alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
PolyGram

PolyGram er et tidligere plateselskap som ble stiftet i 1972 gjennom sammenslåingen av Polydor og Phonogram, som på sin side fusjonerte helt i 1977. Selskapet ble absorbert i Universal Music Group gjennom et salg i 1998.

PolyGram var et eget merke, men hadde underselskaper i Deutsche Grammophon, Philips, Polydor, Mercury Records og Vertigo Records. I 1987 ble PolyGram et heleid datterselskap til Philips gjennom at sistnevnte kjøpte opp andelen til Siemens AG. Ved en restrukturering av aksjekapitalen i 1993 ble Phillips eierandel redusert til 75 %. Selskapet kjøpte flere andre plateselskap i den tiden det var aktivt, og noen av de mest kjente av disse var Decca Records (1979), Island Records (1989) og Motown Records (1993). I 1994 ble for øvrig PolyGram det første plateselskapet i vesten som etablerte et datterselskap i Russland. 

I 1998 ble PolyGram kjøpt av den canadiske spritprodusenten Seagram og har senere blitt en del av Universal Music Group.

Nederlandske plateselskaper
Tyske plateselskaper
Selskaper etablert i 1972
Opphør i 1998
Wafd-partiet

Wafd-partiet (arabisk al-Wafd al-Misri, «den egyptiske delegasjonen») var det største politiske partiet i Egypt, og ofte i regjering, fra 1920-tallet til det ble oppløst under den egyptiske revolusjonen i 1952, etter militærkuppet utført av Nasser.

Historie
I Egypt under britisk styre førte økende nasjonalistiske inntrykket til organiseringen av politiske parti og folkeopprør. En delegasjon (arabisk wafd)  til fredskonferansen i Versailles i 1919, ledet av Saad Zaghloul, fikk etter først å ha blitt nektet adgang lagt frem kravet sitt om egyptisk uavhengighet, uten å få støtte.

I løpet av årene som fulgte samtalte britiske styresmakter med egyptiske ledere, inkludert Zaghloul, om selvstyre. I 1922 erklærte Storbritannia Egypt som et selvstendig kongerike under noe britisk kontroll. Wafd-partiet ble opprettet i 1923  med Zaghlur som leder, og fikk flertall ved den første folkeavstemningen i 1924. Kong Fuad av Egypt nektet først å godkjenne en Wafd-regjering, og i årene som fulgte var partiet stadig i strid med kongen.

Mustafa an-Nahhas tok over som partileder i 1927, og partiet fikk endelig makten i 1929, men mistet den igjen under den store depresjonen. 
Selv om partiet i prinsippet var imot det britiske styret kom det til makten i 1941 med britisk støtte. Wafd mistet makten i 1952, seks måneder før Nasser avsatte kongen og innførte diktatur i landet. Wafd og alle andre politiske partier ble oppløst og forbudte.

I 1978 ble Nye Wafd (Hizb al-Wafd al-Jadid) opprettet som en videreføring av det gamle.

Litteratur 
«Wafd» i A Dictionary of World History. Oxford University Press, 2000. Oxford Reference Online. Oxford University Press.
 Jankowski, James P. (Januar 1970): «The Egyptian Blue Shirts and the Egyptian Wafd, 1935–1938» i: Middle Eastern Studies, 6 (1), s. 77–95
 Munson, Ziad (Høsten 2001): «Islamic Mobilization: Social Movement Theory and the Egyptian Muslim Brotherhood» i: The Sociological Quarterly, 42 (4), s. 501

Politiske partier i Egypt
Vsevolozjsk

Vsevolozjsk (russisk: Все́воложск) er en by i Leningrad oblast i Russland. Den ligger på det Karelske neset, 24 km øst for St. Petersburg.  Innbyggertall: 59 704 (folketelling 2010).

Byens navn kommer fra industrimannen Vsevolozjskij. Vsevolozjsk fikk bystatus i 1963. Ford har en bilmonteringsfabrikk i byen, og Nokian Tyres en dekkfabrikk.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Leningrad oblast
Bosetninger etablert i 1892
1892 i Russland
Jean Paulista

Jean Francisco Rodrigues «Jean Paulista» (født 28. november 1977 i Sertaozinho) er en brasiliansk fotballspiller, som spiller for Wisła Kraków som offensiv midtbanespiller. Han er 178 cm høy og veier 75 kg. Han er en spesielt god atletisk spiller med god fart og teknikk. I løpet av hans tid hos Wisła Kraków ble han godt kjent for sitt gode spill og arbeidsinnsats, men han er ikke særlig effektiv. 

Han har vært i Wisła Kraków  siden 2005 da han gikk fra Fc Maia.

Karriere 
  Corinthians (1996/97)
  Taubaté (1997/98)
  Farense (1998/99)
  Braga (1999/00)
  Aves (1999/00)
  Farense (2000/01)
  Vitória de Setúbal (2001/02-2002/03)
  Aves (2003/04)
  Maia (2004/05)
  Wisła Kraków (2005/06-2006/07)

Referanser

Eksterne lenker 
 
  90 Minut

Brasilianske fotballspillere
Fotballspillere for Sport Club Corinthians Paulista
Fotballspillere for SC Farense
Fotballspillere for SC Braga
Fotballspillere for Vitória FC
Fotballspillere for Wisła Kraków
Fotballspillere for APOEL
Fotballspillere for AEK Larnaka
Personer fra regionen Ribeirão Preto
Fødsler i 1977
Bouchercon

BoucherCon er den årlige verdenskongressen for krimlitteratur til minne om Anthony Boucher (Anthony Boucher Memorial World Mystery Convention), for skapere og ivrige tilhengere av mysterier og detektivfortellinger. Den har fått navnet sitt til ære for forfatteren, anmelderen og redaktøren Anthony Boucher.

Den blir avholdt hvert år, hvert år er det forskjellige byer som er verter arrangert av frivillige fra forskjellige grupper.

Personer som deltar er fans, forfattere, litterære agenter, bokhandlere, forleggere og andre personer som leser og nyter mysterier og krimlitteratur. Den første ble avholdt i Santa Monica, CA i 1970. Æresgjesten var Robert Bloch berømt for "Psycho".

Arrangementskomiteen skifter fra år til år. Den består av personer som vært vert eller skal bli verter for kongressen og tre medlemmer til som stemmes fram av medlemmene. (De som deltar er også medlemmer.)

Arrangementskomiteen har ansvar for å motta søknader fra og velge nye arrangørsteder for BoucherCon. Alle og enhver kan søke.

Under kongressen utdeles The Anthony Awards for beste kriminallitterære utgivelser foregående år.

Arrangementssteder og mottakere av ærespris

Eksterne lenker
BoucherCon hjemmeside

BoucherCon
Organisasjoner etablert i 1970
Utmerkelser etablert i 1970
Repeterende arrangementer etablert i 1970
1970 i California
Gloppen Friidrettslag

Gloppen Friidrettslag (GFIL) er en overbygningsklubb for friidrett i Gloppen kommune. Laget ble stiftet i 1990 og organiserer friidrett på junior- og seniornivå for moderlagene i kommunen. Disse er Breimsbygda IL, Fjellhug/Vereide IL, Sandane Turn og Idrettslag, Hyen IL og Brodd IL.

Byrkjelo stadion er klubbens hjemmearena.

«Gloptimisten» er lagets klubbavis. Avisen utkommer med 3-4 utgaver i året, gjerne lagt til høytider som jul og påske.

Historie 
Utøvere fra de ulike klubben kom sammen i trening for å utnytte hverandre og trenerressurser. Samtidig minket aktiviteten i moderklubbene og det ble vanskeligere å stille konkurransedyktige stafettlag. Idretten i Breim hadde på slutten av 1980-tallet hatt en vellykket sammenslåing av Breim IL og Indre Breim IL først til Breimsbygda Friidrettslag, og siden til Breimsbygda IL i 1989. I 1990 ble det bestemt å samle kommunens friiidrettstradisjoner i en overbygningsklubb. 

Av kommunens eldre friidrettstradisjoner kan nevnes: 
 Fridthjof Bergheim, friidrettsutøver og turner som i 1931 mottok Egebergs Ærespris. 
 Ottar Fjellestad, NM-bronse i spyd i 1954 bak vinner Egil Danielsen
 Rune Gjengedal, 2,03 meter i høyde og  sølv i NM 1971
 Greta Sårheim Veien, 2 NM-gull, 3 sølv og 2 bronse i spyd fra 1973 til 1980, samt bronse i diskos.
 Svein Førde, NM-bronse på 1500 meter fra 1978.
 Harald Gjengedal, 4 NM-gull på rad på 400 meter hekk fra 1976 til 1979.
 Benedikte Indrebø, som 16 år gammel, i 1981, løp på 11,76 på 100 meter og knep sølv i senior-NM.

Etter sammenslåingen har nye navn tatt over tradisjonene:
Kjell Ove Hauge (kule og diskos), Arne Indrebø (spyd), Cecilie Rise Ortner (lengde og tresteg), Kristin Roset (800 meter), Bodil Hjelmeset (spyd), Elin Isane (diskos), Merete Helgheim (motbakkeløp og kappgang), og klubbens nye kasttalenter, Trude Raad og Marte Rygg Årdal (slegge). Odd-Bjørn Hjelmeset har også NM-medalje i 3000 meter hinder for klubben.

GFIL har om lag 200 medlemmer, der nærmere 20 av disse er aktive junior- og seniorutøvere. Laget har en aktiv veteranargruppe med flere medaljer fra nasjonale og internasjonale veteranmesterskap.

«Gloptimisten» 
Tittelen til klubbavisa, «Gloptimisten», er bestemt form av et lokalt begrep, gloptimist. Begrepet beskriver den optimistiske og positive personen fra Gloppen kommune. Begrepet er sentralt i verdiene til klubben.

Avisa utkommer med 3 til 4 nummer i året

Referanser

Eksterne lenker
Gloppen Friidrettslag sin hjemmeside

Friidrettslag i Norge
Idrettslag i Gloppen
Idrettslag etablert i 1990
St. Fransiscus hospital i Stavanger

St. Fransiscus Hospital i Stavanger ble opprettet av St. Franciskus Xavierussøstrene som kom til Stavanger samme år som den nye kirken ble innviet i 1898. Dette katolske sykehuset var et spesialsykehus for øre-, nese- og halslsykdommer. Det katolske hospitalet ble kjøpt opp av kommunen og i 1996 reiste den siste nonnen fra Stavanger. Adressen til det tidligere hospitalet er St. Svithuns gate 5. I dag er det Stavanger kommune som eier bygget, og Oppfølgingsordningen for enslige forsørgere holder til i bygget.

Helse- og sosialtjenester i Rogaland
Byggverk i Stavanger
Anisozygoptera

[ukjent navn]
 Epiophlebioptera 

Anisozygoptera er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata).  Anisozygoptera regnes blant de mest primitive delgruppene blant insektene.  Det er finnes en rekke fossile arter, og to nålevende arter i verden, begge i plassert samme slekt. Epiophlebia laidlawi og Epiophlebia superstes.

Systematisk inndeling 
Nyere forskning viser at de «moderne» artene (Anisoptera) er en søstergruppe til de «antikke» (Anisozygoptera) og at begge disse er nå plassert i en ny felles delgruppe eller underorden, Epiprocta, som igjen er søstergruppe til vannymfene (Zygenoptera). Skrevet på hierarkisk skrivemåte blir slektskapet mellom delgruppene slik: (Du kan lese mer om dette her : System (biologi) og Gruppe (biologi).)

 «vannymfene» Zygoptera – Vannymfer
 «alle øyenstikkere og libeller» Epiprocta 
 «moderne øyenstikkere» Anisoptera – Øyenstikkere og libeller 
 «antikke øyenstikkere» Anisozygoptera 
 [ukjent navn] – fossile, utdødde arter
 Epiophlebioptera – de to nålevende artene

Tradisjonell inndeling 
I den tradisjonelle måten å systematisere delgruppene, var de «moderne øyenstikkerne» (Anisoptera), plassert som en søstergruppe til både de «antikke øyenstikkerne» (Anisozygoptera) og vannymfene (Zygenoptera). Nomenklaturen følger Askew (1988), gjengir bare aktuelle delgrupper for Norge.

 ordenen øyenstikkere, (Odonata)  
 delgruppe Anisozygoptera  
 Epiophlebioptera
 overfamilie  Epiophlebioidea 
 familie Epiophlebiidae – to nålevende arter.
 slekt Epiophlebia
  Epiophlebia laidlawi – finnes i  Himalaya
 Epiophlebia superstes  – finnes i Japan

Kilder og referanser 
 Askew, R. 1988. The Dragonflies of Europa. Harley Books, Colchester, 291 sider.
 Lohmann, H. 1996. Das phylogenetische System der Anisoptera (Odonata). Deutsche Entomologische Zeitschrift 106(9): side 209-266. 
 Anisozygoptera - http://www.taxonomy.nl

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
 

Øyenstikkere
Dyr formelt beskrevet av Anton Handlirsch
Øyenstikkere formelt beskrevet i 1906
Dieter Neuendorf

Dieter Neuendorf (født 7. juli 1940 i Ruhla) er en tidligere tysk skihopper, som representerte DDR.

Under VM 1966 i Oslo tok han sølvmedalje i normalbakkerennet. I tillegg har han en andreplass og to tredjeplasser sammenlagt i hoppuka.

Han la opp som aktiv hopper i 1971 og ble trener.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske skihoppere
Deltakere for Tyskland under Vinter-OL 1964
Skihoppere under Vinter-OL 1964
Personer fra Wartburgkreis
Polydor Records

Polydor (etablert 1924) er et internasjonalt, opprinnelig tysk plateselskap med hovedkvarter i London. Selskapet ble etablert av Deutsche Grammophon i 1924, og rettet seg inn mot pop-musikk etter den andre verdenskrig (1946).  Den britiske avdelingen ble etablert senere i 1956 og distribuerte The Beatles' tyske innspillinger med Bert Kaempfert som produsent.  I USA ble PolyGram et resultat av Polydors fusjon med Phonogram Records (i 1972), og tok senere  over Decca og andre merker.

Selskapet hadde også det samtidige merket Mercury Records for visse typer musikk. PolyGram inngikk under selskapet Universal Music Group fra 1998, og forsvant fra det amerikanske markedet. Merket benyttes fremdeles i England for britiske artister som Klaxons, Sophie Ellis-Bextor, Take That og Kaiser Chiefs, samt distribusjon av amerikanske Eminem og Gwen Stefani.

I Norge hadde Telefunken ansvaret for Polydor 1938-1941 (med blant annet Ivar Ruste som artist). Senere fulgte Proton. Polydor overtok varemerkene Nor-Disc og Karusell fra Arne Bendiksens plateselskap i 1964. En rekke norske artister har blitt utgitt på Polydor, blant annet; Wenche Myhre, Lille Eris, Sølvi Wang, Åse Kleveland, Per Asplin, The Pussycats, Terje Rypdal, Finn Kalvik, Lillebjørn Nilsen, Jon Arne Corell, Ole Paus, Benny Borg, Åge Aleksandersen, Ketil Bjørnstad, Birgitte Grimstad, Frode Alnæs, Oslo Harmonikvartett og Jan Werner Danielsen.

Eksterne lenker 
 

Tyske plateselskaper
1924 i Tyskland
Cebuano Wikipedia

Cebuano Wikipedia (Ang Gawasnong Ensiklopdya) er cebuanos versjon av Wikipedia.

Historie
Juni i 2007 hadde cebuano Wikipedia mer enn 33 000 artikler.

Eksterne lenker 

 

Søsterprosjekter
Strinden Teglverk

A/S Strinden Teglverk ble etablert på gården Søndre Reitgjerdet i tidligere Strinda kommune, nå del av Trondheim, i året 1900. Produksjon av teglstein, teglrør og takstein samt stubbloftsleir pågikk helt til påsketider 1975. 

På siste generalforsamling i 1997 ble vedtak fattet om å legge ned teglverket, og våren 1998 opphørte selskapet. Mer enn 550 arbeidere hadde da vært ansatt i bedriften. 

Anton A. Furuseth var bedriftens leder fra 1929 til 1972.
 
Strinden Teglverk eide også Bekken gård fra 1929-1939, Søndre Berg 1940-1976, Søndre Reitgjerdet (Buckhaugen). 

En kabelbane som førte råmaterialet leire i vagger til bedriften, var 2500 meter lang.

Eksterne lenker 
 
 Strinden Teglverk

Norske teglverk
Trondheims historie
Næringsliv i Trondheim
Tidligere norske industriselskaper
Selskaper etablert i 1900
Selskaper opphørt i 1998
Østbyen (Trondheim)
Bifurkasjon

En bifurkasjon (todeling) er i geografisk sammenheng det fenomen at en elv forgrener seg og den ene grenen forlater hovedelveløpet. Eksempler på dette er: 
Tärendöälven i Sverige, som forgrener seg ut fra Torneälven og ender i Kalixälven nær Junosuando.
Casiquiare i Venezuela, som forgrener seg fra Orinoco og ender i Amazonas' sideelv Rio Negro.
Grøna på Dovrefjell, som forgrener seg fra Svone ved Maribu i Svånådalen og ender i Gudbrandsdalslågen ved Dombås, mens Svone ender i Driva og Tingvollfjorden. 
Ved høy vannføring forgrener Glomma seg ved Kongsvinger. Noe av vannmassene renner da gjennom Vingersnoret til Vingersjøen og deretter ut i Vrangselva som igjen renner over til Sverige.

Et lignende fenomen, også kalt pseudo-bifurkasjon, er når en innsjø eller et myrområde har mer enn ett utløp. Et eksempel på dette er Rostojávri på grensen mellom Troms og svensk Lappland. Vannet har to utløp, ett mot vest gjennom Rostaelva i Målselvvassdraget, og ett mot øst gjennom Rostoeatnu i Torneälvvassdraget. Samme egenskap har Lesjaskogsvatnet, men dette vannets doble utløp er kunstig frembrakt gjennom en oppdemming i 1660-årene.

Innen medisinen brukes bifurkasjon om todeling av for eksempel blodårer eller luftveier.

Referanser 

Topografi
Elver
Heftalittene

Heftalittene (arabisk: Hayāṭela), også kalt hvite hunere, var et sentralasiatisk folk, som på midten av 400-tallet migrerte sørover og invaderte store deler av såvel nåværende Afghanistan, Pakistan og India.

I 427 invaderte de det østlige Perserriket, men ble slått tilbake av kong Bahram V av Persia. Etter det dro de sørover og beseiret de persiske sassanider i området i 454. I 455 nådde de India, der de la under seg norddelen av landet – Punjab, Gujarat og Malwa ble tatt i 510 – og holdt seg der til 527. Heftalittenes velde ble beseiret først i 562.

Referanser 

Stepperike
Grasløk

Grasløk eller gressløk (Allium schoenoprasum, dansk: purløg, svensk: gräslök) er en urt som brukes til matlaging. Den har en frisk løkaktig smak som minner om en mild løk. Den brukes ofte i egg- og osteretter, fisk, gratenger og salater eller ved servering som pynt og smaksfremhever. Hele planten kan brukes, også blomsten.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Løkfamilien
Urter
Røde blomster
Lasar Segall

Lasar Segall (født 21. juli 1891 i Vilnius, død 2. august 1957 i São Paulo) var en litauisk/brasiliansk kunstner av jødisk herkomst.

Segall ble født i Vilnius, men studerte kunst ved det kongelige prøyssiske akademiet i Berlin fra han var 15 år gammel. Han ble frustrert over retningslinjene for undervisningen der, som han fant for stivbeint og akademisk, så han dro til Dresden og utviklet en egen stil som besto av en blanding av sin jødiske åndsarv med kubistisk anstrøk.

Han dro til São Paulo, Brasil i 1912. Tre av hans søsken var der allerede. Selv om han var bare på kort besøk, hadde både stil og temaer i kunsten tatt farge av oppholdet. Han begynte å male «jungel», og skildret et par der en av partene hadde annen hudfarge. Dette var ikke sjelden i Brasil, men ble opplevd som sosialt komplisert i mange kretser.

Han flyttet til São Paulo i 1923 sammen med sin første ektefelle, Margarete. Året etter arrangerte han en separatutstilling. De følgende årene pendlet han mellom Brasil og Tyskland, men fikk statsborgerskap til Brasil fra 1927. Ett av maleoppdragene han fikk, var å portrettere modernistpoeten Mário de Andrade. Gjennom ham fikk han også innpass i den brasilianske modernistbevegelsen.

Han bodde i Paris mellom 1928 og 1932. Han tok da opp skulptur som uttrykk – med tydelig preg fra sitt nye hjemland. Etter 1928 og livet ut bodde han i en kombinert enebolig og atelier, tegnet av arkitekten Gregori Warchavchik. Huset er nå museum for hans liv og virke. Bygningen regnes som et av São Paulos ikoniske bygg i modernistisk stil.

Verker av ham som befant seg i Tyskland ble erklært entartet i 1937. 38 verk ble beslaglagt.

Referanser

Eksterne lenker 
 Museu Lasar Segall, São Paulo (Engelsk versjon).

Litauere
Brasilianere
Kunstnere
Personer fra Vilnius
Personer fra Berlin
Entartet
Hilde Haugsgjerd

Hilde Haugsgjerd (født 7. juli 1952) er en norsk redaktør, journalist og tidligere politiker (RV). Hun var sjefredaktør i Dagsavisen 2001–2004 og sjefredaktør i Aftenposten 2008–2013. Hun er tidligere partileder for Rød Valgallianse.

Bakgrunn 

Hun er barnebarn av biskop Johannes Smemo.

Haugsgjerd var gift med Sigurd Allern 1972–1977, og er nå gift med Jan Wølneberg, produktsjef i Kommuneforlaget.

Politisk aktivitet 
Hilde Haugsgjerd var på 1970- og begynnelsen av 1980-tallet aktiv i Arbeidernes Kommunistparti (marxist-leninistene) (AKP(m-l)), Rød Valgallianse (RV) og Rød Ungdom (RU). Hun satt i ledelsen i RU på 1970-tallet, og var fra 1979 – 1980 redaktør for organisasjonens tidsskrift Røde Garde. Hun var leder i RV fra 1979 til 1981. 

Haugsgjerd meldte seg ut av disse organisasjonene i 1982 og har ikke siden vært medlem av noe parti.

I forbindelse med at hun ble ansatt som sjefredaktør i Aftenposten uttalte hun at hun har gjort opp med denne fortiden, og at «mine refleksjoner over tiden jeg tilhørte en totalitær bevegelse har gjort at jeg setter verdiene i Aftenpostens grunnsyn svært høyt: Toleranse og respekt for andres meninger, ytringsfriheten og frihet for individet». Hun sa videre at hun «står fullt og helt på Aftenpostens politisk-ideologiske plattform» og at «jeg skal forvalte avisens grunnsyn, konservativt-liberalt, og er veldig bekvem med det».

Karriere som journalist 

Haugsgjerd er utdannet ved Norsk journalisthøgskole, har vært journalist og kommentator i Dagbladet, informasjonsdirektør for Rikshospitalet, og deretter ansvarlig redaktør i Dagsavisen (2001–2004). Som sjef for Dagsavisen ble hun i 2004 konfrontert med at hun valgte å fortsette å utgi redaktørproduserte aviser under en streik blant de ansatte mot ledelsen.
  
I 2004 ble hun ansatt som redaktør for Aftenposten Aften, Aftenpostens lokalavis for Oslo-området. I 2007 ble hun administrativ redaktør i Aftenposten, og i 2008 ble hun konstituert som sjefredaktør etter at Hans Erik Matre tok permisjon. Hun ble ansatt i stillingen i desember 2009. I august 2013 meddelte hun at hun ville trekke seg fra stillingen som sjefredaktør.

Fra 2010 til 2014 var Haugsgjerd leder i Pressens Faglige Utvalg. Hun har innehatt en rekke styreverv, bl.a. har hun sittet i styrene for Norsk Redaktørforening, Mediebedriftenes Landsforening og Universitetet i Oslo.

Bibliografi 
 Hilde Haugsgjerd (red.): Hva skal vi tro? Etter Bjugn-saken, Oslo: Aschehoug, 1994.
 Hilde Haugsgjerd: Løvetann. Bak murene på Bredtveit kvinnefengsel, Oslo: Aschehoug, 1992.
 Hilde Haugsgjerd: Gammel og glemt, Oslo: Aschehoug, 1986.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Angriper redaktørs AKP-fortid, Dagbladet, 3.7.2004
  Drømmen om det umulige Magasinet Dagbladet, 14.2.2003

Redaktører for Aftenposten
Redaktører for Dagsavisen eller forløpere
Journalister i Dagbladet
Rød Valgallianses ledere
Trondhjems Skøiteklub

Trondhjems Skøiteklub (TSK, stiftet 24. februar 1876) er en idrettsklubb fra Trondheim. Klubben har grupper for hurtigløp på skøyter og kunstløp.

Kunstløp 
TSKs løpere dominerte kunstløp fra det første nasjonale mesterskapet i 1894. Johan Lefstad vant i årene 1894 til 1900 og ble etterfulgt av klubbkamerat Oscar Holthe som ble norsk mester i de påfølgende årene 1901 til 1906. Kunstløpgruppen forsvant noen år senere, men gjenoppstod med Leangenanlegget, og gruppen har i dag stor aktivitet.

Hurtigløp på skøyter 
Vilhelm Mauseth ble klubbens første norske mester på skøyter allround med seire i 1894 og 1895, mens Peder Østlund ble norges første verdensmester allround-VM i Davos i 1898. Han vant også i Berlin i 1899. I Oslo i 1900 ble vinneren Edvard Engelsaas, også han TSK-løper.

Andre størrelser i klubbens skøytehistorie er Oluf Steen, Martin Sæterhaug og Ivar Ballangrud. I noe nyere tid er Magne Thomassen og Rolf Falk-Larssen klubbens mest kjente utøvere.

Baner 
TSK har stått for bygging av flere skøytebaner i Trondheim. Ytre Kongsgård ble den første banen (i dag er dette i området mellom Erkebispegården og Prinsens gate). I 1878 ble det bygget en ny bane på Gassverkstomta (på baksiden av arbeiderboligen i Sverres gate). I forbindelse med banen ble det bygget en musikkpaviljong for orkesteret til kunstløp. I 1889 kjøpte klubben en tomt på Museumsplassen (ved Vitenskapsmuséet). Tomten ble for dyr å sitte på, og solgt til E. C. Dahls bryggeri. Klubbens siste baneprosjekt ble Skøitebanen på Øen stadion på Nidarø, kjøpt i 1899. Her bygde klubben en gangbro over elva i 1901/1902 og lettet tilgjengeligheten fra sentrum. Øen Stadion var Trondheims skøytearena helt frem til kommunen bygde Leangenbanen. Klubben har sitt klubbhus på Leangen.

Se også 
 Ivar Ballangruds minneløp
 og kategorien skøyteløpere for Trondhjems Skøiteklub

Litteratur

Eksterne lenker 
 Trondhjems Skøiteklub – Hovedside
 Trondhjems SK – Hurtigløp på skøyter
 Trondhjems SK – Kunstløp
 

Skøyteklubber i Trondheim
Kunstløpsklubber i Norge
Idrettslag etablert i 1876
1876 i Norge
Artikler i skøytesportprosjektet
Leangen
Albion College

Albion College er en privat læreinstitusjon i Albion i staten Michigan i USA. Det ble grunnlagt i 1835 av metodister. 

Fagkretsen fokuserer på språk og humaniora (liberal arts), og holder høyt faglig nivå. Universitetet legger særlig vekt på å gi laveregrads studenter forskningserfaring. Skolepengene er på US$ 26 112 (2006), og høyeste gradsnivå er Bachelor.

Albion College ga adgang til kvinnelige studenter allerede i 1850, men Donna Randall er den første kvinnelige rektor i universitetets historie.

Mer enn 17 000 har alumnimedlemskap (2007).

Eksterne lenker 
 

Universiteter i Michigan
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1835
1835 i Michiganterritoriet
Calhoun County (Michigan)