alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Marin Alpin

Marin Alpin er et norsk selskap som driver med design samt produksjon av marine og alpine sportsklær. Det er hjemmehørende i Stavern, Larvik kommune. Marin Alpin ble grunnlagt i 1989 av Stavern-mannen Per Olav Myhrvoll og Porsgrunns-mannen Gisle Dyhre. Marin Alpin består av tre avdelinger: Sport and Leisurewear, Businessline samt et gave- og profilbyrå. Daglig leder er Safet Cehajic.

Marin Alpin eier et 2 000 kvadratmeter stort lager på Risøya. Det har tyve ansatte i Stavern samt opptil seksti sommervikarer. Selskapet står også for driften av «Båtisen», foruten å betjene syv utsalgssteder i Stavern samt Helgeroa og for første gang i Nevlunghavn. Det har i 2008 åpnet ny butikk.

Klærne blir produsert i Kina. Marin Alpin selger til større forhandlernett, dekker 200 butikker over hele Norge samt distribuerer til Sverige. Marin Alpin omsetter for mer enn seksti millioner kroner, med et resultat på tre millioer i 2007 samt ti millioner i egenkapital. Målet er en omsetning på åtti millioner kroner de neste årene.

Eksterne lenker 
 

Norske tekstilbedrifter
Næringsliv i Larvik
Stavern
Etableringer i 1989
Elisenfryd

Elisenfryd er en hvitmalt trebygning i Stavern, Larvik kommune. Det er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Jonas Lie (1833–1908) og kona Thomasine bodde her i sine siste år, fra 1906. 

Siden 1870 hadde Lie bodd i Paris, men med økende hjemlengsel mot Norge. I 1904 var Jonas Lie i Stavern for å erverve hus. Han hadde tidligere bodd en kort periode i byen da han i 1846 forsøkte en karriere som sjøkadett, men paret hadde ellers ingen forbindelse til byen. Etter en del frem og tilbake erverver han en tomt av bankkasserer Frithjof Olsen på Larviksveien. Kjøpekontrakten ble inngått 22. august 1904.

Huset ble oppført i 1905. 22. juni 1906 flytter Thomasine og Jonas Lie inn i huset. Navnet blir Elisenfryd, etter et landsted i Trøndelag som Lies oldefar eide. Paret fikk ikke lang tid i huset: Thomasine døde i 1907 og Jonas i 1908.

Som bygning er Elisenfryd særskilt på flere vis. Den er arkitekttegnet av Olav Olson, og oppført av prefabrikkerte materialer (fra Strømmen Trævarefabrik), to ting som var uvanlig den gang. I Stavern var Elisenfryd det første som brøt med sveitserstilen som da var enerådende. Med halvvalmet mansardtak, karnapp, vinduslemmer samt kombinasjon av små og store vindusruter tilhører det nærmest jugendstilen, med visse «franskinspirerte trekk». For eksempel krevde Lie at vinduene skulle svinge innover.

Det eneste ekstravagante ved Elisenfryd er likevel kun inngangspartiet, en dobbeltdør flankert av to søyler med et lite takspring over. De maritimt inspirerte koøyene på hver side er også særskilte.

Litteratur og andre kilder 
 Hilde Diesen. Dikterhus. Tell forlag, 1994 (''bokhylla.no – fulltekst)
 istavern.no

Norske kunstnerhjem
Byggverk i Larvik
Stavern
Inger Edelfeldt

Inger Edelfeldt (født 14. juli 1956 i Stockholm) er svensk forfatter, oversetter og illustratør.

I tillegg til at hun har skrevet og oversatt flere bøker, har hun også illustrert flere bøker. Hun debuterte i 1977 med romanen Duktig pojke. Hun har til sammen skrevet rundt 20 bøker, de fleste bøkene er romaner, noveller, diktsamlinger og bøker for barn og ungdom.

Priser og utmerkelser

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Inger Edelfeldts forfatterblogg

Svenske forfattere
Svenske illustratører
Vinnere av Adamsonprisen
Personer fra Stockholm
Nick Lazzarini

Nick Lazzarini (født 1984) er en amerikansk danser. Han er mest kjent for å ha vunnet So You Think You Can Dance 2005. Lazzarini er en trent danser i jazzdans, , hiphopdans, ballett og moderne dans.

Lazzarini vant den første sesongen av So You Think You Can Dance, hvor han vant tittelen «USAs favorittdanser», disposijonsrett til en leilighet i New York City, NY i ett år og pengepremien på 100 000 dollar med 37,7 prosent av stemmene. På andreplass kom bestevennen hans Melody Lacayanga. Lazzarini var bare én gang i faresonen helt til han vant.

Eksterne lenker 
  

Dansere fra USA
Personer fra Santa Clara County i California
So You Think You Can Dance-finalister
Fødsler i 1984
Personer fra Santa Clara County i California
Offshore Norge

Offshore Norge, tidligere Norsk olje og gass (NOROG) 2012–2022 og Oljeindustriens Landsforening (OLF) før 2012, er en interesse- og arbeidsgiverorganisasjon for oljeselskaper og leverandørbedrifter knyttet til oljevirksomheten på norsk kontinentalsokkel. Offshore Norge arbeider for å videreutvikle en konkurransedyktig olje- og gassindustri i Norge. Offshore Norge utvikler også retningslinjer for olje- og gassnæringen som råd og anbefalinger til hvordan selskapene kan håndtere ulike problemstillinger på best mulig måte. 

Offshore Norge har også som oppgave å lede og koordinere fellesprosjekter innen helse, arbeidsmiljø og drift, samt ytre miljø.  

Offshore Norge har hovedkontor i Stavanger med rundt 40 ansatte, og kontor i Oslo med ti ansatte. Administrerende direktør fra 2015 til 2020 var Karl Eirik Schjøtt-Pedersen. Offshore Norge er tilsluttet NHO, Næringslivets Hovedorganisasjon. Som landsforening i NHO er Offshore Norge sentral part i avtalene mellom arbeidsgivere og arbeidstakere. 

I 2019 slo Norsk olje og gass seg sammen med Exploration & Production Information Management Association (EPIM, opprettet i 2007) og Geodata Trade Operator (GTO).

Organisasjonen skiftet i 2022 navn fra Norsk olje og gass til Offshore Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Norsk olje og gass' nettsted
 Norsk olje og gass' nettsted for ungdom 
 

Norske arbeidsgiverforeninger
Næringslivets Hovedorganisasjon
Frontfagsmodellen

Frontfagsmodellen er en modell for organisering av lønnsforhandlinger som brukes i Norge. Frontfagsmodellen går ut på at eksportbedrifter, som konkurrerer internasjonalt, forhandler sin lønnsvekst først, og lønnsveksten ellers i samfunnet forhandles lik eller lavere som denne. Organiseringen sørger for at lønnsnivået i Norge ikke blir så høyt at eksportsektoren får for høye kostnader, mister sin konkurransekraft, og må si opp ansatte. 

Frontfagmodellen er ifølge NHO en bærebjelke i den norske lønnsdannelsen. Ifølge sjefsøkonom Roger Bjørnstad i LO gir frontfagmodellen store gevinster, ettersom det motvirker inntektsulikhet, bevarer arbeidsplasser, samt bevarer konkurransekraften til norske eksportbedrifter, hvorfra vi henter store inntekter.

Idéen om at utsatte bedrifter skal forhandle tariff først stammer fra de første store arbeidskonfliktene på 20-tallet, der metallurgiske industrier gikk i front og forhandlet lønn først, grunnet den harde konkurransen i stål- og jernindustrien. Den norske modellen der eksportbedriftene er frontfag stammer  fra Odd Aukrusts hovedkursteori, som ble publisert i 1977. Danmark og Sverige har tilsvarende modeller for lønnsdannelse hvor industrien leder an lønnforhandlingene.

Bakgrunn og hovedkursteorien 
Frontfagsmodellen er basert på den såkalte hovedkursteorien, også kalt Aukrust-modellen, som ble publisert i 1977 av Utredningsutvalget for inntektsoppgjørene bestående av Odd Aukrust (leder), Fritz C. Holte og Gerhard Stoltz. Utvalget bygget på ideen om at lønnsveksten i Norge må tilpasses hva konkurranseutsatt sektor over tid kan tåle. Dette betyr igjen at lønnsveksten i Norge ikke må være svært mye større enn hos våre handelspartnere i et langt perspektiv (5–20 år), fordi dette vil svekke konkurranseevnen til norsk industri.  Utvalget konstruerte ikke en ny modell for lønnsdannelse, men bygget på historisk praksis blant partene i arbeidsmarkedet. Modellen formulerte et analytisk og formelt samfunnsøkonomisk argument for at konkurranseutsatt industri burde være frontfag, og bandt dette sammen med en bredere makroøkonomisk utvikling med stabil inflasjon, lønnsvekst, og sysselsetting.

Den norske tarifforhandlingsmodellen har ivaretatt hovekursteoriens sentrale argument ved at et stort innslag av konkurranseutsatt virksomhet har gått inn i tariffoppgjøret først, som frontfag, og at utfallet av disse tariffoppgjørene har fungert som en veiledende norm for andre tariffområder som har forhandlet senere samme år. Resultatet fra frontfag-forhandlingene vil i Norge være retningsgivende for hva som kan forventes oppnådd i forhandlinger, mekling-, eller konflikt når det gjelder de øvrige overenskomstene. 

I praksis har frontfagene i Norge stort sett vært omfattet av Industrioverenskomsten (inngått mellom Fellesforbundet (LO) / Norsk Industri (NHO) ved forbundsvise oppgjør, og større industriområder ved sentrale oppgjør.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 «Frontfag, regulering og marked», debattinnlegg av Per Richard Johansen, Dagens Næringsliv 11. mars 2015

Arbeidsliv i Norge
Rubina Ranas gate (Oslo)

Rubina Ranas gate (1-9, 2-14) er en gate på Grønland i bydel Gamle Oslo. Deler av gaten var tidligere en del av Mandalls gate, mens resten er nyopparbeidet etter sanering og oppføring av ny bebyggelse i området.

Gaten går fra Tøyenbekken til Platous gate.

Gaten er oppkalt etter Rubina Rana, pakistanskfødt bypolitiker i Oslo, som den første gata oppkalt etter en ikkevestlig innvandrer.

Litteratur

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Veier i Oslo oppkalt etter kvinner
Veier på Grønland (Oslo)
Eddy Wata

Eddy Wata er en nigeriansk danceartist. Han var født av en nigeriansk mor og jamaikansk far og begynte å spille batteridrevet keyboard i en veldig ung alder. Da han fylte 18 bestemte han seg for å flytte til Jamaica for fire år, hvor han møtte artister som påvirket hans følelser til reggae. Etter hjemreisen til Nigeria, dannet han et band, og ble fulgt opp av tallrike fjernsynsopptredener. I 2001 bestemte han seg for å reise til Europa, til Nederland. I Nederland ble han kjent med produsenten Lino Lang. Etter en livekonsert, tok produsenten ham med videre til Italia. Der møtte han adskillige DJ-er. Høsten 2003 ble Eddy Wata en artist etter råd fra sin produsent, og han oppnådde stor suksess med sangen «Jam» samme året. Han samarbeidet med den italienske DJ-en Gabry Ponte i sangen «A Silvia», som Eddy Wata forsynte med reggae og engelske vokaler.

Singler
 Jam (2003) – Nådde nummer 16 på den franske Topp 40-listen.
 In Your Mind (2004) – Nådde nummer 4 på den franske Topp 40-listen.
 La Bomba (2005) – Nådde nummer 10 på den finske Topp 100-listen. 
 What a Boy (2006)
 I Love My People (2008) – Toppet den rumenske Topp 100-listen.
 The Light (2008)
 My Dream (2009)
 I Like The Way (2009)

Se også 
 Eurodance
 Italodance

Eksterne lenker 
 

Nigerianske sangere
Dance-artister
Bondens marked

Bondens marked er et utsalgssted for kortreist mat, hvor produktene er lokalproduserte og de som selger må ha produsert varene selv.

Formål 
Hovedidéen er å skape en møteplass der forbrukere kan få kjøpt lokal mat samtidig som de kan spørre bonden eller produsenten om hvor og hvordan maten er produsert. I Norge er det de siste fem årene etablert Bondens marked i 23 byer. Bondens marked skal i første rekke være en salgskanal med fast lokalisering og jevnlige markedsdager slik at kundene vet hvor og når de finner oss. Unntaksvis deltar Bondens marked på matfestivaler og andre arrangementer.

Det må være produsenten selv som står for salget. I tillegg skal alle råvarer være lokale og sporbare der dette er mulig. Dette for å holde det vi lover kundene våre; kortreist mat direkte fra produsenten. Selve foredlingsprosessen skal ha et håndverksmessig preg/småskala preg. Poenget er at det skal være unike produkter.

Bondens marked har enn løpende vurdering av om det er kapasitet til å starte opp nye steder og hvor dette eventuelt bør være. Hovedbegrensningen så langt er tilstrekkelig med produsenter i regionen for å unngå at en ny oppstart undergraver eksisterende markeder.

Farmers Market og Bondens marked 

Bondens marked ble arrangert første gang høsten 2003 i 9 byer i Norge, deriblant i Oslo. Bondens marked ble startet etter initiativ fra det sentrale Bondens markedprosjektet i regi av Norsk Landbrukssamvirke, Norsk Bonde- og Småbrukarlag,  Norges Bondelag, daværende Norsk Gardsmat (Norsk Bygdeturisme og Gardsmat)  OIKOS. Dette var et prøveprosjekt etter inspirasjon fra Farmers Market i England og USA.

I Norge er Bondens marked organisert under Stiftelsen Bondens marked Norge.

Regler for å delta på Bondens marked 

Det er tre hovedkrav for å delta på Bondens marked:
Råvarene skal være lokale og sporbare, så langt som mulig
Foredlingen skal ha et håndverksmessig preg
Produsenten(e) skal selv stå for salget på Bondens marked

Ved godkjenning av nye produsenter/produkter blir det gjort en vekting av alle tre punktene. Det betyr at svak oppfylling på ett av punktene kan kompenseres ved høy oppfylling på de andre.

Bondens marked i Norge

Lokalisering av Bondens marked i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Bondens marked Norge
 Farmers Market USA
 Farmers Market UK
 Norsk Landbrukssamvirke
 Norsk Bonde- og Småbrukarlag
 Norges Bondelag
 Norsk Gardsmat
 OIKOS

Handel
Landbruk
Næringsmiddelbransjen
Ungkommunistene i Norge

Ungkommunistene i Norge er Norges Kommunistiske Partis ungdomsorganisasjon. Ungkommunistene er en marxistisk-leninistisk organisasjon. UngKom gir ut avisa Kameraten.

Historie

Før 2006
Ungkommunistene i Norge ser på seg selv som NKUs åndelige etterfølger. Ungkommunistenes historie finnes derfor beskrevet under: Norges Kommunistiske Ungdomsforbund.

2006 - nåtid
Ungkommunistene ble dannet som følge av en konflikt mellom Norges Kommunistiske Parti (NKP) og Norges Kommunistiske Ungdomsforbund (NKU) som startet i 2004. Mye av konflikten er udokumenterbar, men kjernen var at NKP mente at det ikke var noen aktivitet i NKU og at dette forhindret rekruttering til NKP. 1. april 2006 vedtok NKP at NKU skulle gjenopprettes uten dets gamle lederskap. NKU ble registrert som organisasjon i Brønnøysundsregisteret med samme logo som før. Et landsmøte ble holdt 12. og 13. mai det samme år der representanter fra NKP møtte med medlemmer fra det gamle NKU og potensielle medlemmer som ble tatt opp i organisasjonen på landsmøtet. Organisasjonen fortsatte å virke som NKPs ungdomsorganisasjon, og fram til juli 2008 het organisasjonen NKU. Da hadde konflikten mellom NKP og det gamle NKU kommet opp i Oslo tingrett, hvor det endte med at begge parter ble tilkjent ansvar for konflikten, men det gamle NKU fikk rettighetene til navn og logo. Det ble da vedtatt at det gjenreiste NKU skulle skifte navn til Ungkommunistene i Norge (UngKom) og skifte logo.

Organisering
UngKoms ledelse var organisert selvstendig i samråd med NKPs sentralstyre frem til konstituering tidlig 2010. 23/24 mai 2010 holdt Ungkommunistene i Norge sitt konstituerende landsmøte, der de valgte et forbundsstyre, med følgende arbeidsutvalg: Jørgen Hovde (leder), Robin Bergseth (nestleder), Christer Sjøblom (sekretær), Fredrik Røe Brevig (internasjonal sekretær) og Anne-Catherin Gonzales (kasserer). NKP er representert i både forbundstyret og arbeidsutbalget ved deres leder Svend Haakon Jacobsen.

Eksterne lenker
 Norges Kommunistiske Parti
 Ungkommunistene i Norge
 Ungkommunistene og NKP i Bergen

 
Kommunisme i Norge
Politiske ungdomspartier i Norge
Politiske partier etablert i 2006
Niklas Sandberg (fotballspiller)

For den norske fotballspilleren, se Niklas Sandberg (1995)

Niklas Sandberg er en svensk fotballspiller som spiller for Singapore Armed Forces FC, etter en overgang fra norske FK Haugesund.
Han kom til Haugesund den 17. mars fra CFR Cluj.

Han spiller midtstopper og defensiv midtbane. 
Han har også spilt i AIK, Stabæk Fotball og Helsingborgs IF.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Stabæk fotball om Niklas Sandberg

Svenske fotballspillere
Fotballspillere for AIK
Fotballspillere for Helsingborgs IF
Fotballspillere for FC Väsby United
Fotballspillere for CFR Cluj
Fotballspillere for Stabæk Fotball
Fotballspillere for FK Haugesund
Fotballspillere for IK Brage
Personer fra Stockholm
Fødsler i 1978
André Villa

André Visdal Villa (født 27. april 1982 på Lillehammer) er en norsk tidligere profesjonell FMX-utøver.

Villa har deltatt i toppnivå både i VM, Redbull X-Figthers og X-Games. 8. september 2008 brakk han begge bena i leggen tvers av da han måtte kaste seg av motorsykkelen etter et mislykket hopp under en konkurranse i Polen. 4. august 2011 brakk han lårbenet under trening, også dette i Polen.

Hans personlige trener er Errol Francis. Villa er bosatt i Torrevieja, Spania samt Vågå, Norge. Han er 1,87 meter høy og veier 90 kilogram.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske motorsyklister
FMX-utøvere
Norske deltagere i X Games
Verdensmestere i motocross
Skal vi danse-deltakere
Personer fra Vågå kommune
Lassie n the Lads

Lassie n the Lads var en norsk musikkgruppe stiftet i 1997 i Stjørdal. Gruppa spilte musikk som best kan karakteriseres som irskinspirert folkrock og har blant annet spilt på Sommerfestivalen i Selbu samt Skagen Festival og Tunø Festival i Danmark.
Gruppa lanserte sitt eneste album, Storyteller, i 2008. I 2009 ble bandet oppløst.
Bandet hadde en gjenforeningskonsert i 2017 i Stjørdal. Denne fant sted i en for anledningen utsolgt storsal i Kimen Kulturhus.

Medlemmer 

 Øystein Berntsen: Vokal
 Ann Helen Stamnsve: Fiolin
 Kay Jonny Kristiansen: Gitar
 Per Ivar Moum: Bass
 Kjartan Klingen: Trommer

Diskografi 

Album
 Storyteller (2008)
Singler
 Hallo! Det e' live! (2002)
 Storytellers (2005)
 Life is Great (2006)
 The Storyteller (2008)
Deltar på
 Norsk Rekord: Keep the Dream Alive (2008)

Norske musikkgrupper
Band etablert i 1997
Johan Asplund

Johan Asplund (født 18. mai 1937 i Jakobstad, død 13. november 2018 i Lund) var en framstående svensk sosiolog, sosialpsykolog og oversetter, som blant annet interesserte seg for sosial interaksjon og etnometodologi. Han var professor emeritus ved Lunds universitet, og æresmedlem i Svenska Deckarakademin.

Han skrev blant annet Om undran inför samhället, med nøkkelbegrepet aspektseende. To andre av hans mest leste bøker er Det sociala livets elementära former (1987), der han analyserte store deler av den klassiske sosialpsykologiske forskningen med dets eksperiment, og lanserte sin overgripende teori at mennesker generelt er sosialt responsiv, og Essä om Gemeinschaft och Gesellschaft (1991), der han forklarer og diskuterer disse begrepene, som er skapt av den tyske sosiologen Ferdinand Tönnies.

Bibliografi 

 Om mättnadsprocesser 1967
 Sociala egenskapsrymder 1968
 Om undran inför samhället 1970
 Om attitydbegreppets teoretiska status 1971
 En mycket fri tolkning av några teser i George Lukács historia och klassmedvetande 1971
 Inledning till strukturalismen 1973
 Bertillon och Holmes 1976
 Teorier om framtiden 1979
 Socialpsykologiska studier 1980
 Tid, rum, individ och kollektiv 1983
 Ett ostämt piano är hemskt 1984
 Om hälsningsceremonier, mikromakt och asocial pratsamhet 1987
 Det sociala livets elementära former 1987
 Rivaler och syndabockar 1989
 Essä om Gemeinschaft och Gesellschaft 1991 (om Ferdinand Tönnies' begrepp)
 Storstäderna och det forteanska livet 1992
 Avhandlingens språkdräkt 2002
 Genom huvudet 2002
 Hur låter åskan? 2003
 Angående Raymond Chandler 2004
 Munnens socialitet och andra essäer 2006

Priser og utmerkelser 
  – John Landquists pris 
  – Kellgrenpriset 
  – Läkerols kulturpris

Eksterne lenker 

 Funderinger over noen av Johan Asplunds bøkker

Svenske sosiologer
Svenske professorer
DS «Kysten»

DS «Kysten» er et kystruteskip bygget ved Trondhjems Mekaniske Værksted som byggenummer 139. Skipet ble levert til Namsos Dampskibsselskap i 1909 og satt i rute mellom Trondheim og Namsos. Ruten hadde 45 anløp og turen tok nesten to døgn.

I 1926 ble båten skadet av et vindkast som kastet den av blokkene mens den lå i dokk. I 1940 og 1944 ble den rekvirert av tyskerne. I 1950 ble den satt inn i den opprinnelige ruten igjen etter omfattende reparasjon og renovering, blant annet ble den forlenget med 14 fot.

I 1964 ble «Kysten» solgt til Tvedestrand og fikk navnet «Askaas». Da Tønsberg feiret 1100-årsjubileum i 1971, ble A/S Jubileumsskipet grunnlagt, og «Askaas» ble innkjøpt og omdøpt til «Kysten I» etter en innsamling.

«Kysten» har ligget til reparasjon på Bredalsholmen Dokk og Fartøyvernsenter (Nasjonalt fartøyvernsenter) fra 2003 til 2012 med store rustskader i skroget. Skipet ble slept tilbake til Tønsberg i august 2012 for videre innvendig restaurering ved Tønsberg Kystkultursenter. Den 29. juni 2019 seilte den for første gang med passasjerer etter restaureringen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  DS «Kysten», fra Tønsberg Maritime Kulturforum
  DS «Kysten I», fra Sjøhistorie

Norske dampskip
Sjøfart i Trøndelag
Sjøfart i Agder
Sjøfart i Vestfold og Telemark
Tønsberg
Verneverdige fartøy
Skip fra 1909
1909 i Norge
Hjemmeflåten
Skip bygget i Norge
Artikler i sjøfart-prosjektet
Halvard Foynes

Halvard Foynes (født 3. januar 1948) er en norsk skjønnlitterær forfatter.

Foynes er utdannet adjunkt. Han utgav flere dikt i Vinduet innen han gjorde sin debut med diktsamlingen Sommer ur trip i 1973. Etter det har han publisert en rekke diktsamlinger og to prosasamlinger.

Foynes kommer fra Nøtterøy og bor på Nordstrand i Oslo.

Bibliografi 
 1973: Sommer ur trip (lyrikk)
 1975: Ett trinn av gangen (lyrikk)
 1977: Dagene på verven (lyrikk)
 1982: Dagene roper i høstens farger (lyrikk)
 1985: Historietime (lyrikk)
 1988: Natt i New York (lyrikk)
 1993: Siktdyp; kambrium (lyrikk)
 1995: En natt har mange farger (lyrikk)
 1997: Henrykkelsen (historier)
 2001: Det begynneraktige ved mennesket (historier), Gyldendal
 2005: Ytre Oslofjord (lyrikk), Gyldendal
 2007: I den tynne hinnen av tolket mellom oss (lyrikk), Gyldendal
 2008: Der vind og lys rydder hverandre av veien (lyrikk), Gyldendal
 2010: Douglasgrana i Botanisk hage (lyrikk), Gyldendal
 2014: Strykere, blåsere og blå tønner (lyrikk), Gyldendal
 2018: Ansiktet, håret, lyset i huden (lyrikk), Gyldendal
 2021: Lysets ubetydelige feiltakelser (lyrikk), Gyldendal

Priser 
 1985: Hartvig Kirans minnepris

Referanser

Kilder 
 Presentasjon av Halvard Foynes i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
 Er representert i Øystein Rottem: Norsk Litteraturhistorie, Bind 2 (Cappelen 1997) og Kåre Glette: Vestfolds litteraturhistorie 1000 - 2000 (Novus Forlag - 2009)

Norske lyrikere
Personer fra tidligere Nøtterøy kommune
Personer fra Færder kommune
Fødsler i 1948
Hafslund

Denne artikkelen omhandler tettstedet, for selskapet se Hafslund (selskap)

Hafslund er et av de største tettstedene i Sarpsborg kommune i Østfold. Tettstedet ligger sørøst for bysenteret og øst for Glomma ved Sarpsfossen. Nærmere elva ligger blant annet Hafslund hovedgård, med hovedbygning fra 1761, Hafslund kirke fra 1891, Hafslund holdeplass og to kraftverk ved fossen.

Historikk
Rikt fiske i Glomma og god morenejord la grunnlag for tidlig bosetning, og en regner med at det har bodd folk fast i området allerede for 5 000 år siden. I parken ved Hafslund hovedgård ligger helleristninger som er 3 000 år gamle. Opprinnelig var hovedgården antakelig et krongods, og navnet Hafslund, som er satt sammen av det norrøne mannsnavnet Hafr og lundr («lund»), blir nevnt for første gang i et brev fra 1344. 

Lokal uttale av stedsnavnet er «Haflund» (uten ‘s’).

Fra 1500-tallet ble det opprettet sagbruk langs Sarpsfossen både på Hafslund og Borregaard. Hafslund fikk etterhvert også papirfabrikk og to kraftverk i fossen, Hafslund på 37 MW og Sarp på 82. Stedsnavnene har siden gitt navn til de store industriselskapene Hafslund ASA og Borregaard.

Nord for Hafslund ligger Hafslundsøy. 

Hafslund barneskole ble offisielt innviet den 3. mai 1916, og var på denne tiden den største skolen i fylket.

Referanser

Eksterne lenker
 Om Hafslund hovedgård og stedets historie

Bosetninger i Sarpsborg