Allemannsretten

Allemannsretten er den retten som enhver har på en annen persons eiendom. Selv om utøvelse av allemannsrett har lange tradisjoner i Norge og i de fleste skandinaviske land, er det ikke et særegent norsk eller skandinavisk fenomen. En rekke andre nasjoner, som Østerrike, Sveits, Tyskland, Hviterussland og England har allemannsrett eller elementer av denne i sitt rettssystem. I land uten allemannsrett er det vanligvis områder i statlig eller kommunalt eierskap hvor du kan gå fritt, for eksempel nasjonalparker. Disse er primært lokalisert i tynt befolkede områder. Det finnes vanligvis også utpekte turstier, ofte med markerte teltplasser. Det finnes et nettverk av europeiske vandreruter som krysser Europa.

Norge

Allemannsretten er den retten som enhver har på en annen persons eiendom. Flesteparten av disse opprinnelig hevdvunne rettighetene har vært lovfestet siden 1957 gjennom friluftsloven. De er basert på respekt for naturen, og alle besøkende forventes å ta hensyn til bønder, grunneiere og andre brukere, og å ivareta miljøet.

Den viktigste delen av allemannsretten er ferdselsretten på andres eiendom. Det skilles her mellom innmark og utmark. I innmark, som vil være områder hvor eieren har et rimelig krav på å få være i fred, typisk hustomt og dyrket mark, har allmennheten begrensede rettigheter. Her har man kun lov å ferdes vintertid mens marken er frosset (og hustomt og inngjerdede områder er uansett unntatt). I utmark, som i loven defineres som «udyrket mark som ikke regnes som innmark», er ferdselsretten som utgangspunkt fri så lenge man tar tilbørlig hensyn. Andre rettigheter som reguleres i friluftsloven er rett til bading i rimelig avstand fra bebyggelse, samt å sette opp telt i inntil to dager. Allmennhetes høstingsrett er fra 2012 regulert av friluftsloven § 5 og gir folk rett til å høste planter, bær, sopp osv. på visse vilkår. Andre rettigheter følger også av andre lover og av sedvanerett.

Allmennhetens frie ferdsel i naturen er truet av kommersiell utbygging og privatisering. Noen steder blir det til og med reist gjerder eller andre avsperringer selv der dette ikke er tillatt etter friluftsloven. Gradvis utbygging langs kysten, spesielt ved Oslofjorden og i populære områder i Sør-Norge, har litt etter litt begrenset den frie ferdselen i strandsonen. Som en generell regel er bygging og oppdeling av eiendom forbudt i en 100 m sone langs strandlinjen (plan- og bygningslovens § 17-2), men lokale myndigheter i mange områder har i stor grad benyttet seg av sin mulighet til å gi dispensasjon fra denne regelen.

Uskyldig nyttesrett er en tidligere betegnelse på de rettighetene som i dag kalles allemannsrett.

Sverige
Rundt århundreskiftet 1900 ble sedvanen ansett å være at det står hver og en fritt å plukke bær i skog og mark.

Uttrykket allemannsrett (allemansrätt) ble etablert etter annen verdenskrig (1940-tallet) som følge av en fritidsutredning som ble nedsatt i 1937. Med den andre lovfestede ferieuken ønsket man fra myndighetenes side å finne virkemidler som kunne legge til rette for tettstedenes befolkning å komme ut i naturen.

Siden 1994 finnes følgende innskrevet i en av Sveriges grunnlover, regeringsformen (RF): «Alla ska ha tillgång till naturen enligt allemansrätten». Den lovtekst som i praksis styrer allemannsretten inngår i hovedsak i kapittel 2 og 7 av miljöbalken. Det eneste som uttrykkelig finnes skrevet om allemannsretten i miljöbalken er dog: «Var och en som utnyttjar allemansrätten eller annars vistas i naturen skall visa hänsyn och varsamhet i sitt umgänge med den» (kapittel 7 § 1). Naturvårdsverket sammenfatter allemannsretten i ordene «Inte störa – inte förstöra».

Referanser

Eksterne lenker 
 Miljøstatus i Norge: Allemannsretten
 Allemannsrett Nettside av Marianne Reusch, jurist med spesialisering innen friluftsjuss.
 Lov om friluftslivet (friluftsloven), fra Lovdata

Tingsrett