alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bratsberg amt

Bratsberg amt var en administrativ enhet (amt) i Norge 1662-1918, som i geografisk utbredelse tilsvarer det senere Telemark fylke. Det var delt underamt til Akershus stiftamt og Christiansand stiftamt.

Bratsberg amt tilsvarte Bratsberg len som ved Amtsinndelingen i 8. februar 1671 ble til et eget amt underlagt Christiansand stiftamt, fra 1687 underlagt Akershus stiftamt.

Bratsberg amt grenset i syd og vest til Nedenes amt, i nordvest til Bergenhus amt og i nord og øst til Buskerud amt, i øst til Jarlsberg grevskap og Laurvig grevskap, senere Jarlsberg og Larvik amt.

Skrivemåte
Ved overgang til fylker i 1919 var den offisielle skrivemåten Bratsberg amt, etter at 1907-reformen innførte liten forbokstav på substantiv (Amt -> amt). Før 1907 var således den vanlige skrivemåten Bratsberg Amt (Ubunden form: Bratsberg). Tidligere, f.eks. i Matrikkelen av 1838 var skrivemåten Bratsbergs Amt og Pontoppidans kart av 1785 var skrivemåten Bradsbergs Amt. Navnet skriver seg fra den gamle storgården Bratsberg i Gjerpen.

Gotisk: .

Fra 1. januar 1919 fikk Bratsberg amt navnet Telemark fylke.

Fogderier 1785 
 Nedre Tellemarkens og Bamble
 Øvre Tellemarkens

Fogderier 1890 
 Bamble
 Nedre Telemarken
 Øvre Telemarken

Se også 
 Liste over Telemarks fylkesmenn som inkluderer amtmenn i Bratsberg amt

Litteratur 
 Øystein Rian Bratsberg på 1600-tallet stat og samfunn i symbiose og konflikt, 1997 ISBN 9788200225195

Amter i Norge
Telemarks historie
San Fernando Valley

San Fernando Valley er en urbanisert dal i den sørlige delen av California, og ligger hovedsakelig innenfor den nordlige bygrensen til Los Angeles i Los Angeles County.

Også byene Burbank, Calabasas, Hidden Hills, Glendale og San Fernando ligger i San Fernando Valley. De områdene som tilhører Los Angeles by er en rekke bydeler, som Granada Hills, Mission Hills, North Hollywood, Pacoima, Panorama City, Reseda og Van Nuys. Den kjente veien Mulholland Drive utgjør grensen mot Hollywood og det vestlige Los Angeles. 

I 2004 ble innbyggertallet beregnet til å være 1 808 599 og dalen er tett befolket med en blanding av villabebyggelse og blokkbebyggelse. Området har hatt en sterk prisvekst.

«The Valley» som området ofte kalles, har en sosialt og etnisk blandet befolkning. Området huser en rekke bedrifter og er også kjent for sine mange bedrifter innen film- og underholdningsindustrien.

Området har et typisk innlandsklima, med varme somre og mer kalde vintre. Dalen er ofte plaget av smog, og man har problem med inversjon da den forurensede luften kan legge seg som et lokk over bebyggelsen.

Fram til spanierne etablerte misjonsstasjonen San Fernando i 1797 hadde området vært bebodd av indianerstammer i rundt 2 000 år. En av disse stammene ble også kalt Fernandeño.  

Californias geografi
Los Angeles County
Daler i USA
Roberto Abbondanzieri

Roberto Carlos Abbondanzieri (født 19. august 1972 i Bouquet, Santa Fe) er en argentinsk tidligere fotballspiller og fotballtrener, som var assistenttrener for den argentinske klubben Godoy Cruz Antonio Tomba fra 2012-2014. Han stod i mål for , og hadde blant annet en suksessrik klubbkarriere i Boca Juniors.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Argentinske fotballspillere
Argentinske fotballtrenere
Spillere i Fotball-VM 2006
Fotballspillere for Rosario Central
Fotballspillere for Boca Juniors
Fotballspillere for Getafe CF
Fotballspillere for SC Internacional
Personer fra provinsen Santa Fe
Fødsler i 1972
3753 Cruithne

3753 Cruithne (På engelsk crew-een'-ya) er en asteroide i omløp rundt solen. Den blir noen ganger beskrevet som «Jordens andre måne», selv om dette er teknisk feil. Banen til asteroiden er i resonans 1:1 med Jorden, men den er ikke i bane rundt Jorden. 

Cruithne ble oppdaget 10. oktober 1986 av Duncan Waldron. Den uvanlige banen ble oppdaget og fastslått av Paul Wiegert og Kimmo Innanen (begge ved York University i Canada) og Seppo Mikkola (ved Åbo universitet, Finland) i 1997.

Størrelser og bane 

Cruithne er om lag 4 km i diameter, og har nærmeste avstand til Jorden 14 ganger avstanden mellom Jorden og Månen (0,7 AE; 11 millioner km).

Cruithne har en vanlig elliptisk bane omkring Solen i en helning mot Jordbanen på 19.8°. Omløpstiden er den samme som Jorden, men Cruithnes avstand til Sola og banehastighet varierer mye mere enn Jordens. Banen sett fra Jorden er dermed hesteskoformet. Asteroiden bruker litt mindre en ett år på omløpet av hesteskoen, og siden 1902 har avstanden til Jorden økt noe for hvert år. Sett fra Jorden er banen ikke lukket, men danner et avtagende spiralmønster. Fra om lag 2090 vil den årlige avstanden mellom asteroiden og Jorden igjen minke.

Referanser

Eksterne lenker
 Paul Wiegert's page about Cruithne, with movies 
 Java-applet based animations showing Cruithne's orbit
 A simulation of Cruithne's orbit with animation

Aten-asteroider
Artikler i astronomiprosjektet
Marius Helgå

Marius Helgå (født 6. mai 1977) er en tidligere politiker (RV) fra Rana. Helgå var i perioden 2003 til 2007 medlem av Rana kommunestyre for Rød Valgallianse. I 2008–2009 var han styreleder i Wikimedia Norge. 

Han er aktiv på bass-trombone i Mo Hornmusikk og Mo Orkesterforening, og jobber som produsent for Nordland Kretskorps hvor han også spiller perkusjon.

Helgå er ansatt ved Nasjonalbiblioteket i Mo i Rana der han arbeider med filmrestaurering, men er for tiden frikjøpt tillitsvalgt i Norsk Tjenestemannslag.

Verv 
 1999–2003: varamedlem til kommunestyret i Rana og medlem av kulturutvalget 
 2003–2007: kommunestyremedlem, gruppeleder og medlem av kulturutvalget
 Ulike tillitsverv for NTL ved Nasjonalbiblioteket
 Sekretær i NTL Sentralforvaltningen Og varamedlem NTLs landsstyre

Referanser 

Personer fra Rana kommune
RV-politikere
Rødt-politikere
Personer med tilknytning til Wikimedia
Fødsler i 1977
Gullfisken

Gullfisken er en publikumspris for reklamefilmer vist på de kommersielle TV-kanalene i Norge. Prisen deles ut i januar/februar. De tolv nominerte filmene er valgt ut av en jury som finner en såkalt «sølvfisk» hver måned gjennom året. Selve avstemningen og utdelingen skjer i et direktesendt TV-program. Det er TV-seerne som stemmer fram sin favoritt under sendingen, og vinnerfilmen blir kåret til årets «gullfisk».

Vinnere
1992: Leo Burnett for NSB «Tog»
1993: Bates for TINE «Baby» (Tine Melk)
1994: JBR Reklamebyrå for TINE  «Brunost»
1995: Leo Burnett for Freia «Rasta» (Japp)
1996: New Deal for VG «Tog» (Fever)
1997: New Deal for VG «Bohem» 
1998: New Deal for: Norsk Tipping «Verdal'n»
1999: New Deal for VG «Puppy Love»
2000: New Deal DDB for Norsk Tipping «Ballroom Blitz»
2001: Leo Burnett for McDonald’s «Toothfairy»
2002: TRY Reklamebyrå for Norsk Tipping «Heia Tufte»
2003: New deal DDB for Nidar «Taxi» (Laban)
2004: McCann for Rema 1000 «Doffen» (Doffen har daua)
2005: GREY for Aker «Nøtteknekker»
2006: TRY Reklamebyrå for Norges Blindeforbund «Valpen» (Valpens hevn)
2007: McCann for NetCom «Lommeringeren» (Skal vi tisse litt sammen)
2008: McCann for NetCom «Dumme ku» (Lommeringing)
2009: TRY Reklamebyrå for Blindeforbundet «Ikke forstyrr» (Førerhund) 
2010: TRY Reklamebyrå for DnB NOR «Young, Free and Single»
2011: TRY Reklamebyrå for DNB «George»
2012: TRY Reklamebyrå for Felleskjøpet «Bønder i by'n»
2013: DDB Oslo for SAS «Pappajente»
2014: TRY Reklamebyrå for Lofotprodukt «Hold torsken»
2015: ERNÖ for Kreftforeningen «Brudens mor»
2016: TRY Reklamebyrå for Felleskjøpet «En bonde fra eller til»
2017: TRY Reklamebyrå for TINE «Fjøsnissen»
2018: TRY Reklamebyrå for Rema 1000 «Smarthus»
2019: Kitchen for Bufdir «Den tomme matboksen» (Fosterhjem)
2020: POL For Norsk Tipping «(L)OTTO-millionærer er ikke som andre millionærer!»

Om programmet 
Paal Tarjei Aasheim ledet Gullfisken i «en årrekke», men i 2005 overtok Sarah Natasha Melbye programlederrollen og ledet Gullfisken 2004 og Gullfisken 2005. Deretter ledet Guri Solberg Gullfisken 2006, og året etter ledet Solberg Gullfisken 2007 sammen med Kristian Ødegård. Gullfisken 2008 ble ledet av Solveig Kloppen og Helén Vikstvedt, og under Gullfisken 2009 var Kristian Ødegård enda en gang programleder – denne gang sammen med Truls Svendsen. Gullfisken 2010 ble også ledet av Svendsen, nå sammen med Klaus Sonstad, mens Gullfisken 2011 ble ledet av Marthe Sveberg Bjørstad og Sigurd Sollien. Sigrid Bonde Tusvik og Odd-Magnus Williamson var programledere for Gullfisken 2012 før Stian Blipp ledet Gullfisken 2013.

Programmet har som oftest blitt sendt på TV 2 fra Edderkoppen teater i Oslo. Monster Entertainment har stått for produksjonen.

Programmet ble nominert til to fagrpriser foran Gullruten 2019: beste regi flerkamera ved Kristian Løkken og beste lysdeisng/scenografi/produksjons-design ved Henrik Dinger og Hilde Aaseth.

Referanser 

Reklame
Norske mediepriser
Cláudio Taffarel

Cláudio André Mergen Taffarel (født 8. mai 1966 i Santa Rosa) er en tidligere brasiliansk fotballspiller. Han spilte for  da de vant VM i 1994 og da de tok sølv i 1998.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Brasilianske fotballspillere
Brasilianske fotballtrenere
Spillere i Fotball-VM 1990
Spillere i Fotball-VM 1994
Spillere i Fotball-VM 1998
Medaljevinnere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Brasil under Sommer-OL 1988
Fotballspillere under Sommer-OL 1988
Spillere i Copa América 1989
Spillere i Copa América 1991
Fotballspillere for SC Internacional
Fotballspillere for Parma FC
Fotballspillere for Clube Atlético Mineiro
Fotballspillere for Galatasaray SK
Fotballspillere for AC Reggiana 1919
Personer fra regionen Noroeste Rio-grandense
Verdensmestere i fotball
Olympiske medaljevinnere i fotball
Kanadaskogen

Kanadaskogen ligger vest for Damsgårdsfjellet i Fyllingsdalen bydel i Bergen. Skogen har vært tumleplass for barn i generasjoner og er en viktig ressurs for turglade mennesker i bydelen. Skogen er forsynt med en badeplass i ferskvann. Bergen Vest Airsoftklubb, speideren, buekorps og orienterinsentusiaster er bare noen av de som til daglig benytter ressursene Kanadaskogen har å by på. Inngang til Kanadaskogen er gjennom Nordnesdalen, fra Olsokfjellet og Damsgårdsfjellet i øst, Spelhaugen i sør, Nipedalen i nord og Bjørndalsskogen og Tennebekk i vest.

Kanadaskogen er også en viktig del av kulturhistorien til Bergen, i tillegg til gamle steingjerder, hyttebebyggelse og terrasser som tidligere skilte innmark fra utmark, har skogen en rekke bygg som ble bygget og brukt under andre verdenskrig, bl.a. en fangeleir som ble brukt av tyskerne. 

På slutten av 1800-tallet var det mange hytter som ble bygget i Nordnesdalen, den sørøstlige delen av Kanadaskogen. Denne utbyggingen varte frem til andre verdenskrig, Det var både private hytter og hytter eid av ulike lag. Området var spesielt brukt av Laksevåg-beboere, men også av byfolk fra Bergen. Det er i dag ikke mange hytter igjen, men Viggohytten og Laksevåghytten er to av hyttene som fremdeles brukes og holdes vedlike.

Navnets historie
En lørdagskveld i 1918 er 1. Laksevåg speidertropp på tur til Tennebekkskogen. Speiderne sitter rundt leirbålet om kvelden og prater om litt av hvert, bl.a. om de store skogene i Canada. Plutselig sier troppsfører Wilhelm Wilhelmsen «Jeg foreslår at vi døper denne skogen for Canada». Det lød et enstemmig «JA» fra alle guttene. Lite ante vel de den gang at navnet «Canada» skulle bli så godt kjent at det ble det offisielle navnet på skogen.

Referanser

Eksterne lenker
 Kulturminnegrunnlag pdf.

Bergens geografi
Kultur i Bergen
Fyllingsdalen
Welhavens gate (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Welhavens gate.
Welhavens gate (1-21, 2-22), tidligere Asylgaden etter Pleiestiftelsen for Smaabørn, er en kort gate i bydel Frogner i Oslo. Den går mellom Holbergs plass og Parkveien, parallelt med Pilestredet. 

Den fikk sitt navn i 1874 og er oppkalt etter dikteren Johan Sebastian Welhaven (1807–73). 

I nr 5 bodde Herman Harris Aall etter krigen.

I nr 9, «Jebegården», lå tobakksfabrikken Fredrik Jebe & Co. Cigar- og Cigaretfabrik som skal ha introdusert ordene cigar og cigarette i Norge. Fabrikken ble grunnlagt i Karl Johans gate i 1865 og flyttet senere til Welhavens gate, og markerte seg med kjente merker som Marboro og Craven «A».

Referanser

Litteratur
 
 

Veier i Oslo
Veier i bydel Frogner
Pilestredet (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Pilestredet.
Pilestredet (1-35, 39-109, 4-100) er en av de lengste gatene i Oslos bykjerne og strekker seg over bydelene St. Hanshaugen og Frogner. Den går fra Professor Aschehougs plass, videre over C.J. Hambros plass forbi Bislett stadion opp langs med Stensparken bort til Ullevålsveien. 

Gaten fikk navnet Pilestredet rundt 1820, ettersom det var mange piletrær langs veien. Den kaltes tidligere Rakkerstrædet, fordi dette var veien til byens avfallsplass Nattmannshaugen (i dag øvre del av Pilestredet park). Assessor Jørgen Brochmann, som eide en løkke omtrent ved nåværende C.J. Hambros plass, fikk gjennomført navnebyttet da han ikke ville bo ved en gate med så simpelt navn. Blant annet Helsedirektoratet, statsadvokaten i Oslo og Juridisk fakultet ved Universitetet i Oslo har kontorer i Pilestedet.  

Gaten er representert i den norske utgaven av Monopol.

Kjente adresser 
 Pilestredet 18, tidligere Peckelgården. Oppført på 1700-tallet, fredet, men totalskadd av brann 1974 og revet i 1975.
 Henrik Wergelands bolig i Pilestredet 31 «Hjerterum».
 Oslomet – storbyuniversitetet har administrasjonsbygget i nr. 46 og med flere bygninger oppover i nr. 46-52, samt nr. 35 og 32. 
 Bislett stadion ligger langs Pilestredet (Bislettgata 1 er adressen).
 Pilestredet 30 var i en periode Edvard Munchs barndomshjem, og huser i dag Blitzmiljøet.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Veier i Oslo
Veier i bydel St. Hanshaugen
Veier i bydel Frogner
Skjøter i Monopol (norsk utgave)
Bislett
Nobels gate (Oslo)

Nobels gate (1-45, 2-32) er en gate i Oslo. Den starter ved Frognerkilen, krysser Drammensveien, Bygdøy allé, Eckersbergs gate og Solheimgata og munner ut i Frognerveien ved Frognerparken. Den var opprinnelig alléen sørfra til innkjørselen til gårdstunet på Frogner hovedgård og hadde navnet Frognergaden mellom 1879 og 1901. Sitt nåværende navn fikk den i 1901, da den ble oppkalt etter den svenske industrimanneen og legatstifteren Alfred Nobel (1833–1896). 

Gaten er representert i den norske utgaven av Monopol. Et trikkestopp med samme navn ligger i Drammensveien.


Bygninger

Referanser

Anvendt litteratur

Eksterne lenker 
 

Veier i Oslo
Veier i bydel Frogner
Skjøter i Monopol (norsk utgave)
Veier i Oslo oppkalt etter menn
Bygdøy allé (Oslo)

Bygdøy allé (1–127, 135, 2–92; lokal form: Bygdø allé) er en gate på Frogner i Oslo som går fra Solli plass til Sjølystveien ved avkjøringen til Bygdøy. Den ble opparbeidet fra 1890, og navngitt året etter. Gaten er kjent for de store kastanjetrærne som pryder den, og særlig nedre del representerer også den raske byutviklingen som fant sted i Oslo frem til byggekrakket i 1899, med påkostede og fasjonable murgårder i fire etasjer. Senere ble det bygget en del gode eksempler på jugendbebyggelse, blant annet nr. 47.

Bygdøy allé ble planlagt i 1889 som en parisisk boulevard. Men politikerne syntes det ble for dyrt, og reduserte den til halv bredde. Bare ved Frogner kirke ses det hvor bred den egentlig skulle være.

Gaten er 1.400 meter lang og hadde i 2010 en kjøretøytrafikk på hverdager på 21 000.<ref>«Håp for Bygdøy allé?» park & anlegg 10/2010, side 18.</ref> Den er en hovedtrafikkåre ut av byen som blant annet den vestgående kollektive busstrafikken blir kanalisert gjennom. 

Det meste av Bygdøy allé ligger i bydel Frogner. Unntaket er nr. 135, som ligger i Ullern.

Gaten er representert i den norske utgaven av Monopol.

 Bygninger 
 Fra Solli plass til Gabels gate 

 Fra Gabels gate til Thomas Heftyes gate 

 Fra Thomas Heftyes gate til Sjølyst 

Kastanjealleen
Alleen er godt kjent, og tema for Jens Book-Jenssens sang Når kastanjene blomstrer i Bygdø Allé''.

De opprinnelige ca. 230 trærne ble plantet i 1896–97, trolig etter forbilde i Paris. Rundt 1930 var trærne så store at beboerne klaget over skyggevirkningen. Bygartner Marius Røhne mente valget av treslag var feil, og foreslo på slutten av 1930-årene at annethvert tre burde fjernes, men det ble ikke gjennomført. Fra 1985 er det plantet nye trær til erstatning for de som dør. I 2010 var det 122 opprinnelige trær i alleen og 87 plantet etter 1985. Fra 1970-årene har saltskadene vært økende, og alleen har senere fremstått stadig mindre enhetlig.
 
Ved en tilstandsvurdering i 2010 av de da 209 kastanjetrærne kom det frem at trærne fordelte seg med om lag en tredjedel i hver av vekstfase, klimaksfase og avviklingsfase. Grunt jordsmonn, begrenset tilgang på vann og næring, påkjørsel av bil og snøbrøyting var trusler mot trærne, men veisaltingen var den viktigste årsaken til at arborist Erik Solfjeld anslo at 60 prosent av trærne ville være døde i løpet av 20 år. Senere har kastanjer blitt skiftet ut med rogn.

Referanser

Anvendt litteratur 

 

Veier i Oslo
Veier på Frogner (strøk)
Skjøter i Monopol (norsk utgave)
Indoiranske språk

Indoiranske språk utgjør den østligste grenen blant de nålevende indoeuropeiske språkgrenene.

Disse blir delt inn i to hovedgrupper, indoariske og iranske språk, men i overgangsområdet mellom disse hovedgruppene finnes det en del indoiranske språk som har vært vanskelige å klassifisere, nemlig nuristansk og dardisk, som av mange blir regnet som to ekstra grener i indoiransk. De nuristanske språkene har også blitt regnet som en undergruppe i de dardiske språkene, men sistnevnte blir av mange regnet som en undergruppe av de indoariske språkene. Den norske språkforskeren Georg Morgenstierne (1892–1978) er en av dem som har arbeidet mest med de nuristanske og dardiske språkene.

Referanser
Public Record Office

Public Record Office (PRO) er en britisk etat. Den var tidligere en selvstendig etat, men er nå en av to deler av National Archives; den andre delen er Historical Manuscripts Commission. Navnet Public Record Office bruker ikke lenger offisielt, men blant forskere er det den vanligste betegnelsen, mest fordi det ellers er fare for sammenblanding med National Archives i andre land, og fordi registreringsnumrene på historiske dokumenter fortsatt viser til PRO.

Etatens funksjoner er å arkivere dokumenter vedrørende offentlig virke i Storbritannia. Dette inkluderer rettsakter tilbake til middelalderen. Et av de mest kjente dokumentene PRO har i sine arkiver er originalmanuskriptet til Domesday Book fra 1086.

Historie

PRO ble opprettet i 1838 for å sikre en forsvarlig oppbevaring av offentlige og rettslige dokumenter. Mange slike dokumenter var da i meget dårlig forfatning og var spredt på mange steder. Master of the Rolls ble utnevnt til sjef for etaten, og det første arkivet ble plassert i Rolls Chapel på Chancery Lane i London. 

Fra 1851 til 1859 ble et nytt arkivbygg reist av sir James Pennethorne ved siden av Rolls Chapel. Mellom 1895 og 1902 ble det utvidet, og det gamle kapellet ble revet fordi det hadde strukturelle skader.

I 1958 kom Public Records Act, som fastla standardprosedyrer for hvilke dokumenter som skulle sendes til PRO. Samlingen fortsatte å vokse, og i 1977 ble et ekstra arkivbygg åpnet i Kew. Den ble utvidet i 1990-årene, og i 1997 ble alle arkiver overført fra Chancery Lane til Kew eller til Family Records Centre i Islington. Bygningen i Chancery Lane ble tatt over av King's College London, som har et bibliotek der.

Tidligere ble de fleste av PROs dokumenter klausulert i tretti år. Dette endret seg da Freedom of Information Act trådte i kraft i 2000. Trettiårsregelen ble avskaffet, og dokumentene blir i stedet vurdert enkeltvis. Enkelte blir klausulert for lengre perioder, som for eksempel hundre år for individuelle svar på folketellinger. I 2001 ble svarene fra folketellingen i 1901 frigitt, og PRO gjorde dem tilgjengelig på internett.

Sammenslåing

I april 2003 ble PRO slått sammen med Historical Manuscripts Commissions (HMC), slik at National Archives ble opprettet. HMC flyttet fra sine lokaler i Chancery Lane til Kew året etter. National Archives of Scotland og Puclic Record Office of Northern Ireland ble ikke innlemmet i den nye etaten.

Eksterne lenker

 The National Archives

Britiske myndigheter
Arkiv i Storbritannia
Etableringer i 1838
1838 i Storbritannia
John Heitinga

John Gijsbert Alan Heitinga (født 15. november 1983 i Alphen aan den Rijn) er en tidligere nederlandsk fotballspiller.

Heitinga debuterte på AFC Ajax' førstelag 26. august 2001 mot Feyenoord Rotterdam. Heitinga spilte seg snart til fast plass på laget, og var førstevalget inntil skadeproblemer satte ham utenfor en lengre periode.

Han gjorde comeback ved starten av sesongen 2003-2004. Han spilte så godt for Ajax at han fikk sin debut på Nederlands landslag i en vennskapskamp mot  i februar 2004. 

Heitinga er med i Nederlands tropp under VM 2006 i Tyskland.

Han ble kjøpt av Atlético Madrid etter fotball-EM 2008.

På transfervinduets siste dag, 1. september, ble Heitinga kjøpt av Liverpool-klubben Everton FC. Overgangssummen skal være £6 millioner, men den kan øke til £7 mill. Han overtok Lescotts trøyenummer 5.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Nederlandske fotballspillere
Spillere i Fotball-EM 2004
Spillere i Fotball-VM 2006
Spillere i Fotball-EM 2008
Spillere i Fotball-VM 2010
Spillere i Fotball-EM 2012
Fotballspillere for AFC Ajax
Fotballspillere for Atlético Madrid
Fotballspillere for Everton FC
Fotballspillere for Fulham FC
Fotballspillere for Hertha BSC Berlin
Personer fra Alphen aan den Rijn
André Ooijer

André Antonius Maria Ooijer (født 11. juli 1974 i Amsterdam) er en tidligere nederlandsk fotballspiller og fotballtrener, som er assistenttrener for PSV Eindhoven U19-lag.  Ooijer var forsvarsspiller, og kunne operere både som midtstopper og høyreback.

Han fikk sin landslagsdebut for  i juni 1999 i en vennskapskamp mot . Han var blant annet fast på laget under fotball-VM 2006.

Ooijer skrev kontrakt med Ajax som 12-åring i 1986, men klarte aldri å spille seg inn på førstelaget. I 1994 gikk derfor turen videre til FC Volendam på utlån, før det ble permanent overgang til Roda JC året etter. I Roda befestet han seg som et av lagets sentrale spillere, og dette førte til at storklubben PSV Eindhoven ble interessert i hans tjenester. Midtveis i 1997/98 sesongen signerte Ooijer for PSV, og han har etter dette vært en sentral brikke i lagets forsvar i over åtte sesonger, noe som etter hvert førte til at han spilte seg inn på landslaget.

Høsten 2006 ville Ooijer ha nye utfordringer, og han takket ja til et kontraktsforslag fra Blackburn-manager Mark Hughes. Etter en litt trøblete start spilte han seg opp, og var etter hvert en sentral brikke i Blackburns forsvar inntil han pådro seg et beinbrudd i en kamp mot Manchester City 20. januar 2007 – en skade som holdt ham ute for resten av sesongen. Sommeren 2009 dro han vederlagsfritt tilbake til nederlandsk fotball og gamleklubben PSV Eindhoven.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nederlandske fotballspillere
Nederlandske fotballtrenere
Spillere i Fotball-VM 1998
Spillere i Fotball-VM 2006
Spillere i Fotball-EM 2008
Spillere i Fotball-VM 2010
Fotballspillere for FC Volendam
Fotballspillere for Roda JC
Fotballspillere for PSV Eindhoven
Fotballspillere for Blackburn Rovers FC
Fotballspillere for AFC Ajax
Personer fra Amsterdam
Fødsler i 1974
Topol

En topol er en elektrisk komponent som har to tilkoplinger, kalt poler.

Typiske topoler er motstander og kondensatorer. En topol kan også bestå av et komplisert nettverk hvor kun to poler, eller noder, er ført ut og er tilgjengelige. Alle enkeltkomponenter antas å være linjære.
Andre lignende betegnelser er trepol og firpol. Sistnevnte er mye brukt i forsterkerteori hvor polene grupperes i inngangen og utgangen som hver har to poler.

Med topolet bryter menes en bryter som bryter to ledere, men her er betydningen av 'pol' forskjellig fra artikkelens tema.

Elektrisitet