alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Tlatelolco

Tlatelolco er et område administrativt under Cuauhtémoc i Mexico by. Opprinnelig var dette en uavhengig aztekisk by med omtrent 30 000 innbyggere, men den ble slått sammen med den voksende Tenochtitlan rundt 1476. Øya fungerte deretter som markedet i den blomstrende hovedstaden. I 1521, da Tenochtitlan ble angrepet av spanjolene, var Tlatelolco det stedet aztekerne holdt ut lengst. Hernán Cortés og hans menn ødela Tlatelolco fullstendig etter erobringen, og de fleste overlevende ble massakrert.

Navnet Tlatelolco er nahuatl og betyr «sandhaug».

Historiske hendelser
I 1473 ble «Stortaleren» av Tlatelolco, Moquihuixtli, drept i et opprør av Āxāyacatl (Stortaler av Tenochtitlan).
Den 13. august 1521 ble over 40 000 aztekere drept i Tlatelolco.
I 1967 ble Tlatelolco-traktaten undertegnet her.
Den 2. oktober 1968 ble flere hundre studenter drept i Tlatelolcomassakeren 10 dager før sommer-OL ble arrangert i Mexico by.
Den 19. september 1985 ble Tlatelolco hardt rammet av jordskjelv.

Plaza de las Tres Culturas
Sentralt i Tlatelolco ligger Plaza de las Tres Culturas, eller «De tre kulturenes plass». Her ligger det ruiner av prekolumbianske byggverk i svart vulkanstein, og over disse rager det en kolonikirke fra 1500-tallet, Iglesia de Santiago. Endelig er det moderne Mexico til stede i form av moderne arkitektur; et eksempel er Tlatelolco-tårnet.

Se også
Liste over tlatoanier

Eksterne lenker
 Tlatelolco hos Instituto Nacional de Antropología

Arkeologiske steder i Mexico
Aztekiske bosetninger
Mexico by
Mexicos føderale distrikts geografi
Sverre Erik Jebens

Sverre Erik Jebens (født 29. september 1949 i Bergen) er en norsk jurist og lagdommer i Frostating lagmannsrett.

Jebens tok juridisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1977 og har siden blant annet jobbet som dommerfullmektig ved Inderøy herredsrett, rådgiver i Lovavdelingen i Justis- og politidepartementet, kommuneadvokat i Trondheim og var fra 1. november 2004 til 2011 Norges dommer i Den europeiske menneskerettsdomstolen i Strasbourg.

Han er gift med Tove Jebens.

Bibliografi 
 Menneskerettigheter i straffeprosessen, Cappelen Akademisk, Oslo 2004, ISBN 9788202239978

Referanser 

Norske dommere
Dommere i Den europeiske menneskerettsdomstol
Personer fra Bergen kommune
Fødsler i 1949
Zola-prisen

Zola-prisen, forening til fremme av sivilt mot ble stiftet 12. oktober 1998, under navnet «Foreningen til fremme av sivilt mot», men skiftet navn til Zola-prisen i 2011.

Foreningen deler hvert år ut en pris, kalt Zola-prisen; prisen tildeles «personer som åpent og uredd har avdekket eller motarbeidet forhold som truer menneskeverd, demokrati og rettssikkerhet i Norge.». Foreningen ønsker å inspirere enkeltpersoner til å vise sivilt mot gjennom utdelingen av prisen.

Tildeling skjer i Nobelinstituttets festsal den 13. januar hvert år. Årsaken til denne datoen er at Émile Zola den 13. januar 1898 utga  artikkelen «J`accuse…!» om Dreyfus-saken i avisen «l`Aurore».

Pris-mottakere 
 1999 Magnus Hole Jacobsen, jurist og tidligere personalsjef i Norsk Hydro. For avsløring av lovstridig overvåking av arbeidstakere.
 2000 Eva Nordland, professor i pedagogikk ved Universitetet i Oslo. For sterkt og langvarig engasjement i arbeidet for fred og nedrustning.
 2001 Kadra Noor For avsløring av miljøer i Norge som praktiserer kjønnslemlestelse av kvinner.
 2002 Ole Kopreitan. For utrettelig arbeid  i organisasjonen Nei til atomvåpen.
 2003 Thomas Mathiesen, rettssosiolog, professor ved Universitetet i Oslo. For nærmere 40 års innsats for svake grupper i samfunnet.
 2004 Gunnar Stålsett, tidligere biskop i Oslo. For tydelig budskap om alle menneskers likeverd, uavhengig av livssyn og livsskjebne.
 2005 Tore Sandberg, privatetterforsker. For sitt arbeid med avdekking av justismord, bl. a. i Liland-saken og Moen-saken.
 2006 Tordis Stigen Klausen, tannhelsesekretær. For utrettelig arbeid og forskning på skadevirkninger av kvikksølv i tannhelsetjenesten.
 2007 Per-Yngve Monsen. For å ha varslet om Siemens` overfakturering og bedrag av det norske Forsvaret. 
 2008 Tove Smaadahl. For innsats mot kvinnemishandling.
 2009 Erling Borgen. For sitt virke som undersøkende journalist.
 2010 Amal Aden. For sitt arbeide med norsk innvandrings- og integreringspolitikk.
 2011 Kjetil Karlsen. For sterk og uredd innsats for å bedre fangenes kår, spesielt under fengselskonflikten i Tromsø.
 2012 Kåre Bakken. For «sin utrettelige innsats gjennom mange år for å hjelpe papirløse flyktninger».
 2013 Margreth Olin. For «sitt usedvanlige engasjement for mennesker som befinner seg i randsonen av vår oppmerksomhet».
 2014 Jan Harsem. For «for sin utrettelige innsats for skadelidte, ny gransking og etterforskning etter mordbrannen på Scandinavian Star i 1990.».
 2015 Marius Andersen og Joakim Volden for sin «uredde kamp mot innføringen av urimelig detaljerte evalueringsskjemaer i barneskolen i Sandefjord kommune»
 2017 Runar Kjørsvik for at han forsvarte de ansattes interesser, slik verneombudet skal.
 2018 Sumaya Jirde Ali. For «sivilt mot» og kampen for likeverd.
2019 Arne Viste
2020 Thee Yezen Al-Obaide
2021 avlyst
2022 Ella Marie Hætta Isaksen. For sitt arbeid med å sette lys på samiske rettigheter og fornorskingspolitikk.

Referanser

Eksterne lenker
 Zola-prisens nettsted

Norske priser
Utmerkelser etablert i 1998
Mürren

Mürren er en fjellandsby i Berner Oberland i Sveits. Den ligger 1650 moh., og har ca. 450 innbyggere. Landsbyen ligger på en fjellhylle 7–800 meter over dalen under. Mürren tilhører Lauterbrunnen kommune, i likhet med landsbyene Lauterbrunnen, Isenfluh, Gimmelwald, Wengen og Stechelberg.

Turisme
Turismen er viktig for Mürren. Folk fra hele verden kommer hit for å se alpelandskapet. Det er flott utsikt mot de tre kjente fjelltoppene Eiger, Mönch og Jungfrau. Landsbyen har 2000 hotellsenger.

Kommunikasjoner
Mürren kan ikke nås med bil. I 1891 ble Bergbahn Lauterbrunnen-Mürren bygd. Den besto tidligere av en kabelbane som fraktet passasjerene opp dalsiden fra Lauterbrunnen til Grütschalp. Denne kabelbanen ble på grunn av omfattende skader nedlagt i april 2006, og erstattet med en gondolbane. Fra Grütschalp fører en 4 km lang smalsporet jernbane videre til Mürren. I 1967 ble landsbyens forbindelser til omverden forsterket ved byggingen av gondolbanen Luftseilbahn Stechelberg-Mürren-Schilthorn.

Historie
Mürren arrangerte det første VM i alpint 1931. Også i 1935 hadde byen dette arrangementet. Hver vinter avholdes et utforrenn fra toppen av Schilthorn.

Eksterne lenker 
 

Byer i Sveits
Bern (kanton)
Vintersportssteder i Sveits
Lauterbrunnen

Lauterbrunnen er en kommune i Berner Oberland i Sveits. Kommunen består av et dalføre med landsbyene Lauterbrunnen og Stechelberg, samt landsbyene Wengen, Mürren, Gimmelwald og Isenfluh i fjellet på begge dalsidene. Navnet Lauterbrunnen kommer av de 72 fossene som finnes i Lauterbrunnendalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Sveits
Bern (kanton)
Smog

Smog er en form for luftforurensning. Ordet er et teleskopord satt sammen av de engelske ordene smoke (røyk) og fog (tåke), og ble første gang brukt av dr. Henry Antoine Des Voeux i forbindelse med en helsekongress i 1905.

London har vært kjent for smog helt siden romertiden. Selv i middelalderen var bekymringene for luftforurensningen til stede, og Edvard I forbød i en kortere periode i 1273 brenning av kull der. Klassisk smog, som er en typisk effekt i filmer med handling fra victoriatidens London, var en blanding av røyk og svoveldioksid. Den mest dramatiske smogkatastrofen i London var The Great Smog, i desember 1952.

På 1950-tallet ble en ny type smog, kjent som fotokjemisk smog, først beskrevet. Dette er en skadelig blanding av luftforurensende stoffer som nitrogenoksider, aldehyd med mer.

Denne type smog skyldes en reaksjon mellom sollys og utslipp fra mennesker. Fotokjemisk smog er et problem i store byer, men fordi det kan fraktes med vind kan det også ramme mindre befolkede områder. I utgangspunktet kan smog dannes i alle slags klimaer så lenge det er store utslipp fra for eksempel industri eller trafikk. Det viser seg likevel at smogdannelsen er verst på varme dager, særlig hvis de øvre luftlagene er så varme at vertikal sirkulasjon blir hindret. Smog forekommer også hyppigere i byer som ligger i en «gryte» omgitt av fjell.

Naturlige årsaker 

Vulkanutbrudd kan også gi store utslipp av svoveldioksid, som igjen kan føre med seg vulkansk smog (av og til kalt vog)

Skogbranner i Indonesia har ved flere tilfeller skapt smog-lignende tåke som også har spredd seg til deler av Malaysia, Filippinene, Singapore og Thailand.

Helseskader 

Smog er et stort helseproblem i mange storbyer. Særlig eldre mennesker, barn og mennesker med astma eller bronkitt blir rammet hardt. Det kan gi betente luftveier, redusere lungenes arbeidskapasitet og gi kortpustethet og smerte ved pusting og hosteanfall. Det kan irritere øyne og nese og det kan tørke ut de beskyttende membranene i nesen og halsen og det kan forstyrre immunforsvaret vårt.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Miljøstatus i Norge: Luftforurensning

Forurensning
Sikt
Arendals Tidende

Arendals Tidende er en lokalavis i Arendal. Den kommer ut to ganger i uken, tirsdag og fredag. Mandager utkommer Arendals Tidende som vanlig avis, mens det hver fredag kommer ut et glanset magasin.   

Avisa dekker Arendal kommune og ble etablert høsten 2005, da med prøveutgaver. Fra 1. januar 2006 kom avisen ut som abonnementsavis. Høsten 2015 feiret Arendals Tidende 10 år.   

Arendals Tidende er et politisk uavhengig presseorgan som arbeider etter Vær Varsom-plakaten. Redaktør er Grete Aronsen Husebø. Kulturredaktør er Linda Christensen. Avisen ble startet med Nils Petter Vigerstøl som redaktør, Morten Kraft overtok etter ham.  

Styret i Arendals Tidende begjærte seg selv konkurs 25. april 2012. Etter konkursen gikk avisen inn i et større samarbeid med Tvende Media og flyttet inn i nye lokaler i Havnegaten. Før konkursen ble avisen produsert fra Arendal jernbanestasjon. Avisen fungerte da som agent for NSB og hadde arbeidsgiveransvaret for en tidligere NSB-ansatt. Dette gjorde at stasjonen fortsatt var bemannet i ukedagene, og at venterommet holdt åpent i helgene. 

I april 2007 fikk Arendals Tidende Landslaget for Lokalaviser (LLA) sin idépris for sommershowet Pearls of Arendal. 

I 2009 ble avisen en av opplagsvinnerne på Agder.

Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.

Referanser

Eksterne lenker
 Arendals Tidende

Aviser i Agder
Næringsliv i Arendal
Aviser etablert i 2005
Vercelli

Vercelli er en by i provinsen Vercelli i regionen Piemonte i Italia. Vercelli ble grunnlagt i 49 f.Kr.. Byen er en av de eldste i Italia. Vercelli ligger på posletten, mellom Torino og Milano.

Den er mest kjent for Vercelli katedralen, Basilica di Sant'Andrea, Vercellis synagogen og Sacro Monte di Varallo, et sted for pilegrimsreiser. Sacro Monte di Varallo er på UNESCO sin verdensarvliste.

Bemerkelsesverdige personer fra Vercelli 
 Sodoma, maler

Referanser

Eksterne lenker
Villa Farnesina

Villa Farnesina (opprinnelig Villa Chigi) er en villa i bydelen Trastevere i Roma, like ved Palazzo Farnese på andre siden av Tiber. Villaen ble oppført i 1508–1511 av Baldassare Peruzzi, sannsynligvis etter tegninger av Rafael, for Agostino Chigi, vennen til paven Julius II. Kardinal Alessandro Farnese kjøpte villaen i 1580, hvoretter den tilhørte familien så lenge de levde, og etter familien fikk den sitt navn.

Villa Farnesina huser et flertall interessante malerier, blant annet Rafaels freske Galateas triumf (1511). Havnymfen Galatea ses farende på et skjell dratt av delfiner. Galateas triumf utgjør, sammen med Sandro Botticellis Venus fødsel og Våren, renessansens fremste skildringer av antikkens gullalder.

Eksterne lenker
 
 Images of the Villa Farnesina, Rome, Italy (engelsk)

Villaer i Roma
Renessansens arkitektur
Rione Trastevere
Bjørn Carlsen

Bjørn Øivind Carlsen (født 4. september 1945) er en norsk maler, bosatt i Heggedal.

Han er utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole, Oslo (1965–1967) og på Statens kunstakademi (1967–1971) og (1974–1975). Han hadde sin første separatutstilling i Kunstnerforbundet, Oslo i 1972.  Han har senere vært lærer ved kunstakademiet. Han deltok i gruppe Zink, med fellesutstillinger i 1983, 1985 og 1986. 

Carlsens malerier er ekspressive i uttrykket, meget fargesterke, og særmerkes av groteske gjengivelser av populærkulturelle uttrykk som Donald og Dolly Duck. Han forener en grotest lekenhet med dypt alvor i bilder som formmessig kan minne om både Edvard Munch og moderne splatter sci-fi. Bjørn Carlsen har i hovedsak arbeidet med oljemaleri, men i de siste par år har han begynt å bruke pastell. Karakteristiske titler på hans bilder er Seksualsex, Kadaveret suges, Donaldfrisen, Tomheten fylles og Narkotisk orgasme. 

I 2004 stilte Carlsen ut i Munchmuseet under tittelen Møte med Munch. Under Ibsenåret 2006 bidro han til prosjektet ART PRO IBSEN 2006 med et grafisk trykk til Vildanden.

Referanser

Litteratur 
 Hans-Jakob Bruun. Bjørn Carlsen, fabel aktig. Press forlag, 2000. ISBN 82-7547-068-4
 Holger Koefoed. Bjørn Carlsen : undring over tingenes tilstand. Labyrinth press, 1995. ISBN 82-7393-057-2 
 kunstbib 19 bøker/artikler om Carlsen

Eksterne lenker 
 Nordnorsk kunstmuseum
 kik.no Kunstnernes informasjonskontor: CV
 Galleri Nova ca. 25 av Carlsens bilder
 Ibsen 2006 Carlsens Vildanden
 folk.uio.no Carlsens utsmykning i hovedbiblioteket, Universitetet i Oslo. 
 Bilder av Bjørn Carlsen Kunsthistorie.com

Norske malere
Fødsler i 1945
Simone Martini

Simone Martini (født 1284 i Siena, Italia, død 1344 i Avignon, Frankrike) var en italiensk kunstmaler som var virksom i Siena, Pisa, Assisi, Orvieto og Napoli.

Martini regnes som Sienaskolens viktigste kunstner på 1300-tallet og levde samtidig med Giotto. Der Dante beskrev Giotto som den fremste, priset Petrarca Martini. Vasari påstod feilaktig at Martini var lærling til Giotto; han studerte for Duccio. Jevnført med Giottos dramatiske fremstillinger utmerker Martini seg med en enkel, gjerne symmetrisk komposisjon og lyrisk situasjonsskildring. Foruten Duccio viser hans verker påvirkning fra såvel fransk gotikk som billedhuggeren Giovanni Pisano.

Liv og verk 
Martini utgikk fra Duccios fargeharmonier samtidig som han fortsatte forsøkene med å anvende linjen til dekorative formål, og hans senere verk har nesten karakter av abstrakte komposisjoner. I 1315 hadde han tilstrekkelig formue til å få oppdraget å male en Maestà i Sienas byhus. I dette verket fremgår tydelig Martinis påvirkning fra Duccio, men det avslører også han kjennskap til Pisano-familiens skulptur samt den sienesiske kunstens anvending av linjen.

Martini kom i direkte kontakt med hoffet og den franske litteraturen da Robert d'Anjou i 1317 kalte ham til Frankrike. I 1320 var han virksom i Pisa og Orvieto, og i 1328 befant han seg i Siena for å male det berømte portrettet av Guidoriccio da Fogliano i ferd med å inspisere sine stridslinjer fra hesteryggen samt andre fresker i byhuset.

I 1333 var Martini i Firenze og arbeidet sammen med sin svoger Lippo Memmi. I 1339 besøkte han pavehoffet i Avignon, hvor han ble god venn med Petrarca; man vet at han malte et portrett av Petrarcas Laura (senere forsvunnet). «Sikkert har min venn Simone en gang sett Paradiset,» sa Petrarca, og det var Martinis bilde av det jordiske paradiset som scene for den høviske kjærligheten som kom til å påvirke den internasjonale gotikkens kunstnere i hele Europa.

«Bebudelsen og to helgener» (1333) 
I alterbildet «Bebudelsen og to helgener», som ble utført for Sant'Ansano-kapellet i Sienas domkirke, finnes det reneste uttrykket for det italienske 1300-tallets høyt utviklede linjebetonte kunst. Omgitt av gullglansen synes figurene å befinne seg i et uvirkelig rom. Mellom erkeengelen Gabriels gest og jomfru Marias følelsesmessige reaksjon oppstår en spenningsfylt dynamikk. Verkets hovedaktører flankeres av Sankt Ansanus, Sienas skytshelgen og Sankt Julitta.

Verk i utvalg 
 «Maestà», Siena, 1315
 «Den hellige Ludvig fra Toulouse kroner Robert d'Anjou», Napoli, 1317
 «Den hellige Martins liv», Assisi, 1312-1317
 «Sankt Katarina-polyptyken», Pisa, 1319
 «Orvieto-polyptyken», Orvieto, ca. 1321
 «Guidoriccio da Fogliano», Palazzo Pubblico, Siena, 1328
 «Bebudelsen», Firenze, 1333
 «Korsnedtagelsen», 1333

Referanser

Eksterne lenker 
 

Italienske malere
Personer fra middelalderen
Personer fra Siena
Cantus

Cantus er et damekor fra Trondheim, stiftet 1986. Tove Ramlo-Ystad har vært Cantus’ dirigent og kunstnerisk ansvarlige siden oppstarten.

Cantus består av rundt 30 kvinnelige erfarne korsangere i alderen 20–40 år. Koret har et variert repertoar, men med nyere klassisk vokalmusikk og folkemusikk som satsningsområder.

Cantus har markert seg nasjonalt med konserter, urfremføringer og ni CD-utgivelser på høyt kunstnerisk nivå. Internasjonalt har Cantus gjort seg bemerket med flere priser for beste plassering i korkonkurranser. Dette har gitt Cantus og Tove Ramlo-Ystad et navn i korverdenen, noe som fører til jevnlige invitasjoner og deltagelse ved eksklusive festivaler, konserter og i korkonkurranser verden over. Cantus har ved flere anledninger representert Norge i internasjonale festivaler og konferanser. Koret har tre ganger deltatt i Interkulturs Choir Olympics (World Choir Games), i Kina (2006), Østerrike (2008) og Sør-Afrika (2018). Alle gangene tok koret hjem gullmedaljer.

Cantus har også gjort seg bemerket gjennom å synge åpningsmelodien, Frode Fjellheims «Vuelie», i Disneys Frost (2013). Korets klang ble avgjørende for Disneykonsernet da de valgte Cantus som artist til denne sangen. Dette har resultert i stor oppmerksomhet og mange spennende invitasjoner, og i 2019 ble Cantus invitert tilbake for å medvirke også i oppfølgeren, Frost 2 (2019). Cantus har også deltatt med sang på filmen Kristin Lavransdatter (1995), og på Sissel Kyrkjebøs plate Nordisk vinternatt (2005).

Cantus ble invitert til å delta under avslutningsseremonien av Stavanger som Europeisk kulturhovedstad i 2008.

Diskografi 

 2019: Fryd
 2017: Northern Lights
 2014: Spes
 2011: Norwegian Voices
 2007: Rætt hjæm
 2005: Far
 2001: Ledig
 1996: Hei, for en vakker julesong
 1994: Cantus

Priser 
 2018: Førsteplass i klassen for dame kammerkor i The 10th World Choir Games i Tshwane, Sør-Afrika.
2012: Førsteplass i klassen for damekor i The 1st Xinghai Prize International Choir Championships i Guangzhou, Kina.
 2009: OlavsHallens og Stiftelsen DrivHusets kulturpris
1995: Koret har mottatt Trondheim kommunes kulturpris (1995), 
 1996: Sør-Trøndelag fylkes kulturpris (1996) og

Referanser

Eksterne lenker
 Offisiell hjemmeside for damekoret Cantus, cantus.no
 Innspillingen av Frode Fjellheims «Njoktje» til albumet Spes, med Frode Fjellheim og Cantus under ledelse av Tove Ramlo-Ystad, produsert av 2L.

Kor i Trondheim
Etableringer i 1986
Ashley Tisdale

Ashley Michelle Tisdale (født 2. juli 1985) er en amerikansk skuespiller og sanger. Hun er kjent for sin rolle som Maddie Fitzpatrick i serien Zack og Codys søte hotelliv som går på Disney Channel og som Sharpay Evans i High School Musical, High School Musical 2 og High School Musical 3: Senior Year.

Oppvekst 
Tisdale ble født i Monmouth County i New Jersey, foreldrene er Lisa (født Morris) og Mike Tisdale. Hun vokste opp i et område kalt Ocean. Hennes eldre søster Jennifer Tisdale er også en skuespiller (spiller en av cheerlederjentene i High School Musical). Tisdale er jødisk og hennes mors bestefar er Arnold Morris, utvikleren av Ginsu-knivene, og hennes bestefar er også knyttet til forretningsmannen Ron Popeil.

Tisdale ble oppdaget av agenten Bill Perlman, som også er hennes nåværende agent, i en butikk da hun var kun 3 år gammel. Hun begynte å jobbe som modell i New York for modellagenturet Ford Models, ofte sammen med Lindsay Lohan og Mischa Barton. Tisdale var med på en konsert-turne i USA sammen med andre av skuespillerne mellom 30. november 2006 og 29. mai 2007.

Takket være filmrollene fikk Tisdale kontrakt med plateselskapet Warner Bros. Records. Hennes debutalbum ble utgitt 6. februar 2007. CD-en heter Headstrong og inneholder blant annet hit'ene «He Said She Said» og «Be Good to Me» i tillegg til 12 andre sanger. 16. juni 2009 kom albumet Guilty Pleasure.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 Ashley Tisdale  på TV.com

Skuespillere fra USA
Sangere fra USA
Personer fra Monmouth County i New Jersey
Knut Steen

Knut Steen (født 19. november 1924 i Oslo, død 22. september 2011) var en norsk skulptør, utdannet ved Statens kunstakademi under Per Palle Storm og Stinius Fredriksen. Han var bosatt i Carrara i Italia fra 1976.

Oppvekst, utdannelse og utmerkelser 

Knut Steen vokste opp i bydelen Kampen i Oslo og var den eldste av fem søsken. Faren var vognmann og satte gutten tidlig i arbeid, blant annet med å kjøre søppel. Han spilte senere trompet i et jazzorkester, fikk jobb i et reklamebyrå og kom inn på Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i 1944, deretter på Statens Kunstakademi.

I januar 2008 ble Steen utnevnt til Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats som billedhogger. Steen ble i 2007 utnevnt til kommandør av Ordenen den italienske solidaritets stjerne.

Kunstnerisk virke 

I alt har han mer enn tredve utsmykninger i Norge. Han er kjent for et høyt antall skulpturer, offentlige utsmykninger og utsmykninger av skip, ofte i overgangen mellom det figurative og det abstrakte. Blant hans mest kjente monumenter kan nevnes «Rudolf Nilsen» i Oslo (avduket i 1953), «Hvalfangstmonumentet» i Sandefjord (1960), «Nike» i ved Sjømannsskolen i Tromsø (1967), «Oppgangssaga» i Hønefoss (1979), «Aurora» i regjeringskvartalet i Oslo (1982), «Olav Kyrre» i Byparken i Bergen (1998), og «Kong Olav» i Gulen (2007). 

Knut Steen har utført arbeider i granitt, betong, bronse, stål og marmor, i 1970-årene også grafikk. Han etterstrebet skjønnhet og uttrykte selv en trang til å «få bronsen til å synge, marmoren til å sveve». 

I 2006 var han offentlig omtalt flere ganger, fordi en 8 meter høy statue av Kong Olav som han hadde laget på oppdrag av Oslo kommune ble underkjent, blant annet fordi statuens hevede høyre arm kunne minne om en romersk hilsen. Selv fremhevet Steen at det var denne posituren kong Olav var kjent for når han hilste folket. Statuen skulle egentlig vært plassert på Olav Vs plass ved Rådhusplassen i Oslo. Steen ga først uttrykk for at han ønsket å gravlegge statuen i Italia når Oslo ikke ville ha den, men etter at en rekke norske kommuner viste interesse for statuen valgte han i stedet Skjerjehamn i Gulen kommune. Statuen ble avduket under Utkantfestivalen 4. august 2007.

I Sandefjord ble en skulpturpark med Steens arbeider åpnet på Anders Jahres tidligere eiendom 24. juni 2009. Steen står også bak Hvalfangstmonumentet i samme by. Det ble oppført av kunstneren 1955–1960. Steen er knyttet til Sandefjord ikke bare på grunn av Hvalfangstmonumentet, men også fordi han bodde der store deler av sitt liv.

Selvbiografi 
 From Garbage to Marble

Referanser

Eksterne lenker 
 Knut Steens hjemmeside
 Kulturnett
 Olav Kyrre

Norske billedhuggere
St. Olavs Orden
Personer fra Oslo
Fødsler i 1924
Dødsfall i 2011
AS Saint-Étienne

AS Saint-Étienne er en fransk fotballklubb fra byen Saint-Étienne, stiftet i 1920. 

I 2021/2022-sesongen rykket klubben ned fra Ligue 1, den øverste divisjonen i Frankrike, etter å ha tapt på straffespark i kvalifiseringen mot AJ Auxerre. Saint-Étiennes største rival er Lyon. De spiller i grønne trøyer, hvite shorts og grønne strømper. Klubben er historisk sett en av de mest suksessfulle i Frankrike, med ti ligatitler og seks cuptitler. De siste seirene kom imidlertid helt tilbake i 1981 (ligaen) og 1977 (cupen).

Spillerstall
Oppdatert 23. oktober 2022.

Utlånte spillere

Kjente spillere med en fortid i klubben

Referanser

Eksterne lenker 
 

Saint-Étienne
Saint-Étienne
Loire (departement)
Sport i Auvergne-Rhône-Alpes
Sport i Frankrike i 1920