alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Kringkasting

Kringkasting (fra engelsk broadcasting) er utsendelse av lyd- og bildesignaler, spesielt radio og fjernsyn. En rekke teknologier brukes for å kringkaste slike signaler. Kringkasting utgjør en stor del av massemediene.

Kringkasting er norsk oversettelse av det engelske ordet «broadcasting». Aftenpostens Radio-Nyt utlyste i 1922 en konkurranse om et norsk navn for «broadcasting». Det kom inn flere hundre forslag. Forstavelsen kring- og rund- forekom flest ganger. Verbet var som regel -kaste eller -sprede. Aftenposten valgte selv «rundtelefonering». Dette begrepet slo ikke igjennom. «Broadcasting» ble derfor det mest vanlige i fortsatt et par år, sammen med «trådløs telefoni» og «den trådløse». I 1924 begynte telegrafdirektør Niels Stockfleth Schultz Nickelsen å bruke begrepet «kringkasting» internt i Telegrafverket. 

Begrepet ble offisiell betegnelse fra 1925.

Verdens første offentlige kringkasting fant sted 13. januar 1910 da operaene Cavalleria rusticana og Pagliacci ble sendt fra Metropolitan Opera i New York. Enrico Caruso opptrådte i rollen som Canio. Sendingen ble sendt via en sender på 500 watt.

Referanser

Eksterne lenker 
 «Ordet kringkasting», Finn-Erik Vinjes omtale av ordet på Språkrådets nettsider
Shmuel N. Eisenstadt

Shmuel Noah Eisenstadt (født 10. september 1923 i Warszawa, død 2. september 2010) var en israelsk sosiolog, og professor ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem.

Eisenstadt var særlig opptatt av komparativ sosiologi, siviliasjonsstudier og historisk sosiologi. Hans bidrag hadde hatt innflytelse langt utover sosiologien, da særskilt i statsvitenskap, historie, religionsvitenskap og antropologi.

Han har vært gjesteprofessor ved universitetene i Chicago, Harvard, Zürich, Wien, Bern, Stanford og Heidelberg.

I 2006 ble Eisenstadt tildelt Holbergprisen på grunn av sitt bidrag til komparativ kunnskap om sosial endring og modernisering samt om sammenhenger mellom kultur, verdi- og trossystemer og politiske institusjoner.

Utvalgte publikasjoner 
 The Political System of Empires (1963)
 Modernization, Protest, and Change (1966)
 Tradition, Wandel und Modernität (1979)
 Revolution and the Transformation of Societies (1978)
 European Civilization in a Comparative Perspective (1987)
 Die Transformation der israelischen Gesellschaft (1987)
 Japanese Civilization – A Comparative View (1996)
 Kulturen der Achsenzeit (red.), 4 vol. (1987 og 1992)
 Die Antinomien der Moderne
 Die Vielfalt der Moderne
 Theorie und Moderne (2006)

Referanser

Eksterne lenker 
 Professor Eisenstadts hjemmeside
 Holbergprisens begrunnelse
 Presentasjon av Eisenstadt av professor Björn Wittrock
 Brukervennlig Holberg-vinner kronikk om Eisenstadt

Israelske sosiologer
Professorer
Vinnere av Holbergprisen
Den siste revejakta

For filmen med samme tittel, se Den siste revejakta (film)

Den siste revejakta er en roman av Ingvar Ambjørnsen fra 1983. Den beskrives som «en spenningsroman fra narkotikasmuglermiljø».

Handlingen er satt til et narkotikamiljø i Oslo på  det sene 1970-tallet. Boka går nokså langt i å godkjenne bruk av hasj.

I filmatiseringen Den siste revejakta fra 2008 spilte Kristoffer Joner og Nicolai Cleve Broch hovedrollene.

Referanser 

Ingvar Ambjørnsen
Norske romaner
Bøker fra 1983
Elsevier

Elsevier er verdens største forlag for medisinsk og vitenskapelig litteratur. Det utgjør en del av Reed Elsevier-gruppen. Forlaget har hovedkvarter i Amsterdam, men har betydelig virksomhet i Storbritannia, USA og andre steder.

Se også
 Academic Press
 Pergamon Press

Referanser

Eksterne lenker
 

Akademiske forlag
Nederlandske forlag
Selskaper etablert i 1880
Forlag etablert i 1880
1880-årene i Nederland
Vitenskap i 1880
Den kaukasoide rase

«Den kaukasoide rase», også omtalt som «den hvite rase», er en historisk inndeling av mennesker som historisk ble forstått som et biologisk taxon og brukt i tradisjonell antropologi fra slutten av 1700-tallet til andre halvdel av 1900-tallet. Begrepet omfattet som regel antikke og moderne folkeslag fra Europa, Vest-Asia, Sentral-Asia, Sør-Asia, Nord-Afrika og Afrikas horn.

I vitenskapelig sammenheng ble begrepet foreldet i løpet av andre halvdel av 1900-tallet, selv om mange leksika fra relativt sent på 1900-tallet fortsatt opererer med uttrykket og det tilhørende begrepsuniverset. Et unntak er USA; der er både uttrykket kaukasoid og rasebegrepet fortsatt er i utbredt bruk; i amerikansk språkbruk brukes kaukasoid som synonym til personer av europeisk herkomst, noe som ikke tilsvarer den historiske antropologiske bruken av begrepet som omfattet en mye større gruppe også utenfor Europa.

Begrepet ble introdusert i 1780-årene av en gruppe forskere ved universitetet i Göttingen, og beskrev opprinnelig en av tre hovedgrupper innen menneskeheten. I biologisk antropologi ble det forstått som et samlebegrep for fenotypisk liknende folkegrupper. Antikke og moderne «kaukasoide» grupper var dermed ikke sammenfallende med det som i moderne tid ble forstått som «hvite», men hadde som regel fra lys til mørk brun hud. Tradisjonelt ble den kaukasoide rase forstått som en av tre hovedgrupperinger innen menneskeheten ved siden av den mongoloide og den negroide rase. Den kaukasoide rase ble ofte inndelt i tre større grupper på etnolingvistisk grunnlag, omtalt som indo-europeisk eller arisk, semittisk og hamittisk.

Over tid endret definisjoner og forståelser av den angivelige rasen seg. Blant dem som jobbet med temaet var den fysiske antropologen Carleton S. Coon i 1934, og han delte inn de andre rasene i den mongoloide rase, den australoide rase, den kongoide rase og den kapoide rase (de to siste utgjør sammen den negroide rase). Vitenskapen begynte å gå bort fra disse klassifikasjonene i andre halvdel av 1900-tallet.

En fersk genetisk studie som ble publisert i «European Journal of Human Genetics - Nature» i 2019, viste at bestander som vest-asiater (arabere), europeere, nord-afrikanere, sør-asiater (indere) og noen sentralasiater er nært knyttet til hverandre. De kan tydelig skilles fra afrikanere sør for Sahara eller østasiatiske befolkninger.

Litteratur
 
 
 
  
 
 
 
 
 
 
 Blumenbach, Johann Friedrich (1775) On the Natural Varieties of Mankind – the book that introduced the concept
 
  – a history of the pseudoscience of race, skull measurements, and IQ inheritabilit
 
  – a major reference of modern population genetics

Referanser

Se også
Ariere
Indoeuropeere
Semitter
Hamitter
Menneskeraser
Farang, thai for «hvit person»
Mzungu, swahili for «hvit person»
Gringo, spansk og portugisisk slang for «hvit person»

Menneskerase
Folkeslag
Carleton S. Coon

Carleton Stevens Coon (født 23. juni 1904, død 3. juni 1981) var en amerikansk fysisk antropolog og arkeolog, som var professor i antropologi ved Harvard University og University of Pennsylvania. Han er særlig kjent for sin forskning på det som innen tradisjonell antropologi ble forstått som ulike menneskelige raser, og hvordan moderne mennesker utviklet seg fra homo erectus. Han ble kjent særlig i 1950-årene gjennom flere populærvitenskapelige bøker som fikk mange lesere, særlig The Story of Man (1954). Hans definisjoner av de fem rasene (kaukasoid, mongoloid, australoid og negroid (inndelt i kongoid og kapoid)) ble innflytelsesrike innen antropologien i samtiden, men vitenskapen gikk bort fra hele dette teoriuniverset fra de siste tiårene av 1900-tallet. Coons faglige arbeid har i ettertiden blitt vurdert mer kritisk, selv om William W. Howells i 1989 mente hans arbeid fortsatt hadde verdi som datakilde.

Bibliografi (utvalg) 
 1939: The Races of Europe
 1942: Principles of Anthropology, sammen med E. D. Chapple
 1954: The Story of Man
 1962: The Origin of Races
 1971: Living Hunters of the World

Referanser

Personer fra Middlesex County i Massachusetts
Antropologer fra USA
Neil Flynn

Neil Richard Flynn (født 13. november 1960 i Chicago i Illinois) er en amerikansk skuespiller. Han spilte rollen som vaktmester i TV-serien Scrubs. Der var han bare tenkt å medvirke i første episode, men han ble så populær i rollen som vaktmester at han ble en del av den faste rollelisten.

Biografi 
Selv om Neil var født i Chicago, vokste han opp i Waukegan og gikk på high school der. Allerede da var han aktiv som skuespiller, og sammen med Mike Shklair vant han «Humorous Duet Acting». Han studerte ved Bradley University i Peoria, deretter flyttet han til Chicago for å prøve seg som skuespiller. Her var han med i ulike teatergrupper både i klassiske roller og i teatersport. 

Selv om rollen i Scrubs har vært Flynns mest synlige, har han hatt små roller i en rekke forskjellige TV-show og filmer, blant andre Drew Carey Show, Seinfeld, That 70's Show, Baby's Day Out, CSI, My Boys og Smallville. Han spilte også politikonstabel i filmen The Fugitive fra 1993. Denne rollen ble brukt i et subplot i en episode av Scrubs hvor J.D. (Zach Braff) legger merke til Flynns rollefigur i filmen. I 2008 spilte han igjen med Harrison Ford da i rollen som den mystiske FBI-agenten Smith i Indiana Jones and the Kingdom of the Crystal Skull''.

Referanser

Kilder 
 Neil Flynn hos nndb.com

Eksterne lenker 
 

Skuespillere fra USA
Personer fra Chicago
Personer fra Waukegan
Acta Anaesthesiologica Scandinavica

Acta Anaesthesiologica Scandinavica er et vitenskapelig medisinsk tidsskrift med fagfellevurdering innen anestesi, intensivmedisin, smertemedisin og akuttmedisin. Det blir publisert på engelsk.

Tidsskriftet ble etablert i 1957, og er den offisielle publikasjonen til Scandinavian Society of Anaesthesiology and Intensive Care Medicine. Den nåværende redaktør (2013) er overlege Lars Rasmussen.

Eksterne lenker
 

Medisinske tidsskrifter
Anestesiologi
Publikasjoner etablert i 1957
Vitenskap i 1957
Australian Open 1989

Australian Open 1989

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Australian Open
Tennis i 1989
Sport i Australia i 1989
Vasco Gonçalves

Vasco Gonçalves (født 3. mai 1921 i Lisboa, død 11. juni 2005 i Algarve) var en portugisisk militær og kommunistisk politiker.

Gonçalves fungerte som statsminister i fire ulike midlertidige regjeringer mellom juli 1974 og august 1975, da Portugal opplevde politisk turbulente tider i kjølvannet av militærkuppet (nellikrevolusjonen) 25. april 1974 og den etterfølgende striden om hvilken ideologisk retning landet skulle ta. Gonçalves, som var militæroffiser med rang av brigader, var et radikalt kommunistisk medlem av kuppmakernes Movimento das Forças Armadas (MFA). Hans fraksjon tapte imidlertid striden til fordel for moderate og tilhengere av Sosialistpartiet.

Gonçalves' politikk og ettermæle er omstridt.

Referanser 

Portugisiske statsministre
Portugisiske offiserer
Personer fra Lisboa
Fødsler i 1921
Dødsfall i 2005
Sverre Engen

Sverre Engen (født 28. januar 1911, død 4. april 2001) var en norsk-amerikansk skiløper, skiinstruktør, alpinbakke-styrer og filmmaker. Han var sammen sine to brødre, Alf (1909–1997) og Corey (1916–2006), sterkt medvirkende til utbredelsen av skisporten i USA. 

Sverre var født i Mjøndalen, som miderste sønn av Trond og Martha Oen Engen. Hans far var også skiløper, så det var naturlig for Alf å begynne med ski. Etter at hans far døde av spanskesyken i 1918, da Sverre var 9 år, flyttet moren og brødrene til Steinberg. Da han var 18 år emigrerte Sverre og Alf (20 år) til USA, i 1929. De slo seg først ned i Chicago, senere Salt Lake City (1931). Deres mor, som da var enke, flyttet over i 1933, sammen med deres yngste bror, Corey. 

Sverre Engen var med og ga anerkjennelse til Utah som skihopper, driver av og rådgiver for alpinsenter, samtidig som han studerte snøskred og var en pionér innen skipatruljering. Blant annet ledet han skiskolen ved Alta Ski Area.

I 1971 fikk han plass i det amerikanske skiforbundets Hall of fame, for sitt «enorme bidrag til veksten innen skisport». Som  filmskaper nøt han godt av sin dyktighet på ski, sin kreative humor og sin kunstferdige fototeknikk, og lagde flere filmer: Dancing Skis, Ski Aces, Champs at Play, Ski Fever, Skiing America, Ski Time USA, og Ski Spectacular.

De tre Engen-brødrene var viktige for å gjøre skisporten populær i vestlige USA, særlig i Utah og Idaho. 

Sverre Engen døde i 2001 i en alder av 90 år. Hans eldre bror Alf døde i en alder av 88 år i 1997, og hans yngre bror Corey døde i 2006 i en alder av 90 år.

Eksterne lenker 
 Alf Engen Ski Museum Park City, Utah
 Artikkel om Sverre Engen i arkivet til University of Utah 
 Alta Historical Society – tidlig historie 
 Skiing History.org

Personer fra USA født i Norge
Norske alpinister
Norske skihoppere
Alpinister fra USA
Personer fra Nedre Eiker kommune
Fødsler i 1911
Dødsfall i 2001
Agino-Burjatsks flagg

Agino-Burjatsks flagg er en trikolor i fargene blått, gult og hvitt. I øvre hjørne ved stangen står et sojombo-merke, et buddhistisk symbol bestående av en halvmåne, en sol og et hjerte som det kommer tre flammer opp av. Flagget er i forholdet 2:3 og er tegnet av pensjonisten Bato Galsanovitsj Dampilon. Flagget ble innført 6. juli 2001.

Agino-Burjatsks flagg er nærmest en kopi av Burjatias flagg. Burjatene er beslektet med befolkningen i Agino-Burjatsk. Begge folkene er buddhister og tilhengere av lamaismen. Flaggene har de samme fargene og også soyombo-merket, som forøvrig også er å finne i flagget for Mongolia. 

Et tidligere flagg for Agino-Burjatsk hadde et gult felt med sojombo-merket på stangsiden av en ordinær russisk trikolor. Flagget ble innført 10. desember 1996 da flaggloven ble publisert i avisen Aginskaja Pravda. Dagen etter ble flagget offisielt heist for første gang. Det ble endret i 2001 etter at russiske myndigheter ønsket å gå bort fra at føderasjonssubjekter benytter føderasjonens symboler i sine flagg og våpen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Agino-Burjatsks flagg på Flag of the World

Agino-Burjatsks flagg
Note

En note er et symbol i musikken som representerer og bestemmer tonehøyden og varigheten på lyden. En note er skrevet på en notelinje. Hvilken linje notehodet er plassert på, forteller hva slags tonehøyde den representerer: Lyse toner ligger høyere oppe i systemet, og dypere toner ligger lavere.

Noteverdi
For at det skal være mulig å vite hvor lenge en tone skal vare, har enhver note sitt spesielle utseende. En note kan bestå av hode, hals og hake (også kalt fane). Jo flere slike faner en note har hengende fra halsen; jo kortere varighet har den. I vanlig vestlig kunstmusikk er det svært sjelden at komponister skriver noter som er kortere enn sekstifiredeler.

Se også
 Tone
 Skala
 Rallynoter

Musikknotasjon
Angrepet på Morast skanse

Angrepet på Morast skanse var en ublodig affære med strategiske konsekvenser. De norske erobringene under vinterfelttoget inn i Värmland og Dalsland ble satt i revers av generalmajor Gustaf Stenbock under en svensk motoffensiv fra Karlstad. 

Etter det norske felttoget hadde de norske kommandantene med generalmajor Achim von Bredow i spissen fått logistiske problemer etter å ha hatt sine troppene på felten i lang tid, og fått erstatninger for å dekke frafallet blant soldatene, blant falne, sårede og syke. Bredow hadde bare 1300 mann til rådighet, og kunne ikke annet enn å yte et energisk forsvar som svenskene fant uoverkommelige i januar-februar. Stenbock hadde derimot muligheten til å bringe inn forsterkninger, og kunne stille opp om lag 2800 mann. Et tidlig angrep i mars var slått tilbake, men i mai vendt svenskene tilbake, og satt skanseverket under beleiring. På pinseaften overga den skotske kapteinen seg mot fri avmarsj for sin besetning. Etter dette hadde svenskene sikret Värmland mot fremtidige angrep. 

Dermed kunne svenskene konsentrere sine styrkene mot Båhuslen hvor Hannibal Sehested lansert en offensiv mot Gøteborg. Sehested krysset Göta-elven med sin hæravdeling på 1400 mann bare for å bli stoppet av svenskene under en strid på Gullberget den 30. mai, og av meldinger om at den danske hæren som skulle slutte seg til ham fra Varberg var stoppet av svenskene ved Landvetter 27. mai. Sehested hadde dermed ikke annet valg enn å avblåse offensiven, og brøt opp flytebrua ved Lärje til Hisingen. Det skulle ta to måneder før det neste angrepet på Gøteborg, men da hadde store styrker kommet fram fra øst så generalmajor Lars Kagg kunne stille opp 3000 mann i juli. Da Sehested realiserte den reelle styrken i forsvaret ble den andre offensiven i året 1659 avblåst uten at det kom til strid.

Litteratur
 Tore Hiorth Oppegård; Østfold regiment Elanders Forlag 1996 ISBN 82-90545-59-2

Morast skanse
Konflikter i 1645
Fylkesvei 3324

Fylkesvei 3324 går mellom Kviteseid bygdetun i Kviteseid og Grova i Drangedal.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 304 (Telemark).

Kommuner og knutepunkter

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Drangedal
Veier i Kviteseid
Daffy Duck

Daffy Duck er en tegnefilmfigur fra Warner Bros.-seriene Looney Tunes og Merrie Melodies. Han ble skapt av Tex Avery og hans første opptreden var i Porky's Duck Hunt 17. april 1937.

Daffy Duck er kjent for sin overdrevne lesping. Den første stemmeskuespilleren som ga stemme til Daffy Ducks var Mel Blanc. Daffy Duck har også vært med i filmer som Looney Tunes – Back in Action og Space Jam og i 2003–2005 spilte han sitt alter-ego, Duck Dodgers, i TV-serien med samme navn som ble vist på Cartoon Network.

Daffy Duck var også gjennomgangsfiguren i tegneseribladet Daffy, som kom i norsk versjon fra 1958 til 1969.

Looney Tunes
Tore Eriksen

Tore Eriksen (født 1947) er en norsk økonom. Han har vært departementsråd i Finansdepartementet og var ambassadør ved Norges delegasjon til OECD i Paris i perioden 2011-2014. .

Eriksen er utdannet samfunnsøkonom fra Universitetet i Oslo i 1975. Han arbeidet som vitenskapelig assistent ved Økonomisk institutt, Universitetet i Oslo, før han i 1978 begynte sin karriere i Finansdepartementet. Han arbeidet ved Statsministerens kontor 1993-1995. Han har vært ekspedisjonssjef i Finansdepartementets økonomiavdeling og var departementsråd (finansråd) i Finansdepartementet fra 1999 til 2011. 

Avisen VG kåret i 2006 Eriksen til Norges 4. mektigste person. Han er gift med Ap-politikeren Ann-Marit Sæbønes.

Referanser

Eksterne lenker 
 Tore Eriksen - Store norske leksikon
 uio.no Alumni
 demokraten.no

Norske ambassadører
Norske departementsråder
Fødsler i 1947
Personer fra Fredrikstad kommune
Leirskredet i Sokkelvika i 1959

Leirskredet i Sokkelvika i 1959 var et kvikkleireskred som ble utløst 7. mai 1959 i Indre Sokkelvika noen kilometer nord for Sørkjosen, på vestsiden av Reisafjorden i Nord-Troms. Skredet startet på sjøbunnen og forplantet seg inn på land. Det kom uten forvarsel.

Av de 17 menneskene som ble tatt av raset, døde ni, derav fire barn. Alle de omkomne var i familie.
Av materielle tap var fire våningshus, tre fjøs, fem sjøhus, to kaier, to buer, tre sjarker og fire spissbåter. Bare tre hus sto igjen.

Årsaken til skredet ble aldri funnet. 
Raset skjedde etter en periode med mye nedbør, og kan ha blitt utløst av menneskelig aktivitet.

Det har blitt reist en minnebauta i Sokkelvika.

Andre ras i området
10. mai 2015 gikk et nytt ras i Sørkjosen et par kilometer lenger inn i fjorden. Det førte ikke til personskader, men tok med seg bygninger og brygger samt halve moloen i Sørkjosen. Mesteparten av raset gikk under vann. E6 fikk en opptil 700 km lang omkjøring via Finland. Årsaken til dette skredet var at det var fylt stein i fjorden for å lage fundament til et nytt veikryss og tunnel. 
Det nye raset har blitt sett i sammenheng med raset i Sokkelvika.

Referanser
 NGU Rapport 2005.018, Leirkartlegging i Troms: Kvartærgeologien ved  Sandstrand, Ånstad og Ibestad i kommunene; Skånland og Ibestad, – et grunnlag for videre skredfarekartlegging.
 Brænd, T. 1961: Skredkatastrofen i Sokkelvik i Nord-Reisa 7. mai 1959. Norges Geotekniske Institutt. Publikasjon nr. 40, s. 11-13.

Sokkelvika
Hendelser i 1959
Nordreisa
1959 i Norge
Sokkelvik

Sokkelvik, også skrevet Sokkelvika, (kvensk: Vuorkkulahti) er ei bukt og ei fraflyttet bygd i Nordreisa kommune i Troms. Bygda ligger på vestsida av Reisafjorden, 5-6 km nord for Sørkjosen. Indre Sokkelvika har veiforbindelse til europavei 6 (1,5 km), videre til Ytre Sokkelvika går en gangsti (2 km).

I Indre Sokkelvika gikk det 7. mai 1959 et kvikkleireskred som sopte store deler av bebyggelsen på havet. Skredet startet ute i sjøen og forplantet seg inn på land. 17 mennesker ble tatt av raset, 9 av dem omkom. Etter ulykken ble bygda fraflyttet.

Et av husene i Indre Sokkelvika som ikke ble tatt av raset i 1959, ble på slutten av 1980-tallet flyttet til Sørkjosen. Det såkalte Sokkelvikhuset ble bygd rundt 1850 og inngår nå som en del av Nord-Troms Museums anlegg. Det brukes som utstillingslokale om sommeren.

Se også 
Leirskredet i Sokkelvika i 1959

Referanser

Kilder 
Geoportalen: Slukt av sjøen (skrevet av Astor Furseth, død lenke)
Google-kopi av sida (besøkt 18. mai 2015)
Nord-Troms Museum: Refundamentering av Sokkelvikhuset (10. desember 2010, besøkt 18. mai 2015)

Nordreisas geografi
Tidligere bosetninger i Troms og Finnmark
Bosetninger i Nordreisa
Jevning

Jevning betegner både en matlagingsteknikk og ingrediensene som brukes til dette formålet, dvs. å gjøre væske mer tyktflytende. Dette gjøres ved å blande stivelse og væske slik at det får den ønskede konsistens; til en suppe, en saus, en krem eller stuing. 

Hvetemel og potetmel brukes ofte til jevning av saus til tradisjonelle norske retter. Ellers kan man også jevne med Maizena som er utrørt i vann. Til mange klassiske retter brukes eggeplommer og fløte sammen som jevning i den tilhørende sausen, som f.eks smørsausene hollandés og béarnaise. 

I f.eks brun og hvit saus lages jevningen først som basis for sausen, mens væske tilsettes etter hvert. En toppjevning tilsettes når sausens ingredienser forøvrig er ferdig tilberedt og klar for servering.

Det finnes tre typer jevninger: Kalde, varme og legeringer.

Kalde jevninger: potetjevninger, maisennajevninger, meljevniger og arrowrotjevning.

Varme jevninger: lys og brun jevning. 

Legeringer : Kremfløte, eller kremfløte og eggeplomme. Legeringer vil da si at man tilsetter kremfløte eller da en blanding av eggeplomme og kremfløte like før servering. Må ikke koke opp etter at eggeplommen er tilført. Dette gjøres for å gi sausen/suppen en fyldigere konsistens. 

Matingredienser
Matlaging
Sauser
Liste over Malaysias monarker

Liste over Malaysias monarker omfatter de som har hersket som Malaysias monark fra landet ble selvstendig i 1957. Kongen har tittelen Yang di-Pertuan Agong.

Referanser 

Malaysia
Malaysia
Politimester Fiks

Politimester Fiks (eng. Chief O'Hara) er en figur i tegneseriene om Mikke Mus. Han ble skapt av Floyd Gottfredson og opptrådte for første gang i avisstripen i mai 1939 i historien Mickey Mouse Outwits the Phantom Blot. 

Fiks har vanligvis blitt tegnet med store kinn som en bulldog, skjønt han noen ganger har blitt tegnet annerledes.

Han er politimester der Mikke Mus og Langbein bor og er en god venn av dem.  Han fremstilles som en stereotypisk irsk-amerikaner og er en vennlig og rettferdig person. Fiks er ikke dum, men når Mikke hjelper til med sakene hans, er det alltid "amatørdetektiven" Mikke som står for gjennombruddet i etterforskningen.

I den skandinaviske oversettertradisjonen bor Fiks i Andeby, selv om han overveiende tilhører museuniverset heller enn andeuniverset. Det finnes imidlertid noen (eldre) historier som lar ham opptre sammen med endene også, f.eks. at han blir kalt inn når Skrues pengebinge er blitt ranet. 

Fiks er gift og bor sammen med sin kone Petunia. I historier der Fiks og Petunia har hovedrollene kommer det av og til frem at Fiks heter Frode til fornavn.

Eksterne lenker 
 Kommissar Hunter Duckipedia

Figurer fra Disney-tegneserier

de:Liste der Bewohner Entenhausens#Kommissar Hunter
en:Mickey Mouse universe#Chief O'Hara