alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Tronsmo

Tronsmos bokhandel, ofte bare kalt Tronsmo, er en uavhengig bokhandel i Universitetsgata 12 i Oslo.

Bokhandelen har en erklært tilknytning til venstresiden i norsk politikk og samfunnsdebatt, men har også et godt omdømme blant samfunns- og litteraturinteresserte uavhengig av politisk legning. Butikken spesialiserer seg på film, kunst, samfunn, politikk og subkulturelle temaer. Tegneserieavdelingen i underetasjen regnes for å være usedvanlig velorientert.

Tronsmo er et aksjeselskap der de største aksjonærene er forlagene Oktober og Pax. Resten av aksjene er fordelt på privatpersoner i større og mindre poster. Allen Ginsberg kalte i sin tid Tronsmo for «The coolest book store in the world». 

Bokhandelen ble åpnet i februar 1973, etter diverse utspill for å skape et felles bokutsalg på venstresiden. De som var inne i bildet, var forlagene Pax og Ny Dag, samt AKPs forlag Oktober, bokbutikk Oktober og Bokcaféen i Markveien på Grünerløkka. Bokkaféen, som sprang ut av bokcaféen i Hjelmsgate, ble drevet av et venstreradikalt mangfoldig arbeidskollektiv, bestående av blant annet Ivar Tronsmo, Asbjørn Øverås, Hans Rustad, Ada Castracane, Peter Hopwood, Fride Eeg-Henriksen og Bodil Røyset. Pax og Ny Dag og noen av medlemmene i arbeidskollektivet ønsket imidlertid at et bokråd skulle bestemme butikkens utvalg, og det aksepterte ikke Oktober. Blant annet derfor var det bare de som gikk sammen med bokkaféen. 

Lokalene i Kristian Augusts gate sto forøvrig ledige, siden moren til Tronsmo hadde drevet kjolebutikk der og denne forretningen var gått konkurs.  Da Tronsmo åpnet i 1973 var butikken en periode eneste bokhandel i landet med egne prøverom.

Den 31. august 2015 flyttet Tronsmo fra lokalene i Kristian Augusts gate 19 til Universitetsgata 12, etter at eiendomsselskapet Entra sa opp leieavtalen.

Referanser 
<div class="references-small">

</div class="references-small">

Eksterne lenker 
 Tronsmo

Norske bokhandler
Kultur i Oslo
Etableringer i 1973
Slangkop fyr

Slangkop fyr (afrikaans: Slangkopvuurtoring) er et fyr ved Slangkoppunktet i Kommetjie nær Cape Town i Sør-Afrika. Fyrtårnet ble tatt i bruk den 4. mars 1919 etter at en kommisjon i 1906, ved guvernør av Kapp det gode håp Francis Hely-Hutchinson, anbefalte det for å unngå skipsvrak langs sydkysten ved kolonien. 

Fyrtårnet er et 33 meter høyt hvitmalt støpejernstårn, og er det høyeste metalltårnet i Sør-Afrika. Tårnet er bygget og utformet i Storbritannia og skipet til Sør-Afrika hvor sammensetningen og etableringen fant sted. Selv om tårnet var ferdig allerede i 1916 ble det ikke tatt i bruk før 1919 på grunn av første verdenskrig.

Referanser

Fyr i Sør-Afrika
Emanuel de Thygeson

Nicolai Emanuel de Thygeson (1772–1860) eller Niels Emanuel de Thygeson var en danskfødt norsk jurist, amtmann  og godseier. Han var godseier på Bygholm ved Horsens i Danmark, og eier av Nordre Skøyen hovedgård i Oslo. Han var amtmann i Hedmark 1802–04, amtmann i Nedenes (Aust-Agder) og stiftsamtmann i Agder 1804–10 og stiftsamtmann i Akershus 1813. Etter 1814 levde han som godseier i Danmark til 1828, i Oslo til 1841 og deretter utenfor Norden. 

Han huskes blant annet for sin innsats for kornforsyningen til Norge i nødsårene etter 1807.

Liv og virke 
Faren var fra en handelsfamilie, og ble adlet i 1776. Emanuel de Thygeson tok artium i 1792, ble cand.jur. i 1797, og arbeidet som viselandsdommer over Sjælland og Møn fra 1799. Thygeson kom til Norge som var amtmann i Hedmark fra 1802. I 1804 ble han utnevnt til amtmann i Nedenes/Aust-Agder og stiftsamtmann i Agder, med sete i Kristiansand. Fra 1812 til 1813 var han stiftsamtmann i Oslo og Akershus. Han var medlem av Overprovideringskommisjonen 1812–1814. I 1814 trakk han seg tilbake fra offentlige stillinger for å ivareta sine eiendommer.

Han giftet seg i 1805 med Lovise Pløen (1785-1880), datter av kjøpmannen Jørgen Pløen. Som godseier var han bl.a. eier av Nordre Skøyen hovedgård, og av Bygholm i Danmark. Han arvet også herregården Mattrup, et stamhus i Danmark (og står som stamhusbesitter på Mattrup mellom 1821 og 1828). 

Under Kanonbåtkrigen mellom England og Danmark-Norge fra 1807 engasjerte han seg i kaperfart, og beskrives som «muligens landets tredje største kaperreder». 

Han gikk konkurs i 1820-åra, og mistet både Bygholm og Mattrup i 1829–1830. Han bodde på Nordre Skøyen til 1841. Da solgte han gården og bodde utenlands de siste 19 årene av livet: Paris, Roma, Lausanne og til slutt ved Zürich, hvor han døde 1860.

Mens han bodde i Oslo eide han maleriet av Jan van Huysum som inspirerte Henrik Wergeland til diktet Jan van Huysums Blomsterstykke. I Kristiansand har den gamle Lundsbroa navnet «Thygesons minde» etter ham. I Oslo finnes Thygesons vei på Østensjø. En gatestrekning på Sandaker het tidligere Thygesons gate.

Referanser 

Norske amtmenn
Fylkesmenn i Hedmark
Fylkesmenn i Aust-Agder
Norske godseiere
Nordmenn født i Danmark
Danske kunstsamlere
Dannebrogordenen
Personer fra Horsens
Thomas Sackville, 1. jarl av Dorset

Thomas Sackville, 1. jarl av Dorset (født 1536, død 19. april 1608) var en engelsk statsmann og poet, sønn av Richard Sackville (underkasserer av finansministeren). Sackville var medlem av parlamentet og riksskattmester. Hans hus, Knole House ved Knole i Kent og priorinnekloster Michelham, er i dag vernede, historiske bygninger.

Sammen med Thomas Norton var Sackville forfatter av teaterstykket Gorboduc, som regnes som den første engelske tragedie (1562).

Sackville fikk dannet baroniet Buckhurst, av Buckhurst i fylket Sussex, i 1567, og jarl av Dorset i 1604. Han etterfulgte William Cecil, 1. baron Burghley, som riksskattmester i 1599. Han ble betraktet som en dyktig og praktisk finansminister, om enn uinspirert. Han var formelt universitetsrektor av University of Oxford i årene 1591–1608.

Dronning Elisabeth I ervervet seg Bexhill Manor ved Bexhill-on-Sea i 1590 og bevilget det til Thomas Sackville. Han giftet seg med Cicely Baker og de fikk syv barn.

Referanser 

Engelske politikere
Engelske dramatikere
Engelskspråklige forfattere
Engelske jarler og grevinner
Fødsler i 1536
Dødsfall i 1608
Lisleby stadion

Lisleby stadion, eller Sentralidrettsanlegget på Lisleby, er et idrettsanlegg for fotball og friidrett på Lisleby i Fredrikstad. Stadionet er hjemmebane for Lisleby Fotballklubb, og Fredrikstad Idrettsforenings friidrettsutøvere trener der.

Stadionet har, utover alle lokale sportslige aktiviteter, huset junior-VM i all-round på skøyter. Norgesmesterskapet i friidrett er blitt arrangert på sentralidrettsanlegget mange ganger, senest i 2003. Fredrikstad FK spilte sine hjemmekamper der i to sesonger. I 1978 kom Manchester City på besøk.

Eksterne lenker 
Friidrett
 Lisleby Sentralidrettsanlegg på www.friidrett.no/anlegg/friidrettsanlegg/Documents/
Skøyter
 
 Sentralidrettsanlegget på  www.SpeedSkatingStats.com og på  www.SchaatsStatistieken.nl (søster-nettsteder)
 

Sport i Fredrikstad
Byggverk i Fredrikstad
Fotballstadioner i Norge
Idrettsanlegg i Viken
Skøytearenaer i Norge
Artikler i skøytesportprosjektet
Hjemmestyrkemuseet distrikt 14.2

Hjemmestyrkemuseet distrikt 14.2 ble reist på 1960-tallet av medlemmer av hjemmestyrkene i Milorg distrikt 14.2 Hadeland, Hallingdal og Ringerike.

Museet åpnet for publikum den 15. mai 1966 (offisiell åpning skjedde først 15. oktober 1967) og holder til i andre etasje på Norderhov gamle prestegård, som eies av Ringerikes Museum og ligger på Norderhov i Ringerike kommune, like utenfor Hønefoss.

Hjemmestyrkemuseet disponerer fire rom og har i et av disse installert den opprinnelige cella kalt «Ho-Ho» fra Krokskogen. Cella ble tatt ned omkring 20 år etter krigen og flyttet, slik at den kunne bevares for ettertiden. I tillegg finnes en betydelig våpensamling og en rekke andre effekter fra andre verdenskrig, fordelt på det såkalte 9. aprilrommet, 1940-rommet og Milorgrommet.

Referanser

Se også 
 Milorg
 Hjemmestyrkene

Eksterne lenker
 Hjemmestyrkemuseets hjemmeside

Museer i Viken
Hadeland
Hallingdal
Ringerikes historie
Norge under andre verdenskrig
Museer etablert i 1960-årene
Kangaskhan

Kangaskhan er en av de fiktive artene fra mediafranchisen Pokémon. Den er en Normal-type pokémon.

Kangaskhan er fra førstegenerasjonen av Pokémon, introdusert i Pokémon Yellow, Red og Blue, og Green (kun i Japan). Pokédex beskriver Kangaskhan med: «Raises its young in its belly puch. Won't run from any fight to keep its young protected» (Pokémon Yellow). Noe som i seg selv er litt selvmotsigende, hvis ungene er i en sekk på magen vil det vel ikke være noe problem å stikke av for da er jo ungen med (hvis ikke ungen er ute av sekken og leker da selvsagt), men ut fra det foregående kan man forstå at Kangaskhan er en pokémon som tar vare på barna sine. Når kjønn ble introdusert i Pokémon-spillene valgte man å gjøre Kangaskhan til hunkjønn, så i nyere versjoner av Pokémon-spill er Kangaskhan alltid hunnkjønn.

Utseende 
Utseendemessig er Kangsakhan stor og kraftig, ikke på langt nær så tung som Rhydon, men betydelig stor, tatt i betraktning av japanske Ash Ketchum som ikke er noe høyere enn 1,7 m. Kangaskhan er en forelder Pokémon, noe man forstår av dens omtanke for eget barn. Barnet holdes i en pung på magen som hos pungdyrene. Kangaskhans utseende stammer direkte fra australske kenguruer.

Områder 
Kangaskhan er en av de pokémon som for noen er vanskelig å fange, den fanges i Safari Zone utenfor Fuchisa City. Man møter den ofte i områdene dypt inne i Safari Zone der man og til tider møter bla. Scyther og Tauros. Den er middels vanskelig å fange, noe som gjøres ved å enten kaste en stein på dyret (det høres brutalt ut, men dette er bare pokémon) eller ved å prøve å mate det før man så kaster en Safari ball og håper på det beste. Etter noen forsøk vil de fleste ha greid å fange en Kangaskhan, hvis du ikke greier det så er det bare å prøve igjen senere.

Egenskaper 
Kangaskhan er en pokémon med høy attack og speed rating. Den er en veldig kraftig og allsidig pokémon som kan lære bla Surf og Strenght. Andre nyttige angrep den lærer er Dizzy punch og Mega punch, to kraftige slag som fungerer bra mot de fleste Pokémon. Andre angrep er Crunch, Shadow Claw, Outrage, Earthquake, Drain Punch, Avalanche og Brick Break

Overall 
Alt i alt er Kangaskhan en kraftig, rask og nyttig pokémon. Dens allsidighet vises med rå kraft i form av Strenght og andre slag-angrep, men den kan også bruke Surf, noe som er livsnødvendig mot 2. trener i ligaen hvis man ikke har andre vann-pokémon. Dens overlegenhet er grunnen til at den brukes av flere og er en pokémon som ordner opp hvis det går dårlig med de andre. Den mest kjente personen som har hatt en Kangaskhan er Prof. Oak.

Eksterne lenker 
 

Pokémoner
Marquette University

Marquette University er et katolsk jesuittdrevet universitet i Milwaukee i delstaten Wisconsin i USA. Det ble opprettet i 1881. Det er oppkalt etter misjonæren pater Jacques Marquette.

På campus ligger St. Joan of Arc Chapel, en kirke som opprinnelig ble bygget i Frankrike på 1400-tallet, og som ble donert og oppført bit for vit i Milwaukee i 1966. Den er således den eldste europeiske bygning på den vestlige halvkule.

Skolene og collegene er:
 Helen Way Kingler College of Arts and Sciences
 J. William and Mary Dietrich College of Communication
 College of Business Administration
 Graduate School of Management
 School of Dentistry
 School of Education
 College of Engineering
 Marquette Graduate School
 College of Health Sciences
 Marquette University Law School
 College of Nursing
 College of Professional Studies

Ved Marquette var det 11 548 studenter og 1 054 vitenskapelig ansatte i 2006, og skolepengene samme år var US$ 25 074, som er høyt for religiøse universiteter i USA.

Tidligere studenter omfatter tidligere forsvarsminister Les Aspin.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 St Joan of Arch Chapel
 St Joan of Arch Chapel – historiesider
 Helen Way Kingler College of Arts and Sciences
 Marquette University Law School
 College of professional Studies
 College of Business Administration
 Graduate School of Management

Universiteter i Wisconsin
Katolske utdanningsinstitusjoner i USA
Jesuittordenen
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1881
1881 i USA
1880-årene i Wisconsin
Milwaukee
Roddy Piper

Roderick George Toombs (født 17. april 1954 i Saskatoon, død 30. juli 2015 i Hollywood) var en canadisk wrestler, mest kjent under artistnavnet «Rowdy» Roddy Piper (også kjent som «Hot Rod»). Han wrestlet for World Wrestling Entertainment fra 1984 til 1996 med en pause på to år (1987 til 1989).

Toombs wrestlet for følgende organisasjoner:

 AWA 
 NWA 
 Mid-Atlantic 
 World Wrestling Federation 
 World Championship Wrestling 
 Total Nonstop Action Wrestling 
 World Wrestling Entertainment

Karrieren hans strakk seg over 35 år, og dette var en av grunnene til at han i 2005 ble innlemmet i WWEs Hall of fame.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Canadiske fribrytere
Personer fra Saskatchewan
Personer fra Winnipeg
EVE Online

EVE Online er et MMORPG-spill i science fiction-genren, hvor handlingen finner sted i et univers ved navn «New Eden».

Spillet er utviklet av det islandske selskapet CCP Games. Spillet ble først publisert av Simon & Schuster Interactive i mai 2003 fram til desember. CCP kjøpte så tilbake rettighetene, og begynte å distribuere spillet selv.

EVE er open-ended, det vil si at spilleren ikke er begrenset til å følge en bestemt historie, men kan gjøre hva han eller hun selv ønsker. Når spilleren starter en ny karakter finnes flere ulike raser å velge mellom. Rasene man kan velge mellom er Amarr, Caldari, Gallente og Minmatar, alle med egne karakteregenskaper og grunnleggende ferdigheter. Hva spilleren velger å gjøre etter starten, hvilke ferdigheter den velger å lære seg, hvilke skip den flyr og hvilken rolle den velger å ta er helt opp til spilleren selv.

Alle spillerne i EVE Online befinner seg på samme server samtidig. Andre spill i samme sjanger velger ofte å dele opp spillerbasen over flere servere grunnet geografisk plassering, eller begrensninger av størrelsen på spillverdenen. Et eksempel på dette er World of Warcraft som deler opp spillerbasen over mindre servere.

CCP tildeler server noder for hvert solsystem for å balansere lasten over universet. Solsystemer med lite trafikk får en standard node, mens systemer med mye handel eller PvP blir tildelt ressurser for å unngå forsinkelser.

Eksterne lenker 
 
 Offisiell EVE wiki
 Politiske nyheter i EVE

Videospill fra 2003
MMORPG
Videospill utviklet på Island
Even Hovland

Even Hovland (født 14. februar 1989) er en norsk fotballspiller som spiller for den svenske klubben .

Han har tidligere spilt for ,  og .

Karriere
Han begynte karrieren sin i Vadheim. Etter det gikk han til Høyang. Han signerte for Sogndal sommeren 2006, men spilte for Høyang ut samme sesong. I Sogndal signerte han i utgangspunktet en kontrakt på 2,5 år.

Under oppvarmingen til åpningskampen for 2009-sesongen mot Hønefoss brakk Hovland foten. I 2009-2010 var Hovland på prøvespill i Manchester United, men ble ikke tilbudt kontrakt. Han ble tildelt Kniksenprisen som årets forsvarsspiller i 2011.

6. januar 2012 skrev han under for  på en treårskontrakt. Molde hadde da forsøkt å signere han flere sesonger på rad, og han ble da klubbens dyreste kjøp noensinne.

14. juni 2014 ble han klar for 1.FC Nürnberg i Bundesliga 2.

Sommeren 2017 ble han klar for Sogndal Fotball.

Hans søster Stine Hovland spiller for Toppserie-laget Sandviken og Norges kvinnelandslag i fotball.

Rosenborg
4. april 2018 signerte han en 3,5 år lang kontrakt med .

8. april 2018  fikk han sin Eliteserie-debut for Rosenborg mot Molde.

26. april 2018 var han med å vinne Mesterfinalen i fotball for menn 2018. Rosenborg vant 1-0 mot Lillestrøm.

30. august 2018 scoret han sitt første mål for Rosenborg mot makedonske KF Shkëndija.

I sesongen 2018 var han med å vinne Eliteserien og Cupfinalen.

18. august 2019 scoret han sitt første Eliteserie-mål for Rosenborg mot Odd.

Häcken
Den 28. desember 2021 skrev han under for den svenske klubben .

Landslaget
15. januar 2012 fikk han sin første landskamp for  mot .

A-landskamper

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Offisiell statistikk for Rosenborg Ballklub Even Hovland
 Profil hos 1. FC Nürnberg

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Fotballspillere for Sogndal Fotball
Fotballspillere for Molde FK
Fotballspillere for 1. FC Nürnberg
Fotballspillere for Rosenborg BK
Fotballspillere for BK Häcken
Norske fotballspillere i Tyskland
Norske fotballspillere i Sverige
Norgesmestere i fotball
Vinnere av Kniksenprisen
Personer fra Høyanger kommune
Hen

Hen (tidligere også skrevet Heen) har flere betydninger:

 Hen (Rauma), tidligere egen kommune
 Hen (Ringerike), et lite tettsted og jernbanestasjon
 Kjønnsnøytralt pronomen
Sven Pettersson (sportskommentator)

Per Sven «Plex» Peterson (født 7. august 1926, død 25. juni 2011 på Lidingö i Stockholm) er en svensk tidligere sportskommentator. Han var sammen med Lennart Hyland en av de to første fast ansatte sportreporterne på Sveriges Radio. Han er berømt for sitt utbrudd under Lake-Placid-lekene i 1980. «... va gjör karl'n???», utbrøt han på direkten da Janne Holmlund falt stygt i storbakkerennet.

Referanser 

Svenske journalister
Personer fra Östersunds kommun
Fødsler i 1926
Dødsfall i 2011
Hen stasjon

Hen stasjon er en nedlagt jernbanestasjon på Randsfjordbanen ved tettstedet Hen i Ringerike kommune i Viken fylke. Stasjonen er tegnet av Georg Andreas Bull og hadde opprinnelig navnet Heen. Stasjonen var betjent og ekspederte tog, reisende og gods da Randsfjordbanen mellom Drammen og Randsfjord stod ferdig i 1868. I 1894 skiftet stasjonen navneform til Hen. Hen ligger 130,92 km fra Oslo S.

Den 20. juli 1921 vedtok Stortinget å bygge Sperillbanen, som ble åpnet for trafikk fra Hen til Finsand ved Sperillen den 31. juli 1926. Allerede den 1. juli 1933 ble det besluttet å legge ned persontrafikken på Sperillbanen. Godstrafikken fortsatte fram til 1957, da denne også ble nedlagt. 

På Randsfjordbanen ble persontrafikken nedlagt fra 26. mai 1968, noe som førte til at Hen ble nedgradert til en stasjon betjent for ekspedering av tog og gods. Siden 1989 er Hen stasjon ubetjent, men ikke formelt nedlagt, den er oppført i Jernbaneverkets stasjonsoversikt som driftssted med tre spor.

Se også 
 Hen gjestgiveri

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

Jernbanestasjoner på Randsfjordbanen
Jernbanestasjoner i Norge uten persontrafikk
Jernbanestasjoner i Buskerud
Jernbanestasjoner i Ringerike
Jernbanestasjoner åpnet i 1868
1868 i Norge
Bygninger tegnet av Georg Andreas Bull
Sellanrå turisthytte

Sellanrå turisthytte er en hytte i Nordmarka i Oslo kommune. Hytta drives av Friluftsklubben og er Nordmarkas eneste selvbetjente turisthytte. Dvs. at hytta i tillegg til overnatting, tilbyr forsyninger av proviant.

Historie 
Hytta var bygget til arbeiderforeningen ved Tiedemanns Tobaksfabrik. Sellanrå var navnet fra hytta var bygd og er hentet fra Knut Hamsuns roman Markens Grøde. Hytta eies nå av tobakksfabrikkens etterkommer, Ferd eiendom, men leies til Friluftsklubben for kr. 0,- per år mot vedlikehold av hytta.

Beliggenhet 

Sellanrå ligger på Raudløkkollen i «Maridalsalpene» nord for Maridalsvannet i Nordmarka.
Enkleste adkomst er fra Skar i Maridalen, via umerket sti opp Furumokollen og videre mellom Øyungskollen og Raudløkkollen til Sellanrå. Alternativ nås hytta fra Movatn via Tømte gård.
Sellanrå ligger 460 meter over havet, på toppen av en ås og har eventyrlig utsikt mot vest. En ser Jonsknuten, Gaustatoppen og Norefjell på en klar dag.

Posisjonen for Sellanrå angitt i WGS84 datum er 6658340 N 597850 E i UTM sone 32 eller 60° 3’ 2” nord, 10° 45’ 25” øst.

Bruk av hytta 
Hvem som helst kan overnatte på hytta, men en må bestille på forhånd og folk som ikke er medlemmer av Friluftsklubben må betale et depositum for å få nøkkel.

Eksterne lenker 
 Sellanrå turisthytte

Turisthytter i Oslo
Nordmarka
Alarga

Alarga var en ideell organisasjon som hjalp selskaper og organisasjoner med «å tiltrekke, beholde og videreutvikle interkulturelle talenter». 

Alarga hadde et stipendprogram for interkulturelle masterstudenter i samarbeid med utvalgte bedrifter. Fra 2007 delte Alarga årlig ut et stipend på 100.000 norske kroner i samarbeid med partnerbedriftene til interkulturelle masterstudenter med fremragende akademiske resultater. Disse studentene hadde en merkompetanse i form av kjennskap til flere språk og innsikt i andre kulturer. Alarga gav norske bedrifter tilgang og mulighet til å håndplukke de beste før de forlot skolebenken.

Stipendiatene mottok også et tilbud om internship og skriveplass fra sin partnerbedrift. Bedrifter som var med i progreammer var Orkla, Statoil, Telenor, Aker Solutions, Yara, Cermaq, PwC, DNB, Statkraft, Advokatfirmaet Selmer og Advokatfirmaet Thommessen.

Alarga delte ut de første stipendene i juli 2007. Navnet er i henhold til organisasjonen selv avledet fra latin og skal bety eller gi assosiasjon til «åpent hav» eller «reaching out».

Dilek Ayhan var daglig leder inntil hun ble statssekretær i 2013, og Erik Villum var styreleder.

Referanser

Eksterne lenker 
 Alargas hjemmesider arkivert 14. februar 2008

Norske ideelle organisasjoner
Organisasjoner etablert i 2007
Franz Joseph Gall

Franz Joseph Gall (født 9. mars 1758 i byen Tiefenbrunn i amtet Pforzheim i Markgrevskapet Baden, død 22. august 1828 i Montrouge ved Paris i Frankrike) var en tysk lege og fysiolog. Han var den første som framsatte læren om frenologi, den uvitenskapelige forestillingen om at en persons evner og katakteregenskaper påvirker hjernens fysiske struktur og den ytre formen på hodeskallen.

Biografi

I Wien
Etter at Gall fra 1781 hadde studert medisin i Wien og fått doktordiplom der i 1785, begynte han å praktisere som lege. Men mer enn til legepraksisen viet han seg til nekroanatomisk og fysiologisk forskning, i særdeleshet vedrørende hjernen og dens funksjoner. 

Allerede som barn hadde Gall lagt merke til at forskjellige begavelser og tilbøyeligheter hos menneskene på forskjellig vis synes å gi seg til kjenne i hodeskallens utforming. Ved fortsatte iakttagelser og sammenligninger ble han overbevist om at anlegg og evner var avhengig av hjernens funksjoner, men også at disse avtegnet seg i hjernens ytre former. 

I 1796 begynte Gall å holde forelesninger i Wien om oppdagelsene. Tidlig i 1802 forbød imidlertid regjeringen ham å fortsette, fordi læren førte til materialisme og på den måten  stred mot moralens og religionens grunnsetninger.

Etter Wien
I selskap med sin trofaste medarbeider Johann Spurzheim forlot Gall i 1805 Wien. Deretter foreleste de til stort bifall om frenologien i flere land - i Preussen, Sachsen, Sverige, Den bataviske republikk (Holland), Bayern og Sveits.

I 1807 bosatte frenologen seg i Paris. Der begynte han etter kort tid med et forelesningskurs som overbeviste mange lærde. Han videreutviklet sine psevdovitenskapelige teorier i  Recherches sur le système nerveux en general et sur celui du cerveau en particulier, en avhandling som allerede i 1804 var blitt levert til Institut de France, men først ble trykt i 1809 med Spurzheim som medforfatter. I årene 1810–19 utgav Gall sitt fremste arbeid, Anatomie et physiologie du système nerveux en general et du cerveau en particulier, i fire bind. Verket kom 1822–25 i mindre opplag i seks bind, med nye tillegg, blant annet forsvar for læren. 

I 1823 ble Gall valgt inn som utenlandsk medlem nummer 250 av Kungliga Vetenskapsakademien i Sverige.

Gall ble begravet på kirkegården Père-Lachaise i Paris, der det ble reist et monument over ham. Etter eget ønske ble hodet hans preparert og innlemmet i samlingene han hadde gitt til Jardin des plantes.

Gall var en svært betydningsfull anatomiker, og skaffet seg store fortjenester ved å fremholde hjernen som materielt underlag for «sjelsegenskaper». Derimot er det psykologisk-anatomiske systemet  han oppfant, i bunn og grunn totalt mislykket og samsvarer bare overflatisk med senere forestillinger om hvor aktivitetene i hjernebarken er lokalisert.

Frenologien hadde tilhengere til inn på 1900-tallet, i Norge særlig i Hans Andreas Tandberg (1880–1963).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske leger
Tyske raseteoretikere
Personer fra Enzkreis
Fysiologer