alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
DirectX

DirectX er et maskinvaregrensesnitt for å muliggjøre programvareutvikling mot maskinvare på en generell måte. Dette grensesnittet består av flere forskjellige deler, som Direct3D eller DirectInput.
Fordelen med DirectX, er at programvareutvikleren ikke trenger å tenke på hvordan hver del av maskinvaren forventer å motta informasjon, dette ordnes av DirectX og driverne. I tillegg har DirectX et omfattende bibliotek med hjelpefunksjoner som programmereren kan trenge. 
X'en i DirectX sitt navn står for alle de forskjellige API'ene som DirectX samlingen har, der X byttes ut med ønsket funksjon.

DirectX og underholdning

DirectX blir gjerne også brukt til utvikling av undervisnings- og underholdningsprogrammer (videospill, simulatorer, osv). I disse tilfellene blir gjerne en subkategori av DirectX brukt til å vise 3D-bilder på en 2D-skjerm. Dette kalles Direct3D.

DirectX API 

DirectX er en samling av flere API-er
Direct3D
Dette er Microsoft sitt proprietære 3D API, som er laget med tanke på maskinvareakselerasjon. Selv om Direct3D støtter programvarerendering, er denne såpass treg at den sjeldent eller aldri er i bruk.
Direct3D ble med i DirectX fra versjon 4
DirectX Audio
DirectX Audio fungerer som bindeleddet mellom programmer og lydkortet. Dette gjør det mulig for programmer å benytte seg av funksjoner på lydkortet som for eksempel avspilling og opptak av lyd.
DirectX Audio ble navnet på denne delen da DirectSound og DirectSound3D ble satt sammen i DirectX 8
DirectDraw 
DirectDraw er ikke lenger i bruk, siste oppdatering var i DirectX 7, selv om det finnes managed versjon i DirectX 8.0 og 9.0
Dermed må man enten bruke GDI, GDI+ eller Direct3D til å tegne grafikk.
Ulempen er at mange eldre spill brukte DirectDraw til å vise et ferdigrendret bilde på skjermen, blant annet Unreal brukte denne teknikken.
DirectShow
DirectShow brukes til å vise lyd og bilde ved bruk av såkalte DirectShow-filtre. Dette er den vanligste formen for dekodere.
Denne delen går også under kodenavnet Quartz
DirectMusic
DirectMusic er et API for å lage MIDI-musikk.
DirectPlay
DirectPlay er nettverksstøtten i DirectX
DirectInput
DirectInput er laget for å gi spill og programmer støtte for joystick, mus, tastatur og joypads. DirectInput begynner å falle bort, og Microsoft anbefaler heller å bruke Windows Messages eller XInput om du bruker Xbox kontrollere.

Alle DirectX API-ene er laget med tanke på maskinvarestøtte, men kan også falle tilbake på programvare, dersom maskinvaren ikke støtter alle nødvendige fasiliteter.
Dette til tross for at denne støtten er fjernet i Direct3D i DirectX 10 under Windows Vista, der skjermkortet enten støtter DirectX 10, eller ikke.

Referanser

Eksterne lenker
 
 MSDN.com

Microsoft
Grensesnitt for programvare
Proprietær programvare
Tyrkisk bad

Tyrkisk bad (tyrkisk: hamam, persisk bad) er den tyrkiske/persiske/arabiske/indiske varianten av dampbad. Hamamı har spilt en viktig rolle som sosial møteplass og sted for rituell rensing i tyrkisk kultur siden osmansk tid. Tyrkiske badehus kan ha en monumental utforming og representere høydepunkter i osmansk arkitektur – eller de kan være enkle og praktiske innretninger.

Arkitektur
Hamamene kombinerer funksjonaliteten til sine forløpere, de romerske termene, med den tyrkisk-muslimske tradisjonen for bading, rituell rensing og respekt for vannet.

Under Det osmanske riket var badene fra begynnelsen anneks til moskeene, men utvikla seg raskt til egne institusjoner, og under den store osmanske arkitekten Sinan til monumentalbygg; det fineste eksemplet er Çemberlitaş Hamam i Istanbul, bygd i 1584.

Et typisk hamam består av tre rom. Det første – camekan – tilsvarer det romerske apoditarium. Det tjener som resepsjon og omkledningsrom, og et sted for avslapning og te etter badet. Gjesten kommer deretter inn i soğukluk (romernes tepidarium), som er et middels temperert rom. Lengst inn ligger det varme rommet – hararet – som tilsvarer det romerske calidarium.

Camekanet er vanligvis den mest monumentale delen av et hamam; det består som regel av et stort, firkanta rom med et hvelva tak og en fontene i midten. Langs veggene er det oppmurte benker der de badende legger igjen klærne. Soğukluk er ofte ikke mer enn en gjennomgang, men det er også vanlig å plassere vaskeservanter og dusjer her. Hararet er den delen som ofte har det vakreste interiøret. Midt i rommet er det vanligvis en plattform av marmor – göbetaşi – som varmes opp av et ildsted i fyrrommet under – külhan.

De tyrkiske badene er ikke forbeholdt menn alene; vanligvis har et hamam separate avdelinger for menn og kvinner.

Bruk
Under Det osmanske riket var badene viktige sosiale institusjoner, som i tillegg til å være daglige samlingssteder også kunne tjene som ramme rundt feiring av fødsler, giftemål og årsfester; særlig gjaldt dette kvinneavdelingen.

Tradisjonelt var massørene (tellak) unge gutter som bisto kundene med kroppsvasken, og dessuten ytte seksuelle tjenester. Dette systemet døde ut i løpet av de første tiåra av 1900-tallet, etter som Tyrkia i økende grad mottok vestlige impulser. Samtidig avtok de offentlige badene i betydning fordi flere og flere tyrkiske familier fikk installert private bad.

Til badet hørte en rekke rekvisitter som fortsatt kan ses i dagens hamamı: En peştemal er et klede av silke eller bomull til å dekke kroppen med. Nalın er en type tresandaler, ofte dekorert med sølv og perlemor, som gir godt feste på det glatte flisegulvet. En kese er en grov vott som brukes til massasjen. Ellers finnes smykkeskrin, forgylte såpekopper, hennaskåler, parfymeflasker med mer.

Eksterne lenker
 Hamamı i islamsk tradisjon
 Hjemmesida til Çemberlitaş hamam i Istanbul
 Hjemmesida til Cağaloğlu hamam i Istanbul
 Hamam i Bergen

Tyrkisk kultur
Islamsk arkitektur
Elektronisk stabilitetskontroll

Elektronisk stabilitetskontroll er et system på hjulgående kjøretøyer som skal hjelpe sjåføren i situasjoner hvor det er fare for at man kan miste kontroll over kjøretøyet.

Systemet overvåker hjulhastigheten, styrevinkler, bremsefunksjon og kursavvik, og tilfører bremsekraft i samsvar med dette individuelt til ett eller flere hjul. Dette hjelper til med å redusere motoreffekt til hjul med dårlig grep, og hindrer dermed hjulspinn og skrens. Enkelte av systemene aktiverer også styreservoen slik at føreren lettere kan gjennomføre de riktige, korrigerende rattbevegelsene, samtidig som feilreaksjoner forhindres.

Slike systemer er påbudt på kjøretøyer opp til 4,5 tonn i USA, og vurderes innført som påbud i EU.

For å forhindre at et, to eller flere drivhjul spinner under akselerasjon, er det utviklet forskjellige former for veigrepskontroll (eng: traction control system (TCS) / anti-slip regulation (ASR))

Andre navn
Elektronisk stabilitetskontroll har ulike betegnelser hos de forskjellige bilprodusentene. Amerikanske Society of Automotive Engineers har normert navnet electronic stability control (ESC), men bilprodusentenes navn kan avvike:

Se også 
 Bremser
 Blokkeringsfrie bremser (ABS)

Referanser 

Kjøretøyteknologi
Elektronikk
Gaffeltruck

En  gaffeltruck eller motvektstruck eller truck er en maskin utviklet for å flytte gods ved hjelp av to stålgafler som plasseres under lasten. Gaffeltrucken ble oppfunnet i 1920 av girkasseprodusenten Clark (nå Clark Material Handling Company) for å kunne flytte tungt gods.

Senere er det kommet andre produsenter, bl.a Toyota. Men også Clark, Doosan, Hyundai, Jungheinrich, Mitsubishi, Still, Ausa, Hangcha og Kalmar er velkjente merker i Norge. Det ble tidligere produsert gaffeltrucker i Norge ved Hegg Bruk, så ved Kaldnes Mekaniske Verksted.

Mange gaffeltrucker er drevet av en forbrenningsmotor, spesielt motvektstrucker. Tidligere ble det brukt en del bensindrevne trucker, disse er ikke lenger tillatt i Norge. Nå drives forbrenningsmotorene med diesel eller propan som drivstoff. Gaffeltrucker som brukes innendørs er av hensyn til faren for avgassforgiftning utstyrt med batteridrevet elektrisk motor og hydraulikkpumpe.

Truckklasser
Trucker inndeles i ulike truckklasser ut ifra deres virkemåte, egenskaper, oppbygning og formål.
 T1 – Skyvetruck, Plattformtruck, Palletruck.
 T2 – Skyvemasttruck, Støttebenstruck.
 T3 – Svinggaffeltruck, Høytløftende plukktruck, Førerløftende truck.
 T4 – Motvektstruck til og med 10tonn.
 T5 – Sidelaster.

Gaffeltrucker deles også gjerne inn i 2 grupper etter løfteevne:
til og med 10 tonn og over 10 tonn.

Virkemåte
De vanligste typene trucker er konstruert omtrent på samme vis. De tyngste delene av trucken er plassert langt bak, som motor, batterier osv. Samtidig er forhjulene plassert langt fram. Dermed kan trucken klare tunge løft uten å vippe forover. Forhjulene er dessuten kraftige, slik at de skal tåle den samlede tyngde av både truck og last.

Truckene har sving på bakhjulene, og disse er relativt små. Ved at styringen er lagt til bakhjulene blir trucken mer manøvreringsdyktig, og enklere å bruke i trange omgivelser.

De to gaflene er festet på et tårn, der de kan heises opp og ned. Derved kan lasten løftes og senkes. Tårnet kan også bikkes forover eller bakover, tiltes. En av fordelene med dette er at last kan sikres bedre. Når tårnet bikkes bakover vil lasten lene seg mot tårnet, og ikke velte forover. Slike operasjoner med tårnet kan også være nyttige ved finmanøvrering der løft skal på plass i eller lirkes ut av trange lasterom. Da kan løsningen ofte være «å ta'n på tilten». 

Det fins mye ekstrautstyr til gaffeltrucker. I en del arbeidsoperasjoner brukes gaffelforlengere. Det er lange, løse, hule gafler. Ved å kjøre truckens egne gafler inn i hulrommene får man lenger rekkevidde. Forlengere gir mulighet til å løfte last med større volum. Man kan dessuten nå last som står lenger unna trucken, eksempelvis paller som er plassert langt inne på en lasteplan.

Se også
Hjullaster
Hegg Bruk AS

Løfteredskaper
Motorkjøretøyer
Kodal

Kodal er ei bygd med totalt 1735 innbyggere pr. februar 2021 og et tettsted i Sandefjord kommune i Vestfold. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Kodal ligger omtrent ti kilometer nord for Sandefjord sentrum og elleve kilometer sør for Andebu sentrum.

Høyjord, Kodal og Andebu sogn utgjorde tidligere Andebu kommune, som 1. januar 2017 ble slått sammen med Stokke og Sandefjord kommuner.

Kodal har bensinstasjon, barneskolen Kodal skole, barnehage, dagligvarebutikk, idrettsanlegg, bilverksted og frisør. Litt utenfor selve sentrum ligger «Vonheim», et bygdelokale der det blir arrangert alt fra konserter og revyer til bingo og juleverksted. Lokalet brukes også som stemmelokale når det er valg. Ved Vonheim finnes det også en grusbane som blir brukt til fotballtreninger og utekonserter. I nærheten er det også både asfalt- og grusbane for radiostyrte biler.

Kodal idrettslag ble stiftet i 1915 og har hatt mange ivrige utøvere i friidrett, langrenn, fotball, sykkel og håndball. Kodal IL arrangerer hvert år Gråtassen som er et veldig populært triathlon, avholdt første gang i 1998. Kodal IL har en flott lysløype og andre fine løyper som er godt egnet for løping og langrenn.

Kodal kirke ligger på Prestbøen, i et landbruksområde i Kodal.

På Nomme er det gjort to gravfunn fra vikingtiden, mens det til sammen i Kodal sogn er funnet sju gravhauger.

Kjente personer fra Kodal 
 Lorens Berg (1862–1924), lærer og lokalhistoriker
 Morten Fevang (1975–), fotballspiller. Norsk cupmester for Odd Grenland i 2000 og dansk cupmester for Odense i 2007
 Tor Eckhoff (1964–2021), Youtuber, industriarbeider

Referanser

Eksterne lenker
 Kodal bygdeleksikon – lokalhistorie og informasjon om Kodal sogn i Andebu kommune

Tettsteder i Vestfold og Telemark
Bosetninger i Sandefjord
Per Lillo-Stenberg

Per Lillo-Stenberg (født 21. juni 1928 i Oslo, død 27. mars 2014 i Levanger) var en norsk skuespiller.

Stenberg debuterte i Nordahl Griegs Nederlaget på Den Nationale Scene i 1950. Han var ansatt ved Centralteatret, Folketeatret, Oslo Nye Teater, Fjernsynsteatret og Riksteatret i 1950-1960-årene. Han  arbeidet ved Den Nationale Scene 1967–75, og fra 1975 og fram til pensjonsalder ved Oslo Nye Teater. Har spilt i et variert repertoar, fra «Einar» i Ibsens Brand til mannen i Dengang av Harold Pinter, samt flere roller i Barthold Halles stykke om Wergeland, Roser i ørkenen. Han hadde flere roller i norske filmer, deriblant De Dødes Tjern og Line. Senest i 2004 hadde han en rolle i filmen Salto, Salmiakk og Kaffe.

På 1970-tallet startet han elleve sesonger som Kvistadbonden i Spelet om Heilag Olav på Stiklestad, en bonde fra  Inderøy like sør for Steinkjer. På slutten bodde han mye på Røra i Inderøy og døde i 2014 på Levanger. Han var sønn av maleren Paul Lillo-Stenberg (1893–1981) og Helene Cathrine Schnitler (1898). Faren kom fra gården Lillo på Skreia.  Per giftet seg med  Mette Lange-Nielsen (1929–1981; se Stang (slekt fra Halden) og Midelfart). Per og Mette ble foreldre til musikeren Lars Lillo-Stenberg (født 1962), som i 2012 utga «Lykkelig fyr» med tekst av Per, som også skrev andre tekster for De Lillos.

Filmografi 
 Salto, salmiakk og kaffe (2004) 
 Regjeringen Martin (2002)  
 Olsenbandens siste stikk (1999)  
 Olsenbanden gir seg aldri! (1981)  
 Farlig yrke (1976) (TV) 
 Skuggen av ein helt (1972) (TV)  
 Hurra for Andersens (1966) 
 Broder Gabrielsen (1966)  
 Alle tiders kupp (1964)  
 Læraren (1963) (TV) 
 Line (1961)  
 Hans Nielsen Hauge  (1961)  
 Støv på hjernen (1959) 
 De dødes tjern  (1958)  
 Peter van Heeren (1957) 
 Gylne ungdom (1956)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Personer fra Oslo
Mette Lange-Nielsen

Mette Lange-Nielsen (født 30. april 1929, død 29. mai 1981) var en norsk skuespiller. Hun var gift med Per Lillo-Stenberg og mor til Lars Lillo-Stenberg. Hun hadde flere filmroller. Lars Lillo-Stenbergs sang «Mor» fra 1997 handler om tapet av moren, coverne på deLillos-platene inneholder vanligvis bilder som er tatt av henne.

Hun var Norges første kanalvert og søster til Trygve Lange-Nielsen. Hennes mor var av slekten Stang.

Filmografi (utvalg)

Skuespiller 
 1951 - Dei svarte hestane, Viv Førnes
 1956 - Kvinnens plass 
 1956 - Roser til Monica
 1959 - Støv på hjernen
 1960 – Venner, kontordama
 1966 - Broder Gabrielsen, Lina Gabrielsen
 1972 - Ture Sventon, privatdetektiv , Fru Hjortron

Sminke 
 1976 - Den sommeren jeg fylte 15

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Personer fra Oslo
Loch of Stenness

Loch of Stenness er en innsjø på øya Mainland, som er hovedøya i den skotske øygruppen Orknøyene. I nærheten av innsjøen ligger de to steinsirklene Standing Stones of Stenness og Ring of Brogar. Innsjøen er den største med brakkvann i Storbritannia.

Eksterne lenker
 Joint Nature Conservation Committee: Loch of Stenness (engelsk)
 Kart over Loch of Stenness (engelsk)
 Bilder (engelsk) 

Orknøyene
Innsjøer i Skottland
Ragnar

Ragnar er et nordisk mannsnavn med norrøn opprinnelse. Navnet er sammensatt av regin (makt) og arr (kriger).

Ragnar har norsk navnedag 25. mai.

Utbredelse
Ragnar er et mye brukt navn på Island og Færøyene. Det er mindre utbredt i Norge.

|}

Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
 Ragnar Frisch (1895–1973), norsk økonom
Ragnar Ulfung (1927-), norsk operasanger
 Ragnar Kvam jr. (f 1942), norsk journalist, forfatter og seiler
 Ólafur Ragnar Grímsson (f. 1943), islandsk politiker, president
 Ragnar Olsen (f. 1950), norsk forfatter og visemusiker
 Ragnar Hovland (f. 1952), norsk forfatter og dramatiker

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mannsnavn
«Anna Rogde»

«Anna Rogde» er verdens eldste seilende skonnert. Den ble bygget i 1868 og sjøsatt ved Bangsund Skipsverft på Bangsund 20. august samme år, under navnet «Anna» af Bergen. Eierne av skonnerten var et partrederi i Bergen. Skonnerten var søsterbåt til Skonnerten «Albert», som ble levert året før, i 1867.

Historie 
I 1872 ble «Anna» af Bergen kjøpt av Isak Rogde, som var fra stedet Rogdo i Hardanger. Skuta fikk da navnet «Anna» af Rogde og gikk på folkemunne under navnet «Anna Rogde». I alle registreringer i skipsregisteret og på Biilbrevet er navnet kun «Anna». Isak Rogde giftet seg senere med Anna fra Kjøtta ved Harstad, som da tok navnet Anna Rogde.

I 100 år seilte «Anna» af Rogde som fraktefartøy. De første fire årene gikk hun i Nordsjøfart og Østersjøfart helt fra Arkhangelsk til Portugal, deretter som frakteskute langs norskekysten, for det meste for seil og etterhvert med en 40 hk Bolinder semidiesel motor.

Brødrene Aage og Magne Gjertmund Indahl, som er seilere og har kystskippersertifikat kl 2, kjøpte skuta i 1976. Kjøpesummen var kr 50 000,- og skuta var da i så dårlig stand at den måtte holdes flytende med kraftige brannpumper. De restaurerte henne i to omganger, i 1976 og i 1985. I 1976–1977 ble skroget restaurert, og i 1985–1986 ble skuta totalrestaurert. Tilsammen ble det brukt ca. 15 millioner kroner på disse to restaureringsprosjektene, for det meste finansiert av Magne Indahls datavirksomhet.

Skuta ble benyttet i forbindelse med frivillig ungdomsarbeid, og de seilte uketurer med ca. 30 ungdommer om bord pr. uke. Til sammen har de gitt opplæring i seiling til ca. 4 000 ungdommer.

Etter restaureringen i 1986 ble «Anna af Rogde» blinket ut av Miljøverndepartementet for å være med å danne grunnstammen av bevaringsverdige fartøyer i landet.

«Anna Rogde» ble solgt i 1991 til Stiftelsen Anna Rogde i Harstad. I 2010 ble Stiftelsen konsolidert med Sør-Troms museum. I dag fungerer Stiftelsen Anna Rogde som en eierstiftelse, mens Sør-Troms musem har ansvaret for drift.

Tekniske data 
 Type: 2-mastet slett-toppet skonnert.
 Byggeår: 1868, sjøsatt 20. august 1868, seilklar 19. september 1868. 
 Byggested: Bangsund Skipsverft, Namsos. 
 Konstruktør: Sigbjørn K. Birkeland. 
 Lengde over dekk: 92 fot. 
 Bredde: 22 fot. 
 Lengde inkl. baugspryd: 120 fot. 
 Tonnasje: 66 netto registertonn, 92 brutto registertonn. 
 Seilareal: 444 kvm. 
 Motor: Cummins QSM11M, montert 2012.
 Passasjersertifikat for 30 personer utenfor 5 nm. Innen 5 nm 60 passasjerer.

Eierforhold  
 1868 – 1872: Partrederi i Bergen, 
 1872 – 1976: Isak Rogde og familien Rogde, 
 1976 – 1985: Brødrene Aage og Magne Gjertmund Indahl,      
 1985 – 1991: Magne Gjertmund Indahl, 
 1991 – :  	Stiftelsen Anna Rogde.

Eksterne lenker 
 
 Anna Rogdes hjemmeside
 Annas Rogdes historie på jubileumssiden www.annarogde150.no
 Anna Rogde 

Norske skonnerter
Kulturminner i Harstad
Severdigheter i Troms og Finnmark
Verneverdige fartøy
Anna Rogde 1868
Skip fra 1868
1868 i Norge
Skip bygget i Norge
Artikler i sjøfart-prosjektet
Trygve Staff

Trygve Staff (født 8. mai 1964) er en norsk advokat. Han er sønn av advokaten Tor Erling Staff.

Norske advokater
Fødsler i 1964
Freisa

Freisa er en vindrue som stort sett dyrkes i regionen Piemonte i Nordvest-Italia.

Varianter 
Det finnes minst to varianter av druen:

 Freisa piccola, små druer; dyrkes vanligvis i dalsider
 Freisa grossa, store druer; dyrkes vanligvis på flatmark

Egenskaper 
Druene gir en saft som inneholder mye syre og har et høyt nivå av tannin. Viner basert på freisa-druen er typisk lett sprudlende med en avsluttende sødme. Sødmen virker som en motvekt mot både det høye tannininnholdet og mot den bitre smaken av gjær.

Det finnes to Denominazione di Origine Controllata (DOC)-klassifiserte viner basert på denne druen. I tillegg er druen brukt mye i produksjon av en regional enklere bordvin (vino tavola). Druen kan også blandes med andre druetyper ved produksjon av DOC-vinene Colli Tortonesi, Gabiano, Breganze, Barbera del Monferrato og Grignolino del Monferrato Casalese.

Utbredelse 
I Italia dyrkes freisa-druen på om lag 2000 ha. I Argentina dyrkes den i begrensede områder på totalt et par hundre hektar.

Viner med klassifisering DOC
Freisa d'Asti
Freisa di Chieri

Referanser 

Rødvinsdruer
Vindruer fra Italia
Mongolsk

Mongolsk er et språk i den mongolske språkfamilien. Det er det mongolske språket med flest brukere, og også det mest kjente. Hlalmongolsk (khalkisk) snakkes i Mongolia, og er offisielt språk der.  Perifermongolsk, også kalt sørøstmongolsk, er offisielt i Indre Mongolia, en region i Folkerepublikken Kina.

Referanser

Eksterne lenker
 Mongolian - UCLA Language Materials Project, University of California Los Angeles (UCLA).

Sentralmongolske språk
Språk i Mongolia
Språk i Kina
Agglutinerende språk
Ivar Eriksen

Alf Ivar Eriksen (født 7. mars 1942 i Hamar) er en norsk skøyteløper. Eriksen var en av verdens beste mellomdistanseløpere på slutten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet.

Han tok sølvmedalje på 1 500 m under OL i Grenoble i 1968, og i Innsbruck fire år tidligere ble han nr. 4. I sprint-VM har han en 4.-plass fra 1970 og en 5.-plass fra 1971.

Eriksen satte verdensrekord på  m på Bislett stadion i 1963 (4.33,0), og han har fire ganger satt verdensrekord på  m. Han ble den første som gikk under 1.20 på  m, da han  1. mars 1969 gikk på 1.19,5 i Inzell.

I de første åra som aktiv gikk Eriksen for Hamar Idrettslag, men gikk seinere over i Arbeidernes Skøyteklubb (ASK) i Oslo. Etter 1972-sesongen meldte han seg inn i den nystifta organisasjonen for profesjonelt skøyteløp, ISSL (seinere WISO) og han deltok i stevner arrangert av denne. Han har seinere vært engasjert som skøytetrener, blant annet i sin egen klubb ASK.

Personlige rekorder

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Ivar Eriksen på www.ISU.html.infostradasports.com
  Ivar Eriksen på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
  Ivar Eriksen på The-Sports.org (noen resultater)
 
 

Norske skøyteløpere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Norge
Olympiske sølvmedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1964
Skøyteløpere under Vinter-OL 1964
Medaljevinnere under Vinter-OL 1968
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1968
Skøyteløpere under Vinter-OL 1968
Deltakere for Norge i sprint-VM på skøyter
Tidligere verdensrekordholdere i hurtigløp på skøyter
Skøyteløpere for Aktiv Skøyteklubb
Skøyteløpere for Hamar Idrettslag
Personer fra Hamar kommune
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1942
Chad Campbell

Chad Campbell (født 31. mai 1974) er en amerikansk profesjonell golfspiller på PGA-touren.

Campbell er født i Texas og studerte ved University of Nevada, Las Vegas før han ble profesjonell i 1996. Frem til 2000 spilte han på NGA Hooters Tour, to nivåer under PGA-touren. Der vant han 13 turneringer og ledet pengelisten tre ganger. I 2001 flyttet han ett nivå opp, til buy.com Tour, der han vant tre turneringer og fikk spillerett til PGA-touren halvveis ut i sesongen.

Campbell har fire turneringsseire på PGA-touren; The Tour Championship i 2003, Bay Hill Inviational i 2004 og Bob Hope Chrysler Classic i 2006, og i 2007 Viking Classic. Han deltok på det amerikanske laget i Ryder Cup i 2004, 2006 og 2008.

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Fødsler i 1974
Phoenix Rizing

Phoenix Rizing var et norsk power metal-band som ble startet i 1995 og oppløst i 2001. Bandet spilte inn en demo 19. mai 1997 i Panser Studio på Kalbakken og ga ut to studioalbum. I 2001 startet fire av medlemmene bandet Highland Glory med ny vokalist.

Lørdag 14. januar 2006 hadde Phoenix Rizing en gjenforeningskonsert sammen med Highland Glory på konsertscenen John Dee i Oslo; det samme hadde de lørdag 24. September 2011 på konsertscenen John Dee, Rebel Heart Rock Festival.

Medlemmer
 Tom Roger Piippo – vokalist
 Jack-Roger Olsen – gitarist
 Morten Pettersen – trommer
 Yngve Olsen – gitarist
 Lars Andrè Larsen – keyboard
 Knut Egil Tøftum – bassist

Utgivelser

Demoer
Demo (1997)

Studioalbum
Rise From the Ashes (1998)
Eternal Crusade (2001)

Eksterne lenker 
 

Norske power metal-band
Band etablert i 1996 i Norge