alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nikos Belogiannis

Nikos Belogiannis (født 22. desember 1915 i Amaliada, død 30. mars 1952) var en gresk kommunist og motstandsleder.

Han ble fengslet i Akronauplia fengsel av Ioannis Metaxas og hans nasjonalistiske regime i 1930 og som ble overført til tyskerne etter den nazistiske okkupasjonen av landet som fant sted i 1941. Han rømte i 1943 og sluttet seg til Ethnikos Laikos Apeleftherotikos Stratos (ELAS) i Peloponnes. Etter å ha blitt utnevnt til politisk kommissær for den demokratiske hæren av Hellas (DSE) under den greske borgerkrigen var han en av de siste til å forlate landet i 1949, etter nederlaget deres.

I juni 1950 returneres Belogiannis tilbake til Hellas for å re-etablere Athen og hjelpe til under organiseringen av kommunistpartiet i Hellas (KKE) som hadde blitt erklært ulovlig under borgerkrigen i landet som tok slutt i 1949. Belogiannis ble arrestert den 20. desember 1950 og ble for krigsretten tiltalt for flere lovbrudd, blant annet for å ha vært en del av det ulovlige kommunistpartiet i Hellas (KKE). Han ble også anklaget for å være en forræder, og for overføring av hemmelig informasjon til Sovjetunionen.

Da rettssaken mot Beloyannis begynte i Athen den 19. oktober 1951. Ble han sammen med 94 andre personer anklaget, hovedsakelig for forrædere og spionasje. En av de tre medlemmene av krigsretten var Georgios Papadopoulos, som i 1967 ble leder for den militære diktatur-regimet som hadde makten i Hellas mellom 1967 og frem til 1974. Beloyannis benektet under rettssaken alle anklager og understreket den patriotiske arten av hans handlinger, både under den anti-nazistiske resistensen i Hellas mellom 1941 og 1944, den britiske intervensjon (1944–1946) og under den greske borgerkrigen (1946–1949). 

Til tross for mange nasjonale og internasjonale appeller om benådning, dømte krigsretten Beloyannis og elleve av hans medmennesker til døden. Dommene mot de tiltalte forbryterne ble opplest og vedtatt den 15. november 1951. Fire av de tiltalte ble tatt fra fengsel i Kallithea tidlig om morgenen søndag 30. mars 1952 og ble henrettet i Goudi-leiren samme dag. Dommen til de andre medtiltalte til Belogiannis ble senere omgjort til livsvarig fengsel, men på midten av 1960-tallet ble alle løslatt fra fengselet før dødsstraffen ble fullbyrdet.

Beloyannis ble en av de store heltene i Hellas. Hans navn ble gitt til landsbyen Beloiannisz som ble bygd i Ungarn for å huse flere greske politiske flyktninger som levde i eksil fra slutten av den greske borgerkrigen som tok slutt i 1949, frem til høsten av Georgios Papadopoulos og militær-juntaen og re-etableringen av demokratiet i Hellas som fant sted i 1974.

Grekere
Kommunister
Fødsler i 1915
Dødsfall i 1952
Julekonserten

Julekonserten er et musikkalbum med Celine og Malin. Albumet kom ut den 8. november 2010.

Sporliste

 Malin Reitan: «Jul i vårres by» (Hallgeir Rustan)
 Malin & Celine: «Jeg så mamma kysse nissen» (Tommie Connor/Philip Kruse)
 Malin Reitan: «Glade jul» (Josef Mohr/Franz Xaver Gruber)
 Malin & Celine: «Bjelleklang» (James Pierpont/Arne Bendiksen/Juul Hansen)
 Malin & Celine: «Julenissen kommer i kveld» (John Frederick Coots/Haven Gillespie/Alf Prøysen)
 Celine: «Jul på Røros» (Tore André Helgemo/Ronny Wikmark)
 Malin & Celine: «Julepotpurri» 
 «Rudolf er rød på nesen»
 «Snømannen Kalle»
 «Hei, hå nå er det jul igjen»
 «Musevisa»
 «Så går vi rundt om en enebærbusk»
 «På låven sitter nissen»
 «Eventyrland»
 «La det snø, la det snø, la det snø»
 Celine: «Deilig er jorden» (Breslau/B.S. Ingemann)
 Malin & Celine: «Rockin' Around the Christmas Tree» (Johnny Marks)
 Celine & Tore André Helgemo: «Have Yourself a Merry Little Christmas» (Hugh Martin/Ralph Blane)
 Celine: «Æ tru på julenissen» (T.A. Helgemo/R. Wikmark)
 Malin & Celine: «En stjerne skinner i natt» (Tore W. Aas/Eyvind Skeie)

Medvirkende

Musikere
 Malin Reitan - sang, kor, låtskriver
 Celine Helgemo - sang, kor, låtskriver
 Ronny Wikmark - kapellmester, tangenter, kor, produsent, postproduksjon, mix, arrangement
 Terje Gjønnes - gitarer, kor
 Morten Skaget - bass/kor
 Steinar Krokstad - trommer/perkusjon/kor
 Ranveig Seljemark - perkusjon/bakgrunnvokal
 Åshild Mundal - perkusjon/bakgrunnvokal
 Tore André Helgemo - gjestevokal på Have Yourself a Merry Little Christmas, backstageansvarlig
 City of Prague Philharmonic Orchestra - orkester
 Wolfgang Käfer - dirigent

Øvrige
 Eirik Berge - arrangement 
 Thomas Henriksen - arrangement 
 Søren Bundgaard - arrangement 
 Morten Fagervik - scenemanager, scenetekniker
 Stein Vanebo - konsertarrangør/produsent
 Håvard Soknes - tekniker, postproduksjon/mix
 Knut Estensen - fotograf, lys, videodesign 
 Nina Wikmark - fotograf
 Ronny Manuel Danielsen - fotograf
 Britt Helgemo - backstageansvarlig
 Heidi Haugen - backstageansvarlig
 Kari Thorvik - backstageansvarlig
 Tonje Valebor Alegria - backstageansvarlig
 Trude Haugen - backstageansvarlig

Eksterne lenker
 Julekonserten

Musikkalbum fra 2010
Celine-album
Malin-album

Norske julealbum
Jean-Michel Byron

Jean-Michel Byron DuPlessis (født 1957 i East London) er en sørafrikansk vokalist og låtskriver. Han er kanskje mest kjent som vokalist i rockebandet Toto en kort periode i 1990, da han medvirket på albumet Past to Present 1977–1990, samt på konsertfilmen Greatest Hits Live...and More. Han ble bedt om å forlate Toto straks etter Past to Present-turneen på grunn av uoverensstemmelser med resten av bandet. Samlealbumet Past to Present inneholder fire nye Toto-sanger der Byron er hovedvokalist; «Love Has the Power», «Animal», «Can You Hear What I'm Saying» og «Out of Love». 

I 1991 ga han ut sitt første soloalbum, Byron. Han samarbeidet også med bandet Ambition på deres debutalbum fra 2006. Byron har også samarbeidet med en rekke andre kjente artister, som blant andre Scorpions, Kenny Loggins, Dionne Warwick og Van Morrison. Byron er per 2010 vokalist i bandet Guavajava.

Diskografi 
 1990: Past to Present 1977–1990, Toto
 1991: Byron (soloalbum)
 2000: Gamma 4, Gamma
 2007: Humanity: Hour I, Scorpions
 2006: Ambition, Ambition
 2008: Heaven, Guavajava

Referanser

Eksterne lenker 
 Jean-Michel Byrons offisielle nettsted

Sørafrikanske sangere
Låtskrivere
Personer fra East London
Toto-medlemmer
Liste over kardinaler utnevnt av Innocens VI

Liste over kardinaler utnevnt av Innocens VI er en liste over de 15 kardinalene pave Innocens VI utnevnte under tre konsistorium i perioden fra 15. februar 1353 til 17. desember 1350.

15. februar 1353 
 Andouin Aubert

23. desember 1356 
 Elie de Saint-Irier O.S.B.
 Francesco degli Atti
 Pierre de Salvete Monteruc 
 Guillaume de Farinier O.F.M.
 Nicolás Rosell O.P.
 Pierre de la Foret

17. september 1361 
 Fontanier de Vasall O.F.M.
 Pierre Itier
 Jean de Blandiac
 Gilles Aycelin de Montaigu
 Androin de la Roche O.S.B.
 Etienne Alberti
 Guillaume Bragose
 Hugues de Saint-Martial

Kilder 
 Salvador Miranda: The Cardinals of the Holy Roman Church

Innocens 06
Barbara Vogler

Barbara Vogler (født 6. februar1937 i Mündingen, Tyskland) er en kunstner bosatt i Nedre Eiker.

Vogler er utdannet i Stuttgart, Berlin og Oslo. Hun er tegner, kunsthåndverker og har hatt en rekke utsmykningsoppdrag, bl a ved Fjell bydelshus i Drammen, Mjøndalen kirke, Lier energiverk, Vestfossen ungdomsskole mv. Hun er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd og en rekke andre samlinger.

Vogler var gift med kunstmaler Gudbrand Mo.

Referanser

Eksterne lenker 
 Barbara Vogler hos Kulturnett

Norske kunstnere
Tyske kunstnere
Fødsler i 1937
Liste over kardinaler utnevnt av Urban V

Liste over kardinaler utnevnt av Urban V er en liste over de 14 kardinalene pave Urban V utnevnte under fire konsistorium i perioden fra 18. september 1366 til 7. juni 1370.

18. september 1366 
 Angelic de Grimoard CRSA
 Guillaume de la Sudrie O.P.
 Marco de Viterbo O.F.M.

12. mai 1367 
 Guillaume d'Aigrefeuille O.S.B.

22. september 1368 
 Arnaud Bernard du Pouget
 Philippe de Cabassole
 Simon Langham
 Bernard de Bosquet
 Jean de Dormans
 Etienne de Poissy
 Pierre de Banac
 Francesco Theobaldeschi

7. juni 1370 
 Pierre d'Estaing O.S.B.
 Pietro Corsini

Kilder 
 Salvador Miranda: The Cardinals of the Holy Roman Church

Urban 05
Fredrik Selmer

Fredrik Selmer, kjent som ingeniør F. Selmer, (født 25. oktober 1876 i Sunndal, død 30. januar 1968 i Oslo) var en norsk ingeniør og entreprenør.

Selmer ble uteksaminert som bygningsingeniør ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1896. Studerte deretter ved den tekniske høyskole i Dresden 1896–97 og praktiserte så på forskjellige steder i Tyskland og Østerrike før han 1905 reiste til New York hvor han i et år arbeidet i en entreprenørforretning. Sommeren 1906 var han tilbake i Norge og etablerte sitt eget entreprenørselskap, Ingeniør F. Selmer i Kristiania som senere gikk sammen med entreprenørselskapet Høyer-Ellefsen. Frem til andre verdenskrig utførte selskapet under ingeniør Selmers ledelse de fleste typer bygg- og anleggsarbeider over store deler av landet, men var særlig involvert i kaier, broer, siloer og damanlegg. Blant arbeider som kan nevnes, er: 
 Undergrunnsbanen i Oslo fra Majorstuen til Nationalteateret
 Bybroen i Drammen (landets første betongbro)
 Norsk Hydros kaianlegg på Herøya ved Porsgrunn
 Horngården på Egertorvet i Oslo, byens første høyhus.
 Handelsbygningen i Oslo
 Folketeaterbygningen i Oslo
 Odd Fellow-gården i Oslo
 Fram-huset på Bygdøy
 Hotel Continental i Oslo
 Philipsbygget på Majorsten
 Tryvannstårnet
 Notodden kirke

Under den annen verdenskrig kom Selmer som landets nest største entreprenørselskap raskt i kontakt med okkupasjonsmakten. Hele 60 % av firmaets omsetning fra 1940 til 1945 kom fra tyske oppdrag. Disse oppdragene ble ofte sabotert og trenert både fra selskapets og arbeidernes side. Fredrik Selmer var utenfor mistanke for å ha vært en tyskerhjelp. 

Etter andre verdenskrig, i 1951, vant selskapet en internasjonal konkurranse om bygging av et større dam- og tunnelanlegg og en kraftstasjon i Snowy Mountains i Australia. Selmer, som da var 75 år, deltok aktivt i gjennomføring av prosjektet, som på sitt største beskjeftiget 900 mann, omtrent halvparten norske. Det ble fullført i begynnelsen av 1955 – en måned før fristen, og Selmer høstet stor anerkjennelse fra australske myndigheter for arbeidet.

Etter Fredrik Selmers død 1968 ble selskapet involvert i utvikling og bygging av installasjoner til oljeindustrien. Selskapet inngår nå det i det svenske Skanska-konsernet som Selmer Skanska AS.

Selmer fikk i  1932 Den norske ingeniørforenings pris for “Fremragende bygningsingeniørarbeider”, og 1955 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Referanser 

Norske bygningsingeniører
St. Olavs Orden
Personer fra Sunndal kommune
Fødsler i 1876
Dødsfall i 1968
Faia

Faia er et freguesia (sogn) i kommunen Guarda i det portugisiske distriktet Guarda.

Sogn i Portugal
Guarda (distrikt)
Sun Fast 32i

Sun Fast 32i er en 32 fot seilbåt som er produsert av Chantiers Jeanneau i Frankrike og tegnet av den kjente båtkonstruktører, Philippe Briand, i 2002. Seilbåten er vellegnet for både tur og regattaseiling, og er regnet som en av Jeanneaus beste seilbåter i dette kombinasjonssegmenetet. Båten har et høyt fribord som sikrer tørr og behaglige seilas, hvilket bidrar til romslig inneplass med god ståhøyde under dekk. Båten har en svært praktisk og komplett innredning med stor og romslig bysse, samt en av de aller største akterkabiner man finner i båter av denne kategori. For turseiling har båten den komfort som er nødvendig for en god seilopplevelse.

Regatta 
Båten er vellegnet for et mannskap på 4-6 personer, men seiles også meget effektivt under shorthanded seilas. Cockpiten er stor og romslig, og de fleste funksjoner er hensiktsmessig plassert for effektiv seiling. Sun Fast 32i har som standard mye "performance" utstyr fra Harken, Lewmar og Wichard. Riggen er levert av Sparcraft, har 2 sett bakovervinklede salingshorn, dyform wire i all stående rigg og rullesystem fra Facnor. 

Båttypen kan vise til gode regattaresultater både nasjonalt og internasjonalt, og seiler godt opp mot sitt LYS tall eller IMS sertifikat. Internasjonalt har båten oppnådd en rekke gode resultater, blant annet The Trophée Atlantique i 2002. På nordisk nivå har båttypen oppnådd gode resultater i følgende regattaer: Fyn Rundt, Hovdan Skagen Race, Færderseilasen, Oslofjorden Rundt, Hollænderseilasen, Nesodden Høstcup, Ulabrandseilasen og Softspring Nordland offshore race.

Se også 
 Sun Fast 35
 Sun Fast 37
 Sun Fast 40
 Sun Fast 43

Eksterne lenker 
 Brosjyre fra Jeanneau
 Sailing World.
 Båtmagasinet DK.
 Chantiers Jeanneau.
 Philippe Briand Ltd.
 Heitmann Marin AS.

Entypekjølbåter
Liste over kardinaler utnevnt av Gregor XI

Liste over kardinaler utnevnt av Gregor XI er en liste over de 21 kardinalene pave Gregor XI utnevnte under to konsistorium i perioden fra 30. mai 1371  til 20. desember 1375.

30. mai 1371 
 Pedro Gómez de Barroso Albornoz
 Jean du Cros
 Bertrand de Cosnac CRSA
 Bertrand Lagier O.F.M.
 Robert de Genève, senere motpave Klemens VII.
 Guillaume de Chanac O.S.B.
 Jean Fabri
 Jean de la Tour O.S.B.
 Giacomo Orsini
 Pierre Flandrin
 Guillaume Noellet
 Pierre de Vergne

20. desember 1375 
 Pierre de la Jugée O.S.B.
 Simone Borsano
 Hughes de Montelais
 Jean de Bussière O.Cist.
 Gui de Malesec
 Jean de la Grange O.S.B.
 Pierre de Sortenac
 Gérard de Puy O.S.B.
 Pedro Martínez de Luna y Pérez de Gotor, senere motpave Benedikt XIII.

Kilder 
 Salvador Miranda: The Cardinals of the Holy Roman Church

Gregor 11
Sylvia Rose

Sylvia Rose (født Müller, 23. desember 1962), tysk roer som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.

Rose ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Hun var styrmann på den østtyske båten som vant konkurransen i firer med styrmann for damer foran Kina og Romania. Roerne på den østtyske fireren var Gerlinde Doberschütz, Carola Hornig, Birte Siech og Martina Walther.

OL-medaljer 
  1988  Seoul -  Gull i roing, firer med styrmann damer  Øst-Tyskland

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske roere
Olympiske mestere for Øst-Tyskland
Medaljevinnere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Øst-Tyskland under Sommer-OL 1988
Roere under Sommer-OL 1988
Olympiske medaljevinnere i roing
Diderich H. Lund

Diderich Hegermann Lund (født 17. mars 1888 i Kristiania, død 29. januar 1986 i Oslo) var entreprenør, ingeniør og pioner innen norsk utviklingshjelp.

Som ingeniør og entreprenør var Lund med på viktige deler av norsk vannkraft- og jernbaneutbygging i mellomkrigstiden. Ut over sitt yrke var han pasifist, fredsforkjemper, atommotstander (medlem av De 13) og kvinnesaksforkjemper; han var medlem i Norsk Kvinnesaksforening. Han var opptatt av sosial og økonomisk rettferdighet. Lund var leder for norsk utviklingshjelps pionerprosjekt, Fiskeriprosjektet i Kerala i India i 1950-årene.

Etter examen artium  i 1906 gjennomførte han ingeniørstudier i Zürich i perioden 1906–1910, og hadde deretter et par års praksis i Sveits før han var tilbake i Norge i 1913. I de ti årene som fulgte ledet han flere store vannkraft- og industriutbyggingsprosjekter, blant annet byggingen av karbidfabrikken i Odda, og kraftutbygging i Svelgen. Som sjef for teknisk etat i daværende Aker kommune 1921–1926, var han med på byggingen av Sognsvannsbanen og Østensjøbanen. I 1925–1926 ledet han byggingen av fortøyningsmastene for luftskipet Norge på Ekeberg i Oslo, og på Svalbard hvor han også bygde luftskipshallen i Ny-Ålesund. 

Fra 1927 til 1930 var Lund ansatt som anleggsjef ved Det norske Zinkkompani i Odda. I 1930 startet han og Haakon Eeg-Henriksen entreprenørfirmaet Haakon Eeg-Henriksen & Diderich Lund A/S. Dette samarbeidet varte til 1952, da Lund overtok ledelsen av Keralaprosjektet. 

I årene forut for andre verdenskrig og i de tidlige krigsårene, arbeidet han blant annet med utbyggingen av Nordlands- og Sørlandsbanen. 

Under den tyske okkupasjonen av Norge måtte Lund flykte til Sverige, og han ble sendt derfra til London hvor han virket som konsulent for regjeringen i arbeidet med å forberede gjenreisningen av Norge. Etter krigen ledet han gjenoppbyggingen av Finnmark.

Fra 1952 til 1957 var Lund engasjert i den første norske utviklingshjelpen i Kerala.

Lund var 75 år da han startet sin siste store oppgave; å lede kvekernes hjelpearbeid i Algerie. I årene 1963–1970 var han ansvarlig for utbygging av vannforsyning, og bygging av skoler og helseklinikker.

Familie 
Diderich Lund var gift med Sigrid Helliesen Lund (1892–1988). Han var far til Bernt H. Lund.

Referanser 

Norske ingeniører
Personer fra Oslo
Pasifister
Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening
Marae

Marae er en religiøs og sosial samlingsplass med flere funksjoner i de førkristne kulturene i Polynesia.

Det skrives marae på maorisk (både New Zealand, Cook Island og Tahiti-maori); mala´e på tongansk og malae på samoansk og hawaiisk. På alle disse språkene betyr ordet også «rydning» generelt.

Området er vanligvis rektangulært, ryddet og omkranset av stolper eller grensesteiner kalt au på Tahiti og Cook Island. Noen steder var det terrasser eller nivåer (paepae) for seremonier. En sentralstein på området ble kalt en ahu eller a´u. På Påskeøya brukte man begrepet ahu om hele marae-området.

Hos maoriene på New Zealand er maraene i levende bruk, men de fleste andre steder i Polynesia mistet de sin rolle i løpet av kristningen på 1800-tallet. Stedene behandles likevel med respekt, eller tabu, og blir ikke brukt til andre formål. På Cook Islands blir noen marae holdt i hevd, og brukt når nye høvdinger innsettes.

Litteratur 
 Mead, Hirini Moko (2003): Tikanga Māori: Living by Māori Values. Wellington: Huia Publishers.

Eksterne lenker 
 
 New Zealand in History: the marae – meeting place

Polynesia
Urfolk i Oseania
Newzealandsk kultur
Ina og ålen

Ina og ålen er en legende som fortelles i ulike varianter over hele Polynesia; den er en del av polynesisk mytologi som forteller om hvordan det første kokosnøttreet ble til.

Ina bader mellom åler, og leker seksuelt med en av dem. Denne gir seg siden til kjenne som guden over ålene. På grunn av ulike omstendigheter (flom, eller fordi han han virker truende på henne) hugges hodet av ham. Der hodet begraves, vokser det siden opp en kokospalme.

Fortellingen er utgitt på norsk i antologien Polynesia, 2004.

Referanser 

Polynesisk mytologi
Polynesia
Bokserien Verdens hellige skrifter
Johan Andreas Cornelius Ohme

Johan Andreas Cornelius Ohme (født 1746 i Holstein, død 5. mars 1818 i Fredrikstad) var en norsk offiser. 

Under felttoget i 1808 var han oberstløytnant og sjef for Den norske artilleribrigade. I 1810 ble han kommandant på Fredriksten festning i Halden. Under beleiringen i 1814 ledet han forsvaret med imponerende og sagnomsust ro og kaldblodighet, og han fikk nærmest status som folkehelt. Etter krigen ble han utnevnt til kommandant på Fredrikstad festning.

Referanser

Eksterne lenker 
 Johan_Andreas_Cornelius_Ohme på SNL

Norske oberstløytnanter
Krigen med Sverige 1814
Skulerudvannet

Skulerudvannet (kalles også Skulerudsjøen) ligger i øvre del av Haldenvassdraget sør i Aurskog-Høland kommune i Viken, 118,6 meter over havet. Vannet har tilsig via elvene Hølandselva og Mjerma fra henholdsvis Bjørkelangen og Mjermen. Den nedenforliggende Rødenessjøen er demmet opp til nesten samme nivå som Skulerudvannet, og båttrafikk kan dermed gå uhindret mellom disse vannene. Mellom Skulerudvannet og Rødenessjøen går sundet Skirfoss på fylkesgrensen mellom Akershus og Østfold.

Langs østsiden av vannet går fylkesvei 125.

På østsiden av vannet var også Skulerud stasjon, endestasjonen for Urskog-Hølandsbanen. Lokstallen står der fremdeles, og brygga der båtene på Haldenvassdraget la til.

Se også 
 Liste over innsjøer i Akershus

Referanser

Innsjøer i Aurskog-Høland
Haldenkanalen
Thomas Flach

Thomas Flach (født 3. juni 1956), tysk seiler som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.

Flach ble olympisk mester i seiling under Sommer-OL 1988 i Seoul. Sammen med Jochen Schümann og Bernd Jäkel vant han soling-klassen foran USA og Danmark.

Åtte år senere, under Sommer-OL 1996 i Atlanta, vant samme mannskap soling-klassen foran 
Russland og USA.

OL-medaljer 
  1988  Seoul - Gull i seiling, soling  Øst-Tyskland
  1996  Atlanta - Gull i seiling, soling  Tyskland

Eksterne lenker 
 

Tyske seilere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Øst-Tyskland under Sommer-OL 1988
Seilere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 1992
Seilere under Sommer-OL 1992
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 1996
Seilere under Sommer-OL 1996
Olympiske mestere for Øst-Tyskland
Olympiske mestere for Tyskland
Fødsler i 1956
Olympiske medaljevinnere i seiling
Bernd Jäkel

Bernd Jäkel (født 1. mai 1954), tysk seiler som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva, 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.

Jäkel ble olympisk mester i seiling under Sommer-OL 1988 i Seoul. Sammen med Jochen Schümann og Thomas Flach vant han soling-klassen foran USA og Danmark.

Åtte år senere, under Sommer-OL 1996 i Atlanta, vant samme mannskap soling-klassen foran 
Russland og USA.

OL-medaljer 
  1988  Seoul - Gull i seiling, soling  Øst-Tyskland
  1996  Atlanta - Gull i seiling, soling  Tyskland

Eksterne lenker 
 

Tyske seilere
Deltakere for Øst-Tyskland under Sommer-OL 1980
Seilere under Sommer-OL 1980
Medaljevinnere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Øst-Tyskland under Sommer-OL 1988
Seilere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 1992
Seilere under Sommer-OL 1992
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 1996
Seilere under Sommer-OL 1996
Olympiske mestere for Øst-Tyskland
Olympiske mestere for Tyskland
Fødsler i 1954
Olympiske medaljevinnere i seiling
Bolkesjø

Bolkesjø er en innsjø og et turiststed i Notodden kommune i Telemark. Bolkesjø ligger i bygda Gransherad langsmed fylkesvei 37.

Eldste kjente opptegnelse av stedsnavnet er som «Balkesio» i 1434.

Det ble åpnet skysstasjon på stedet i 1624, og fra slutten av 1800-tallet ble Bolkesjø kjent som rekreasjonssted med etter hvert flere hoteller. Skysstasjonen og bolkesjøhotellene lå ved den eneste helårsveien til Rjukan i nabokommunen Tinn hvis en kom østfra, inntil Tinnsjøveien på vestsiden av Tinnsjøen mellom Gransherad og Mæl åpnet 1992. De første turistene stoppet på vei til attraksjonene Gaustatoppen og Rjukanfossen i Tinn. Seinere førte industrialiseringa i Notodden og Vestfjorddalen til økt trafikk ved hotellene. Etter andre verdenskrig oppstod masseturismen og Bolkesjø ble et vintersportssted.

Bolkesjøhotellene

Fra skysstasjon til hoteller 
Bolkesjø turisthotell ble åpnet i 1881 der det hadde vært drevet skysstasjon siden 1624. I 1893 stod en ny hotellbygning ferdig. Den var tegnet i dragestil av Herman Backer, som tidligere hadde utformet blant annet Frognerseteren. Det ble åpnet enda et hotell i 1896, Grand Bolkesjø Hotell. Det brant ned i 1940, men gjenoppstod under navnet Uppigard Bolkesjø. De eldste bygningene ble erstattet med nybygg i 1966, og dragestilbygningen ble revet i 1978. Året etter stod enda et nybygg ferdig. Fra 1983 ble begge hotellene ved Bolkesjø drevet sammen som Bolkesjøhotellene. Det var Telemarks største hotell inntil det gikk konkurs i 2008. Hotellet ble drevet fram til 2011. Stolheisene og hotellet er i dag stengt.

I august 2019 ble Bolkesjø hotell solgt til et investeringsselskap som opplyste at de ville leie ut hotellrom via Airbnb, og bruke hotellkjøkkenet til cateringdrift. Kjøperne uttalte også til media at de hadde til hensikt å drive både hotelldrift og utleie av ferieleiligheter.

Frps landsmøte i 1994 
Bolkesjø hotell er også kjent for å ha vært åstedet for Fremskrittspartiets landsmøte 1994 der det var bitter strid mellom partiets liberalistiske og tradisjonalistiske fløy. Møtet ble seinere spøkefullt omtalt som «Dolkesjø».

Historiske bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bosetninger i Notodden
Sirkus (band)

Sirkus var et norsk rockeband fra Trondheim. Bandet ga i 2004 ut albumet Ta mæ! som fikk dårlige kritikker fra anmelderne. I 2007 ble albumet tilgjengelig for nedlasting og bandet byttet senere navnet til Absolute 80's.

Medlemmer

 Jostein Almåsbro – vokalist
 Reidulf Wormdal – tangenter kor
 Terje Gjønnes – gitarist
 Jan Inge Tjørhom – bass
 Odd Egil Karlsen – trommer
Norske rockegrupper