deltok også i skiskyting, der hun kom på 8.-plass på jaktstarten. Året etter deltok hun ved 2010 i Vancouver. Der var hun med på det canadiske laget som vant 3 x 2,5 km langrenn, og hun fikk i tillegg to individuelle sølvmedaljer og tre bronsemedaljer. 

Ved neste VM, i VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011, vant både sprinten og stafetten i langrenn, og 3 km og 12,5 km i skiskyting. I tillegg kom hun på 2.-plass på 5 km og 15 km langrenn, og 7,5 km skiskyting. Hun fikk til sammen seks gullmedaljer ved VM i 2013; hun fikk tre gullmedaljer i langrenn og tre i skiskyting, samt en bronsemedalje på 15 km langrenn. 

Hun representerte Russland igjen ved de paralympiske vinterlekene 2014 i Sotsji, der hun vant 6 og 10 km i skiskyting, og sprinten i langrenn. Hun fikk i tillegg 2.-plass på 5 km og 15 km langrenn og 12,5 km skiskyting. Ved avslutningsseremonien var hun Russlands flaggbærer.

Utmerkelser
 Honoured Master of Sport (Russland)
 Order of Friendship (Russland)

Eksterne lenker
 Profil hos IPC (biografi og resultater)
 Profil hos Sotsji 2014 

Russiske handikappidrettsutøvere
Russiske skiskyttere
Russiske langrennsløpere
Verdensmestere i langrenn
Verdensmestere i skiskyting
Paralympiske mestere for Russland
Deltakere for Russland under Paralympiske vinterleker 2014
Langrennsløpere under Paralympiske vinterleker 2014
Skiskyttere under Paralympiske vinterleker 2014
Deltakere for Russland under Paralympiske vinterleker 2010
Fødsler i 1992
Personer fra Nizjnij Tagil
Archibald Archer

Archibald Archer (født 18. mars 1820 i Fife i Skottland, død 6. februar 1902 i Larvik) var politiker i delstaten Queensland i Australia. Han var medlem av Queenslands lovgivende forsamling og finansminister (colonial treasurer) i Queensland. Archibald Archer var én av Brødrene Archer, en tidlig nybyggerfamilie i Queensland.

Liv 
Han var sønn av William Archer. Fem år gammel reiste Archibald Archer  med faren til Norge, hvor han også fikk sin utdannelse. Senere tilbrakte han fem år i ingeniørbransjen i Skottland. Archer emigrerte til Australia, hvor han ankomi 1842, men oppholdt seg der kun i fem måneder. Han tilbrakte dereteer 13 år i det sørlige Stillehavet og på Sandwichøyene. I sistnevnte var Archer engasjert i kaffe- og sukkerplantasjer.

Han vendte tilbake til Queensland i 1860 og bosatte seg på gården Gracemere.

I 1896 forlot Archer Australia og døde i familiens norske hjem, Tollerodden, 6. februar 1902, i en alder av 81 år.

Som politiker 
Archer var medlem Queenslands lovgivende forsamling for valgdistriktet Rockhampton 27. juli 1867-19. november 1869, hvor han assiserte i å få vedtatt Land Act av 1868.

28. november 1878 ble Archer igjen valgt inn i Queenslands lovgivende forsamling, men denne gang som medlem for valgdistriktet Blackall. Han satt der til 23. januar 1886. I denne perioden var han finansminister (colonial treasurer) og utdannelsesminister (secretary for Public Instruction) i den første regjeringen til Thomas McIlwraith 5. januar 1882-13. november 1883. 

5. mai 1888 ble Archer atter en gang valgt inn i Queenslands lovgivende forsamling og atter en gang for valgdistriktet Rockhampton. Han satt til 4. april 1896. Archer var en sterk talsmann for inndeling av Queensland i mindre enheter. I 1892 besøkte Archer Storbritannia sammen med politikeren John Ferguson som en deputasjon på vegne av Central Queensland Territorial Separation League.

Referanser 

Skotter
Australske politikere
Personer fra Larvik kommune
Fødsler i 1820
Dødsfall i 1902
Sandnes Håndballklubb

Sandnes Håndballklubb (SHK) er et norsk håndballag fra Sandnes. Laget ble stiftet i 1965 da håndballgruppen ble skilt ut fra Sandnes Ulf. Det var grunnlag for å satse på håndball i Sandnes, da byen som den første i fylket fikk sin håndballhall, Giskehallen. I 2014 rykket Sandnes Håndballklubb opp til håndballseriens nest høyeste liga 1. divisjon for menn. Sesongen 2017/18 spilte klubben i Eliteserien i håndball for menn.

Referanser

Kilder 
sandnesulf.no : Starten i turnhallen
 idrett.speaker.no: SHK
Sandnes Håndballklubb website

Håndballag i Norge
Idrettslag etablert i 1965
Idrettslag i Sandnes