Alessandro Volta

Alessandro Giuseppe Antonio Anastasio Volta (; født 18. februar 1745, død 5. mars 1827) var en italiensk fysiker, kjemiker, og banebrytende innen elektrisitet og innen kraft. Han har fått æren av å ha oppfunnet det elektriske batteriet, og han oppdaget metan. Han oppfant Voltasøylen i 1799, og rapporterte resultatene fra eksperimentene i et brev i to deler i 1800 til presidenten i Royal Society. Med denne oppfinnelsen beviste Volta at elektrisitet kunne bli generert kjemisk, og motbeviste den rådende teorien om at elektrisitet bare ble generert av levende vesener. Voltas oppfinnelse utløste vitenskapelig begeistring, og førte til at andre gjennomførte lignende eksperimenter. Og det førte til slutt til utviklingen av elektrokjemien. 

Napoleon Bonaparte beundret Volta for oppfinnelsen. Han ble invitert til instituttet i Frankrike for å demonstrere for medlemmene av instituttet. Keiseren tildelte ham mange utmerkelser. Volta sto ham nær gjennom hele livet. Volta var professor i eksperimentell fysikk ved universitetet i Pavia i nesten 40 år. Studentene så opp til ham. 

Til tross for en fremadstormende yrkeskarriere, foretrakk han i tiltakende grad å være hjemme. Han levde tilbaketrukket fra det offentlige liv med familien helt til det siste. Siden 1823 ble han syk flere ganger. Etter lang tids sykdom døde han i 1827. Volt, SI-enheten for elektrisk potensial, er oppkalt etter ham.

Liv og virke

Bakgrunn 
Alessandro Volta var sønn av en velstående familie i Como i det den gang habsburgske Nord-Italia. Han var ett av ni barn. Av dem ble fem, som også enkelte onkler, katolske prester. Faren selv hadde i lang tid vært novise hos jesuittene. 

Voltas foreldre, Filippo Volta og Maria Maddalena dei Conti Inzaghi, hadde forestilt seg at sønnen skulle ha en annen karrierevei enn den det ble. De sendte ham til en av jesuittenes skoler 1758-1760 for at han der skulle forberedes på en juristutdannelse. 

Ved selvstudium beskjeftiget Alessandro seg med bøker om elektrisitet (Pieter van Musschenbroek, Jean-Antoine Nollet, Giovanni Battista Beccaria), og korresponderte med ledende lærde. Beccaria, som var fysikkprofessor i Torino, rådet ham til å konsentrere seg om eksperimentelt arbeid.

Karriere 
Gjennom disse eksperimentene kom Volta til nye innsikter som dels brøt med, dels videreutviklet, for eksempel Galvani:

Batteriets tilblivelse hadde sitt opphav i en tilfeldig oppdagelse. Italieneren Luigi Galvani (født 1737, død 1798) var foreleser i anatomi og professor ved Universitetet i Bologna. Galvani forsket på elektrisitet i dyr. Han hadde fattet interesse for emnet da han la merke til hvordan musklene til en frosk av og til rykket til. Dette skjedde når frosken lå klar til dissekering på et bord, der det også var en elektrisk maskin. Galvani viste hvordan slike rykninger kunne framkalles ved å koble musklene til en død frosk direkte til en slik maskin. Men den viktigste observasjonen kom da froskenes ben ble hengt opp på en messingkrok som kom i kontakt med et gjerde av jern og de samme rykningene viste seg. Etter å ha forsøkt dette noen ganger, konkluderte han med at rykningene kom av energi som var lagret eller produsert i froskens muskler.

Dette var Alessandro Volta helt uenig i. Volta var professor i eksperimentalfysikk ved Pavia-universitetet i Lombardia. Han mente at rykningene skyldtes elektrisitet, men at den kom fra en utvendig kilde. I Galvanis tilfelle var det kontakten mellom messingkroken og gjerdet av jern. Dette var det vanskelige å bevise. Men Volta var god til å eksperimentere. Han gned metallstykker mot hverandre og stakk så tungen si mellom dem for å merke den elektriske strømmen som beveget seg mellom metallene. Bruk av tunga var mer fintfølende enn noe annet eksisterende apparat på den tiden. 

Arbeidet hans ble hemmet av urolighetene under den franske revolusjonen og en politisk strid mellom Østerrike og Frankrike om Lombardia-regionen. Men i 1799 hadde Volta funnet opp et tilfredsstillende apparat som ble kalt voltasøylen og som ble det aller første batteriet. Dette batteriet besto av en søyle med sølv- og sinkplater, alternerende stablet og skilt av papplater som var dyppet i saltoppløsning. Ved å koble endene til en krets med ladninger, ble det for første gang produsert en mer eller mindre kontinuerlig elektrisk strøm. Dette i motsetningen til kondensatoren som mistet all strømmen med en gang den ble koblet til noe som kortsluttet den. Der tidligere forskere kun forsket på statisk elektrisitet, ga den nye oppfinnelsen forskere utallige nye muligheter. Nå kunne de kontrollere  strømmen på egen hånd. Dette gjorde at fysikerne oppdaget nye og uventede egenskaper ved elektrisitet, som de ikke hadde forutsett.

Volta ble belønnet for sitt arbeid 54 år etter sin død, da måleenheten for elektrisk spenning offisielt ble kalt volt.

Priser og utmerkelser  (utvalg) 
 1794 – Copleymedaljen

Skrifter 
 F. Massardi (utg.): Alessandro Volta. Epistolario, 5 bind, Bologna, Zanichelli, 1949–1955 (brev)
 Alessandro Volta: Le Opere, Mailand, 7 bind, Hoepli, 1918 (Reprint: Johnson, New York 1968)
 Aloisius Galvani: Abhandlung über die Kräfte der Electricität bei der Muskelbewegung (Comm. Bonon. Sc. et Art. Inst. et Acad. T. 7; 1791, Originaltirtel: De viribus electricitatis in motu musculari commentarius), utgitt av A. J. von Oettingen, 2. Aufl., Repr. der Ausg. Leipzig, Engelmann, 1894 und 1900. Deutsch, Thun / Frankfurt am Main 1996, ISBN 3-8171-3052-X (inneholder også: Alessandro Volta: Untersuchungen über den Galvanismus (1796 - 1800), tidligere  som: Ostwalds Klassiker der exakten Wissenschaften ; Bd. 52 og 118).

Litteratur 
 Wilhelm von Zahn: Ueber die Volta’schen Fundamentalversuche. I: Sitzungsberichte der Naturforschenden Gesellschaft zu Leipzig 6 (1875), s. 59 f.
 Geoffrey Sutton: The politics of science in early Napoleonic France: the case of the voltaic pile, Historical studies in the physical sciences, Bind 11, 1981, s. 329–366
 Emilio Segrè: Die großen Physiker und ihre Entdeckungen, Band 1, 1986, Serie Piper
 Marcello Pera: The ambigious frog: the Galvano-Volta controversy on animal electricity, Princeton University Press 1992
 John Heilbron: Alessandro Volta, Dictionary of Scientific Biography
 John Heilbron: Electricity in the 17. and 18. century, University of California Press 1979, Dover 1999
 Giuliano Pancaldi: Volta: Science and Culture in the age of enlightment, Princeton University Press 2005

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Verkutgave (Ditigalisat)
 Utførlig biografi, universitetet i Pavia, engelsk
 Museum Tempio Voltiano (Alessandro Volta Museum)
 Digitaliserte verkar av Volta - SICD Strasbourg-universitetene

Italienske fysikere
Italienske professorer
Personer fra Como
Medlemmer av Royal Society
Mottakere av Copleymedaljen