alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Knut Th. Gleditsch

Knut Theodor «Gle» Gleditsch (født 3. juli 1938, død 13. februar 2001) var en norsk sportskommentator fra Sande i Vestfold.

Etter en tid til sjøs og utdannelse som bedriftsøkonom fra Handelshøyskolen BI, ble han journalist i Sportsmanden i 1962, gikk til Morgenbladet i 1964, før han i 1966 startet for NRK Fjernsynet. Der kommenterte han fotball og alpint. Han kommenterte en rekke cupfinaler, , tippekamper, samt syv VM-sluttspill for statskanalen.

Gleditsch sluttet i NRK i 1991, og begynte å jobbe for TV 3, hvor han i mange år kommenterte fra Mesterligaen, blant annet Rosenborgs berømte seier over AC Milan i 1996 og Ole Gunnar Solskjærs seiersmål for Manchester United i 1999. Han kommenterte også enkelte kamper i fotball-VM 1998 som del av «Team Gleditsch» der sønnene Pål og Espen Gleditsch var reporter og fotograf, mens datteren Kine var journalist for Det Nye. Som kommentator kombinerte han faglig styrke med humor og humør.

Gleditsch døde av kreft 62 år gammel, og rakk å få med seg sju verdensmesterskap i fotball som kommentator, og så vel som 76 tippekamper fra England.

Knut Th. Gleditsch var grandnevø av biskop Jens Gran Gleditsch.

Diskografi 
 Jonas Fjeld Bing Bang Band: Pans Fløyte (1974)
 Vazelina Bilopphøggers: Slitin i knea (1981)
 Totenschlager: Stjernehits (1987)
 Totenschlager: Jørgen Engum A/S (1990)
 Geithus Idrettslag: Geithus I.L. – 100 år for idretten (1992)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske sportsjournalister
Ansatte i NRK
Personer fra tidligere Sande kommune i Vestfold
Personer fra Holmestrand kommune
Synnøve Svabø

Synnøve Svabø (født 22. september 1968 på Sunnmøre) er en norsk journalist og programleder på TV og radio. Hun startet sin karriere som journalist i radioprogrammene Nitimen og Reiseradioen før hun begynte på Høgskulen i Volda. Senere begynte hun i P3 som utereporter i XS og XL. Hun har vært reporter og programleder for en rekke TV-programmer, i hovedsak hos NRK. Hun er i 2021 programleder i Nitimen.

Karriere 
Svabø er utdannet journalist fra Høgskulen i Volda i 1992 og ble samme år ansatt i NRK. Hun var først å se som stuntreporter i Petter Nomes TV-serie Rondo høsten 1994 og våren 1995. I 1995–1996-sesongen hadde hun rollen som den innovative og impulsive programlederen i underholdningsserien Baluba på NRK-TV. Deretter ble hun en av de mest benyttede programledere på kanalens underholdningsprogram. Etter en periode i TV 2 fra 1999 til 2001 kom hun tilbake som programleder i NRK i 2003 og var blant annet programleder i underholdningsserien På tråden med Synnøve (2006). 

I 2009 var hun NRKs kommentator i finalen og semifinalene i Eurovision Song Contest 2009. Hennes stil medførte tildels sterke reaksjoner fra deler av det norske publikum som mente hun førte en «frekk» og «vulgær» tone i programmet, og at hun snakket for mye under poengoppramsingen. NRKs publikumsservice mottok rekordmange klager fra sinte seere etter hennes opptreden. Blant disse var også lederen for Kringkastingsrådet i NRK, Kjellaug Nakkim.

Privatliv 
Hun er født på Sunnmøre, men vokste opp på Østlandet, er gift med Stein Olav Lervik og har to barn. Hun er kusine til journalisten Terje Svabø.

TV-opptredener 
 Eurovision Song Contest 2009 Kommentator
 På tråden med Synnøve (2006)
 Norsk Melodi Grand Prix 2007 (med Stian Barsnes-Simonsen)
 Norsk Melodi Grand Prix 2006 (med Stian Barsnes-Simonsen)
 Sommerlørdag (2005) (en del av Sommeråpent)
 Frokost-TV (2003)
 Synnøves duell (2001)
 Sommeråpent
 TV2000 (1999)
 Weekend Globoid (1998)
 Baluba (1995–96)
 Rondo (1993–95)

Film 
 Buddy (2003)

PC-spill 
 Den lengste reisen (1999) (PC-spill)

Radio 
 Reiseradioen 
 Nitimen (2004)

Referanser

Eksterne lenker 
 
  TV 2s Synnøve Svabø sex-antastet (Dagbladet, 2001)
  Synnøve får ny sjanse (VG, 2000)
  Synnøve Svabø anmeldt for utukt mot Jagland (Dagbladet, 2000)
  Tett på nett: Synnøve Svabø (VG, 1998)

Programledere for NRK
Programledere for TV 2
Norske komikere
Programledere for Melodi Grand Prix
Leirvik (andre betydninger)

Leirvik kan vise til:

 Leirvik – kommunesenter i Stord kommune i Hordaland
 Leirvik skule, en offentlig barneskole på Stord 
 Leirvik fyr, på Midtøya på Stord
 Teletårnet i Leirvik, et 68 meter høyt telekommunikasjonstårn i Leirvik på Stord
 Leirvik (Hyllestad) – et tettsted i Hyllestad kommune i Sogn og Fjordane
 Leirvík – et tettsted på Eysturoy på Færøyene
 Leirvíksfjørður, et sund mellom øyene Kalsoy, Borðoy og Eysturoy i den nordvestlige delen av Færøyene
 Leirvíkar kommuna, tidligere kommune på Færøyene

 Leirviktunnelen, langs E10 i Narvik

Personer 
 Camilla Hauren Leirvik (f. 1974), norsk skoleleder og sakprosaforfatter
 Erling Hoff Leirvik (f. 1957), norsk sosialantropolog
 Oddbjørn Leirvik, (f. 1951), prest og professor
 Peter Sveinung Leirvik (1920-2012), norsk gårdbruker, lokalhistoriker og politiker (Sp)

 Peter Jæger-Leirvik (1892-1969), norsk avisredaktør, gårdbruker, lokalhistoriker og politiker
 Vegar Leirvik Nesset (f. 1974), norsk sanger og låtskriver

Se også 
 Leirvika 
 Lerwick – hovedstaden på Shetland
Viktor Emmanuel II av Italia

Viktor Emmanuel II av Italia (italiensk: Vittorio Emanuele II; født 14. mars 1820 i Torino, død 9. januar 1878 i Roma) var konge av Kongedømmet Sardinia, som omfattet Piemonte, Savoie og Sardinia, fra 1849 til 1861. 18. februar 1861 tok han tittelen Konge av Italia, og ble den første kongen i et samlet Italia. Denne tittelen beholdt han til sin død i 1878.

Liv og virke

Bakgrunn 
Viktor Emmanuel var av fyrstehuset Savoia. Han var sønn av Karl Albert av Savoia, som forente kongedømmene Sardinia og Piemonte. I sine unge år bodde han noen år i Firenze hos sin far. Viktor Emmanuel viste en tidlig evner for politikk, militær og forskjellige sportsgrener.

Karl Albert gikk til krig mot det østerrikske imperiet (som omfattet det meste av Nord-Italia) i 1848. Viktor Emmanuel deltok aktivt i den første italienske uavhengighetskrig under sin far og kjempet i fremste linje i slagene ved Pastrengo, Santa Lucia, Goito og Custoza.

Karl Albert ble beseiret i slaget ved Novara året etter.

Konge 
Karl Albert abdiserte, og sønnen Viktor Emmanuel ble konge av Sardinia-Piemonte 24. mars 1849. Ved sin trontiltredelse fremtrådte han som en liberal regent og utså i denne ånd Camillo Benso di Cavour til statsminister i 1852.

Han gikk seirende ut av andre italienske frigjøringskrig, assistert av Napoleon III av Frankrike, og dette ble innledningen til Italias samling. Ved hjelp av grev Camillo di Cavour, vokste kongedømmet Sardinia til å omfatte hele Italia (1860 – 1870) under Viktor Emmanuels styre. Under dennes ledelse ble det også gjennomført en rekke liberale reformer.

Gjennom den italienske samlingsprosessen (Risorgimento) ble Viktor Emmanuel II av Savoia til Viktor Emmanuel II av Italia. Han beholdt sitt tidligere nummer selv om han ble den første kongen av Italia, for å fortsette kontinuiteten i Savoia-dynastiet. Dette var ikke populært blant de nylig forente italienerne fra Sør-Italia, som anså samlingen som en piemontesisk maktovertakelse. Han ble også bannlyst fra Den romersk-katolske kirke etter at den italienske hæren angrep Roma og tvang pave Pius IX til å trekke seg tilbake fra Vatikanbyen.

Ekteskap og barn 
I 1842 giftet Viktor Emmanuel seg med sin kusine Maria Adelaide av Habsburg (1822–1855). Noen av barna de fikk var:
 Marie Clothilde (1843–1911), som giftet seg med Napoleon Joseph (1822–1891, Prins Napoleon). 
 Umberto (1844–1900), som senere ble konge av Italia. 
 Amedeus (1845–1890), som senere ble konge av Spania. 
 Oddone Eugenio (1846–1866), hertug av Montferrato.
 Maria Pia (1847–1911), som giftet seg med Louis av Portugal.
 Carlo Alberto (1851 -1854), hertug av Chablais.
 Viktor Emanuel (1852).
 Viktor Emanuel (1855) greve av Genève.  

Rosa Teresa Vercellana Guerrieri (med kjælenavn La Rosina) var Viktor Emmanuels elskerinne i en periode. Greven av Mirafiori og Fontanafredda var trolig deres (illegitime) sønn.

Se også 
 Giuseppe Garibaldi
 Giuseppe Mazzini
 Camillo Benso di Cavour

Referanser

Eksterne lenker 
 Genealogy of recent members of the House of Savoy

Huset Savoia
Italias historie
Italienske monarker
Personer fra Torino
Personer fra Italias samling
Davos Eisstadion

Davos Eisstadion er en skøytebane i Davos, Sveits. 

Banen ligger  moh., har naturis og er kjent for sin oljeglatte is som gir rekordforhold. Den er også kjent som en bane som kan gi håpløst ujevne forhold når solen varmer utover dagen, eller når fønvind setter inn.

Den første verdensrekorden som ble satt i Davos var Peder Østlunds 2.23,6  (7. februar 1898) på  m under VM-allround. Senere er det satt 80 verdensrekorder på enkeltdistanser her.

Davos har vært arrangørsted for internasjonale mesterskap 19 ganger (8 VM og 11 EM), med norsk vinner i 13 av disse mesterskapene. Første gang var VM i 1898, og siste gang EM i 1972. De senere årene har banen bare vært brukt i nasjonale stevner.

Kjente verdensrekorder fra Davos

500 m 
 43,4 – Oscar Mathisen – 17. januar 1914. Rekorden sto i 14 år.
 46,4 – Laila Schou Nilsen – 30. januar 1937. Rekorden sto i 18 år.  
 41,8 – Hans Engnestangen – 5. februar 1938. Rekorden sto i 14 år. 
 38,9 – Hasse Börjes – 18. januar 1970. Første tid under 39 sekunder.
 36,41 – Dan Jansen – 25. januar 1992. Siste verdensrekord satt utendørs.

m 
1.38,0 – Peder Østlund – 16. januar 1899. Første verdensrekord på 1000 m.  
1.31,8 – Oscar Mathisen – 30. januar 1909. Rekorden sto i 21 år.
1.28,4 – Clas Thunberg – 11. januar 1930. Første tid under 1.30. Rekorden sto i 25 år  
1.38,8 – Laila Schou Nilsen – 31. januar 1937. Første tid under 1.40. Rekorden sto i 14 år.  
1.13,60 – Eric Heiden – 13. januar 1980. Heiden senka sin egen gamle rekord med 1,39 sekunder.

m 
 2.17,4 – Oscar Mathisen – 18. januar 1914. Forbedring av hans gamle rekord med 2 sekunder. Rekorden sto i 23 år. 
 2.14,9 – Michael Staksrud – 31. januar 1937. Forbedring av Oscar Mathisens 23 år gamle rekord med 2,5 sekunder.  
 2.13,8 – Hans Engnestangen – 29. januar 1939. Rekorden sto i 13 år.
 2.02.5 - Magne Thomassen   - 05. februar 1968 
 1.58,7 – Ard Schenk – 16. januar 1971. Første tid under 2 minutter.
 1.54,79 – Eric Heiden – 19. januar 1980. Første tid under 1.55.

m 
 16.57,4 – Hjalmar Andersen – 6. februar 1949. Første tid under 17 minutter.

Allround-VM på skøyter, arrangert i Davos 
 1898. Vinner Peder Østlund 
 1908. Vinner Oscar Mathisen 
 1928. Vinner Clas Thunberg 
 1936. Vinner Ivar Ballangrud 
 1938. Vinner Ivar Ballangrud 
 1951. Vinner Hjalmar Andersen 
 1960. Vinner Boris Stenin 

Allround-VM på skøyter for kvinner har vært arrangert 1 gang i Davos, det var i 1937. Verdensmester ble Laila Schou Nilsen, Norge.

Allround-EM på skøyter, arrangert i Davos 
 1899. Vinner Peder Østlund 
 1902. Vinner Johan Schwartz 
 1904. Vinner Rudolf Gundersen 
 1906. Vinner Rudolf Gundersen 
 1907. Vinner Moje Öholm 
 1929. Vinner Ivar Ballangrud 
 1932. Vinner Clas Thunberg 
 1937. Vinner Michael Staksrud 
 1949. Vinner Sverre Farstad 
 1954. Vinner Boris Sjilkov 
 1972. Vinner Ard Schenk

Eksterne lenker 
 ISC Davos – den lokale skøyteklubben
 Om Davos Eisstadion på SkateResults.com

Skøytearenaer
Hurtigløp på skøyter i Sveits
Idrettsanlegg i Sveits
Sport i Davos
Artikler i skøytesportprosjektet
Eddie Colman

Edward «Eddie» Colman (født 1. november 1936, død 6. februar 1958) var en britisk fotballspiller. Colman var midtbanespiller på Manchester Uniteds storlag på siste halvdel av 1950-tallet, og var den yngste spilleren som omkom i München-ulykken. Han var med på å vinne to ligamesterskap før sin altfor tidlige død i 1958.

Colman debuterte for Manchester United i 1955 etter å ha gått gradene i klubbens egen juniorstall. Han ble raskt fast på laget, og dannet et glimrende sentralt midtbanepar sammen med Duncan Edwards. Colman beskrives som en svært teknisk begavet spiller, og ble ansett for å være en fremtidig landslagsspiller. Han var imidlertid ikke spesielt målfarlig, og scoret bare to mål på de 108 kampene han rakk å spille i United-trøya.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Manchester United FC
Personer fra Salford
Omkomne i luftfartsulykker
Hamar stadion

Hamar stadion var et stadionanlegg i Hamar i Innlandet, med gressbane og løpebaner for friidrett og skøyter, grunnlagt 1921. Anlegget ble frem til nedleggelsen i 2011 brukt av Hamar Idrettslag (HIL). Etter nedleggelsen ble tomten solgt til Centrumgården AS og ryddet, og kjøpesenteret CC Hamar åpnet 11. november 2014 etter om lag to års byggetid.

Historikk
Mest kjent var Hamar stadion som mangeårig arena for nasjonale og internasjonale skøytestevner. Banens dekke var naturis, og hadde i alle år kunnet tilby stabile og gode isforhold med tanke på skøyteløp. Det første internasjonale mesterskapet på Hamar stadion var EM i 1923, deretter ble EM arrangert her ytterligere tre ganger: 1934, 1948 og 1953. Hamar stadion var vertskap for VM to ganger for menn (1952 og 1985) og to ganger for kvinner (1980 og 1991).

Etter at Hamar Olympiahall (Vikingskipet) ble åpna i 1993 ble det ikke arrangert noen større stevner på Hamar stadion, men banen ble brukt til å spille bandy (HIL), samt at den ble stilt til disposisjon for byens skoler.

Verdensrekorder 
Det ble satt flere verdensrekorder på Hamar stadion, blant annet på 3000 meter (Michael Staksrud 1933), 5000 meter (Max Stiepl under EM i 1934) og to ganger på 10 000 meter. Den 3. mars 1940 gikk Charles Mathisen på 17.01,5, en rekord som sto i ni år. En uke før Vinter-OL 1952 gikk Hjalmar Andersen på 16.32,6 på Hamar stadion, en tid som ikke ble forbigått før under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley.

Se også
 CC Stadion, kjøpesenter på tomta til tidligere Hamar stadion
 Briskeby Stadion, hjemmebanen til fotballaget Hamarkameratene, opprinnelig anlagt 1936
 Vikingskipet (Hamar olympiahall), skøytehall i Åkersvika i Hamar, bygd i 1992 til OL på Lillehammer 1994

Eksterne lenker 
 
 

Tidligere skøytearenaer i Norge
Idrettsanlegg i Hamar
Hamar Idrettslag
Artikler i skøytesportprosjektet
Montreux

Montreux er en bygd i Sveits som er kjent for flere kulturbegivenheter, herunder Montreux Jazz Festival og, frem til 2003, Festival Rose d'Or (som delte ut prisen Rose d'Or eller Gullrosen for utmerkelser innen fjernsyn).

Historie
Det har bodd folk i området siden yngre bronsealder. Montreux ligger nordøst for Genèvesjøen ved veiskillet i den romerske veien fra Italia over Simplonpasset; der veiene til Gallia og Mittelland delte seg. Dette gjorde byen til et knutepunkt i Romerriket. På 1100-tallet begynte man med vindyrking i området.

Vennskapsbyer 
 Menton
 Wiesbaden 
 Chiba

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Sveits
Vaud
Bill Russell

William Fenton «Bill»  Russell (født 12. februar 1934, død 31. juli 2022) var en amerikansk basketballspiller.

Russell spilte hele karrieren med Boston Celtics, og var en av de mest sentrale spillere i Celtics' utrolige dominans i NBA i 60-årene. Russell var en 206 cm høy center, og var mest kjent for hans utrolige defensive kvaliteter. Han regnes som en pioner innerfor blokkeringer. Han regnes i dag som en av de beste basketballspillerne noensinne.

Meritter 
 Gull i Sommer-OL 1956
 11 NBA-mesterskap: 1957, 1959, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1968, 1969, alle med Boston Celtics; de to siste som spillende trener.
 Mest verdifulle spiller i NBA 5 ganger: 1958, 1961, 1962, 1963, 1965

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Om Bill Russell på NBA.com

Basketballspillere fra USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 1956
Deltakere for USA under Sommer-OL 1956
Basketballspillere under Sommer-OL 1956
Olympiske mestere for USA
Personer fra Monroe i Louisiana
Personer fra Oakland
Medlemmer av Naismith Memorial Basketball Hall of Fame
Basketballspillere for Boston Celtics
Olympiske medaljevinnere i basketball
Skaland

Skaland (postnr. 9385) er en bygd i Senja kommune i Troms og Finnmark. Bygda ligger ved Bergsfjorden og har om lag 200 innbyggere. Skaland var administrasjonssenter i Berg kommune.

Nordover mot Senjahopen går fylkesvei 862. I krysset, like øst for Skaland svinger veien østover, innover langs Bergsfjorden og videre mot Straumsbotn. Vestover fra krysset går Fv251, gjennom sentrum av bygda og videre utover til Bøvær.

På Skaland er det grafittverk, og dette er hovednæringa. Der er også et bergverksmuseum. Nylig ble det funnet nye forekomster ved Trælen, utenfor Steinfjord, og i den anledning ble det bygget en 6 km lang vei utover dit. 

Bygda har også dagligvareforretning, barnehage og barne- og ungdomsskole (1.-10. klasse) med ca. 50-60 elever. Skaland stiller dessuten lag i 5. divisjon i fotball; IL Foss, som spiller hjemmekampene sine på Fossheim grus i Bergsbotn.

Skaland grunnkrets
Skaland var, med sine 5,53 km², den arealmessig minste grunnkretsen i Berg kommune, og utgjøres av selve bygda Skaland. I folketall var grunnkretsen imidlertid nummer to etter Senjahopen. Skaland grenser i vest til Bøvær, i nord til Steinfjord, i øst til Bergsbotn og over fjorden i sør til Strømsnes.

Innbyggertall:

Bergverksmuseer i Norge
Bosetninger i Senja kommune
Kulturminner i Troms og Finnmark
Berg (Senja)
Sandžak

Sandžak (serbisk: Санџак) er en geografisk region i grenseområdet mellom Serbia og Montenegro. Den strekker seg fra grensen til Bosnia-Hercegovina i nord til Kosovo i sør. Seks kommuner tilhører Serbia: Novi Pazar, Sjenica, Tutin, Prijepolje, Nova Varoš, og Priboj. Like mange tilhører Montenegro: Pljevlja, Bijelo Polje, Berane, Andrijevica, Rožaje, og Plav.

Mange muslimer bor i området (ca. 45 % er bosnjaker og ca. 27 % er muslimer av annen nasjonalitet). Den største byen i området er Novi Pazar med 55 000 innbyggere.

Se også 
 Sandsjak

Eksterne lenker 
 
 www.sanjak.org
Novi Pazar

Novi Pazar (serbisk: Нови Пазар) (Albanian: Pazari i ri) er den største byen i Raška-regionen i Serbia, det er også en kommune. Byen har  54 604 innbyggere, flesteparten av disse er muslimer, mens kommunen har 85 249.

Eksterne lenker 
 

Byer i Serbia
Sandžak
Bosetninger etablert i 1461
Oscar Robertson

Oscar Palmer Robertson (født 24. november 1938 i Charlotte i Tennessee) er en tidligere amerikansk basketballspiller. Robertson var en 196 cm høy guard som regnes som en av tidenes mest allsidige basketballspillere.

Robertson ble olympisk mester i basketball under OL 1960 i Melbourne. Han var med på det amerikanske laget som vant basketturneringen foran Sovjetunionen og Brasil. Det var femte gangen som basketball sto på det olympiske programmet, seksten lag deltok i turneringen. USA vant alle åtte kampene og ble olympiske mestere for femte gangen. Robertson spilte alle åtte kampene og scoret 136 poeng for USA under OL-turneringen.

NBA-karriere 
I sesongen 1961-62 hadde han en trippel-dobbel i gjennomsnitt: 30 poeng, 11 målgivende pasninger og 12 returer per kamp. Ingen annen NBA-spiller har klart dette.

OL-medaljer 
 1960  Roma –  Gull i basketball  USA

Meritter 
 NBA-mester 1 gang: 1971 med Milwaukee Bucks
 NBAs mest verdifulle spiller 1 gang: 1964

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Medaljevinnere under Sommer-OL 1960
Medlemmer av Naismith Memorial Basketball Hall of Fame
Deltakere for USA under Sommer-OL 1960
Basketballspillere under Sommer-OL 1960
Olympiske mestere for USA
Basketballspillere fra USA
Personer fra Dickson County i Tennessee
Personer fra Indianapolis
Olympiske medaljevinnere i basketball
Agathon Bartholomæus Hansteen

Agathon Bartholomæus Hansteen (født 23. september 1812 i Moss, død 30. april 1895 i Trondhjem) var en norsk luthersk prest, ordfører og stortingsmann for Nordlands amt 1851–1856.

Liv og virke 
Han ble født i Moss som sønn av tollinspektør Nils Lynge Hansteen og hustru Severine Petronelle Clementin. Han hadde tre brødre som alle ble jurister, den mest kjente av dem høyesterettsassessor Philip Henrik Hansteen. Selv gikk han ut fra Kristianias katedralskole i 1830 og tok teologisk embedseksamen i 1836.

Fra 25. oktober 1837 var han adjunkt ved Trondhjems katedralskole. Han ble utnevnt til sogneprest i Mo i Rana den 17. august 1843 og ordinert samme år. Den 18. september 1852 ble han prost i Nordre Helgelands prosti.

Hansteen var i Mo kjent som en mild og lite autoritær prest. Lensmannen i Mo i Rana omtalte ham som en «i enhver henseende begavet prest, en rettlinjet karakter og en interessert kommunemann».

Hansteen var ordfører i Mo herred 1848–1851 og stortingsmann for Nordlands amt 1851–1856.

I 1861 ble Hansteen utnevnt til sogneprest i Selbu i Trøndelag. Her fikk han et ettermæle som en «meget bestemt og alvorlig mann; men i daglig omgang og i det selskapelige liv var han en meget behagelig mann».

Han var varaordfører i Selbu 1864–1873, rykket opp til ordfører da Ingebrigt Norbye døde i mai 1873, og satt ut året. Hansteen hadde også fungert som ordfører i lengre perioder under Norbyes sykdom. Han avslo imidlertid å bli valgt til ordfører for en hel periode.

Han tok avskjed som sogneprest i Selbu i 1886 og flyttet til Trondhjem, hvor han døde i 1895, 82 år gammel. Han ble begravet på Domkirkegården.

Hansteen ble første gang gift den 7. august 1844 med Adolphine Frederikke Dreyer (1820–1845) og deretter med Alette Schjelderup den 25. februar 1852. Ett av hans fire barn i hans andre ekteskap var kunstmaleren Nils Hansteen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske lutherske prester
Stortingsrepresentanter for Nordland
Stortingsrepresentanter 1851–1853
Stortingsrepresentanter 1854–1856
Ordførere i Mo herred
Ordførere i Selbu
Partiløse ordførere
Personer fra Moss kommune
Blokktinden

Blokktinden er et fjell i Rødøy kommune i Nordland. Det ligger på sørsiden av Tjongsfjorden og har en høyde på  meter over havet. Toppen ligger fritt med god utsikt over Svartisen og øyene langs kysten.

Fotnoter

Referanser

Eksterne lenker 
 Til topps i Rødøy

Fjell i Rødøy
Fjell over 1000 meter