alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Charlie Austin

Charles «Charlie» Austin (født 5. juli 1989) er en engelsk fotballspiller som spiller for den australske klubben .

Han har tidligere spilt for de engelske klubbene Queens Park Rangers, Kintbury Rangers, Hungerford Town, Poole Town,  og . Austin ble funnet skyldig i overfall i 2013 etter at han hadde slått en mann som hadde beskyldt han for å ta narkotika på toalettet i en nattklubb. Han fikk en bot på £1800 i tillegg til at han måtte betale £1320 i erstatning.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Charlie Austin profile
 Charlie Austin på Thetopforward.com

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Swindon Town FC
Fotballspillere for Burnley FC
Fotballspillere for Queens Park Rangers FC
Fotballspillere for Southampton FC
Fotballspillere for West Bromwich Albion FC
Fotballspillere for Brisbane Roar FC
Fødsler i 1989
Postnummerkatalogen

Postnummerkatalogen er en fortegnelse over Norges poststeder med postnummer, første gang utgitt i mars 1968 av Poststyret. Hvert poststed (i hovedsak postkontor) i landet fikk med dette en unik firesifret kode basert på geografiske regioner.

Postnummer ble etter lang tids utredning innført i Norge våren 1968, med det formål å effektivisere postgangen i landet. Tidligere var det tilstrekkelig med å angi poststedets navn i adressen, ettersom Postens personell hadde de nødvendige geografiske kunnskaper for at post skulle havne på riktig sted, og posten ble fremdeles håndsortert. Postnumrene ble innført i forkant av maskinell sortering av brev og annen post, hvilket skulle gi billigere og hurtigere sortering.

Med dette ble landet inndelt i ti geografiske soner med førstesiffer 0-9, og der annet siffer ble gitt til en mindre region innen denne sonen, tredje siffer angav et avgrenset område innenfor dette regionen, og fjerde siffer indikerte selve poststedet. Det ble også gitt veiledning i hvordan post skulle adresseres med postnummer og -sted. Opprinnelig var det kun ni soner, ettersom Oslo ikke fikk postnummer før i 1984.

Den første utgaven av Postnummerkatalogen hadde omkring fire tusen postnummer, og omfattet ikke Oslo, ettersom det her ble benyttet sonetall frem til våren 1984.

Postnummersoner

De ni postnummersonene med fylker er:

 0: Oslo
 1: Oslo, Akershus, Østfold
 2: Akershus, Hedmark, Oppland
 3: Buskerud, Vestfold, Telemark
 4: Aust-Agder, Vest-Agder, Rogaland
 5: Rogaland, Hordaland, Sogn og Fjordane
 6: Sogn og Fjordane, Møre og Romsdal
 7: Trøndelag, Nordland
 8: Nordland, Jan Mayen
 9: Nordland, Troms, Finnmark, Svalbard

Postnummerkatalogen 1968

Fylkene følger inndelingen i 1968.

Akershus

Østfold

Akershus (fortsatt)

Hedmark

Akershus (fortsatt)
{| border="0"
| 2150 Årnes
|-
| 2151 Årnes postboksadr.
|-
| 2160 Vormsund
|-
| 2162 Aurstad i Romerike
|-
| 2164 Skogbygda
|-
| 2166 Oppåker
|-
| 2170 Fenstad
|-
| 2175 Kampå
|-
| 2180 Haga
|-
| 2185 Rånåsfoss

Hedmark (fortsatt)

Oppland

Buskerud

Vestfold

Buskerud (fortsatt)

Telemark

Rogaland

Vest-Agder

Aust-Agder

Hordaland

Rogaland (fortsatt)

Hordaland (fortsatt)

Rogaland (fortsatt)

Hordaland (fortsatt)

Sogn og Fjordane

Møre og Romsdal

Sogn og Fjordane (fortsatt)

Sør-Trøndelag

Nord-Trøndelag

Nordland

Troms

Finnmark

Posten Norge
Michael Schulte

Michael Schulte (født 17. juli 1963 i Aachen, Tyskland) er professor i nordisk språkvitenskap og runolog ved Universitetet i Agder (UiA).

Germansk filologi, nordisk språkhistorie, runologi  
Michael Schultes forskningsinteresser innbefatter nordisk språkhistorie, runologi, skriftsystemer og ortografi, samt kognitiv grammatikk. Hans doktoravhandling har tittelen Grundfragen der Umlautphonemisierung og er utgitt som supplementbind 17 i Reallexikon der Germanischen Altertumskunde (Berlin, New York: De Gruyter, 1998). 
Schulte har publisert mer enn 100 internasjonale bidrag i profilerte tidsskrifter innenfor runologi, germansk språkhistorie, historisk sosiolingvistikk og skriftsystemer (se databasen CRIStin). Til 2018 arbeidet han med det nasjonale prosjektet “Norsk språkhistorie”, som ble utgitt i fire bind (se nsh.novus.no). Schulte ble professor-II ved Heliopolis University i Kairo i 2019. Han er visepresident av International Society for Dialectology and Geolinguistics (ISDG) og professor-II ved Islands Universitet.

Medlem av vitenskapsakademier 
Schulte er medlem av flere nordiske vitenskapsakademier: Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS) i Trondheim, Kungl. Gustav Adolfs Akademien för Svensk Folkkultur, og Agder Vitenskapsakademi (AVA).
Han er en internasjonal samarbeidspartner av Akademi-prosjektet “Runische Schriftlichkeit in den germanischen Sprachen – Runic Writing in the Germanic Languages (RuneS)” i Tyskland, som er et 16-årig forskningsprosjekt ledet av Akademie der Wissenschaften zu Göttingen.

Michael Schulte er også styremedlem i SEKEM Scandinavia siden 2008.

Priser 
Michael Schulte mottok i 2014 Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning (Nansenfondet), historisk-filosofisk klasse, for sitt arbeid innen germansk og eldre nordisk språkhistorie.

Publikasjoner (i utvalg) 
 Urnordisch. Eine Einführung. Praesens Verlag, 2018
 Norsk språkhistorie, NSH IV (chap. 2-3), Novus, 2018
 (editor) Grammarians, Skalds and Rune Carvers, Benjamins, 2016
 Language and Literacy in Early Scandinavia and Beyond, NOWELE-suppl., 2011
 Grundfragen der Umlautphonemisierung, 1998

Referanser

Eksterne lenker 
 Michael Schulte, UiA
 Internasjonale bidrag, CRIStin, Schulte, Michael

Professorer ved Universitetet i Agder
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab
Personer fra Aachen
Fødsler i 1963
Liste over høyeste punkt i norske kommuner

Kommunetopper er en oversikt over Norges kommuners høyeste punkt.

Kilder
 Høyder og primærfaktor er hentet fra 

 Sekundærfaktor er hentet fra 
Høyeste fjell/punkt i hver kommune. Kartverket
Lister relatert til Norges geografi
Reichskommissariat Moskowien

Reichskommissariat Moskowien (forkortet RKM, russisk: Рейхскомиссариат Московия) var en tiltenkt sivil okkupasjonsforvaltning Tyskland hadde planer om å opprette i de sentrale og nordre delene av europeisk Russland under andre verdenskrig. Til å begynne med var navnet planlagt å være Reichskommissariat Russland. Siegfried Kasche var den tiltenkte rikskommissæren for områdene, men på grunn av at de tyske styrkene ikke klarte å okkupere disse områdene forble planen urealisert.

Eksterne lenker
 Führer Decree of July 17, 1941 establishing Reichskommissariats in the Soviet Union

Det tredje rike
Reichskommissariat Kaukasus

Reichskommissariat Kaukasus (russisk: Рейхскомиссариат Кавказ, georgisk: კავკასიის რაიხსკომისარიატი) var en tiltenkt sivil okkupasjonsforvaltning Tyskland hadde planer om å opprette i Kaukasus under andre verdenskrig. I motsetning til de fem andre planlagte reichskommissariatene var det tiltenkt at urbefolkningene skulle ha forskjellige former for autonomi.

Referanser

Eksterne lenker
 Forming Volunteers in German forces
 

Det tredje rike
Reichskommissariat Turkestan

Reichskommissariat Turkestan (forkortet RKT) var en tiltenkt sivil okkupasjonsforvaltning Tyskland hadde planer om å opprette i Turkestan under andre verdenskrig. Den sovjetiske historikeren Lev Bezymenski hevdet at Panturkestan, Großturkestan og Mohammed-Reich ble vurdert som navn på territoriet.

Forslaget om å opprette et Reichskomissariat i regionen ble fremsatt av Alfred Rosenberg, men det ble midlertidig nedstemt av Adolf Hitler på grunn av at han mente at målet burde være avgrenset til Europa inntil videre.

Territorial planlegging
Rosenbergs plan for provinsen inkluderte sovjetrepublikkene Kasakhstansk SSR, usbekisk SSR, turkmensk SSR, tadsjikisk SSR og kirgisisk SSR. Befolkningen i området var ikke homogent av tyrkisk etnisitet (spesielt Tadsjikistan som i hovedsak er av iransk opprinnelse, og innbyggerne snakker i hovedsak persisk), men de deler den samme religionen (islam). Planen var at provinsen også skulle inkludere territoriene Altaj, Tatarstan og Basjkortostan, på bakgrunn av at de deler samme religion og etnisitet. Noen kilder nevner også en mulig inkludering av Mari El og Udmurtia, selv om befolkningen i disse områdene var av uralsk herkomst.

Referanser

Det tredje rike
Sekundær kroppshule

Sekundær kroppshule eller coelom er en åpning inne i kroppen der innvollene ligger. De mest primitive dyrene, slike som nesledyr og flatormer har ikke noen sekundær kroppshule. Maneter har ingen indre organer, men hos flatormene ligger tarmen innleiret i kroppens vev.

Funksjon
Hos høyere dyr finnes forskjellige former for sekundære kroppshuler, der tarmene og andre organer ligger mer eller mindre fritt. Dette tillater organene å bevege seg uavhengig av kroppen egne bevegelser og gir mulighet for peristaltiske bevegelser i tarmene og en pumpesystem (hjerte) for kroppsvæsker (sirkulasjonssystem).

En velutviklet sekundær kroppshule er derfor en forutsetting for at et dyr kan ha effektiv fordøyelse og sirkulasjon, og derved kunne være stort og aktivt. Maneter kan vokse seg store ved at det indre laget består av gelé uten særlig stoffskifte, mens de aktive cellene bare utgjør et tynt lag ut mot vannmassene. Alle andre større dyr har for høyt stoffskifte til at kroppens celler kan ligge leiret inn i en massiv kropp uten noen form for indre åpninger.

Eucoelomater, pseudocoelomater og acoelomater
Et fullt utviklet kroppshulesystem finnes hos mange dyregrupper, og har utviklet seg minst to ganger uavhengig av hverandre hos deuterostomier (ryggstrengdyr og pigghuder) og protostomier (de fleste andre rekker). Hos disse dyrene dannes kroppshulen som åpninger i mesodermen under fosterutviklingen. I det ferdig utviklede dyret vil og både innsiden av kroppshulen og utsiden av de indre organene er kledd i mesothelium. Slike dyr kalles eucoelomater.

En del grupper med mindre dyr har en såkalt «falsk» kropshule, der tarm og gonader ligger badet rett i en væskefullt hule, uten å være pakket i mesothelium. En slik kroppshule gir mindre effektiv sirkulasjon og utstkillelse av avfallstoffer, og disse dyrene er avhengige av å være lange og tynne, slik at avfallstoffer kan diffundere bort over overflaten. Slike dyr er derfor stort sett ganske små. Dyr med dette systemet kalles pseudocoelomater, og den vanligste dyregruppen med dette systemet er rundormer.

Dyr uten sekundær kroppshule kalles acoelomater. Foruten nesledyr og flatormer omfatter de acoelomate dyrene rekkene Nemertea, Gastrotricha, Entoprocta og Gnathostomulida.

Referanser

Dyr
Anatomi
Reichskommissariat Don-Wolga

Reichskommissariat Don-Wolga var en tiltenkt sivil okkupasjonsforvaltning Tyskland hadde planer om å opprette i Don-Volga regionen under andre verdenskrig. Et annet navn på område som ble brukt var Dongebiet (Don-territoriet). Grensene skulle strekke seg fra Azovhavet og opp til Tysk-Volga SSR. Det var planlagt at hovedstaden skulle være Rostov-na-Donu. Den nasjonalsosialistiske ideologen Alfred Rosenberg utpekte ministerpresidenten av  Fristaten Braunschweig, Dietrich Klagges, som rikskommissær.

Fem okkupasjonsforvaltninger i øst var den opprinnelige planen, men i mai 1941 ble planen redusert til fire administrative enheter. Etter forslag fra Rosenberg aksepterte Adolf Hitler at Don-Wolga skulle deles mellom forvaltningsorganene Reichskommissariat Ukraina og Reichskommissariat Kaukasus.

Referanser

Det tredje rike
Salangsdalen

Salangsdalen er et dalføre i Bardu kommune i Troms. Den strekker seg fra Bones i sør til grensen mot Salangen, vest for Setermoen i nord. Salangselva renner nordover gjennom dalen.

Europavei 6 går gjennom den midtre og nordlige delen av dalen, mens fylkesvei 161 går sørover til enden av dalen ved Bones.  Polar Park (tidligere Polar Zoo) ligger i sør i Salangsdalen, og ikke langt unna ligger Salangsdalen kapell. Vestgrensa til Rohkunborri nasjonalpark ligger like øst for dalen i sør.

Daler i Troms og Finnmark
Bardus geografi
Frysing

Frysing eller størkning betegner faseovergangen fra flytende (væske) til fast stoff. De fleste kjente stoff kan opptre i tre faser: fast, flytende og gassfase. Frysing eller størkning betegner altså overgangen mellom de første to fasene. Den motsatte prosessen kalles smelting.

Frysepunkt 

Temperaturen der et rent stoff fryser kalles frysepunkt eller størkningspunkt. Normalt er dette lik smeltepunktet, men er vanskeligere å måle fordi mange stoffer kan underkjøles hvis betingelsene for krystallisering ikke er til stede. Frysepunktet til vann er for eksempel 0 °C, men uten frysekjerner kan en få underkjølt vann helt ned til −42 °C. Det motsatte er ikke tilfelle: is kan ikke varmes opp over smeltepunktet uten å smelte, gitt nok tid. Både frysepunkt og smeltepunkt er trykkavhengig, men i mindre grad enn kokepunkt.

Frysing av blandinger 

For en blanding av forskjellige stoffer vil typisk de ulike stoffene i blandingen ha ulike smeltepunkt. Dette utnyttes i fraksjonell størkning og andre teknikker for å skille stoffer fra hverandre eller øke renheten til et stoff.

Frysing som konservering 

Frysing er en vanlig metode for konservering av mat. Når vanninnholdet i maten fryser til is vil bakterievekst og kjemiske reaksjoner som fører til foråtning gå mye saktere.

Frysing av grunnen er en metode for å gjøre den vanntett og/eller sterkere, og kalles for grunnfrysing. 

Meteorologi
Atmosfærisk dynamikk
Termodynamikk
Matkonservering
Faseoverganger
Kjøleteknikk
Flaskeknop

Flaskeknop, også kallt krukkestikk, er en knute som kan slåes på bukt, og er nyttig for å holde godt på sylindriske glatte objekter med en tykkere ende slik som en flasketut.

Utforming
Det finnes 8 forskjellige metoder beskrevet i en bok fra 100 år tilbake. Her er to av disse.

Børedrag metode

Renneløkke metode

Egenskaper

Flaskeknop har to par med tråd som stikker ut av knuten mellom to bukter hver; dette gir en balansert drag når strammet.  På høyre og venstre sidene er det er det tre tråder som er hårflettede; dette gjør at knuten løsner ikke under last.

Flaskeknop består av to Burknop som er sammenslått på en bestemt måte som er symmetrisk rundt et midtpunkt. Knuten i hver burknop utgjør sammen med den motsatte side av den andre burknoppen hårflettene på yttersidene.

Bruk
Flaskeknop er perfekt for å henge en flaske etter tuten, f.eks. når man skal kjøle innholdet i et vann. Flaskeknop er også nyttig for å knytte og henge en sekk når sekkåpningen er vridd og foldet i to.

I Sverige kan Kärleksknop, en variant av Flaskeknop, brukes for å fri:

Referanser 

Knuter
Festeknuter
Faste løkker
Klemmeknuter
Torbjörn Flygt

Johan Torbjörn Flygt (født 14. juni 1964 i Malmö) er en svensk forfatter. 

I 2001 fikk han svenske Augustprisen for romanen Underdog.

Bibliografi 
 1995 – Längsta ögonblicket
 1997 – Män vid kusten
 2001 – Underdog
 2004 – Verkan
 2008 – Himmel
 2011 – Outsider

Priser 
 2001 – Augustprisen for Underdog
 2001 – BMF-plaketten for Underdog

Eksterne lenker 
 Torbjörn Flygts nettsider
 Svenske Bokförlagets presentasjon

Svenske forfattere
Fødsler i 1964
Graeme Wheeler

Graeme Paul Wheeler (født 30. oktober 1951 i Hamilton) er en newzealandsk økonom, som siden september 2012 har vært sentralbanksjef i New Zealands sentralbank.

Utdanning og yrkeserfaring 
Wheeler har en mastergrad i økonomisk teori og anvendt økonomi ved University of Auckland. 

Han begynte å jobbe i New Zealand Treasury i 1973, som rådgiver. Han jobbet der i 24 år, hvorav 4 år fra 1993 til 1997 som ekspedisjonssjef (deputy secretary) og hovedkasserer (treasurer) i gjeldsavdelingen. Fra 1997 til 2000 jobbet han for Verdensbanken, der han startet som direktør for finansielle produkter og tjenester, deretter visepresident og hovedkasserer fra 2001 til 2006, og direktør for operations fra 2006 til 2010. Han var en kandidat til å overta som leder for Verdensbanken, etter Paul Wolfowitz, men ettersom USA er største innskyter av kapital i banken, har alle presidenter vært amerikanere, og Robert Zoellick ble derfor valgt. Da han jobbet i Verdensbanken ble han tildelt World Bank Staff Association Good Manager Award. 

I 2010 begynte han å jobbe for Thyssen-Bornemisza Group, og 26. september 2012 overtok han som sentralbanksjef etter Alan Bollard.

Utgivelser 
 2004 - Sound Practice in Government Debt Management

Cricket 
I 1982 spilte han én first-class cricketkamp for Wellington Firebirds.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Presentasjon på sentalbankens hjemmeside
 Profil som cricketspiller på ESPN cricinfo

Sentralbanksjefer
Newzealendere
Økonomer
Newzealandske cricketspillere
Personer fra Waikato Region
Fødsler i 1951
Martinezidium

se systematisk inndeling

Martinezidium er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Små, avlangt ovale, blanke, brunsvarte skarabider. Oversiden har spredte, lyse, korte, oppstående børster. Hodet har to spisse tenner ved forkanten. Dekkvingene har fine lengdestriper.

Utbredelse 
Martinezidium maya lever i Mellom-Amerika: Mexico, Guatemala og Belize. De øvrige artene er bare kjent fra Argentina.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Understammen Scatimina
 Slekten Martinezidium Vaz-de-Mello, 2008
 Martinezidium fulgens (Arrow, 1913)
 Martinezidium galileoae (Génier & Vaz-de-Mello, 2002)
 Martinezidium martinsi (Feirreira & Galileo, 1993)
 Martinezidium maya (Vaz-de-Mello, Halftter & Halftter, 2004)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 2008
Trichillidium

se systematisk inndeling

Trichillidium er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Små, ovale, blanke, brunsvarte skarabider. Oversiden er nokså tett punktert og kledt med korte, fine, oppstående hår.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Nicaragua i nord til Argentina i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Understammen Scatimina
 Slekten Trichillidium Vaz-de-Mello, 2008
 Trichillidium brevisetosum (Howden & Young, 1981)
 Trichillidium caingua (Martínez, 1974)
 Trichillidium pilosum (Robinson, 1948)
 Trichillidium quadridens (Arrow, 1932)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 2008
Onychothecus

se systematisk inndeling

Onychothecus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Myanmar, Thailand, Laos, Vietnam og det sørlige Kina).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Slekten Onychothecus Boucomont, 1912
 Onychothecus ateuchoides Boucomont, 1912
 Onychothecus corniclypeus Zhang, 1980
 Onychothecus riekoae Ochi & Kon, 1998
 Onychothecus tridentigeris Zelenka, 1992

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 1912
Bdelyropsis

se systematisk inndeling

Bdelyropsis er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Middelsstore, ovale, mer eller mindre metallisk fargede skarabider.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom- og det nordligste Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Venezuela i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Slekten Bdelyropsis Pereira, Vulcano & Martínez, 1960
 Bdelyropsis bowditchi (Paulian, 1939)
 Bdelyropsis newtoni Howden, 1961
 Bdelyropsis venezuelensis Howden, 1976

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 1960
Militæradministrasjonen i Belgia og Nord-Frankrike

Militæradministrasjonen i Belgia og Nord-Frankrike (tysk: Militärverwaltung in Belgien und Nordfrankreich) var en militærforvaltning etablert av Nazi-Tyskland for å administrere det okkuperte Belgia og de franske departementene Nord og Pas-de-Calais under andre verdenskrig. Administrasjonen var også ansvarlig for styringen av zone interdite, det vil si kyststripen som gikk langs Atlanterhavsvollen på den franske nord- og vestkysten helt til Spania.

Planer om å omgjøre administrasjonen av Belgia fra militær administrasjon til siviladministrasjon ble fremhevet av Schutzstaffel (SS), men høsten 1942 ble planene foreløpig lagt på is. Schutzstaffel foreslo Josef Terboven eller Ernst Kaltenbrunner som mulig rikskommissær.

Den 18. juli 1944 ble militærforvaltningen erstattet av en sivilforvaltning som ble ledet av rikskommissær Josef Grohé. Den administrative enheten fikk navnet Reichskommissariat Belgien und Nordfrankreich.

Kollaboratørgruppers rolle
Den tyske administrasjonen ble assistert av flamske, vallonske og franske fascistiske kollaboratører. I Vallonia var de belgiske nasjonalistene i rexistpartiet (fransk: Parti Rexiste) behjelpelige, mens i den flamske befolkningen fikk tyskerne støtte fra det separatistiske partiet Vlaams Nationaal Verbond. De flamske separatistiske tendensene ble oppmuntret av det nazivennlige partiet Vlaamsch Verbond van Frankrijk som ble ledet av presten Jean-Marie Gantois.

Nord og Pas-de-Calais
De franske departementene Nord og Pas-de-Calais ble underlagt militæradministrasjonen av Belgia fremfor militæradministrasjonen av Frankrike på grunn av de militære fordelene dette innebar. Departementene ble administrativt overført til Belgia på grunn av den planlagte invasjonen av Storbritannia. Etterhvert som invasjonsplanene ble lagt på is ble overføringen begrunnet med at Tyskland ønsket å forflytte sine grenser vestover. Overføringen ble også brukt til å legge press på Vichy-regimet for at det skulle fortsette å handle på en ønskelig måte ovenfor Tyskland.

Se også
 Reichskommissariat Belgien und Nordfrankreich

Referanser

Eksterne lenker
 Militärbefehlshaber Belgien/Nordfrankreich: Gliederung

Det tredje rike
Belgias historie
Frankrikes historie
Stater og territorier etablert i 1940
Stater og territorier opphørt i 1944
Militæradministrasjonen i Polen

Militæradministrasjonen i Polen (tysk: Militärverwaltung in Polen) var en militærforvaltning etablert av Nazi-Tyskland for å administrere det okkuperte Polen under andre verdenskrig. Forvaltningen eksisterte i månedene september og oktober 1939 før det ble erstattet av det sivile forvaltningsorganet Generalguvernementet. Militærforvaltningen ble administrert av Wehrmacht. Den 8. og 12 oktober 1939 vedtok Adolf Hitler et dekret om at store områder i Vest-Polen skulle annekteres av Tyskland, mens de gjenværende områdene skulle utgjøre den administrative enheten Generalguvernementet.

Litteratur
 Berenstein Tatiana, Rutkowski Adam: «Niemiecka administracja wojskowa na okupowanych ziemiach polskich (1 września — 25 października 1939 r.).» i: Najnowsze Dziejke Polski. Materiały i studia z okresu II wojny światowej. Bd. VI. Warszawa 1962. S. 45-57

Se også
 Generalguvernementet

Det tredje rike
Polens historie
Stater og territorier etablert i 1939
Stater og territorier opphørt i 1939
Wehrmacht
Invasjonen av Polen