alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gustav Fröhlich

Gustav Fröhlich (født 21. mars 1902 i Hannover i Tyskland, død 22. desember 1987 i Lugano i Sveits) var en tysk skuespiller. 

Han begynte sin karriere på starten av 1920-tallet og spilte først og fremst biroller fram til sitt gjennombrudd som hovedrollen i Fritz Langs Metropolis i 1927. Han medvirket i over 100 filmer og forble populær i Tyskland fram til 1950-tallet.

Filmer i utvalg 
 1927: Metropolis
 1928: Heimkehr 
 1928: Syndens karusell
 1929: Brennende hjerter
 1929: Asfalt
 1930: Den udødelige vagabond
 1931: Skyldig, ikke skyldig
 1931: Die heilige Flamme 
 1931: Gloria
 1931: Liebeskommando
 1932: Under falsk flagg 
 1932: Det forelskede Firma
 1933: Hva kvinner drømmer 
 1933: Sonnenstrahl
 1933: Rakoczi-marsjen
 1934: Flyktningen fra Chicago
 1935: To unge mennesker
 1936: Madame vil ikke gifte seg
 1938: Den lille og den store kjærlighet
 1938: Frau Sixta
 1938: I hemmelig tjeneste
 1939: Renate og kvartetten
 1939: Alarm på tollstasjonen
 1940: Hennes privatsekretær
 1940: Kvinnen bakom alt
 1940: En pike i hver havn
 1941: Hennes ukjente soldat
 1942: Den store konge
 1944: Den store pris
 1948: Hypnose
 1952: I livets forværelse

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Tyske skuespillere
Personer fra Hannover
Den store komedie

Den store komedie (originaltittel: Twentieth Century) er en amerikansk screwballkomedie fra 1934 regissert av Howard Hawks med John Barrymore og Carole Lombard i hovedrollen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmkomedier fra USA
Sort-hvitt-filmer
Engelskspråklige filmer
Filmer fra 1934
Filmer regissert av Howard Hawks
Nattasylet (1936)

Nattasylet, (originaltittel: Les Bas-fonds) er en fransk spillefilm fra 1936 regissert av Jean Renoir. Filmen er en adaptasjon av Maksim Gorkijs teaterstykke av samme navn med handlingen overført fra 1800-tallets Russland til samtidige i Frankrike.

Den japanske regissøren Akira Kurosawa filmatiserte også stykket i 1957 med Toshiro Mifune i hovedrollen.

Eksterne lenker

Franske dramafilmer
Franskspråklige filmer
Filmer fra 1936
Filmer regissert av Jean Renoir
Synne Jensen

Synne Sofie Kinden Jensen (født 15. februar 1996) er en norsk fotballspiller som spiller for den spanske klubben Real Sociedad.

Klubbkarriere 
Jensen spilte for Gjelleråsen i ungdomsårene. Som 16-åring signerte hun for LSK Kvinner. Høsten 2012 gikk hun på utlån til Linderud-Grei. Etter begrenset med spilletid i LSK meldte hun i 2013 overgang til Kolbotn. Der ble hun klubbens toppskårer i 2014. Etter to år i Kolbotn ble hun hentet til VfL Wolfsburg, et av verdens beste fotballag på kvinnesiden. I Wolfsburg ble hun lagvenninne med blant annet Caroline Graham Hansen. Etter lite spilletid i den tyske storklubben gikk hun i 2016 på utlån til Stabæk i Toppserien. Før 2017-sesongen ble hun permanent Stabæk-spiller som en del av avtalen om at Marie Dølvik Markussen gikk motsatt vei fra Stabæk til VfL Wolfsburg. Etter to og et halvt år i Stabæk signerte hun i 2019 for Røa. Der ble hun klubbens toppskårer med 16 mål i Toppserien 2019. I januar 2020 signerte hun for Vålerenga, der var hun i sin første sesong delaktig i å sikre klubbens første seriemesterskap og første cupmesterskap. Etter to sesonger i Vålerenga ble det i januar 2022 kjent at Jensen igjen skulle prøve seg utenlands og hadde signert for spanske Real Sociedad.

Landslagskarriere 
Jensen har vært innom alle landslag fra J15 til A-landslaget. Debuten for A-landslaget fikk hun i november 2014 mot New Zealand.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Linderud-Grei
Fotballspillere for LSK Kvinner
Fotballspillere for Kolbotn IL
Fotballspillere for VfL Wolfsburg
Norske fotballspillere i Tyskland
Fotballspillere for Stabæk Fotball
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Norske fotballspillere i Spania
Silvi Jan

Silvi Jan (, født 1973) er en tidligere israelsk fotballspiller som spilte i Norge på 1990-tallet.

Hun spilte på skolelag og guttelag i Netanya. Mangelen på kvinneliga gjorde at hun gikk til  Kolbotn Fotball Kvinner 1996–98 der hun var toppscorer i to sesonger. Norske medier skrev navnet hennes Silvi Gian.

Hun returnerte til Israel i 1999 for å spille for Hapoel Tel Aviv i den nystartede Ligat Nashim (ליגת נשים), der hun vant the double to ganger før klubben ble nedlagt. Så spilte hun for Maccabi og vant ligaen fire ganger og cupen 5 ganger, inntil hun ga seg i 2007. Etter et hvileår spilte hun 2008–12 for ASA Tel Aviv University, der de vant ligaen tre ganger og cupen to ganger.

Hun spilte på Israels kvinnelandslag i fotball i 22 kamper og skåret 29 mål. Debuten var mot Romania i 1997, og hennes siste mot Polen i 2007.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Israelske fotballspillere
Fotballspillere for Kolbotn IL
Kristin Blystad Bjerke

Kristin Blystad Bjerke (født 7. juli 1980) er en norsk tidligere fotballspiller (angrep) med landskamper.

Hun spilte på Kolbotn Fotball Kvinner fra 1996, og tok i 1997 gull i nordisk for U16-landslaget. Året efter scoret hun begge da U18-laget slo Sverige i Nordisk. Uten hverken U20 eller U21 ble hun innkalt på A-lagssamling i 1999.

Så fulgte et par år med studier i Danmark der hun spilte på 3.-divisjonslaget Idrætsklubben Aalborg Freja, hvorpå hun gikk rett inn på Kolbotn & landslaget i 2002. Etter over 200 kamper og rundt 80 mål (samt tre ligagull og et cupgull) la hun opp i 2008, samme året som hun var klubbens toppscorer med 13 mål. 

For Norges kvinnelandslag i fotball fikk hun blant annet sølv i EM i fotball for kvinner 2005 etter å ha blitt byttet inn i det 87. minutt. Elleve A-landskamper ble det.

Referanser 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Kolbotn IL
Norske damelandslagsspillere i fotball
João Ribeiro de Barros

João Ribeiro de Barros (født 4. april 1900, død 20. juli 1947) var den første av tre amerikanske flyvere  som fløy fra Europa til Amerika. Den 28. april 1927, krysset han Atlanterhavet med et Savoia-Marchetti S. 55 sjøfly - «Jahú». Under flyvningen hadde han selskap av tre andre: João Negrão (co-pilot), Newton Braga (navigatør) og Vasco Cinquini (mekaniker). De fire flygere fløy fra Genova i Italia, til Santo Amaro (São Paulo), med mellomlandinger i Spania, Gibraltar, Kapp Verde og Fernando de Noronhas, i brasiliansk territorium.

Historie 
De Barros var student  ved Ateneu Jauense og fullførte videregående skole ved Instituto de Ciências e Letras av São Paulo. Han ble betraktet som en flink student.

I 1919 forlot han skolen og bestemte seg for å ta utdannelse som flyver USA. Den. 21. februar 1923 fikk han sertifikat No. 88 fra Inernational League i Frankrike. Han startet sin pilotkarriere i Frankrike, og har fikk mer trening i luftakrobartikk og navigasjon og som pilot i USA  og luftakrobatikk i Tyskland.

I 1926 startet  han  et prosjekt: å gjennomføre en flyvning fra Italia til Brasil med sjøfly - alene og uten støtte fra skip.

Se også 
 Første flyvning over Sør-atlanterhavet
 Sarmento de Beires

Luftfartspionerer
Roermond

Roermond (limburgsk: Remunj) er en by, kommune og bispedømme sentralt i den nederlandske provinsen Limburg. Byen ligger ved elven Rurs (Roer) samløp med Maas.

Bydeler i Roermond:
Roermond
Maasniel
Leeuwen
Asenray
Herten
Merum
Ool
Swalmen
Boukoul
Asselt

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Limburg (Nederland)
Byer i Limburg (Nederland)
Marte Berget

Marte Berget (født 30. juni 1988) er en norsk tidligere fotballspiller fra Gran på Hadeland, storesøster til fotballspiller Jo Inge Berget (født 1990).

I 2003 og 2004 var hun i toppen i sin aldersklasse i langrenn Hovedlandsrennet.  Etter å ha begynt for Gran Idrettslag er hun fra 2007  på Hadeland Kvinnefotballklubb (HKFK) og i 2008 jaktet en klubb på henne. Neste år spilte hun på Manglerud Star Toppfotball og HKFK måtte da ifølge Oppland Arbeiderblad trekke laget. Fra 2011 er hun på Kolbotn Fotball Kvinner der hun i 2012 blir klubbens toppskårer.

Hun spiller for Vålerenga Fotball Damer 2013–14, så 2015–17 for LSK Kvinner Fotballklubb, tilbake i Vålerenga fra 2018.

Hun har ellers studert mastergrad i fysisk aktivitet og helse ved Norges idrettshøgskole.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske langrennsløpere
Norske fotballspillere
Fotballspillere for Manglerud Star Toppfotball
Fotballspillere for Kolbotn IL
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Fotballspillere for LSK Kvinner
Personer fra Gran kommune
Fødsler i 1988
Acciona

Acciona, S. A. (spansk uttale: [akˈθjona]) er et spansk konsern innen utvikling og drift av infrastruktur (bygg, vann, industri og tjenester) og fornybar energi.

Selskapet ble stiftet i 1997 gjennom sammenslåingen av Entrecanales y Tavora og Cubiertas y MZOV, men selskapet har røtter helt tilbake til 1862. Selskapets hovedkontor ligger i Alcobendas i Madrid-regionen i Spania. 

Selskapet har mer enn  ansatte, og har virksomhet i tretti land på fem kontinenter. Selskapet er notert på Madrid-børsen. 

I Norge ble selskapet i 2015 tildelt en stor kontrakt ved utbyggingen av den nye Follobanen. Sammen med italienske Ghella boret selskapet 18,5 km tunnel ved hjelp av fire tunnelboremaskiner.

I 2018 begynte Acciona samarbeid med Nye Veier om 23 km motorvei E6 Ranheim–Værnes.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Selskaper etablert i 1997
Entreprenørselskaper
Spanske selskaper
Nidda (by)

Nidda er en by i den tyske delstaten Hessen med 16.848 innbyggere. Byen ligger i Wetteraukreis ved elva av samme navn.

Første gang Nidda nevnes skriftlig er i Codex Eberhardi fra et tidspunkt mellom 802 og 817, der navnet oppgis som Nitaha. Senere kalt Nithehe (På1187), Nitete (1206) og Nitehehe (1234). 

Byen fikk rundt 1100 en borg med vollgrav for å beskytte handelsrutea som gikk gjennom byen. Volkold 2. bosatte seg i borgen, og opprettet et lite grevskap rundt byen med seg selv som greve. Denne første borgen ble revet i 1604 og erstattet av et renessanseslott. 1450 ble grevskapet Nidda lagt under landgrevskapet Hessen.

På slutten av det 18. århudre inviterte Katarina den store folk fra Nidda til å flytte til Russland og bosette seg ved Volga i nærheten Saratov. En rekke familier fulgte oppfordringen, og derfor kan man nå til dage finne beboere med navn som Daubert eller Pfaffenroth i dette området.

Papirproduksjon er en tradisjonell sysselsetting i Nidda på grunn av den rike tilgangen på trevirke fra skogene nær byen og rent vann fra elva.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Hessen
Wetteraukreis
Kursteder
Fairey III

Fairey Aviation Company's Fairey III var ett i en serie med britiske rekognoseringsfly, dobbeltdekkere som kunne notere seg en svært lang produksjons- og tjenestehstorikk i både landbaserte og sjøflyvarianter. Første fly fløy 14. september 1917 og enkelte eksemplarer var fortsatt i bruk under andre verdenskrig.

Konstruksjon og utvikling 
Prototypen av Fairey III var N. 10 som var et sjøfly som ble konstruert og bygget i 1917 av Fairey Aviation (sammen med det mindre N. 9) for å møte Admiralitetets spesifikasjon for et Hangarskip-basert sjøfly for Royal Naval Air Service under Første verdenskrig. N.-10 var også kjent under sitt konstruksjonsnummer F. 128. Det var en dobbeltdekker med to sittebrønner og foldbare vinger, drevet av en 260 HK (190 kW) Sunbeam Maori motor. Det første flyet fløy fra Port Victoria sjøflybase på Isle of Grain i Kent den 14. september 1917.

Etter tester både som sjøfly og landbasert, ble flyet bestilt i to versjoner, begge drevet av Maori, IIIA og IIIB, med 50 og 60 fly planlagt. Fairey IIIA var et fly for operasjon fra hangarskip, og som sådan utstyrt med hjul eller skiunderstell. IIIB var ment som sjøfly bombefly, med større vingespenn (økt fra 14,19 m til 19,13 m) og i stand til å frakte tre 105 kg bomber.

Operativ historie 
Portugal bestilte sitt første III i 1921. Dette flyet fikk navnet «Lusitânia» og ble brukt i et forsøk på å fly over Sør-Atlanteren og teste et nytt navigasjonssystem, en kunstig horisont utviklet av navigatøren Gago Coutinho. Turen startet den 30. mars 1922 og gikk via Las Palmas, São Vicente, Kapp Verde og videre til St. Peter og Pauløyene, hvor det gikk tapt under fylling av drivstoff. Reisen ble fullført med hjelp to andre  (det andre gikk tapt under nødlanding på havet) Den første kryssingen av Sør-Atlanteren ble  og fullført 72 dager etter avgang fra Lisboa. Det siste flyet, «Santa Crux», er utstilt på Museu de Marinha i Portugal.

Museale fly 

Et enkelt eksemplar av en Fairey III er bevart i Portugal på Museu de Marinha (Marineuseet). Dette er flyet som tilslutt gjennomførte kryssingen av Sør-Atlanteren.

Spesifikasjoner (IIID-den landbaserte versjonen)

Referanser

Eksterne lenker 
 Wings Palette-fargelegging

Sjøfly
Enmotors propelldrevne luftfartøy
Rekognoseringsfly
Fly fra andre verdenskrig
Biplan
Fairey-luftfartøy
Alexander Kirketeig

Alexander Kirketeig (født 5. februar 1979 i Førde, Sogn og Fjordane) er en norsk styrkeløfter, som konkurrerer for Odin Styrkeløftklubb.

Nasjonale resultater og meritter i styrkeløft http://styrkeloft.no/gammel/files/historikk/

NM i styrkeløft

Junior-NM i styrkeløft

Referanser 

Norske styrkeløftere
Tony-prisen for beste musikal

Tony-prisen for beste musikal (engelsk: ) er en amerikansk teaterpris som hedrer musikaler som blir satt opp på Broadway. Prisen ble første gang utdelt på den 3. Tony-utdelingen i 1949. Opprinnelig ble prisen delt av produsentene og forfatterne, men fra 1971 har den kun gått til produsentene. Den deles ut i New York.

Vinnere og nominerte 
† vant Pulitzerprisen for drama

1940-årene

1950-årene

1960-årene

1970-årene

1980-årene

1990-årene

2000-årene

2010-årene

2020-årene

Rekorder 
Rekorder per 2016:
 Hamilton er den produksjonen med flest nominasjoner i Tony-prisens historie, med 16 nominasjoner. The Producers har vunnet flest priser da den vant i 12 kategorier, inkludert for beste musikal. 
 Sound of Music og Fiorello! er de eneste musikalene som har delt prisen for beste musikal (i 1960).
 Passion er den vinneren som har hatt færrest forestillinger, med 280.
 The Phantom of the Opera er den vinneren som har hatt flest forestillinger, med 12 230 per 18. juni 2017.
 Fun Home er den første vinneren som er skrevet av kun kvinner.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Tony-prisen på BroadwayWorld.com

Musikal
Utmerkelser etablert i 1949
Peer Danefeld

Peer Danefeld (født 23. desember 1959 i Odense) er en dansk fotballtrener som har trent norske fotballag siden 2001.

Bakgrunn 
Danefeld er utdannet sosionom og ble uteksaminert i 1987.

Han har vokst opp i Bolbro bydel i det vestlige Odense. Der begynte han spilte for Odense KFUM fra han var 8 år gammel, til han måtte legge opp med en skade som 28 åring. Danefeld ble stående med 250 kamper for barndomsklubben. Etter dette begynte han som trener.

Trenerkarrieren

Trener i Danmark 
Danefeld trente damelaget til Boldklubben 1909, som vant seriegull i 1992 og 1993. Etterpå trente Danefeld herrelaget til Boldklubben 1913, opp tre divisjoner fra Danmarksserien til 1. divisjon, og herrelaget til Aarhus Fremad 1999 og 2000. Danefeld fikk fyken I F.C. Århus ( Århus Fremad byttet navn til F.C. Århus) etter en uoverensstemmelse med styret om hvordan styremedlemmer skal fremstå i en garderobe over for en spillerstall.

I sesongen 2000/01 trente Danefeld damelaget til OB frem til seriegull.

Trener i Norge 
Han ble hentet til Norge i desember 2001, for å trene Kolbotn sitt kvinnelag i de neste 2 sesongene. Han ledet Kolbotn til seier i Toppserien 2002, og til sølv i både serien og NM 2003.

Tilbake i Danmark 
Etter 2 år i Norge ble Danefeld hentet tilbake til Danmark. Her førte han Brøndby sitt kvinnelag frem til gull i sesongen 2003/04, i både serien og cupen.

Retur til Norge 
Fra 2004 var Danefeld tilbake i Norge som trener for Asker Fotball Kvinner, som han ledet til gull i NM, med en 4-0 seier mot .

Fra 2006 ble Danefeld ansatt som spillerutvikler i . Fra sesongen 2007 til sommeren 2009 var han klubbens hovedtrener. Sommeren 2009 sa han opp sin stilling fordi Follo FK hadde store økonomiske problemer. Danefeld reiste til Sørlandet og startet som konsulent for . Fra sesongen 2010 tok han over hovedtrenerjobben, og førte laget til opprykk til 2. divisjon etter tretti strake seire i 3. divisjon i 2010. Danefeld ga seg i MK etter én sesong som hovedtrener. 

Danefeld ble hentet  til  i Grimstad, hvor han var hovedtrener i perioden 2011–2013. Under hans ledelse rykket Jerv opp til 2. divisjon i 2013. 

I 2014 trente han G-19-laget til  til seriegull. 

Fra 2015-2019 har Danefeld trent herrelaget til  i Kristiansand.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske fotballtrenere
Fotballtrenere for FK Mandalskameratene
Sheila van den Bulk

Sheila van den Bulk (født 6. april 1989 i Rotterdam) er en nederlandsk fotballspiller som har spilt i Norge.

Hun hadde spilt siden 2007 for ADO Den Haag da hun sommeren 2013 gikk til Bergen og Sandviken Idrettslag. Samme høst prøvespiller hun for Avaldsnes Idrettslag, men går heller til Kolbotn Fotball Kvinner der er to sesonger. Hun rekker å bli klubbens mestscorende i Toppserien 2015, men forlot i slutten av desember 2015 for å gå til Djurgården i Stockholm og laget Djurgårdens IF Dam. Ifølge Østlandets Blad ble hun erstattet med Rachael Axon.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nederlandske fotballspillere
Fotballspillere for IL Sandviken
Fotballspillere for Kolbotn IL
Personer fra Rotterdam
Lene Espedal

Lene Espedal (født 11. januar 1983) er en tidligere aktiv norsk fotballspiller (midtbane) som også har spilt på landslaget.

Hun spiller for Sandved Idrettslag i Sandnes da hun i 1999 tas ut på J17-landslaget for å spille nordisk. Høsten 1999 debuterer hun som 16-åring mot Setskog/Høland for Klepp IL, der hun blir til 2004. Hun rekker å komme på Årets Lag i 2003, får i mars 2004 et innhopp på A-landslaget, som taper 1–4 mot USA i Algarve Cup. Et grunnfag i idrett ved Høgskolen i Stavanger blir det også.  I november 2004 er hun på U21-landslaget da hun går til Kolbotn Fotball Kvinner for å ta mellomfag i idrett ved Norges idrettshøgskole.  Sesongen 2006 er hun mest skadet i Kolbotn. I januar 2007 melder Stavanger Aftenblad at Klepp betaler penger for å få henne tilbake dit. Prisen ble 25 000 kroner. Hun la opp etter 2008-sesongen.

Referanser 

Norske fotballspillere
Norske damelandslagsspillere i fotball
Fotballspillere for Klepp IL
Fotballspillere for Kolbotn IL
Det Evig Lokkende

Det Evig Lokkende, (originaltittel: It) er et amerikansk romantisk komedie fra 1927, med Clara Bow og Antonio Moreno i hovedrollene.

Filmen var Clara Bows internasjonale gjennombrudd som skuespiller, og gjorde henne verdenskjent som en "it girl".

Handling 
Betty Lou Spence arbeider i en butikk, og har forelsket seg i den kjekke nye arbeidsgiveren hennes, Cyrus Waltham Jr. Imidlertid tilhører de forskjellige sosiale klasser, og han er allerede romantisk Involvert med sosialist Adela Van Norman. Men Cyrus's dumme venn Monty er forelsket i Betty, og hun forsøker å bruke ham for å komme seg nærmere Cyrus.

Når Betty Lou endelig får Cyrus sin oppmerksomhet, overbeviser hun ham om å ta henne med på et stevnemøte til Coney Island. Dagen etter forsøker barnevernet å fjerne babyen til Bettys syke romkamerat Molly. For å beskytte venninnen sin, påstår Betty at babyen faktisk er hennes. Dessverre blir dette opplegget overhørt av Monty, som raskt Informerer Cyrus.

Rolleliste 
 Clara Bow som Betty Lou Spence
 Antonio Moreno som Cyrus T. Waltham
 William Austin som "Monty" Montgomery
 Priscilla Bonner som Molly
 Jacqueline Gadsdon som Adela Van Norman
 Julia Swayne Gordon som Mrs. Van Norman
 Elinor Glyn som Madame Elinor Glyn

Referanser

Eksterne lenker 
 

Romantiske komedier fra USA
Dramakomedier fra USA
Sort-hvitt-filmer
Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1927
Carl Froelich

Carl August Hugo Froelich (født 5. september 1875 i Berlin, død 12. februar 1953 samme sted) var en tysk filmregissør, kameramann, filmprodusent, og en pioner innen filmmediets utvikling på det tidlige 1900-tallet.

Hans karriere varte fram til andre verdenskrigs slutt.

Han meldte seg inn i NSDAP i 1933 og i 1939 ble han utnevnt til president av Reichsfilmkammer, en filmorganisasjon som indirekte ble kontrollert av Goebels via Reichsministerium für Volksaufklärung und Propaganda.

Filmer i utvalg 
 1927: Den forelskede kvinnehater
 1931: Piker i uniform (Mädchen in Uniform)
 1937: Den store dårskap
 1938: Tilbake til hjemmet
 1939: De fire kamerater
 1939: Symfoni Pathetique
 1940: En dronnings hjerte
 1941: Veien er fri
 1941: En herre i pysjamas (Der Gassmann)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Berlin
Tyske regissører
Stumfilmregissører
Personer tilknyttet det tredje rike
Medlemmer av NSDAP (innmeldt 1933–1945)
Stein (Limburg)

Stein er en kommune og et tettsted i den sørlige delen av den nederlandske provinsen Limburg.

Stein kommune består av tettstedene Stein, Elsloo, Urmond, Berg an de Maas, samt noen mindre steder.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Limburg (Nederland)
Byer i Limburg (Nederland)
Royal Air Force College Cranwell

Royal Air Force College (RAFC) er Royal Air Forces anlegg for opplæring av RAF-personell som forbereder seg til å bli fastlønnede offiserer. Anlegget gir også opplæring til flykadetter og er ansvarlig for all RAF-rekruttering sammen med offiser og flymannskapsvalg. Den ble opprinnelig etablert som et treningssenter for marinen under første verdenskrig. Under andre verdenskrig ble skolen og dets fasiliteter brukt til trening av jagerflygere.

Royal Air Force College er basert på RAF Cranwell nær Sleaford i Lincolnshire, og er iblant navngitt som Royal Air Force College Cranwell.

Historie 
Cranwell ble først etablert i 1916 av Royal Navy som et flyvnings-treningssenter, og luftskip opererte der til slutten av første verdenskrig.

I desember 1915, etter at Royal Naval Air Service hadde brutt seg bort fra Royal Flying Corps, ble Kommandør Godfrey Paine sendt til Cranwell for å starte en marin flyvningsskole. Royal Navy's Central Depot and Training Establishment åpnet 1. april 1916 i Cranwell under Paines lederskap.

I 1917 ble Paine etterfulgt av Kommandør Luce, og i 1918 etter grunnleggelsen av Royal Air Force i april overtok brigadegeneral Harold Douglas Briggs.

Som et Royal Air Force anlegg ble Cranwell hovedkontor for nr. 12-gruppen for de siste månedene av krigen. Etter opphør av fiendtlighetene i november 1918 var Chief of Air Staff, Sir Hugh Trenchard, fast bestemt på å opprettholde Royal Air Force som en selvstendig tjeneste i stedet for å la hæren og marinen styre luftoperasjonene igjen. Etablering av et luftakademi, som vil gi grunnleggende flygetrening, gi intellektuell utdanning og gi en følelse av hensikt til de fremtidige lederne av tjenesten, var derfor en prioritet.

Royal Air Force College ble dannet 1. november 1919 som RAF (Cadet) College under autoritet av sin første kommandant, Luft Kommandant Charles Longcroft. Den 5. februar 1920 ble høgskolen oppgradert til kommandostatus. Det er det eldste militære luftakademiet i verden.

20. juni 1929 krasjet et fly som ble styrt av Flykadett C. J. Giles ved landing ved kollegiet og briste inn i flammer. En andre flykadett, William McKechnie, trakk Giles, som ikke var i stand til å flytte seg, fra det brennende vraket. McKechnie ble tildelt Empire Gallantry Medal for sine handlinger.

I 1936 ble høgskolen redusert fra kommando til gruppestatus innen opplæringskommandoen, og kommandanten sluttet å holde tittelen som luftoffiser med befal over RAF Cranwell.

Like før utbruddet av andre verdenskrig stengte luftdepartementet skolen som opplæringssted. Med behovet for å trene luftfartøyer i store mengder ble det omformet RAF College Flying Training School, og det gikk ikke tilbake til sin tidligere funksjon frem til 1947. Det var også i 1947 at kadetter til utstyrs- og sekretariatsgren ble tatt opp til skolen ved siden av de tradisjonelle flykadettene.

Etterkrigstrening på skolen var en periode med forandring og usikkerhet. Rekrutteringen fant ikke nok kvalifiserte kandidater til å fylle hver oppføring.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Royal Air Force
Militære skoler