alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
John Woodvine

John Woodvine (født 1929) er en engelsk skuespiller kjent fra både scene, film og TV.

Woodvine har medvirket i 17 filmer og nærmere 170 tv-produksjoner i løpet av karrieren. Han har i tillegg medvirket i over 70 scenestykker.

Han ble født i South Shields i England som sønn av Rose (pikenavn Kelly) og John Woodvine. Han fullførte skuespillerutdanningen ved Royal Academy of Dramatic Art i 1953.

Han ble tilknyttet Old Vic i 1950-årene og hadde senere en lang karriere ved Royal Shakespeare Company. Han scenedebuterte i 1954 i Shakespeare-stykket Troll kan temmes (1954) og medvirket senere i kjente Shakespeare-stykker som blant annet Macbeth, Hamlet, Som dere vil ha det, Julius Cæsar, De lystige koner i Windsor, Vintereventyret, Kong Henrik V og Romeo og Julie. 

Woodvine tv-debuterte i en episode av den britiske kriminalserien Murder Bag i 1958. Han hadde siden faste roller i serier som blant annet The Further Adventures of the Musketeers (1967), Z-Cars (1963–1969), The Dustbinmen (1969), New Scotland Yard (1972–1973) og Knights of God (1987). Han har også medvirket i miniserier som blant annet The Life and Adventures of Nicholas Nickleby (1982), The Prisoner of Zenda (1984), Edge of Darkness (1985) og Ancient Rome: The Rise and Fall of an Empire (2006). Han har også medvirket i over 30 tv-filmer, deriblant Hamlet (1970), Pericles, Prince of Tyre (1984), Glory Enough for All (1988), Countdown to War (1989) og Fatherland (1994). Det må også nevnes at han har spilt i flere britiske fjernsynsteateroppsetninger som har blitt sendt i antologiserier som ITV Play of the Week (1962–1966), Armchair Theatre (1966) og Play of the Month (1968–1970). Han har utover dette hatt gjesteopptredener i en rekke serier, deriblant John Drake (2 episoder, 1965–1966), Softly, Softly (1967), The Avengers (4 episoder, 1961–1968), Return of the Saint (1978), Doctor Who (5 episoder, 1979), The Tripods (5 episoder, 1985), Medics (3 episoder, 1992–1993), Med hjartet på rette staden (1995), Doctor Finlay (1996), Landsbylegane (3 episoder, 1998), Doc Martin (2005), The Bill (8 episoder, 2001–2006), Casualty (2 episoder, 2001–2007), Emmerdale Farm (5 episoder, 2008), Coronation Street (7 episoder, 1965–2010), Mord og mysterier (2 episoder, 2001–2011), Hebburn (5 episoder, 2013) og The Crown (4 episoder, 2016).

Han har hatt få fremtredende roller på film, men en kan nevne filmer som Djevlene (1971), En amerikansk varulv i London (1981), Dragonworld (1994), Vanity Fair (2004) og Enys Men (2022).

John Woodvine ble gift for andre gang i 1996 med skuespiller Lynn Farleigh. Han har to døtre fra sitt forrige ekteskap, deriblant skuespilleren Mary Woodvine.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Engelske skuespillere
Personer fra South Shields
Victor Lind (fotballspiller)

Victor Stange Lind (født 12. juli 2003) er en dansk fotballspiller som spiller for .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske fotballspillere
Fotballspillere for FC Midtjylland
Fotballspillere for HamKam
Utenlandske fotballspillere i Norge
Astrid Nylander Almaas

Astrid Nylander Almaas  (f. 1975) er lege, utdannet ved Universitetet i Oslo. Hun er ansatt som overlege på Barne- og ungdomsavdelingen ved Ahus. Astrid er spesialist i barne- og ungdomssykdommer. Hun har en doktorgrad innenfor ernæring og utvikling av hjernen hos barn. Sammen med Kirsten Holtmon Resaland har hun skrevet boka "Helt ærlig - om hvordan vi henger sammen".

Siden 2016 har hun vært med i NRK-programmet «Hva feiler det deg?» som medlem av det såkalte legelaget. I 2020 vant hun quiz-programmet Alle mot alle sammen med Wasim Zahid, også her omtalt som legelaget.

Referanser 

Norske leger
Norske sakprosaforfattere
Personer fra Oslo
Coloberos

Coloberos er en slekt av biller som hører til familien rødvinger (Lycidae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 7 millimeter), avlange, røde og svarte rødvinger. Dekkvingene har opphøyde lengderibber og tverr-masket skulptur mellom disse.

Levevis 
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.

Utbredelse 
Artene er utbredt i Sørøst-Asia og Ny-Guinea.

Systematisk oversikt 
Oversikten har med noen arter, uklart hvor mange som er kjent.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
 Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
 Underfamilien Dictyopterinae Houlbert, 1922
 stammen Taphini Bocák & Bocákova, 1990
 slekten Coloberos Bourgeois, 1885
 Coloberos costatus Pic, 1922
 Coloberos incisus (Pic, 1925)
 Coloberos klossi (Blaire, 1928)
 Coloberos longipennis Pic, 1911
 Coloberos malaccanus (Pic, 1922)
 Coloberos pahanganus (Kleine, 1939)
 Coloberus tenellus Bourgeois, 1885 
 Coloberos tener Kleine, 1928

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Rødvinger
Biller formelt beskrevet i 1885
Erotides

Erotides er en slekt av biller i familien rødvinger.

Utseende 
Middelsstore (ca. 7-8 mm, avlange, brunrøde rødvinger. Antennene er middels kraftige, svakt sagtakkede. Pronotum er rektangulært med skarpe hjørner. Dekkvingene er som oftest røde, nokså jevnbrede. De har en nettmønstret overflate og lengderibber. Beina er korte og kraftige. Alle føtter har fem ledd.

Levevis 
Artene finnes i løv- eller blandingsskog. De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Larvene kan finnes i død ved av ulike løvtrær. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser.

Mimikrykomplekser 
Rødvingene inneholder en rekke usmakelige og giftige stoffer og blir derfor unngått av rovdyr. De sterke fargene, med røde dekkvinger som gjerne har en svart spiss, er signaler om dette (aposematisme). En rekke andre insekter ligner på rødvingenes farger, i noen tilfeller er likheten så stor at de er vanskelige å skille fra ekte rødvinger. Dette kalles et mimikry-kompleks.

Utbredelse 
Slekten har en holarktisk utbredelse, i Europa nord til det sørlige Sverige.

Systematisk oversikt med noen arter 
Inndelingen følger 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
 Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
 Underfamilien nettrødvinger, (Erotinae LeConte, 1881)
 stammen Erotini LeConte, 1881
 understammen Erotina LeConte, 1881
 slekten Erotides Waterhouse, 1879
 Erotides cosnardi (Chevrolat, 1829)
 Erotides kanoi (Nakane, 1967)
 Erotides lalashanus Matsuda, 2010
 Erotides sculptilis (Say, 1835)
 Erotides taiwana (Kono, 1932)

Referanser

Eksterne lenker 
 UK Beetles - Erotides cosnardi 
 

Rødvinger
Biller formelt beskrevet i 1879
Pseudacroleptus

Pseudacroleptus er en slekt av rødvinger.

Utseende 
Hannene er middelsstore (ca. 5 millimeter), slanke, oransje eller brune rødvinger. Hudpanseret er nokså tynt og mykt. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen, med lange, bladformede vedheng ytterst på hvert antenneledd. Hodet er forholdsvis lite, med små, utstående fasettøyne. Pronotum er trapesformet, ganske kort, mye bredere enn langt, litt smalere enn dekkvingene. Disse er nokså jevnbrede. Beina er brune, ganske korte. Hunnene er ukjente, men er trolig larvelignende (neoteniske).

Levevis 
De voksne hannene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. De voksne hunnene er neoteniske, det vil si at de er larvelignende også i det voksne stadiet. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana, Ecuador, Peru).

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
 Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
 Underfamilien Leptolycinae Leng & Mutchler, 1922
 slekten Pseudacroleptus Pic, 1911
 Pseudacroleptus aleksandri Kazantsev, 2017
 Pseudacroleptus crocea (Kleine, 1941)
 Pseudacroleptus gorgonus Kazantsev, 2013
 Pseudacroleptus lamellifer Kazantsev, 2008
 Pseudacroleptus obscuricolor Pic, 1911
 Pseudacroleptus orellanus Kazantsev, 2017
 Pseudacroleptus sinuatus Pic, 1911

Referanser

Eksterne lenker 

 

Rødvinger
Biller formelt beskrevet i 1911
Fransk Guyanas insekter
Perus insekter
Libnetis

Libnetis er en slekt av biller i familien rødvinger (Lycidae).

Utseende

Levevis 
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (sørlige Kina).

Systematisk oversikt 
Inndelingen følger 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
 Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
 Underfamilien Libnetinae Bocák & Bocákova, 1990
 slekten Libnetis Waterhouse, 1879
 Libnetis bicoloratus Kleine, 1939
 Libnetis birmanensis Kleine, 1928
 Libnetis chinensis Bočakova, 2000
 Libnetis confucius Kazantsev, 2000
 Libnetis corporaali Pic, 1921
 Libnetis edentatus Bočakova, 2000
 Libnetis fodingshanensis Bočakova, 2000
 Libnetis granicollis (Kiesenwetter, 1879)
 Libnetis kazuoi Satô & Ohbayashi, 1968
 Libnetis leei Kazantsev & Yang, 1999
 Libnetis monachus Kazantsev, 2000
 Libnetis nahangensis (Kazantsev, 2017)
 Libnetis napolovi (Kazantsev, 2017)
 Libnetis opacus Pic, 1921
 Libnetis piceovittatus Kazantsev, 1992
 Libnetis pumilio Waterhouse, 1878
 Libnetis sauteri Kazantsev, 1993
 Libnetis similis Kleine, 1928
 Libnetis sinica Kazantsev & Yang, 1999
 Libnetis taiwanus Kazantsev, 2002
 Libnetis xilingensis Kazantsev, 2000
 Libnetis xunyanbanensis Bočakova, 2003
 Libnetis yunnanensis Bočakova, 2000

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Rødvinger
Biller formelt beskrevet i 1878
Line Renslebråten

Line Renslebråten  (født 1980) er en norsk illustratør og barnebokforfatter fra Asker. Hun har skrevet og illustrert en rekke sakprosabøker for barn. I 2019 fikk hun ordknappen for boka Under polarisen. Hun har også illustrert en rekke bøker for andre forfattere blant annet Andreas Tjernshaugens bok Blåhvalen som ble Brage-nominert i 2020.

Bibliografi 
 2022 Helter fra dyreriket, Cappelen Damm
 2020 Dyr som gjemmer seg, Kagge
 2019 Virkelighetens monstre, Cappelen Damm
 2018 Under Polarisen, Cappelen Damm
 2017 Dyrene som forsvant, Arneberg forlag
 2016 Insekter og krypdyr, fakta og fortellinger for barn, Arneberg forlag 
 2016 Pipp og blomsterenga (ebok), Avium
 2015 Fugler, fakta og fortellinger fra hele verden, Gresvik forlag
 2013 Under senga, Gresvik forlag

Referanser

Kilder  
  Presentasjon i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
 Presentasjon på Cappelen Damms nettsider
 Presentasjon på Kagges nettsider
 Klimaprat med Line Renslebråten- Deichman Litteraturbloggen

Eksterne lenker 
 

Artikler opprettet med artikkelveiviseren
Norske barnebokforfattere
Norske illustratører
Amydetini

Lampyrinae

Amydetini er  en gruppe av lysbiller.

Utseende 
Hannene har lange, kamformede antenner og store fasettøyne.

Levevis 
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den neotropiske økosonen.

Systematisk inndeling  

 Orden biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie Amydetinae Olivier, 1907
 stamme Amydetini E. Olivier, 1907
 slekt Amydetes Hoffmannsegg in Illiger, 1807- 21 arter
 slekt Magnoculus McDermott, 1966  - 28 arter

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Lysbiller
Biller formelt beskrevet i 1907
Psilocladini

Lampyrinae

Psilocladini er  en gruppe av lysbiller.

Utseende 
Hannene har lange, kamformede antenner og store fasettøyne. Artene er gjerne avlange, middelsstore og stort sett mørkt fargede.

Levevis 
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.

Utbredelse 
Gruppen er vidt utbredt i tropiske områder.

Systematisk inndeling  

 Orden biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie Amydetinae Olivier, 1907
 stamme Psilocladini McDermott, 1964
 slekt Cyphonocerus Kiesenwetter, 1878 - 18 arter, ofte regnet til en gruppe for seg, Cyphonocerinae
 slekt Ethra Laporte de Castelnau, 1833 - 29 arter
 slekt Photoctus McDermott, 1961 - én art
 slekt Pollaclasis Newman, 1838 - én art
 slekt Psilocladus Blanchard in Brullé, 1846 - 45 arter
 slekt Scissicauda McDermott, 1966 - 2 arter

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Lysbiller
Biller formelt beskrevet i 1964
Cyphonocerus

Lampyrinae

Cyphonocerus er  en slekt av lysbiller.

Utseende 
Hannene har lange, kamformede antenner og store fasettøyne. Artene er gjerne avlange, middelsstore og stort sett mørkt fargede.

Levevis 
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling  

 Orden biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie Amydetinae Olivier, 1907 eller Cyphonocerinae Crowson, 1972
 stamme Psilocladini McDermott, 1964
 slekt Cyphonocerus Kiesenwetter, 1878 - 18 arter, ofte regnet til en gruppe for seg, Cyphonocerinae
 Cyphonocerus harmandi (E.Olivier, 1903)
 Cyphonocerus hwadongensis Jeng, Yang & Satô, 1998
 Cyphonocerus inelegans Nakane, 1967
 Cyphonocerus jenniferae Jeng & Satô, 1999
 Cyphonocerus longicornus Yiu, 2017
 Cyphonocerus marginatus Lewis, 1895
 Cyphonocerus melanopterus Jeng, Yang & Satô, 2006
 Cyphonocerus nigrithorax Jeng, Yang & Satô, 2006
 Cyphonocerus okinawanus Nakane, 1983
 Cyphonocerus ruficollis Kiesenwetter, 1879
 Cyphonocerus sanguineus Pic, 1911
 Cyphonocerus sylvicola Jeng, Yang & Satô, 2006
 Cyphonocerus taiwanus Nakane, 1967
 Cyphonocerus triangulus Jeng, Yang & Satô, 2006
 Cyphonocerus watarii Satô, 1991
 Cyphonocerus yayeyamensis Satô, 1976

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Lysbiller
Biller formelt beskrevet i 1964
Vestini

Vestini er  en gruppe av lysbiller.

Utseende 
Hannene har lange, kamformede antenner og store fasettøyne. Artene er gjerne avlange, middelsstore og farghet i ulike kombinasjoner av rødt og svart.

Levevis 
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.

Utbredelse 
Gruppen er vidt utbredt i tropiske områder.

Systematisk inndeling  
Etter en ny inndeling blir bare slekten Vesta værende i Vestini, de andre slektene blir overført til den nye underfamilien Cladodinae .

 Orden biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie Amydetinae Olivier, 1907
 stamme Vestini McDermott, 1964
 slekt Cladodes Solier in Gay, 1849 - 19 arter
 slekt Dodacles E. Olivier, 1885 - 16 arter
 slekt Dryptelytra Laporte de Castelnau, 1833 - 14 arter
 slekt Ledocas E. Olivier, 1885 - 8 arter
 slekt Vesta Laporte de Castelnau, 1833 - 34 arter

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Lysbiller
Biller formelt beskrevet i 1964
BLNO for kvinner 2022/23

BLNO for kvinner 2022/23 er den det øverste nivået i basketball for kvinner i Norge sesongen 2022/23. Ligaen startet 7. oktober 2022 og avsluttes 26. mars 2023.

Tabellen

Resultattabell

Sluttspill 

Kilde: NIF.no

Se også 
 BLNO 2022/23

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kvinneligaen
Basketball i 2022
Basketball i 2023
Sport i Norge i 2022
Sport i Norge i 2023
Cratomorphini

Lampyrinae

Cratomorphini er  en gruppe av lysbiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede.

Levevis 
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den Nye verden.

Systematisk inndeling 

 Orden biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
 stamme Cratomorphini Green, 1948
 slekten Aspisoma Laporte de Castelnau, 1833 - 72 arter, neotropisk
 slekten Cratomorphus Motschulsky, 1853 - 40 arter
 slekten Micronaspis Green, 1948 - 3 arter
 slekten Pyractonema Melsheimer, 1846 - 15 arter

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Lysbiller
Biller formelt beskrevet i 1948
Lamprocerini

Lamprocerini er  en gruppe av lysbiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er fjærformede.

Levevis 
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den Nye verden, mest i den neotropiske økosonen.

Systematisk inndeling 

 Orden biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
 stamme Lamprocerini E. Olivier, 1907
 slekten Alecton Laporte, 1833 - 4 arter
 slekten Lamprocera Laporte de Castelnau, 1833 - 18 arter
 slekten Lucernuta Laporte, 1833 - én art
 slekten Lucio Laporte, 1833 - 17 arter
 slekten Lychnacris Motschulsky, 1853 - 33 arter
 slekten Tenaspis LeConte, 1881 - 19 arter

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Lysbiller
Biller formelt beskrevet i 1907
Sverre Varhaug

Sverre Varhaug fra Hinna i Stavanger var en norsk psykolog som gjennom tre tiår begikk seksuelle overgrep mot sine pasienter. 

Varhaug studerte klinisk psykologi i Nebraska i 1959, etter først å ha studert psykologi ved Universitetet i Oslo.  

Varhaug har hatt flere betrodde stillinger i det offentlige helsevesenet. I 40-årene toppet karrieren hans seg ved å bli sjefpsykolog ved det splitter nye sykehuset i Stavanger. 

Det første varselet mot Varhaug kom allerede i 1976. Han forklarte seg for helsedirektoratet, og forsvarte sin praksis med å ta på og beføle pasientene sine.  

Sverre Varhaug benyttet stor grad av manipulasjon overfor sine pasienter, ved blant annet å overbevise dem om at de hadde vært utsatt for seksuelle overgrep i barndommen, og at de måtte gjenoppleve dette for å huske traumene. 

9. oktober 1980 blir Sverre Varhaug funnet skyldig i å ha misbrukt stillingen sin til å skaffe seg utuktig omgang med de to pasientene. Han ble dømt til to års betinget fengsel og mister autorisasjonen i to år. Men ingenting av dette stoppet Sverre Varhaug, og han fortsatte å behandle pasienter.

2. november 2002 ble Sverre Varhaug funnet skyldig i å ha misbrukt stillingen sin til å skaffe seg utuktig omgang tre andre pasienter. Han dømmes til tre års fengselsstraff. Senere skal Høyesterett senke dommen til to år og seks måneder i fengsel, men tilkjenne de fornærmede en rekordstor erstatning på 7,5 millioner kroner til sammen.

Varhaug flyttet til Spania og møtte ikke til soning ved Oslo fengsel 22. april 2003.
Han søkte om benådning på grunn av dårlig helse, men fikk avslag. Da politiet etterlyste Varhaug, viste det seg at han var beboer ved et aldershjem i Altea på Costa Blanca.

Ni måneder etter at han skulle ha startet soningen, landet Varhaug på Gardermoen og meldte seg for soning i Oslo fengsel. Ni år senere døde Varhaug, 86 år gammel. Han ble bisatt i Alfaz del Pi, på Costa Blanca.

Ytterligere to pasienter tok kontakt med myndighetene etter rettssaken i 2002. I februar 2004 anmeldte en mann Varhaug for år med overgrep. I mai samme år tok en psykolog kontakt med politiet på vegne av en klient som også fortalte om overgrep Varhaug skal ha begått. Men ingen av sakene ble etterforsket. Den første ble trukket. Den andre saken fikk aldri saksnummer og heller ikke formell henleggelse. Årsaken var hensynet til Varhaugs helsetilstand, samt at han kun ville fått en ubetydelig tilleggsstraff.

Kilder 

 https://www.vg.no/spesial/2021/grenselos-terapi/historien-om-varhaug/

Seksuallovbrytere
Nordmenn dømt for lovbrudd
Personer fra Stavanger kommune
Norske psykologer
Lampyrini

Lampyrini er  en gruppe av lysbiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede. Hunnene er larvelignende.

Levevis 
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den Gamle verden, med noen få representanter i Amerika.

Systematisk inndeling 

 Orden biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
 stamme Lampyrini Latreille, 1817
 slekten Afrodiaphanes Geisthardt, 2007 - 5 arter
 slekten Diaphanes Motschulsky, 1853 - 99 arter, Afrika og Asia
 slekten Lampyris Geoffroy, 1762 - 82 arter, Gamle verden
 slekten Lychnobius Geisthardt, 1983 - én art
 slekten Lychnuris Dejean, 1833
 slekten Microlampyris Pic, 1956 - én art
 slekten Microphotus LeConte, 1866 - 11 arter
 slekten Nelsonphotus Cicero, 2006 - én art
 slekten Nyctophila E. Olivier, 1884 - 39 arter, mest i Middelhavsområdet
 slekten Ovalampis Fairmaire, 1898 - én art
 slekten Paraphausis Green, 1949 - én art
 slekten Pelania Mulsant, 1860 - 2 arter
 slekten Petalacmis E. Olivier, 1908 - 2 arter
 slekten Prolutacea Cicero, 2006 - én art
 slekten Pyrocoelia Gorham, 1880 - 76 arter, Sørøst-Asia

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Lysbiller
Biller formelt beskrevet i 1817
National League (Sveits) 2022/23

National League 2022/23 er den 85. sesongen av National League og er det øverste nivået i sveitsisk ishockey sesongen 2022/23.

Tabellen

Lagene

Sluttspillet

Se også

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Ishockey i 2021
Ishockey i 2022
Lamprohizini

Lamprohizini er  en gruppe av lysbiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er fjærformede.

Levevis 
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den Nye verden, mest i den neotropiske økosonen.

Systematisk inndeling 

 Orden biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
 stamme Lamprohizini Kazantsev, 2010
 slekten Lamprohiza Motschulsky, 1852 - 9 arter, mest i Europa
 Lamprohiza bianchii Fanti, 2020
 Lamprohiza boieldieui Jacquelin du Val, 1859
 Lamprohiza delarouzei Jacquelin du Val, 1859
 Lamprohiza foliacea Baudi, 1871
 Lamprohiza germari (Küster, 1844)
 Lamprohiza morio Baudi, 1875
 Lamprohiza mulsantii (Kiesenwetter, 1850)
 Lamprohiza paulinoi Olivier, 1884
 Lamprohiza splendidula (Linnaeus, 1767)
 slekten Phausis LeConte, 1851 - 10 arter, Nord-Amerika, kna også plasseres i Lucidotini
 Phausis californica Fender, 1966
 Phausis dorothae Fender, 1961
 Phausis inaccensa LeConte, 1878
 Phausis luminosa Fender, 1966
 Phausis marina Fender, 1966
 Phausis nigra Hopping, 1937
 Phausis reticulata (Say, 1825) 
 Phausis rhombica Fender, 1961
 Phausis riversi LeConte, 1885
 Phausis skelleyi Fender, 1961

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Uk Beetles - Lamprohiza splendidula 
 

Lysbiller
Biller formelt beskrevet i 2010