alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gautefall

Gautefall (egentlig Gautefallheia) er et område vest i Drangedal kommune i Vestfold og Telemark. Området ligger mellom 500 og 700 moh, og består stort sett av heier, fjell og lyngområder. Gautefallheia er Drangedals største utfartsområde, strekker seg inn i nabokommunen Nissedal, og er et populært hytteområde.

Gautefall Turisthotell og Gautefall fjellkirke ligger her. Det gjør også Fjelltun Ungdomssenter og Leirskole, som også drar nytte av naturen i området, sommer som vinter.

Etymologi  
Navnet er sammensatt av elvenavnet Gaute og verbet å falle. Gaute, fra norrønt gydr, betyr «elven som flommer over sine bredder», eller en flombekk. Til sammenligning, den svenske Göta älv og tyske Giessbach.

Alpinsenter 

Gautefall alpinsenter ligger ved Gautefall Turisthotell og ble åpnet for bruk i 1976. Det er et av Telemarks største skisenter med mer enn  unike skidager i sesongen 2009. Alpinanlegget har 16 nedfarter for slalåm og utfor. Det er én 6-seters stolheis, tre skitrekk og to rullebånd (2020).

Gautefall biathlon 
Gautefall biathlon er en skiskytterarena som ble åpnet august 2009. Anlegget oppfyller alle internasjonale krav og standarder for skiskyting, og det er blitt avholdt en rekke regionale og nasjonale mesterskap på arenaen, både sommer og vinter .

Anlegget er til helårs bruk, med en 4,2 km. asfaltert lyssatt løypetrasé og 31 elektroniske skiver. Høydeforskjellen i løypa er 70 meter.

Referanser

Eksterne lenker 
 Destinasjon Gautefall

Drangedals geografi
Alpinanlegg i Norge
Skagerrak

Skagerrak er havområdet som skiller Danmark (Nord-Jylland) i sør, Norge (Sørlandet) i nord og Sverige (Bohuslän) i øst. Skagerrak er en gren av Nordsjøen og en tenkt linje mellom Lindesnes fyr i Norge og Hanstholm fyr i Danmark danner grensen mot Nordsjøen i vest. En tilsvarende  linje mellom Grenen ved Skagen i Danmark til Marstrand i Sverige angir grensen mellom havområdene Skagerrak og Kattegat. I nord grenser Indre Skagerrak til Ytre Oslofjord mellom Langesund i Telemark og Hvaler i Østfold.

Dybden varierer meget, fra Norge er det kort avstand til Norskerenna hvor dybden er opptil 725 meter, mens det utenfor Jylland er grunt langt til havs. Avstanden mellom Danmark og Norge er i lange partier ganske jevn. Helt ytterst, mellom Hanstholm og Lindesnes er riktignok avstanden 132 km/71,7 nm. Mellom Hanstholm og skjærgården utenfor Mandal er avstanden 113 km/61 nm, mellom Hanstholm og skjærgården utenfor Kristiansand 110 km/60 nm, mellom Hirtshals og skjærgården utenfor Grimstad 111 km/61 nm, og mellom Grenen og Tromøya ved Arendal 128 km/69 nm. Lenger nordøst øker avstanden igjen. Mellom Grenen og skjærgården i Båhuslän er avstanden kortere: 50 km/27 nm, og denne minker sakte som sikkert ettersom Grenen vokser i retning av Svenskekysten.

Korteste avstand over Skagerrak 
Det er to-tre strekninger som konkurrerer om å være den korteste distansen over Skagerrak mellom Norge og Danmark, den ene går mellom Hanstholm i Danmark og Flekkerøya utenfor Kristiansand, den andre mellom Hirtshals i Danmark og skjærgården utenfor Grimstad.

Hanstholm-Flekkerøya 
Avstanden mellom moloen i Hanstholm til Lille Svarten (NM93), et skvalpeskjær syd av Flekkerøya er 108,60 km (58,64 Nm).

Hirtshals-Lillesand 
Avstanden mellom moloen i Hirtshals til skjærgården i Høvåg er rundt 110 km.

Hirtshals-Grimstad 
Avstanden mellom moloen i Hirtshals til Hesnesbregen (NM97), en holme syd av Grimstad er 110,12 km (68,43 Nm).

Navnets opprinnelse 
Denne havstrekningen ble opprinnelig kalt Jyllands hav. Navnet Skagerrak kom inn i norsk språk med betegnelsen som var i bruk på nederlandske sjøkart i middelalderen. De var de eneste brukbare sjøkart som fantes på denne tiden og fikk innflytelse også fordi nederlandske skip stod for mye av trafikken på Sør-Norge og mot Østersjøen, (mens hanseatene dominerte handelen over Bergen).

Betegnelsen er satt sammen av det danske ordet Skagen og den nederlandske endelsen «-rak» som betyr «rett/bein/rak havstrekning» – altså den rette veien mot Skagen. Trafikken i Skagerrak med seilskip gikk i hovedsak langs norskekysten fordi skjærgården gav muligheter for å søke nødhavn i dårlig vær samtidig som man på denne ruten holdt unna de langgrunne, lumske farvannene langs danskekysten – blant annet med navn som Jammerbugt.

Referanser

Se også 
 MF «Skagerak»

Eksterne lenker  
 
 Miljøstatus i Norge: Nordsjøen og Skagerrak

 
Artikler i sjøfart-prosjektet
Geilo

Geilo er et tettsted og ei bygd i Hol kommune i Viken fylke. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Geilo er et turiststed med hoteller, vintersportsanlegg og stor hyttebebyggelse. Det er også en del mindre industri. 
 
Geilo stasjon på Bergensbanen (794 moh.) ble åpnet 21. desember 1907 med navnet Gjeilo. Navnet ble endret til Geilo i april 1921. På veinettet er det Rv7 som gir forbindelse vestover til Bergen og østover gjennom Hallingdal til Hønefoss på Ringerike. 
Fra 1913 til 1980-tallet ble Geilo-møtene av norske kristelige organisasjoner holdt på Geilo.

Geilo som turiststed 

På Geilo finnes det flere forskjellige hoteller.  Geilo sentrum har et utvalg av forretninger og servicetilbud. Geilo Handelslag, stiftet i 1908, er en dominerende butikk på stedet. Sentrum byr på tradisjon og historie med de gamle bygningene på Geilojordet, og de tradisjonsrike produksjonsbedriftene Øyo, Brusletto, Geilo Verktøy og Geilo Jernvarefabrikk, og lokale håndverkere.

Geilo, som ligger nær opp til høyfjellet, har gode vilkår for turistnæringen både vinter og sommer. Her er det mange løyper over snaufjell og gjennom småskog, og et utall av vann hvor det finnes ørret.

Turisttrafikken har økt, og i dag er det åtte hoteller og pensjonat, ungdomsherberger og mange mindre steder for overnatting. Stedet har i dag 1400 sengeplasser for turistnæringen, og i tillegg kommer alle de som leier ut privat, og et utall av hytter.

Sesongen blir også lengre, for skiføret holder seg lengre oppe på fjellet enn nede i dalen. A/S Geilo Taubane ble stiftet, og etter mange motganger, særlig med en del grunnavståelser, lyktes det styret for taubanen å få denne i drift i 1954. Den fikk en lengde på 750 meter, og en høydeforskjell på 250 meter. Taubanen kostet 750 000 kroner. Trafikken øker hvert år, og siste året hadde banen 49 585 opp- eller nedkjøringer.

SkiGeilo
Alpinanlegget på Geilo (Geilo Skisenter) benytter markedsnavnet SkiGeilo og har 22 heiser, 44 nedfarter og 3 terrengparker for vintersport i Vestlia, Kikut, Geiloheisen, Halstensgård og i Havsdalen. I 2019, 2020 og 2021 fikk Geilo prisen for "Norges beste skisted" i World Ski Awards, etter at Trysil tidligere hadde vunnet de første seks årene.

Hotellhistorie 

De første hotellene som ble bygd var:
 Geilo Hotell, O.T. Jeilo, 1890
 Øyo Hotell, fru Bang Olsen, 1909
 Haugen Hotell, Ola Uthus, 1914
 Breifoss Hotell, frk. Brekke
 Ustedalen Hotel, fru G. Jensen.

Like etter åpningen av Bergensbanen, ble to hotell bygd:

 Haugs Hotell av Petter Haug
 Dr.Holms Hotel  av dr. Holm

Norsk Hotellkompani kjøpte begge hotellene i 1916. Haugs Hotell brant ned samme året, og ble ikke bygd opp igjen.

I etterkrigstiden har også hoteller som Bardøla Høyfjellshotell blitt bygget på Geilo.

Referanser

Eksterne lenker 
 
www.geilo.no
www.epostavisen.no (lokal nettavis)
Geilo skole
Geilo kino
Hol kommune 
Geilo i bilder
ScenicNorway, bilder fra Geilo

Tettsteder i Viken
Bosetninger i Hol
Sabotasje

Sabotasje kommer av det franske ordet sabot som betyr tresko; arbeiderne kastet treskoene sine i maskinene for å stoppe dem. Sabotasje er et kampmiddel som hindrer produksjonen ved å sette ned arbeidstempoet eller ødelegge maskiner, verktøy eller bygninger. I krig er sabotasje et vanlig kampmiddel. Vemork-aksjonen, Operasjon Company i Eydehavn, sabotasjen mot DS «Donau» og sabotasjeaksjonene mot Thamshavnbanen er kjente sabotasjeaksjoner i Norge under andre verdenskrig.

Se også
Kompani Linge

Lovbrudd
Aktivisme
Diabeteskoma

Diabeteskoma (latin: coma diabeticum; også kjent som Sukkerslag), er en tilstand av bevisstløshet hos pasienter med diabetes og høyt blodsukker (hyperglykemi). Tilstanden krever rask behandling med insulin og væske.

Referanser 

Diabetes
Fosnavåg

Fosnavåg er administrasjonssenteret i Herøy i Møre og Romsdal. Fosnavåg ble by etter vedtak i kommunestyret 7. juni 2000. Tettstedet hadde  innbyggere pr .

Næringsliv
Næringslivet i Fosnavåg er tett knyttet til fiskeri og shipping. Rederier som Havila Shipping, Havila Kystruten, Olympic Subsea, Rem Offshore, Bourbon Offshore Norway, Remøy Shipping, VOLT Service og Remøy Management har kontor i Fosnavåg. Skipsteknologiselskapet Havyard Group har også sitt hovedkontor i Fosnavåg.

Fosnavåg ble i 2008 og 2010 kåret til Norges Næringsby av tidsskriftet Kapital og konsulentselskapet Dun & Bradstreet.

Lokalavisa Vestlandsnytt har sitt kontor i Fosnavåg.

I 2014 åpnet Thon-gruppen ett hotell og konferansesenter i Fosnavåg. Hotellet er kåret til et av landets ti beste hotell, og det har fått særlig oppmerksomhet siden Olav Thon personlig har gått inn på eiersiden.

I forbindelse med byggingen av Thon Fosnavåg ble det også bygget ett maritimt kompetanse- og simulatorsenter, Fosnavåg Ocean Academy, som mellom annet huser Norges første simulator for brønnbåter.

Kultur og idrett
Det lokale idrettslaget i Fosnavåg heter Bergsøy Idrettslag, som blant annet har et herrefotballag som spiller i 3. divisjon avdeling Sunnmøre. Fosnavåg har også Herøy kulturskule, der det blant annet er undervisning i mange instrument, korps sang, dans og visuelle kunstfag.

Sunnmørsbadet ligger i Fosnavåg. Badeanlegget med en prislapp på 250 millioner kroner har ett areal på 6400 kvadratmeter fordelt på fem basseng.

Fosnavåg Konserthus ligger i Fosnavåg i tilknytning til Thon Fosnavåg. Konserthuset har en konsertsal med plass til 490, kinosal med 91 plasser og en større andel av foajé og fellesareal i hotellet.

I Fosnavåg ligger Herøy kirke, som er fra 2003.

Utdanning
Herøy videregående skole har, inkl. avdelinga i Vanylven, rundt 330 elever og 90 ansatte.

Kjente personer fra Fosnavåg  
 Per Sævik (1940-) reder, verftseier, tidligere stortingsrepresentant
 Oddmund Harsvik (1950-) redaktør, journalist og forfatter
 Stig Remøy (1959-) reder og hovedaksjonær i Olympic Ship AS
 Trude Teige (1960-) TV2-reporter
 May-Britt Moser (1963-) nobelprisvinnende hjerneforsker
 Frode Myrhol (1972-), leder av Folkeaksjonen nei til mer bompenger (FNB)
 Erling Sundal (1974-) tidligere norgesmester i kokkekunst

Referanser

Eksterne lenker 
 Herøy kommune

Byer i Møre og Romsdal
Tettsteder i Møre og Romsdal
Bosetninger i Herøy (Møre og Romsdal)
Havnebyer i Norge
Havnebyer ved Nordsjøen
Valnesfjord

Valnesfjord er ei bygd i Fauske kommune i Nordland. Bygda har totalt ca. 1 550 innbyggere og det sentrale tettstedet i bygda, Strømsnes, hadde  innbyggere per 1. januar . Riksvei 80 mellom Fauske og Bodø går forbi Strømsnes, med 11 km til Fauske og 42 km til Bodø. Nordlandsbanen går også gjennom bygda med stopp for lokaltog på Strømsnes. Holdeplassen ble åpnet i 2001.

Stedet

På Strømsnes finnes dagligvarebutikk med post i butikk, frisør, Valnesfjord helse- og sosialsenter, en kiosk med gatekjøkken, kafé og bensinpumpe. Kort vei fra sentrum finnes Valnesfjord skole (1.-10. klasse), Valnesfjord samfunnshus, barnehage, idrettsbane og Valnesfjord kirke. Lenger opp i bygda ligger Kosmo barnehage.

Valnesfjord er mest kjent for Valnesfjord Helsesportsenter. Senteret har spesialisert medisinsk rehabilitering og har 72 plasser og 105 ansatte. Hvert år er ca. 1100 brukere, de fleste fra Nord-Norge, innom senteret.

Valnesfjord skole er planlagt rehabilitert/nybygd i løpet av de nærmeste årene, og samtidig skal det bygges flerbrukshall som erstatning for dagens samfunnshus. Det jobbes også med etablering av Sjunkhatten folkehøgskole øverst i bygda, med fokus på friluftsliv i tilknytning til Sjunkhatten nasjonalpark.

Kultur, idrett og friluftsliv
Det er stor kulturell aktivitet i bygda med mange lag og foreninger, bl.a. korps (Valnesfjord skolekorps og Valnesfjord hornmusikk), Valnesfjord Hobby- og husflidslaug, Valnesfjord spisskammerskor, Valnesfjord skyttarlag og KFUK-KFUM Speideren. Hvert år arrangeres Kulturdagan i Valnesfjord som et samarbeid mellom foreningene, med et vidt spenn av aktiviteter som konserter, forestillinger, kurs i bl.a. dans og sang, og diverse utstillinger.

Valnesfjord Idrettslag med ca. 450 medlemmer har tilbud innen blant annet fotball, langrenn, håndball, orientering og innebandy.

I Valnesfjord er det mye flott natur og gode forhold for friluftsliv. Øverst i bygda kjøres det vinterstid flere mil med skiløyper, og dette er et populært utfartssted for folk fra Bodø og Fauske. Bygda utgjør et geologisk skille mellom de alpine fjellene som dominerer Bodøhalvøya og de slakere innlandsfjellene, noe som gir stor variasjon og gode forhold for alt fra tindebestigning til kajakkpadling og fiske i både fjellvann og sjø. Bygda er også en fin innfallsport til Sjunkhatten nasjonalpark, som omkranser bygda i nord og vest.

Kjente personer 
Tidligere forsvarsminister og stortingspresident Jørgen Kosmo har røtter fra bygda og kombinertløperen Simon Slåttvik, som har OL-gull fra Oslo i 1952, er oppvokst i bygda.

Jazzmusikerne Atle Nymo og Frode Nymo hadde sin oppvekst her, og Kriss Stemland, Multiinstrumentalist basert i Trondheim, har også sitt opphav her. Det samme gjelder illustratøren Gry Moursund.

Referanser

Eksterne lenker
 Valnesfjords offisielle nettside
 Valnesfjord Helsesportsenter
 Valnesfjord IL 

Tettsteder i Nordland
Bosetninger i Fauske
Valnesfjord Helsesportssenter

Valnesfjord Helsesportssenter (etablert 1982) er en offentlig stiftelse, spesialisert innen fysikalsk medisin og rehabilitering med tilpasset fysisk aktivitet som hovedvirkemiddel. Institusjonen har 72 sengeplasser og tar inn brukere fortrinnsvis fra Nord-Norge og Nord-Trøndelag.
Det er lokalisert i Fridalen, Valnesfjord, i Fauske kommune. Valnesfjord Helsesportssenter gir rehabiliteringstilbud innen Habilitering av barn og ungdom, Rehabilitering av voksne og innen Arbeidsrettet rehabilitering. Se mer på VHSS

Helse- og sosialtjenester i Nordland
Private sykehus i Norge
Byggverk i Fauske
Norske stiftelser
Etableringer i 1982
Navar

Navar, også kalt tømmermannsbor, spikerbor, eller vribor, er en type hånddrevet, lang og konisk trebor. Navarsmiing har lange tradisjoner i Hordaland. Særlig i Meland er det lange tradisjoner knyttet til slik smiing. Siden tidlig på 1800-tallet har det vært stor produksjon av navrer i Meland, og tradisjonen blir til en viss grad tatt vare på. Smiingen er krevende og symboliserer egenskaper som skaperevne og flid.

Kommunevåpenet til tidligere Meland kommune var på rød grunn en sølv navar- spiss som vender nedover. Tidligere Skånland kommune hadde en svart, stilisert navar på gul bunn som kommunevåpen.

Se også 
 Svingbor
 Svingjern

Referanser

Litteratur 
 Brekke, Nils Georg: Kulturhistorisk vegbok Hordaland, Bergen 1993.
 Eikehaug, Tine (red): Navarsmeden: soga om ein gammal handverkskunst, Bergen 1997.

Eksterne lenker 
 Navarsmie på Fossesjøen i Meland

Hordalands historie
Trearbeidsverktøy
Johan Nordhagen

Johan Nordhagen (født 23. mars 1856 på Nordhagen i Veldre i Ringsaker kommune, død 28. august 1956) var en norsk grafiker og maler, særlig kjent for sine landskapsraderinger fra hjemstedet i Veldre og bygdene i Ringsaker, men også for sine mange portretter, blant annet av kong Haakon VII. Han knyttes til naturalismen som kunstretning. Han var far til domkirkearkitekt, professor ved Norges tekniske høgskole Olaf Nordhagen og professor ved Bergens museum, og senere Universitetet i Oslo, Rolf Nordhagen.

Liv og virke

Bakgrunn 
Johan Nordhagen ble født på husmannsplassen Nordhagen under garden Flisaker i Veldre som lå langs Prestvegen. Han hadde trange oppvekstvilkår. Plassen Nordhagen var liten og kastet ikke så mye av seg. Faren Ole Johansen (1816–1873) var husmann og hjulmaker. 

Johan ble gift med Christine Magdalene Johansen (1858–1933) og fikk med henne åtte barn: arkitekt Olaf Nordhagen (1883–1925), Aslaug Nordhagen (1884–1967), Marie Nordhagen (1886–1961), Anna Nordhagen (1888–1942), Hans Christian Nordhagen (1889–1929), Martha Christine Gladtved-Prahl (1891–1973), Ågot Johanne Giøbel (1893–1950) og botaniker Rolf Nordhagen (1894–1979). 

Nordhagen har i likhet med Alf Prøysen, som riktignok ble født over et halvt århundre senere, tråkket sine barnesko langs denne etter hvert så berømte vegen. Både Nordhagen og Prøysen har bidratt til at Veldre og Ringsaker er blitt kjent over hele landet.

Grafiker og maler
Nordhagen skildrer landskap, mennesker og samfunn gjennom sine bilder, mens Prøysen beskrev dette miljøet med ord. Johan Nordhagens bilder med motiver fra hjembygda er høyt verdsatt blant samlere fra lokalområdet.

Nordhagen er særlig kjent for sine to raderinger av kong Haakon VII, det første i 1905 og det siste i 1947 da han var 91 år gammel. Ellers har han radert Bjørnstjerne Bjørnson og ikke minst av Ivar Aasen som er benyttet til illustrasjoner i mange bøker og tidsskrifter. Ivar Aasen skrev i sin dagbok 4. januar 1888: «Kjedeligt Besøg af Portrætmaler Nordhagen» – det var en kjent sak at Aasen syntes det var kjedelig å sitte modell.

Referanser

Eksterne lenker 
 Johan Nordhagen i Norsk biografisk leksikon
 Johan Nordhagen i Norsk kunstnerleksikon
 

Norske malere
Norske grafikere
Personer fra Ringsaker kommune
Norske hundreåringer
Sjusjøen

Sjusjøen er en innsjø i Mesnavassdraget i Ringsaker kommune i Innlandet. Innsjøen ligger 810 meter over havet og har et areal på . Den største tilløpselva er Fjellelva, som kommer fra Kroksjøen. Utløpselva er Tyria, som munner ut i Bustokkelva ved Mesnali, mellom Sør- og Nord-Mesna. Sjøen er regulert som magasin for kraftverkene i Tyria og Mesna.

Sjusjøen er også et viktig friluftsområde i kommunen og er kjent for sine snørike vinterforhold. Som vintersportssted er det særlig kjent for sine flotte langrennsforhold. Sjusjøen ligger cirka 20 km fra Lillehammer, og området domineres av fjell, myr og skog. Fra gammelt av var Sjusjøenområdet mye brukt til seterdrift. I dag er stedet kjent som Norges største hytteområde. Det er også hoteller, butikker, skisenter, fjellkirke, puber og restauranter der. Om sommeren byr fjellområdene på et variert nett av stier i skog og fjell.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Sjusjøen & Omegn Skiforening
 Sjusjøen Skisenter

Innsjøer i Ringsaker
Vintersportssteder i Norge
Friluftsliv i Innlandet
Reservoarer i Innlandet
Vorma-Lågenvassdraget
Arbeiderdemokratene

Arbeiderdemokratene var på begynnelsen av 1900-tallet et norsk ikke-sosialistisk arbeider- og småbrukerparti med særlig styrke i Oppland og Hedmark. Partiet oppsto som en radikal fløy av Venstre,  Rene Venstre, og stilte til valg første gang i 1906 som De forenede norske Arbeidersamfund. Ledere var Johan Castberg (fram til sin død i 1926) og Alf Mjøen. Castberg var også med som stifter av partiet. Partiet vedtok i 1911 å endre navn fra De forenede norske Arbeidersamfund til Arbeiderdemokratene. Året etter ble tilføyelsen «Det radikale Folkeparti» hengt på, og i 1921 ble denne tilføyelsen gjort til partiets navn og «Arbeiderdemokratene» til tilføyelse i parentes. Betegnelsen «Arbeiderdemokratene» ble imidlertid brukt helt fram til partiets oppløsning i 1940 (det siste landsmøtet ble holdt i 1927) som navn på medlemmene. Fram til 1957 var imidlertid formelt Venstres stortingslister i Oppland et samarbeid mellom Venstre og Radikale Folkeparti.

Arbeiderdemokratene ble regnet til å være på venstresida av Venstre, med basis blant småbrukere og landarbeidere. Historisk hadde de bakgrunn i Jon Hols «borgerlige» arbeiderforbund – Det norske Arbeiderforbund. Blant medlemmene fantes det folk som hellet i retning georgisme. Georgisme kommer av den amerikanske sosialfilosofen Henry Georges tanker. Han mente at jordeie ikke burde være kilde til rikdom, og at all inntekt som kom av særlige naturgitte fordeler eller samfunnsmessig utbygging, burde konfiskeres ved en skatt som mer eller mindre skulle dekke de offentlige utgiftene. Samfunnet skulle på denne måten finansiere utgiftene sine ved avgift på grunn- og naturrikdommer som borgerne fikk disponere. De norske «georgistene» gikk ikke så langt, men de fulgte tankegangen et godt stykke og skapte sterk uro på høyresiden i politikken. Kampen om konsesjonslovene var i stor grad en strid om synet på eiendomsretten til naturrikdommer, og her representerte georgistene et ytterpunkt. Mange arbeiderdemokrater var inne på slike tanker. Disse spørsmålene spilte en stor rolle i valgkampen i 1909.

Stortingsrepresentanter 
Partiet var representert på Stortinget 1904/1906–1936 med følgende representasjon

 1903 : 2 stortingsrepresentanter (valgt på Venstres lister)
 1906 : 4
 1910 : 3
 1912 : 4
 1915 : 6 (inkludert samtlige representanter fra Oppland)
 1918 : 3
 1921 : 2 
 1924 : 2
 1927 : 1
 1930 : 1
 1933 : 1
 1936 : 0

Se også 
 Arbeidersamfunn
 Gunnar Knudsens første regjering

Litteratur 
 T. Rasland: Fra arbeiderorganisasjon til mellomparti, Oslo 1961.
 Furre, Berge: Norsk historie 1905 – 40, Oslo 1991.
 H. Hendriksen: Mennesker uten makt, i R. Danielsen og S. U. Larsen (red.): Fra ide til dom, Bergen 1976.
 Pax leksikon: Oppslagsord «Arbeiderdemokratene» og «Radikale Folkeparti». 

Tidligere politiske partier i Norge
Arbeiderdemokratene
Fingalshula

Fingalshula er ei stor hule som ligger i fjellsiden ved Tennfjord i Gravvik i Nærøysund kommune. Inngangspartiet ligger ved et platå oppe i kløfta mellom bergryggene. Inngangen til hula befinner seg ca. 150 moh. Den ligger ved foten av en ca. 30 meter høy, loddrett bergvegg som leder opp til toppen av fjellet Ramntind (182 moh.). I 1961 oppdaget en representant fra lokalbefolkningen, Trygve M. Johansen, hulemalerier i Fingalshulen. Tidligere var det bare oppdaget hulemalerier ett annet sted i Norge, i Solsemhula på Leka i 1912. Funnet i Gravvik førte til at arkeolog Sverre Marstrander dokumenterte funnet sommeren 1963. 

Hula går 115 meter inn i fjellet. Største høyde i hula er 20 meter og største bredde er 15 meter. På veg innover i hula møter man på en stor spiss steinblokk som ligner på en bauta. Den ruver 5 meter i høyden og er 4,5 meter bred. I hula er det 4 felt med hulemalerier, et på bautaen, to nesten halvveis inn og et helt innerst. Hulemaleriene forestiller menneskefigurer og enkelte dyrefigurer. Ca. førti av figurene forestiller mennesker, mens fire av dem virker dyreliknende. Hulemaleriene er datert tilbake til mellom ca. 1500 f.Kr. og 1000 f.Kr. Hula ble kartlagt av Vitenskapsmuseet i Trondheim i 1962 og 1963. Marstrander registrerte da 21 hulemalerier. I 2004-2005 var det nye undersøkelser i hula som kunne avdekke ytterligere 27 hulemalerier. Totalt 48 malerier av mennesker og dyr er nå registrert i hula. Figurene er malt med fargestoffet hematitt, også kjent som oker. Det er rødbrunt av farge. Dette er den største samling hulemalerier i Norge og sannsynligvis i hele Nord-Europa. Fingalshula er den sørligste av de registrerte hulene med malerier i Norge.

Fingalshula er kald, med en konstant temperatur året rundt på 6 grader. Med unntak av den innerste delen er den fuktig og det sildrer vann fra taket. Hula har derfor trolig ikke vært brukt som bolig, men heller vært benyttet i religiøs sammenheng.

Fingalshula er for tiden stengt for publikum. Stengingen ble gjort med bakgrunn i slitasje på kulturminnet og i påvente av tiltak for å sikre bevaring av hula for ettertiden.  Et annet problem nå er rasfaren. Det avventes en rapport om forholdene. Det arbeides for tiden lokalt med å utforme en forvaltnings- og skjøtselsplan for å gjøre deler av dette kulturminnet tilgjengelig for allmennheten.

Litteratur
 Hansen, Runbjørg Bremset (2004). Nærøyfolket 1920-1970. Nærøy kommune, 7970 Kolvereid. ISBN 82-995754-2-7. 
 Marstrander, Sverre (1965). «Fingalshulen i Gravvik, Nord-Trøndelag».I: 
 Norsted, Terje (2008). Maleriene i Fingalshula, Gravvik i Nærøy. -NIKU Rapport 23 
 Anders Martin Kvam. (1991). «Fingalshola i Gravvik : en liten navnejakt». Årbok for Namdalen, Nr 33 (1991), 106–112 : ill.
 

 Ytri Halfa. Hojem trykkeri. ISBN 82-993774-3-9

Eksterne lenker

 Om Fingalshula,  fra Museet midt bygdesamlinger

Kultur i Trøndelag
Nærøysunds geografi
Nærøys historie
Bergkunst i Trøndelag