alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Karl Friedrich Abel

Karl Friedrich Abel (også Carl; født 22. desember 1723 i Köthen i Anhalt; død 20. juni 1787 i London) var en tysk komponist og gambevirtuos.

Liv og virke

Bakgrunn 
Faren, Christian Ferdinand, var Premier-Musicus i stedets hofforkester som en tid var under ledelse av Johann Sebastian Bach. 

Karl Friedrich Abel kan ha vært  student hos Bach ved Thomasschule i Leipzig, men det er ikke dokumentert.

Karriere 
Derimot er det sikkert at Bach anbefalte Abel for Johann Adolf Hasse, dirigent for hoffkapellet i Dresden, og at Abel var „Kammermusiker des Königs von Polen“ i kongens hofforkester i ni år (1748–1757). På grunn av syvårskrigen reiste han fra Dresden i 1757. Etter noen års omflakkende tilværelse kom han til England i 1759 og ble kammermusiker for dronning Charlotte av England.

I 1762 kom Johann Sebastian Bachs yngste sønn, Johann Christian Bach, til London. Bach og Abel ble venner, og grunnla i 1764 de populære «Bach-Abel Concerts», de første abonnementskonsertene i engelsk historie. Konsertene ble i ti år arrangert av Teresa Cornelys, en tidligere operasangerinne fra Venezia som eide en konsertsal. 

I 1764 kom også den åtteårige Wolfgang Amadeus Mozart med sin far til London og besøkte Abel, og studerte hans kompositoriske sats. Som forbilde kopierte han Abels Ess-Dur-symfoni (op. VII,6) i sin notisbok, og dermed er den senere ved en feiltagelse blitt oppført i Köchelverzeichnis som  Mozarts «Sinfonie Nr. 3 in Es-Dur» under nr. 18.

I 1775 ble konsertene arrangert uten Teresa Cornelys, og suksessen uteble – spesielt etter Bachs død i 1782. Abel vendte tilbake til Tyskland, men klarte ikke å få fotfeste, så etter to år så han seg nødt til å returnere til London. Her var han fremdeles en etterspurt utøver på nye og gamle instrumenter. Hans død ble framskyndet av at han ble alkoholisert og levde sine siste år i fattigdom.

Abel var den siste store gambesolist. Med ham forsvant instrumentet fra orkesteret – snart også som soloinstrument. Det finnes flere gode portretter av ham, blant annet to laget av hans mangeårige venn Thomas Gainsborough.

Verker 
Abel skrev bl.a. symfonier, overtürer, konserter, sonater og soloer;

 Kleine Sinfonie in F-dur
 Sonate Nr. 1 für Oboe und Klavier C-Dur
 Sonate Nr. 2 für Oboe und Klavier F-Dur
 Sonate Nr. 3 für Oboe und Klavier D-Dur
 Sonate Nr. 4 für Oboe und Klavier B-Dur
 Sonate für Viola da gamba solo C-dur
 Sonate für Viola da gamba solo d-moll

Referanser

Litteratur 
 S. M. Helm: Carl Friedrich Abel, Symphonist. London 1953
 Walter Knape: Bibliographisch-thematisches Verzeichnis der Kompositionen von Karl Friedrich Abel. Ad Portam Edition, Cuxhaven 1971
 Walter Knape: Karl Friedrich Abel. Leben und Werk eines frühklassischen Komponisten. Schünemann, Bremen 1973, ISBN 3-7961-3036-4

Eksterne lenker 
 

 
 

Klassisistiske komponister
Tyske fiolinister
Tyske komponister
Personer fra Landkreis Anhalt-Bitterfeld
Medietilsynet

Medietilsynet er en norsk statlig etat under Kulturdepartementet. Etaten ble opprettet 1. januar 2005 ved en sammenslåing av de tidligere statlige etatene Eierskapstilsynet, Statens filmtilsyn og Statens medieforvaltning. Medietilsynet ble samlokalisert i Fredrikstad 20. mars 2006. Etatens første direktør var Tom Thoresen, som i 2017 ble etterfulgt av Mari Velsand. 

Medietilsynet fører tilsyn med kringkasting (allmennkringkastingsvilkårene, beskyttelse av barn og unge samt reklame, og sponsorvirksomhet) og er konsesjons- og registreringsmyndighet for lokalkringkasting og annen type kringkasting. Etaten håndterer også ulike tilskuddsordninger.

Ut 2022 setter Medietilsynet aldersgrense på film som skal vises i næring. I tillegg registreres videogram som skal omsettes i næring. 

Medietilsynets Trygg bruk-prosjekt skal fremme trygg bruk av digitale medier for barn og unge og har en nasjonalt koordinerende rolle. Medietilsynet Trygg bruk samarbeider med seks departementer og er del av et større EU-prosjekt.

Medietilsynet står også som medeier i Norsk Opplagskontroll som er ansvarlig for kontroll av avisenes opplagstall. Disse tallene ligger til grunn ved fordeling av pressestøtten.

Historie 
Deler av Medietilsynets oppgaver sorterte tidligere under Statens Filmkontroll fra 1913 til 1993, og deretter Statens filmtilsyn i perioden 1993 til 2005. Statens medieforvaltning het inntil 1994 Nærkringkastingsnemnda.

Referanser

Eksterne lenker
 

Norske direktorat
Sensur i Norge
Fredrikstad
Etableringer i 2005
Peer-to-peer

Peer-to-peer (også kalt P2P eller likemannsnettverk) er en måte å organisere ressursdeling på i et datanett. I motsetning til en klient-tjener formasjon der ressursen (fil, behandlingskraft, tjeneste) ligger hos en sentralt administrert serverprosess, vil ressursene i et P2P-nett ligge spredt på en eller flere lokalt administrerte klientprosesser. Ressursene som deles er vanligvis filer, men kan også være behandlingskraft (for eksempel i et GRID-nett), overføringskapasitet og korttidslagring.

Strukturert og ustrukturert p2p 
Man skiller mellom strukturerte og ustrukturerte likemannsnettverk 

Ved bruk av et ustrukturert likemanns-nettverk vil et søk på en ressurs bli kringkastet til alle nærmeste naboer. Hvis en nabo ikke har ressursen vil den sende forespørsel videre. Hvis forespørselen havner hos en nabo som har ressursen vil den sende ressursen tilbake til start. Problemet med en slik kringkasting er at ressursen som søkes etter aldri blir funnet fordi ikke alle naboer vet om hverandre. Dette kan løses med et strukturert likemanns-nettverk. Gnutella og BitTorrent er eksempler på ustrukturert P2P.

Ved bruk av et strukturert likemannsnettverk er man garantert å finne ressursen man søker etter, gitt at den fins. I et strukturert nettverk er det definert en overordnet topologi i nettverket slik at søket etter ressursen går i riktig retning. Dette kan for eksempel gjøres ved å bruke en distribuert hashtabell som styrer søket basert på prefikset av hashen. Eksempler på dette er Pastry og Tapestry.

Referanser

Distribuerte systemer
Fildeling
Luzhou

Luzhou 庐州 er også et historisk navn for byen Hefei i provinsen Anhui i Kina.

Luzhou  (Forenklet kinesisk: 泸州; tradisjonell kinesisk: 瀘州; pinyin: Lúzhōu) er en by på prefekturnivå i provinsen Sichuan i det vestlige Kina. Befolkningen anslås (2004) til 4,8 millioner. 

Selve byen Luzhou (drøyt 400 000 innbyggere) ligger der elvene Chang Jiang og Tuo Jiang møtes.

Kulturminner 
Det gamle spritbrenneriet i Luzhou (Luzhou daqu laojiaochi, 泸州大曲老窖池) ble i 1996 tilføyd Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter 
Byprefekturet Luzhou har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 qū) og 4 fylker (县 xiàn).

Samferdsel 
Kinas riksvei 321 løper gjennom området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Eksterne lenker 
 

Byprefekturer i Sichuan
Byer ved Chang Jiang
Yibin

Yibin (Forenklet kinesisk: 宜宾; tradisjonell kinesisk: 宜賓; pinyin: Yíbīn, tidligere Suibu) er en by på prefekturnivå i provinsen Sichuan i det vestlige Kina. 

Befolkningen anslås (2005) til 5,18 millioner.

Kulturminner 

De gamle bygninger på Zhenwu Shan (daoistiske templer fra Ming-dynastiet, og annet) (真武山古建筑群, Zhenwǔshān gǔ jiànzhùqún), Huangsan-klippegravene (黄伞崖墓群, Huángsǎn yámùqún), Shichengshan-klippegravene fra Song- til Ming-tiden (石城山崖墓群, Shíchéng shān yámùqún), Xuanluo-hallen (旋螺殿, Xuánluó diàn) og det tidligere sete for det kinesiske arkitekturselskap (中国营造学社旧址, Zhōngguó yíngzào xuéshè jiùzhǐ) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter 

Byprefekturet Yibin har jurisdiksjon over to distrikter (区 qū) og 8 fylker (县 xiàn).

Eksterne lenker 
 
 Briefing om Yibin
 Yibin hos bashu.net
 Yibin hos chinaculture.org

Byprefekturer i Sichuan
Byer ved Chang Jiang
Krazy Kat

Krazy Kat var en amerikansk tegneserie, tegnet og fortalt av George Herriman  (1880–1944). Den gikk i William Randolph Hearsts aviser fra 1913 til 1944. Serien er en lett surrealistisk humorserie om hat-kjærlighet-forholdet mellom en katt, ei mus og en politihund. Tegneserien har i ettertid fått kultstatus blant serieentusiaster.

Begynnelse 
Herriman begynte serietegnerkarrieren tidlig på 1900-tallet. I 1910 skapte han serien The Dingbat Family, en familieserie hvor en katt og en mus var stadig inventar. Katten og musa, som etter hvert fikk navnene «Krazy Kat» respektive «Ignatz Mouse», tok i økende grad over serien i løpet av de neste par årene. I 1913 ble så Krazy Kat en egen daglig stripeserie i avisene. Søndagssiden fulgte etter fra og med 23. april 1916. Herriman tegnet Krazy Kat fram til sin død i april 1944.

Innhold og form

Karzy Kat som tegnefilm

Krazy Kat i Norge 
Krazy Kat ble aldri noen stor suksess utenfor statene, ikke heller i Norge, kanskje først og fremst fordi serien er meget vanskelig å oversette. Et knippe striper ble utgitt på norsk i boken Verdens Beste Tegneserier (SEMIC 1994), og et nytt utvalg fant veien i boken Stripestreker: Humorserier i aviser (Egmont 2005). Serien gjorde dessuten noen få opptredener i månedsbladet Larsons Gale Verden i 2007. Imidlertid har senere års samlebøker på originalspråket vært relativt lette å finne i norske bokhandlere med tegneserieutvalg.

Tegnefilmene om Krazy Kat ble imidlertid vist på norske kinoer med jevne mellomrom under 1930-årene. I Aftenposten datert 9. september 1931 annonseres f.eks. visningen av Krazy Kat-filmen «Tyrolerliv.» Disse tegnefilmene ble gjerne vist sammen med andre tegnefilmer, f.eks. fra Disney. Som notert ovenfor hadde imidlertid de fleste Krazy Kat-filmene nokså lite med Herrimans originalserie å gjøre.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Tegenserieeksperten Morten Harper om Karzy Kat og andre serier
 Coconino Country

Tegneserier fra USA
Yanji

Yanji (kinesisk: 延吉; pinyin: Yánjí; hangul [koreansk]: 연길시, Yeon'gil) er et kinesisk byfylke i provinsen Jilin i det nordlige Kina. Befolkningen anslås (2004) til 303 000. Byfylket ligger i det autonome prefekturet Yanbian for koreanere.

På grunn av byfylkets store koreanske befolkning – om lag 58,4% var i 2005 etniske koreanere – er det foreskrevet av skilt der må skrives både med kinesisk skrift og koreansk skrift. 

Byen har et universitet, Yanbianuniversitetet (延边大学, Yanbian Dàxué; 연변대학,  Yeonbyeon Daehak), grunnlagt 20. mars 1949 og som blant sine hovedoppgaver har å hegne om koreansk språk og kultur.

Byfylket har en muligens voksende bestand av ville sibirtigere.

I 1928 grunnla tyske misjonsbenediktinerere et katolsk munkekloster i Yanji, og etter hvert ble det elevert til et abbedi. Etter den kinesiske borgerkrig ble det opphevet, men enkelte av munkene kom seg til Tokwon i Korea og grunnla et etterfølgerkloster der.

Administrative enheter

Yanji har seks subdistrikter og tre storkommuner.

Subdistrikter:
Henan (河南街道 / 하남가도), Jiangong (建工街道 / 건공가도), Xinxing (新兴街道 / 신흥가도), Gongyuan (公园街道 / 공원가도), Chaoyang (朝阳街道 / 조양가도), Beishan (北山街道 / 북산가도)

Storkommuner:
Yilan (依兰镇 / 이란진), Sandaowan (三道湾镇 / 삼도만진), Xiaoying (小营镇 / 소영진)

Samferdsel
Kinas riksvei 302 løper gjennom området. Den går fra Hunchun i provinsen Jilin til Ulanhot i Indre Mongolia.

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielle sider 
 Kart over byen Yanji

Byfylker i Jilin
Hebi

Hebi (kinesisk: 鹤壁; pinyin: Hèbì) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. Befolkningen  anslås (2004) til 239 000.

Hebi har flere kullgruver. Hebi nye område er et økonomisk utviklingsområde. Panshitoureservoaret er ikke langt fra Hebi.

Administrative enheter 
Hebi består av tre bydistrikter og to fylker:
 Bydistriktet Qibin (淇滨区), 295 km², 140 000 innbyggere, prefekturregjeringens sete;
 Bydistriktet Shancheng (山城区), 176 km², 250 000 innbyggere;
 Bydistriktet Heshan (鹤山区), 159 km², 130 000 innbyggere;
 Fylket Xun (浚县), 1 088 km², 680 000 innbyggere;
 Fylket Qi (淇县), 581 km², 260 000 innbyggere.

Samferdsel

Jernbane
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.

Eksterne lenker
 Lokalregjeringens hjemmesider

Byprefekturer i Henan
Anqing

Anqing (kinesisk: 安庆; pinyin: Ānqìng), eller Anking, tidligere Hwaining, er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Anhui i det sentrale Kina.  

Befolkningen  anslås (2010) til 5 311 000.

Administrative enheter 
Anqing består av tre bydistrikter, ett byfylke og syv fylker :
Bydistriktet Yingjiang (迎江区);
Bydistriktet Daguan (大观区);
Bydistriktet Yixiu (宜秀区);
Fylket Huaining (怀宁县);
Fylket Zongyang (枞阳县);
Fylket Qianshan (潜山县);
Fylket Taihu (太湖县);
Fylket Susong (宿松县);
Fylket Wangjiang (望江县);
Fylket Yuexi (岳西县);
Byfylket Tongcheng (桐城市).

Historie
Byen ble grunnlagt før 100 f.Kr. på Han-dynastiets tid. Under Tangdynastiet tilsvarte området omtrent datidens zhou (prefektur) Shuzhou (). Blant dets guvernører og prefekter kan nevnes  Zhang Zhenzhou (張鎭周, også romanisert Chang Chên-chou, Lü Yongzhi (呂用之), Li Sujie (李素節) og  Gao Yu (高澞, grandnevø av Gao Pian, 高駢. På 1100-tallet ble byen hovedstad for et militærprefektur og fikk sitt nåværende navn Anqing. 

Inntil 1949 var Anqing provinshovedstad i Anhui.

Under Taipingopprøret mot  Qing-dynastiet på 1800-tallet var Anqing en av opprørernes viktigste støttepunkter, etter at opprørslederen Hong Xiuquan (Hung Hsiu-Ch'üan) hadde inntatt byen i 1853. I 1861 ble byen gjenerobret av Qing-styrkene, som da anstilte et voldsomt blodbad. 

Mot slutten av 1800-tallet var Anqing et sentrum for kinesisk rustningsindustri.

Den 6. juli 1907 fant det såkalte Anqingopprøret sted i byen. Det ble ledet av Xu Xilin fra bevegelsen Guangfuhui.Xu Xilin var på denne tid politikommissær og hadde oppsyn med politiakademiet. Målet med opprøret var i første omgang å ta livet av provinsguvernør En Ming (恩銘). Opprøret ble slått ned etter fire timers kamp. Xu ble tatt til fange og En Mings livvakter skar ut hans hjerte og lever og åt dem.  Hans nevø Qiu Jin ble henrettet noen få dater etter.

Kulturminner 
Zhenfengpagoden (振风塔, Zhènfēng tǎ) og den tidligere boligen til Zhao Puchu (亳州古地道, Shìtàishǐdì) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Økonomi
Anqing er et viktig handelssenter. Byen har også oljeraffineri, et kullkraftverk (Anqing kullkraftverk) og petrokjemisk industri.

Matskikk
Anqing og Wuhu er kjente sentra for Yanjiangkjøkkenet. Det kjennetegnes ved ferskvannsfisk og fjærkre, og har egne teknikker for partering, forming og fargesetting. Smaken har ofte preg av søkning og røking.

Samferdsel

Fly
Anqing betjenes av Anqing Tianzhushan lufthavn, oppkalt etter fjellet Tianzhu Shan ikke langt unna.

Havn
Anqing har en stor elvehavn.

Vei
Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser

Eksterne lenker
 Lokalregjeringens hjemmesider 
 City Sightseeing information website of Anqing 

Byprefekturer i Anhui
Bosetninger etablert på 100-tallet f.Kr.
Wuxue

Wuxue (kinesisk: 武穴; pinyin: Wǔxué) er en kinesisk by og byfylke i byprefekturet Huanggang i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (1999) til   innbyggere.

Wuxue er en av de byene det ble meldt om mulige tilfeller av dødelig fugleinfluensa fra i 2004.

Samferdsel

Elvehavn
Wuxue er en viktig elvehavn fra 1500-tallet. Denne havnen ved Yangtzefloden er stadig blitt forbedret, og etter Yantaitraktaten (1876) tilkom utenlandske handelsstasjoner der og oppgraderte verftet der. Beliggenheten er gunstig som knutepunkt for handel i tre provinser — Hubei, Anhui og Jiangxi. Senere oppgraderinger av havnen fulgte i 1953, 1975 og 1980; kaibreddene er nå på 14 kilometers lengde.

Jernbane
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

Eksterne lenker 
 Lokalregjeringens hjemmesider

Byfylker i Hubei
Yiyang (Hunan)

Yiyang (kinesisk: 益阳; pinyin: Yìyáng) er en by på prefekturnivå i provinsen Hunan i det sentrale Kina. Befolkningen i prefekturet var i 2002 på 4,5 millioner, mens selve byen hadde 320 000 innbyggere.

Byprefekturet ligger langs elven Zijiang.

Selve byen Yiyang ble grunnlagt under Qin-dynastiet. Under Taipingopprøret ble navnet endret til Desheng fylke.

Administrative enheter
Yiyang består av to bydistrikter, ett byfylke og tre fylker:

 Bydistriktet Heshan – 赫山区 Hèshān Qū ;
 Bydistriktet Ziyang – 资阳区 Zīyáng Qū ;
 Byfylket Yuanjiang – 沅江市 Yuánjiāng Shì ;
 Fylket Nan – 南县 Nán Xiàn ;
 Fylket Taojiang – 桃江县 Táojiāng Xiàn ;
 Fylket Anhua – 安化县 Ānhuà Xiàn.

Samferdsel
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Norsk misjon
Det norske misjonsselskap (NMS) etablerte en misjonsmark i provinsen Hunan i 1902, og flere av misjonsstasjonene var i prefekturet Yiyang. I selve byen Yiyang (sentrum for de to moderne bydistriktene Heshan og Ziyang) var det flere virksomheter, blant annet en middelskole i Taohualun («Taohwalun» – Heshan). Byens sentralsykehus som opprinnelig ble etablert av Det norske misjonsselskap i 1906, er i dag byens største, og middelskolen har utviklet seg til en videregående skole med 4300 elever.

To stasjoner ble også etablert i fylket Anhua: Dongping (W.-G.: Tungping) i 1913, og i selve byen Anhua i 1937.

Referanser

Eksterne lenker 
 Yiyang - Encyclopædia Britannica 
 Infoside
 Kart

Byprefekturer i Hunan
Jingdezhen

Jingdezhen (kinesisk: 景德镇; pinyin: Jǐngdézhèn), eller Fowliang, er en kinesisk by og et byprefektur i provinsen Jiangxi i det sentrale Kina. Befolkningen (2006) er på 1,53 millioner.

Historie
Jingdezhen er verdenskjent for sitt edle porselen. Dette porselenet er blitt produsert siden Han-dynastiet (202 f.Kr.-220 e.Kr.) av hvit leire (kaolin) fra nær Poyangsjøen i vest. Det er ellers kullgruver i området.

Byen nådde en storhetstid rundt 1000 under det nordlige Sung-dynastiet, da det leverte porselen til hoffet. 

Keiserne i Mingdynastiet (1368-1619) hadde egne porselensover her, og produktene var reservert for keiserhoffet. 

Under Taipingopprøret ble byen sterkt skadet og gikk inn i en nedgangsperiode.

Administrative enheter

Jingdezhen består av to bydistrikter, ett fylke og ett byfylke:
Bydistriktet Zhushan (珠山区), 31 km², 270.000 innbyggere (2002);
Bydistriktet Changjiang (昌江区), 392 km², 150.000 innbyggere (2002);
Fylket Fuliang (浮梁县), 2.867 km², 280.000 innbyggere (2002);
Byfylket Leping (乐平市), 1.973 km², 770.000 innbyggere (2002).

Samferdsel
Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.

Litteratur
 Julia B. Curtis, Stephen Little & Mary Ann Rogers: Trade Taste and Transformation, Jingdezhen Porcelain for Japan, 1620-1645, New York, China Institute Gallery, 2006. ISBN 0-9774054-0-0

Eksterne lenker 
 Lokalregjeringens hjemmesider

Byprefekturer i Jiangxi
Huizhou (Guangdong)

Huizhou (kinesisk: 惠州; pinyin: Hùizhōu, tidligere romanisert Waichow) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 2 932 200, hvorav 516 000 i selve Huizhou by.

Befolkningen er overveiende hakkaer.

Administrasjon 

Byprefekturet Huizhou har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 qū) og 3 fylker (县 xiàn).

Samferdsel 
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

Eksterne lenker 
 
 Lokalregjeringens hjemmesider

Byprefekturer i Guangdong
Yangjiang

Yangjiang (kinesisk: 阳江; pinyin: Yángjiāng) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. 

Befolkningen anslås (2004) til 2 628 000 innbyggere.

Administrasjon 
Byprefekturet Yangjiang har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū), ett byfylke (市 shì) og 2 fylker (县 xiàn).

Samferdsel 
Kinas riksvei 325 (Guangnan-veien) løper gjennom området. Den fører vestover fra Guangzhou i Guangdong til Nanning til den autonome region Guangxi.

Økonomi 
Av stor betydning for prefekturets økonomi er kniver, lakk, soyabønner og fiskeri. Seksti prosent av den kinesiske produksjon av kniver finner sted i Yangjiang, og åtti prosent av eksporten av slike varer. Produksjonen av drager er en tradisjon i prefekturet som går tilbake til 600-tallet. 

Det svært store Yangjiang kjernekraftverk er under bygging (2009) i Dongping i Yangdong fylke i byprefekturet. Da byggingen startet i desember 2008 var dette det så langt største kjernekraftverkprosjektet i Folkerepublikken Kinas historie. Effekten vil etter planene bli 2.000 MW.

Lang strand 
Byprefekturet er kjent for sølvstranden Ten Li på øya Hailing. Den er på 7,4 km, og skal dermed være verdens lengste sandstrand.

Eksterne lenker 
 
 Lokalregjeringens hjemmesider

Byprefekturer i Guangdong
Zhaoqing

Zhaoqing (kinesisk: 肇庆; pinyin: Zhàoqìng) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong i Kina. Befolkningen anslås (2004) til 3 910 000, hvorav 331 000 i selve byen.

Historie 

Året for Zhaoqings grunnleggelse er usikker, men byen fantes så tidlig som under Qin (221-206 f.Kr.) og Han (206 f.Kr. – 220 e.Kr.), da Zhaoqing var kjent som Gaoyao (高要). Under Suidynastiet (581-618), var Zhaoqing kjent som Duanzhou (端州) og fungerte som et viktig administrativt område og en militærbase. 

Det var under Songdynastiets keiser Huizong at byen i 1118 fikk navnet Zhaoqing, som omtrent betyr «gledens opphav».

Det første belegget for at vesterlendinger befant seg i Zhaoqing er fra slutten av 1500-tallet da den italienske jesuitten Matteo Ricci kom til byen i 1583. Ricci flyttet til byen på invitasjon fra guvernøren, Wang Pan, i Zhaoqing. Ved det tidpunktet hadde han hørt tale om Riccis dyktighet som matematiker og kartograf. Ricci ble i Zhaoqing til 1589 da han forlot byen etter at en ny guvernør bestemte seg for å utvise ham og andre vesterlendinger. Det var i Zhaoqing Ricci utarbeidet den første verdskartet noensinne i Kina i år 1584. 

Det finnes nå en minnetavle i Zhaoqing for hedre de seks år som han bodde der, samt en bygning innrettet i 1860-årene som Ricci minnesenter.

Administrative enheter 
Byprefekturet Zhaoqing har jurisdiksjon over to distrikter (区 qū), to byfylker (市 shì) og fire fylker (县 xiàn).

Samferdsel 
Kinas riksvei 321 løper gjennom området. Den fører fra Guangzhou via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

Eksterne lenker 
 
 Lokalregjeringsns hjemmesider
 Zhaoqing University website 
 Zhaoqing Foreign Language College website
 Guangdong University of Finance website 
 News Guangdong Zhaoqing page
 The Zhaoqing Ricci center
 Matteo Ricci and his contributions to science in China
 Map of the city center
 Chu Kong Passenger Transport Co. Ltd.

Byprefekturer i Guangdong