alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Minnesmerket over sintier og romer under nasjonalsosialismen

Minnesmerket over sintier og romer under nasjonalsosialismen er et minnesmerke i Tiergarten i Berlin. Det er plassert sør for Riksdagsbygningen. Det skal minne om porajmos, det nasjonalsosialistiske folkemordet på de forfulgte «sigøynere» i Europa. 

Minnesmerket ble innviet 24. oktober 2012 av forbundspresident Joachim Gauck og forbundskansler Angela Merkel. Det er oppført etter planer av Dani Karavan og kostet 2,8 millioner euro. 

Monumentet består av et sirkelrundt vannspeil eller brønn med svart «uendelig dyp» grunn. I sentrum av vannspeilet er en trekantet sten med en frisk blomst. Den trekantede formen viser til symbolet på fangedraktene i konsentrasjonsleirene. Når blomsten visner  eller en gang om dagen, synker stenen ned i dypet for senere å komme til overflaten med en ny og frisk blomst, symbolet på livet, sorgen og minnet. Med brønnen vil Karavan at tilskueren møter temaet med refleksjon og uten strid.

Rundt monumentet er det oppført informasjonstavler kalt en Kronologisk fremstilling av folkemordet på sintier og romer.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Minnesmerket på regjeringens internettside (tysk). Besøkt 25. oktober 2012

Mitte
Kultur i Berlin
Byggverk fullført i 2012
Minnesmerker for andre verdenskrig og holocaust
José Macedo

José Carlos Macedo (født 30. juni 1972 i Braga) er en portugisisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne. 

Han har cerebral parese, og begynte med boccia i 1992.

Karriere
Macedo vant to gullmedaljer ved Paralympiske sommerleker 1996 i Atlanta. Han fikk gull både individuelt i klassen BC1 wad (med bocciarenne - with assistive devices) og i lagkonkurransen i samme klasse. Også ved Paralympiske sommerleker 2000 i Sydney fikk han gull individuelt, denne gangen i klassen BC3. Han deltok også i parkonkurransen, men der tapte Portugal bronsefinalen mot Canada.

Han kom på 5.-plass individuelt ved EM i boccia 2005, der Portugal fikk gull i parkonkurransen. Året etter, ved VM i 2006, kom han på 6.-plass, mens Portugal kom på 4.-plass i parkonkurransen i klassen BC3.

Ved EM i boccia 2009 kom han på femteplass, mens Portugal forsvarte gullet i parkonkurransen fra EM i 2005. Året etter fikk han sølv ved VM i boccia (CPISRA Boccia World Championships 2010), bak Ho-Won Jeong. Her tapte Portugal finalen 0-10 mot Sør-Korea, og fikk VM-sølv.

I 2011 kom han på 14.-plass i klassen BC3 ved CPISRA Boccia World Cup 2011, der Ho-Won Jeong vant gull, mens det portugisiske laget finn bronse i parkonkurransen. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 4 i verden i sin klasse.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han to medaljer. Han fikk bronse individuelt i klassen BC3, der han tapte på tie-break for Ho-Won Jeong i semifinalen, etter 2-2 etter de fire ordinære omgangene, men slo Han-Soo Kim 3-2 i bronsefinalen. Han deltok også i parkonkurransen i klassen BC3, der Portugal fikk sølv, etter tap 1-4 mot Hellas i finalen.

Referanser

Eksterne lenker
 Profil hos IPC
 London 2012 - Jose Macedo
 London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)

Portugisiske bocciaspillere
Portugisiske handikappidrettsutøvere
Paralympiske mestere for Portugal
Deltakere for Portugal under Paralympiske sommerleker 2012
Deltakere for Portugal under Paralympiske sommerleker 2000
Deltakere for Portugal under Paralympiske sommerleker 1996
Den nationnale winsten

Den nationnale winsten er en bokForsiden til førsteutgaven av Den Nationnale Winsten. skrevet av Anders Chydenius, publisert i 1765. I boken argumenterer han for de grunnleggende prinsippene for liberalisme og markedsøkonomi, inkludert frihandel, elleve år før Adam Smiths bok Nasjonenes velstand fra 1776. Boken inneholder også en beskrivelse av hva Adam Smith senere kom til å kalle «den usynlige hånd».

Svensk litteratur
Økonomibøker
Bøker fra 1765
Liberalisme
1760-årene i Sverige
Stikkvannskollen

Stikkvannskollen er en ås på 361,4 moh i Hurummarka i Asker kommune i Viken. Det er den høyeste åsen på Hurumlandet. 

På toppen er det ei radiomast og et tidligere branntårn. Branntårnet ble bygd på 1930-tallet, og er i dag i svært dårlig forfatning. Det er forbudt, og forbundet med stor fare, å ta seg opp i tårnet. Også å oppholde seg under og ved tårnet frarådes, på grunn av fare for fallende biter med forvitra betong.

Fra Stikkvannskolen er det blant annet utsikt mot Mælefjell ved Seljord, Gaustatoppen og Blefjell i vest. I nordvest er det utsikt mot Drammensfjorden og Drammen, Norefjell, Vassfaret og Ådalsfjellene, i nord mot Indre Oslofjord og Oslo.

Åser i Asker
Branntårn
Kim Han-soo (bocciaspiller)

Må ikke forveksles med basketballspilleren Kim Han-soo.

Kim Han-soo (født 31. januar 1992) er en sørkoreansk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne.

Karriere
Ved Asia & South Pacific Boccia Championships 2009 kom han på 3.-plass. Ved Asian Para Games 2010 fikk han gull individuelt i klassen BC3. Han slo Tanimpat Visaratanunta 6-5 i semifinalen, og Jeong Ho-Won 6-4 i finalen. Samme år kom han på 7.-plass ved VM i boccia 2010 (CPISRA Boccia World Championships), der Ho-Won Jeong vant klassen BC3. I dette verdensmesterskapet vant Sør-Korea gull i parkonkurransen i klassen BC3, der de slo Portugal 10-0 i finalen. 

I 2011 fikk han bronse i klassen BC3 ved CPISRA Boccia World Cup 2011, bak sine landsmenn Ho-Won Jeong og Ye-Jin Choi. Her kom Sør-Korea på 5.-plass i parkonkurransen i klassen BC3.Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 2 i verden i sin klasse, bak Ho-Won Jeong.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han ingen medaljer. Han tapte 0-8 for Ye-Jin Choi i semifinalen, og 2-3 for José Macedo i bronsefinalen. Han deltok også i parkonkurransen, der Sør-Korea ble slått 2-3 av Belgia i bronsefinalen, og endte på 4.-plass.

Referanser

Eksterne lenker
 Profil hos IPC
 London 2012 - Han-Soo Kim
 London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)

Sørkoreanske bocciaspillere
Sørkoreanske handikappidrettsutøvere
Deltakere for Sør-Korea under Paralympiske sommerleker 2012
Verdensmestere i boccia
Fødsler i 1992
Texas Wesleyan University

Texas Wesleyan University er et privat, metodistisk, liberal arts-universitet i storbyen Fort Worth i delstaten Texas, USA. Det ble opprettet i 1890 under navnet Polytechnic College.

Ved universitetet var det 3.380 studenter og 280 vitenskapelig ansatte i 2007. Studiene gis opp til mastergradsnivå innen bl.a jus, bedriftsledelse, sykepleie og samfunnsvitenskap.

Eksterne lenker
 

Universiteter i Texas
Metodistiske utdanningsinstitusjoner i USA
Etableringer i 1890
1890 i USA
Fort Worth
Dirceu Pinto

Dirceu José Pinto (født 10. september 1980, død 1. april 2020) var en brasiliansk handikappet bocciaspiller som konkurrerte i klassen BC4, som er en av klassene for utøvere med alvorlige funksjonshemminger, som ryggmargsskade, duchennes muskeldystrofi eller tetraplegia, men ikke cerebral parese. 

Han var født med duchennes muskeldystrofi, men ble ikke funksjonshemmet før ved tolvårsalderen.

Karriere 
Pinto kom på niende og sisteplass i det panamerikanske mesterskapet i boccia i 2005. Han kom også på niendeplass i VM i boccia i 2007.

I Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing i Kina fikk han gull både individuelt og i parkonkurransen. I parkonkurransen spilte han sammen Eliseu Santos.

Han fikk gull i VM i boccia 2010 (CPISRA Boccia World Championships), foran Stephen McGuire og Eliseu dos Santos, og i 2011 kom han på tiendeplass i klassen BC4 i CPISRA Boccia World Cup 2011, bak sine landsmenn Ho-Won Jeong og Ye-Jin Choi. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 5 i verden i sin klasse. 

I Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han gull individuelt i klassen BC2. Han slo kinesiske Kai Zhong 7-1 i semifinalen og Zhiqiang Yan 8-0 i finalen. I lagkonkurransen ble Brasil slått ut i kvartfinalen, etter tap 11-1 mot Thailand.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil hos IPC
 London 2012 - Dirceu Jose Pinto
 London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)

Brasilianske bocciaspillere
Brasilianske handikappidrettsutøvere
Paralympiske mestere for Brasil
Deltakere for Brasil under Paralympiske sommerleker 2012
Verdensmestere i boccia
Personer fra regionen Metropolitana de São Paulo
Namdal arbeiderparti

Namdal arbeiderparti var et partilag av Arbeiderpartiet.

Arbeiderpartiet hadde opprettet sitt fylkeslag i Nord-Trøndelag i 1903. Ved innføringen av den nye valgordningen i 1906, ble Nord-Trøndelag delt inn i fire valgkretser, Stjørdalen, Verdalen, Snåsa og Namdalen. Med bakgrunn i denne valgordningen ble Namdal Arbeiderparti skilt ut som egen organisasjon i 1907 eller 1908, direkte tilknyttet Det norske Arbeiderparti.

Kretspartiet splittet i 1921, men ble samlet igjen i 1927, under navnet Namdal Forende Kretsparti, men ble etter krigen kun kalt Namdal arbeiderparti.

I 1946 møttes de to kretspartiene i Nord-Trøndelag for å organisere et tettere samarbeid i fylket. Som et resultat av dette ble Samarbeidsutvalg konstituert i 1951. Fra nyttår i 1974 ledet Samarbeidsnemnda arbeidet i både Namdal og Inntrøndelag Arbeiderpartier. De to kretspartiene ble slått sammen til Nord-Trøndelag Arbeiderparti på møtet på Steinkjer 2.-3.3.1974.

I 1959 lå følgende partilag under Namdal Arbeiderparti: Sørli, Nordli, Røyrvik, Harran, Grong, Høylandet, Overhalla, Vemundvik, Namsos, Klinga, Otterøy, Fosnes, Flatanger, Vikna, Nærøy, Kolvereid, Foldereid, Leka, Namsskogan og Namdal Vegarbeiderforening.

Referanser 

Politikk i Nord-Trøndelag
Arbeiderpartiet
Etableringer i 1907
Høgskolen i Buskerud og Vestfold

Høgskolen i Buskerud og Vestfold (HBV) var en norsk statlig høyskole som eksisterte fra 1. januar 2014 til 31. desember 2015.

Den ble opprettet gjennom en sammenslåing av Høgskolen i Buskerud (HiBu) og Høgskolen i Vestfold (HiVe). Høyskolen hadde rundt 800 ansatte og over 8 000 studenter. Den hadde campus i Drammen, Hønefoss, Kongsberg og Horten og var Norges nest største statlige høyskole målt i antall studenter.

Søknaden om fusjon av Høgskolen i Buskerud og Høgskolen i Vestfold ble overlevert Kunnskapsdepartementet 20. september 2012, etter at styrene ved begge høyskolene 27. august samme år ble enige om å anbefale at institusjonene slår seg sammen til én ny høyskole. Den nye høyskolen har som ambisjon å utvikle seg til et profesjons- og arbeidslivsrettet universitet, og de store profesjonsutdanningene skal fortsatt tilbys i både Buskerud og Vestfold.

Fra 2014 forhandlet høyskolen med Høgskolen i Telemark om fusjon. 4. juni 2015 vedtok styret ved HBV at de ønsket en fusjon med Høgskolen i Telemark. Fusjonen trådte i kraft 1. januar 2016 og den sammenslåtte høyskolen fikk navnet Høgskolen i Sørøst-Norge.

Organisasjon
HBV var organisert i fire fakulteter og 24 institutter, beliggende på Kongsberg, Ringerike, i Vestfold og Drammen.
 Fakultet for helsevitenskap
 Institutt for optometri og synsvitenskap
 Institutt for radiografi og helseteknologi
 Institutt for sykepleievitenskap, Drammen
 Institutt for sykepleievitenskap, Vestfold
 Institutt for helsefremmende arbeid
 Fakultet for humaniora og utdanningsvitenskap
 Institutt for realfagsdidaktikk
 Institutt for praktisk-estetiske fag
 Institutt for humaniora og samfunnsfagsdidaktikk
 Institutt for språkfag
 Institutt for pedagogikk
 Institutt for utdanningsvitenskap og skolefag
 Institutt for menneskerettigheter, religion og samfunnsfag
 Fakultet for teknologi og maritime fag
 Institutt for realfag
 Kongsberg institutt for ingeniørfag
 Norwegian Institute of Systems Engineering
 Institutt for maritime fag
 Institutt for maritim teknologi, drift og innovasjon
 Institutt for mikro- og nanosystemteknologi
 Institutt for ingeniørutdanning i Vestfold
 Handelshøyskolen og fakultet for samfunnsvitenskap
 Institutt for strategi og økonomi
 Institutt for industriell økonomi
 Institutt for kommunikasjon og organisasjon
 Institutt for økonomi og ledelse
 Institutt for historie, sosiologi og innovasjon

Se også
 Studentsamskipnaden i Buskerud
 Studentsamskipnaden i Vestfold

Referanser

Eksterne lenker
 Høgskolen i Buskerud og Vestfold - HBV 
 Offisielt nettsted for høyskolefusjonen
 Høgskolen i Buskerud
 Høgskolen i Vestfold

Tidligere høgskoler i Norge
Statlige høgskoler i Norge
Skoler i Viken
Skoler i Vestfold og Telemark
Utdanningsinstitusjoner etablert i 2014
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 2015
Vestfolds utdanningshistorie
Buskeruds utdanningshistorie
Verdal arbeiderparti

Verdal arbeiderparti er Arbeiderpartiets lokalforening i Verdal. Partiet ble stiftet i 1927, som Verdal forente arbeiderparti.

Historikk
Lokallaget har sin historie tilbake til 1910, da Værdalens partiforeningers Fellesstyre ble stiftet. Styret skulle fungere som en overbygning for partiene i Verdalen. Hvordan arbeiderpartiet fungerte i Verdalen før splittelsen er ukjent. Dette ble i sin tur splittet i arbeiderbevegelsen på begynnelsen av 1920-tallet. Verdal forende arbeiderparti ble derfor dannet på Verdalsøra 11. Juli 1927 og ble stiftet som ”en avdeling av Det norske arbeiderparti (de forenede arbeiderpartier)”.

Rostadgården
I 1985 kjøpte partiet Rostadgården på Verdalsøra av det lokale museet og det ble innrettet partikontorer og rom for ulike andre aktiviteter.

Politikk i Verdal
Politikk i Nord-Trøndelag
Arbeiderpartiet
Etableringer i 1927
Brunflo kirke

Brunflo kirke er en kirkebygning i Brunflo. Den er hovedkirken til Brunflo menighet (Brunflo församling) i Härnösands stift. Ved kirken ligger en kastal (en liten, tårnlignende borg) fra siste halvdel av 1100-tallet.

Kirkebygget
Den nåværende kirken ble bygget i 1770-1775 av byggmester Daniel Hagman fra Sundsvall, på stedet hvor det allerede på 1100-tallet lå en korskirke viet til Sankt Olav.

Interiør
Kirken har en altertavle og en prekestol i gustaviansk stil, bygget av John Edler d.e. i årene etter kirkens innvielse 1778-1786. Bak alteret henger et maleri med motiv i såkalt falsk perspektiv og med forgylling; maleriet ble utført av Jonas Wagenius 1790-1792.

En døpefont av sandsten er utført av den gotlandske mesteren Sighraf, som var aktiv i perioden 1170-1215. Den tilhører utstyret fra den gamle kirken.

På Brunflo kirkegård finnes en gravsten fra 1704, til minne for Oluf Tresk som døde i Brunflo i 1645.

Sankt Olofs korskirke

Abraham Hülphers beskrev den gamle korskirken like før den ble revet i 1775. Han skrev blant annet at stenkirken var den eneste korsformede bygningen i hele Sverige, at det var en svært gammel kirke og at kirken var murt opp av glatt kalkstein. Opplysningen om at Brunflo kirke da var Jämtlands eneste romanske korskirke, tyder på at det hadde en spesiell status innenfor det daværende Uppsala stift, som hele Norrland tilhørte i middelalderen. Ifølge noen teorier var det erkebiskopen som var byggherre for den gamle korskirken. Pilegrimveien fra Selånger til Nidaros gikk gjennom Brunflo, og den romanske korskirken var viet til St. Olaf.

Kastalen

Kastalen fra 1100-talet fungerte som magasin (lager) for fødevarer og andre naturalytelser som erkebiskopen hadde mottatt som skatt. I urolige tider fungerte den også som forsvarsverk. I dag brukes den som klokketårn. Kastalens grunnflate måler 9 x 9 meter, og murene er 16,5 meter høye. Øverst har kastalen et 11 meter høyt senere påbygg utført i tre. På grunnplan har veggen mot øst en gammel vindusåpning, og i et av hjørnene er det en smal trapp fra middelalderen.

Ved Sunne kyrka finnes ruinen av en kastal av samme type, men kastalen i Sunne er delvis ødelagt. I Nord-Sverige er kastaler svært sjeldne, og de to som finnes i Jämtland tyder på at dette var et svært viktig område i middelalderen.

Billedgalleri

Kilder
 Cedenhag, Birgitta; "Våra kyrkor", Jämtlands läns museum 1998, ISBN 91-7948-134-5
 Brunflo församling informerar om kyrkan

Eksterne lenker
 Brunflo pastorat
 Brunflo hembygdsförening
 Östersunds kommunne
 Härnösands Stift

Svenska kyrkans kirkebygninger i Sverige
Tidligere katolske kirker i Sverige
Tidligere katolske kirker i Norge
Religiøse bygninger fra 1100-tallet
Östersund kommune
Kirker fra 1775
1775 i Sverige
Svenske kirker fra 1770-årene
Nasrin Sotoudeh

Nasrin Sotoudeh (født 3. april 1963) er en iransk advokat og menneskerettsaktivist. Hun har vært advokat for blant andre nobelprisvinneren Shirin Ebadi, andre opposisjonelle og samvittighetsfanger, samt barn som er dømt til døden.

Liv 
Sotoudeh avsluttet sine juridiske studier i 1995, men måttet vente åtte år på sin advokatbevilling. I mellomtiden arbeidet hun som journalist og skrev blant annet om kvinnerett. Nasrin Sotoudeh er gift med Resa Chandan og har to barn.

Sotoudeh ble arrestert i september 2010 for spre propaganda med fare for landets sikkerhet og satt i enecelle i Evinfengselet. Hun ble i januar 2011 dømt til elleve års fengsel i tillegg til at hun mistet advokatbevillingen for 20 år. En ankedomstol reduserte senere fengselsstraffen til seks år og yrkesforbudet til ti år.

18. september 2013 ble det meldt at hun var løslatt fra fengselet, sammen med 13 andre politiske fanger.

Æresbevisninger 
 2012: Sakharovprisen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Personer fra Teheran
Iranske aktivister
Menneskerettighetsaktivister
Iranske jurister
Advokater
Mottakere av Sakharovprisen
Solar Orbiter

Solar Orbiter er en ubemannet europeisk romsonde for undersøkelser av solen og solvinden som ble skutt opp 10. februar 2020. Beslutningen om å satse på Solar Orbiter ble tatt i oktober 2011. Prosjektet gjennomføres av ESA i samarbeid med NASA. ESA har ansvaret for romfartøyet og alle operasjoner i rommet, mens NASA stod for oppskytningen med en Atlas V-rakett fra Cape Canaveral. Sonden er tenkt å operere i sju år.

De vitenskapelige målene med Solar Orbiter kan grupperes rundt fire hovedspørsmål:
Hvordan og hvor dannes solvinden og det interplanetariske magnetfeltet i solens korona?
Hvordan driver solutbrudd variasjoner i heliosfæren?
Hvordan produserer solutbrudd partikkelstråling i heliosfæren?
Hvordan fungerer solens dynamo og hvordan driver den fenomen i heliosfæren?

Disse spørsmålene undersøkes med de ti instrumentpakkene ombord. Fire av disse måler solvindens egenskaper på stedet, mens de seks andre er ulike typer avbildende instrumenter for fjernanalyse av solen.

For å i detalj kunne følge fenomen på solen, og hvordan de påvirker solvinden, er det planlagt å gå så nær solen som 0,3 AE – det vil si omtrent samme avstand som planeten Merkur ligger på. For å klare varmen så nær solen er det montert varmeskjold foran fartøyet. For å komme i denne banen kreves det flere forbiflyvninger av Venus og jorden, noe som gjør at målinger nærmest solen først kan påbegynnes i 2023.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Romsonder
Solen
Romfartøyer skutt opp i 2020
Artikler i astronomiprosjektet
Aleksandr Medved

Aleksandr Vasiljevitsj Medved (født 16. september 1937 i Bila Tserkva, navnet Medved betyr «bjørn») er en tidligere sovjetisk/hviterussisk bryter. Han er ansett som en av de beste fristil-bryterne gjennom alle tider. Han ble den første til å vinne tre olympiske gull i fristil-bryting. FILA anerkjenner han som den fremste bryteren i det 20. århundre innen fristil bryting (med Aleksandr Karelin som den største i gresk-romersk stil). Han har senere skrevet bøker om idretten.

Ettermæle 
Medved er en av de mest kjente sovjetiske utøverne og frem til i dag fortsetter han å inspirere andre. Han var flaggbærer for Hviterussland i OL ved flere anledninger og han bar også flagget under OL i 2004. Han avla også dommereden under Sommer-OL 1980.

Meritter 
 Verdensmester: 7 ganger (1962-63, 1966-67, 1969-71)
 Europamester: 3 ganger (1966, 1968, 1972)

OL-medaljer 
 1964  Tokyo -  Gull i fristil bryting, lett tungvekt 
 1968  Mexico by -  Gull i fristil bryting, tungvekt 
 1972  München -  Gull i fristil bryting, supertungvekt

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske brytere
Olympiske mestere for Sovjetunionen
Medaljevinnere under Sommer-OL 1964
Brytere under Sommer-OL 1964
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1964
Brytere under Sommer-OL 1968
Medaljevinnere under Sommer-OL 1968
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1968
Medaljevinnere under Sommer-OL 1972
Brytere under Sommer-OL 1972
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1972
Personer fra Bila Tserkva
Eliseu dos Santos

Eliseu dos Santos (født 15. november 1976) er en brasiliansk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC4, som er en av klassene for utøvere med alvorlige funksjonshemminger, som ryggmargsskade, duchennes muskeldystrofi eller tetraplegia, men ikke cerebral parese. 

Han begynte med boccia i 2005.

Karriere 
I 2005 kom han på 7.-plass i det panamerikanske mesterskapet i boccia. Hugo Llancafil vant BC4-klassen i dette mesterskapet. Året etter kom han på 7.-plass under VM i boccia. Bruno Valentim vant VM-gull i klassen BC4. I VM i 2007 fikk han sølv, bak Yuk Wing Leung.

Under de Paralympiske sommerleker 2008 fikk han to medaljer. Individuelt fikk han bronse, bak Dirceu Pinto og Yuk Wing Leung. I tillegg fikk han gull i parkonkurransen, sammen Dirceu Pinto.  

Han fikk bronse i VM i boccia 2010 (CPISRA Boccia World Championships), bak Dirceu Pinto og Stephen McGuire, og i 2011 kom han på 1.-plass i klassen BC4 i CPISRA Boccia World Cup 2011. Dos Santos kom på 7.-plass under de Parapanamerikanske leker i 2011 (Parapan American Games). Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 1 i verden i sin klasse. 

Under de Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han bronse individuelt i klassen BC4. Han tapte 2-4 for Dirceu Pinto i semifinalen, men slo Stephen McGuire 5-3 i bronsefinalen. I lagkonkurransen fikk han gull, sammen Dirceu Pinto. De slo Tsjekkia 5-3 i finalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil hos IPC
 London 2012 - Eliseu dos Santos
 London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)

Brasilianske bocciaspillere
Brasilianske handikappidrettsutøvere
Paralympiske mestere for Brasil
Deltakere for Brasil under Paralympiske sommerleker 2012
Deltakere for Brasil under Paralympiske sommerleker 2008
Verdensmestere i boccia
Fødsler i 1976
WIND

Wind er en satellitt skutt opp av NASA 1. november 1994 fra oppskytningsplatform 17B ved Cape Canaveral Air Force Station (CCAFS) i Merritt Island i Florida. Satellitten ble skutt opp med en McDonnell Douglas Delta II 7925-10–rakett. WIND ble designet og produsert av Martin Marietta Astro Space Division i East Windsor Township i New Jersey. Satellitten er en spinnstabilisert sylindrisk satellitt med en diameter på 2,4 m og en høyde på 1,8 m.

Satellitten ble utplassert for å studere radioen og plasmaet som oppstår i solvinden og jordens magnetosfære, før solvinden når jorden. Det opprinnelige oppdraget var å gå i bane rundt Lagrange-punktet L1, men dette ble utsatt da SOHO og ACE-fartøyene ble sendt til samme sted. WIND har befunnet seg ved L1 siden 2004 og er per november 2011 forsatt i drift.

Referanser

Eksterne lenker 
  The WIND spacecraft at NASA Goddard Space Flight Center 
  The WIND Spacecraft Experiment
  WIND Near Real-Time Data
  The WIND Spacecraft

Romfartsoppdrag til solen
Satellitter
Romsonder
Artikler i astronomiprosjektet
1994 i USA