alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Fotballrekorder i England

Fotballrekorder i England inneholder noen rekorder for klubber, spillere og managere i Premier League, The Football League, FA-cupen, ligacupen, Charity Shield/Community Shield samt Englands herrelandslag i fotball.

Liga og cuper
Oppdatert for 2017-18 sesongen

Klubber
Flest seire i den øverste divisjonen i England: Manchester United, 20.
Flest seire i Premier League: Manchester United, 13.
Flest sesonger totalt i øverste divisjon: Everton, 114.
Flest sesonger kontinuerlig i øverste divisjon: Arsenal, 90.
Flest seire i FA-cupen: Arsenal, 13.
Flest seire i Ligacupen: Liverpool, 8.
Flest seire i FA Charity Shield og FA Community Shield: Manchester United, 21.

Spillere
Flest ligamesterskap: Ryan Giggs, Manchester United: 13.
Flest mål i Premier League: Alan Shearer, Blackburn og Newcastle: 260.
Flest mål i en sesong: Dixie Dean, Everton: 60 (1927–28)
Flest hat-trick: Dixie Dean, Tranmere og Everton: 37 (1923-37)
Flest ligakamper totalt: Peter Shilton: 1005 (fra 1966 til 1997)
Flest ligakamper for én klubb: John Trollope, : 770 (1960-1980)
Flest kamper i øverste divisjon for samme klubb: Ryan Giggs, Manchester United: 672 (fra 1991 til 6. mai 2014)

Managere
Flest år som manager for samme klubb: Fred Everiss, West Bromwich Albion, fra 1902 til 1948: 46 år
Flest år som manager for samme klubb i øverste divisjon: Sir Alex Ferguson,  Manchester United fra 6. november 1986 til 30. juni 2013: 26 år, 7 måneder og 24 dager
Lengstsittende nåværende manager: Arsène Wenger, Arsenal fra 30. september 1996:

England

Flest landskamper

Andre kamprekorder for landslaget
Flest landskamper som kaptein: Billy Wright og Bobby Moore, 90.
Flest landskamper på rad: Billy Wright, 70.
Yngste landslagsspiller: Theo Walcott, 17 år og 75 dager.

Flest landslagsmål

Andre målrekorder for landslaget
Flest hat-trick: Jimmy Greaves, 6.
Flest landslagsmål i en kamp: Howard Vaughton, Steve Bloomer, Willy Hall og Malcolm Macdonald, 5.
Raskeste landslagsmål: Tommy Lawton, 17 sekunder.

Referanser

Fotball i England
Sportsrekorder
Brulandsfossen kraftverk

Brulandfoss kraftverk er et  vannkraftverk ved Førde Sunnfjord (kommune) i Vestland.

Det er et elvekraftverk og utnytter et fall på 20 meter i elven Jølstra. Kraftverket har inntaksmagasin i Bergavatnet. Nedslagsfeltet er på 570 km²

Kraftverket  startet produksjonen i 1914, da med en kapasitet på bare 300 KW. Det er senere utbygget i 1934 og 1989.

Samlet installert effekt er 12,5 MW. Midlere årsproduksjon er 55 GWh.

Kraftverket består av to stasjoner. Den gamle fra 1914 har rørgate på bakken og to francisturbiner. Den nye fra 1989 har eget inntak med vanntilførsel i tunnel og en kaplanturbin.

Anlegget er eid og driftes av BKK.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Eviny Jølstravassdraget
 Sunnfjord energi 
 NRK: Kraftverk slått ut av lynnedslag

Vannkraftverk i Vestland
Kraftverk i Sunnfjord
BKK
Jølstravassdraget
Kraftverk etablert i 1914
Kraftverk etablert i 1934
Kraftverk etablert i 1989
Hålandsfossen kraftverk

Hålandsfoss kraftverk er et  vannkraftverk i Fjaler kommune i Vestland. Kraftverket  utnytter et fall på 60 meter fra reguleringsmagasinet Strandavatn.

Kraftverket  ble satt i produksjon i februar 1918. Det ble revet og erstattet av et nytt bygg i 1955.

Nedslagsfeltet er på 570 km²

Installert effekt er 4,9 MW med to francisturbiner.

Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon er 22,6 GWh

Etter at Sunnfjord energi slo seg sammen med BKK er kraftverket eid og driftet av Eviny.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Fjalerkraft – Hålandsfossen kraftstasjon, Dale
 NRK Fylkesleksikon: Kraftforsyninga i Fjaler
 Eviny Andre vassdrag

Småkraftverk i Vestland
Kraftverk i Fjaler
BKK
Kraftverk etablert i 1918
Kraftverk etablert i 1955
Mo kraftverk

Mo kraftverk er et  vannkraftverk i Sunnfjord kommune i Vestland.

Kraftverket  utnytter et fall på 540 meter fra reguleringsmagasinet Gravatnet til kraftverket som ligger ved Movatnet. Det hentes også vann inn fra noen bekkeinntak. Nedslagsfeltet er på 14 km², deler av det ligger i Gaular kommune.

Tilførselstunnelen brukes også til Førde vassverk, som ligger like ved. Vassverket og kraftverket ble bygget som et felles prosjekt.

Kraftverket  startet produksjonen i 2000.

Installert effekt er 10 MW med en peltonturbin. Midlere årsproduksjon er på 37 GWh.

Etter at Sunnfjord energi slo seg sammen med BKK er kraftverket eid og driftet av BKK Produksjon.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Eviny Jølstravassdraget

Vannkraftverk i Vestland
Kraftverk i Sunnfjord
BKK
Jølstravassdraget
Kraftverk etablert i 2000
Stakaldefossen kraftverk

Stakaldefossen kraftverk er et  vannkraftverk i Sunnfjord kommune i Vestland.

Kraftverket er et elvekraftverk og utnytter et fall på 40 meter i elven Jølstra.

Kraftverket  startet produksjonen i 1954. Nedslagsfeltet er på 405 km²

Installert effekt er 10,5 MW med to francisturbiner. Midlere årsproduksjon er 33,4 GWh (var 65 GWh).

Etter at Sunnfjord energi slo seg sammen med BKK er kraftverket eid og driftet av BKK Produksjon.

Det nye Jølstra kraftverk har overtatt det meste av produksjonen. Kraftverket vil nå produsere på flomtoppene.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Eviny Jølstravassdraget

Vannkraftverk i Vestland
Kraftverk i Sunnfjord
BKK
Kraftverk etablert i 1954
Jølstravassdraget
Arendal rådhus og kulturhus

Arendal kultur- og rådhus er Arendal kommunes rådhus og kulturhus, og ligger der Arendal rutebilstasjon tidligere lå i det gjenfylte havneområdet Malmbrygga midt i Arendal sentrum. Bygget sto ferdig høsten 2004 mens den offisielle åpningen fant sted 4. mars 2005. Arendal gamle rådhus ligger på Tyholmen, og brukes i dag til kulturskole og festlokaler.

Sentralt i huset ligger en stor sal, og omkring og over denne er kommunale kontorer. Foran ligger Sam Eydes plass, og rundt kvartalet er kollektivterminal med holdeplasser for busser og drosjer. Bygningen er plassert i en akse som går ut fra Trefoldighetskirken på Tyholmen.

Bygningen er tegnet av arkitektfirmaet LPO arkitekter i Oslo. Bygningen og plassen fikk hedrende omtale da Statens byggeskikkpris ble utdelt 2006. Bygget fikk også Norges handikapforbunds «Tilgjengelighetspris» samme år.

Kommunen har alle sine kontorer, med noen få unntak, samlet i bygget. Kontorplassene ligger i store kontorlandskap, innredet etter moderne prinsipper.

Sentralt i huset ligger en stor teater- og konsertsal, «Store Torungen», med 700 sitteplasser. Stolene kan trekkes inn, og salen har da ståplass til 1 300. En mindre sal, «Lille Torungen», har 150 sitteplasser. De to teatersalene har fått navn etter de to innseilingsfyrene utenfor Arendal, Store Torungen fyr og Lille Torungen fyr.

I kulturhuset trekkes trådene tilbake til Arendals fortid som teaterby, da Arendal Dramatiske Selskab hadde sitt Comediehus på Tyholmen. To kulisser som ble laget til en korintisk søylehall i 1819, med to muser fra den greske gudeverden som motiv, pryder nå inngangen til den nye teatersalen. Thalie er komediens muse, mens Melpomene er tragediens muse. Kulissene eies av Aust-Agder kulturhistoriske senter.

Eksterne lenker 
 Arendal kulturhus
 Arkitektur.no - Arendal kultur- og rådhus

Byggverk i Arendal
Kultur i Arendal
Rådhus i Norge
Teater
Konsertlokaler i Norge
Etableringer i 2005
Byggverk fullført i 2004
Tveit kraftverk

Tveit kraftverk er et  vannkraftverk i Hyllestad kommune i Vestland.

Kraftverket utnytter et fall på 386 meter fra reguleringsmagasinet Krakalivatnet.

Kraftverket  startet produksjonen i 1983.

Installert effekt er 950 kW med en peltonturbin. Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 6 GWh.

Litt av vannet tas ut til vannforsyning for Leirvik sentrum. Vannverket er i samme bygg.

Anlegget er eid og driftes av BKK.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkratdatabase
 Eviny Andre vassdrag

Se også
 NRK: Norge Rundt 25. februar 1983

Minikraftverk i Vestland
Kraftverk i Hyllestad
BKK
Kraftverk etablert i 1983
Kulturhus

Kulturhus er en bygning for kulturaktiviteter, ofte eid og drevet av det offentlige, og gjerne plassert sentralt i en kommune. 

Innholdet i kulturhus kan variere. Mest vanlig er en sal med scene som kan brukes til opptredener, teater og eventuelt konserter. Kino, bibliotek, lokaler for kulturskole, galleri, idrettsfasciliteter, rom for foreningsvirksomhet, møtelokaler og annet er også vanlig.

Se også
Liste over konserthus i Norge

Eksterne lenker
 Norske kulturhus

Byggverk etter funksjon
Teater
Kultur
Norske kulturhus
Arbeiderbevegelsens Rus- og Sosialpolitiske Forbund

Arbeiderbevegelsens Rus- og Sosialpolitiske Forbund (AEF, tidligere Arbeidernes Edruskapsforbund) er en norsk organisasjon som promoterer en edruelig livsstil og driver med rusforebyggende arbeid.

Det daværende Arbeidernes Edruskapsforbund ble etablert i 1932 og er en rus- og sosialpolitisk organisasjon. En av ildsjelene bak opprettelsen var Martin Tranmæl. Organisasjonen fikk sitt nåværende navn i 2008, for å bedre signalisere at det er rusproblematikk og sosialpolitisk arbeide som er AEFs hovedfokus.

Organisasjonen arbeider ikke for totalavhold, men for en edruelig livsstil. AEF har fire grunnpilarer, omtalt som «de fire A-er»:

Aktiv for barn og unge
Aktiv for forebygging mot rus
Aktiv for rusfrie soner
Aktiv mot legalisering av narkotiske rusmidler

I 2007 hadde AEF 574 individuelle, betalende medlemmer, i tillegg til 283 kollektive enheter med til sammen  medlemmer. AEF ledes av Inger-Christin Torp.

Referanser

Eksterne lenker
 AEFs nettsider

Arbeiderbevegelsen i Norge
Norske avholdsorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 1932
Lars Lenth

Lars Borgersen Lenth (født 1966) er en norsk forfatter, programleder, musiker og fluefisker.

Lenth spiller gitar og har vært gitarist og vokalist i de norske rockebandene Fuzzbaby og Gjengangerne. Fra 1998 til 1999 var han en del av husbandet «Gass» som ble brukt i forbindelse i NRKs humorprogram Åpen post.  

Har har også, sammen med Bård Tufte Johansen, medvirket i reiseprogrammet På fisketur med Bård og Lars som er blitt sendt i flere omganger på NRK-TV, SVT og Danmarks Radio. I 2008 laget han (og spilte hovedrollen) i dokumentarserien Fluehue som gikk på TVNorge. Han var også programleder i fiske- og humorserien LarsogLars som gikk på VGTV i perioden 2011-2018. Han har utover dette skrevet og spilt hovedrollen i flere DVD-utgivelser om fluefiske, som skiller seg ut med sin historiefortelling og humor. Tørrfluelandet (som bl.a. ble spilt inn ved elven Vangrøfta), Tørrfluelandet 2 (som blant annet ble spilt inn ved elven Hemsila og Hunnselva), Gi Meg to March Brown – Tørrfluelandet 3 (som ble spilt inn ved elvene Nea og Tya), Sjøørretlandet (som blant annet er spilt inn ved skjærgården på grensa mellom Norge og Sverige, samt et strekke i Lakselva i Finnmark) og den pan-skandinaviske Only the River Knows sammen med Peter Christensen fra Danmark og Rolf Nylinder fra Sverige. 

Lenth har skrevet flere bøker med fluefiske som tema, og debuterte skjønnlitterært med Den samme elva på Kagge forlag våren 2007. I 2011 kom romanen Den norske pasienten, som markerer en dreining i forfatterskapet vekk fra fluefiske og over i samfunnsengasjert krim med store doser svart humor. Lenth har oppgitt amerikanske Elmore Leonard som en av sine store inspirasjonskilder. Han har også oversatt bøker av blant annet Carl Hiaasen og Christopher Moore, samt biografier om Mick Jagger og Bruce Springsteen. I 2018 var han en av syv forfattere som var med på å oversette Donald Trumps omstridte bok Ild og Vrede.

Bibliografi 
 2020 Norske tilstander (Roman, Kagge forlag)
 2017 Ulvetider, rovdyret som splitter Norge (Vega forlag)
 2017 Menn som hater ulver (Roman, Kagge forlag)
 2015 Brødrene Vega (Roman, Kagge forlag)
 2014 Viljen (Kagge forlag)
 2011 Den norske pasienten (Roman, Kagge forlag)
 2009 Fortellingen om Liverpool (Kagge forlag)
 2008 Fluefiskerens Felthåndbok (Cappelen Damm)
 2008 Fluemønsterleksikon (Vega forlag)
 2007 Fluehue (Vega Forlag)
 2007 Den samme elva (Roman, Kagge forlag)
 2003 Fiskelykke (Kagge forlag) 
 2001 Flyt (Cappelen)
 1998 Over bekken etter ørret (Cappelen)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Personer fra Bærum kommune
Norske musikere
Norske sakprosaforfattere
Norske romanforfattere
Fiske i Norge
Kjøsnesfjorden kraftverk

Kjøsnesfjorden kraftverk er et  vannkraftverk i Jølster kommune i Vestland.

Kraftverket  utnytter et fall på 785 meter fra reguleringsmagasinet Trollavatnet til Jølstravatnet. Kraftverket ble offisielt innvid av energiminister Terje Riis-Johansen den 21. september 2010.

Anlegget består av kraftstasjon i fjell, 22 km tunneler, 760 meter sjakter, to fyllingsdammer og 12 bekkeinntak.

Den forventede produksjon er 247 GWh og installert effekt er 84 MW. Turbinen er en 6 strålers peltonturbin med 12 m³ per sekund i slukeevne.

Etter et månedlangt prøveprogram startet prøvedriften 29. april 2010, for å gå over til regulær drift den 9. juli.

Kraftverket ligger i grensen mot Jostedalen nasjonalpark og utbyggingen har vært omstridt.

Eiere av Kjøsnesfjorden Kraftverk AS er Sunnfjord Energi 73 prosent, BKK 20 prosent og grunneiere eier de siste 7 prosentene.

Referanser

Kilder 
 
 NVE vannkraftdatabase
 Eviny Jølstravassdraget
 Sunnfjord Energi om Kjøsnesfjorden Kraftverk AS

Eksterne lenker 
 Stortingsproposisjon nr. 32 (2003–04) «Om kraftutbygging ved Kjøsnesfjorden»
 Veidekkes nettsted: Om Kjøsnesfjorden kraftverk

Vannkraftverk i Vestland
Kraftverk i Sunnfjord
Jølstravassdraget
Sunnfjord Energi AS
BKK
Kraftverk etablert i 2010
Kenneth Lewis Anderson

Kenneth Lewis Anderson (født 11. september 1805 i Hillsborough i Nord-Carolina død 3. juli 1845 i Anderson i Texas) var en amerikansk advokat og den siste visepresidenten i Republikken Texas.

Han arbeidet som skomaker i fødebyen i unge år. I 1824 bodde han i Bedford County i Tennessee der ble han visesheriff i 1826 og sheriff i 1830 og i 1832 var han oberst i militsen. 

I 1837 flyttet han og familien til San Augustine i Texas og han jobbet der som sheriff. Det var sannsynligvis etter at han flyttet til Texas at han studerte til advokat. Han ble valgt til inkassator i San Augustine av president Mirabeau B. Lamar og jobbet med det frem til han stilte som San Augustine Countys kandidat til kongressen i Texas i 1841.

I 1844 ble han valgt til visepresident i republikken. Etter USAs annektering av Texas startet han umiddelbart hjemreisen til tross for at han var syk. Etter bare et par tre mil blusset feberen opp og han døde kun 39 år gammel. 

Fylket Anderson County og byen Anderson er oppkalt etter ham.

Kilder
 

Jurister fra USA
Anderson, Kenneth Lewis
Personer fra Orange County i Nord-Carolina
Fødsler i 1805
Dødsfall i 1845
Fossheim kraftverk

Fossheim kraftverk er et  vannkraftverk ved Skei i Jølster kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk og utnytter 326 meter av fallet i Fossheimselven.

Kraftverket startet produksjonen i 1995.

Installert effekt er 8,3 MW med en peltonturbin. Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 24,5 GWh.

Eiere er BKK (60 %), Sogn og Fjordane Energi (30 %) og lokale grunneiere.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Eviny Andre vassdrag

Småkraftverk i Vestland
Kraftverk i Sunnfjord
BKK
SFE
Breimsvassdraget
Kraftverk etablert i 1995
Elin Lerum Boasson

Elin Lerum Boasson (født 24. mai 1978) er professor ved Institutt for statsvitenskap ved Universitetet i Oslo (UiO) og seniorforsker ved CICERO Senter for klimaforskning. Hun har doktorgrad i statsvitenskap fra UiO, og har vær gjesteforsker på UC Berkeley og Harvard Universitetet. Boasson har publisert en rekke bøker og artikler om klima- og energipolitikk i EU og i Norge, samt vært hovedforfatter i FNs klimapanel. 

Boasson har vært forsker ved Fridtjof Nansens Institutt. Hun var leder i Natur og Ungdom fra 2001 til 2003 og hun har sittet i sentralstyret til Naturvernforbundet.

Bibliografi 
 Steinar Andresen, Elin Boasson, Geir Hønneland (red.), Internasjonal miljøpolitikk, Fagbokforlaget, Bergen, 2008. ISBN 978-82-450-0763-3

Referanser 

Norske miljøvernere
Personer tilknyttet Fridtjof Nansens Institutt
Nattøgler

Cricosaura
 Lepidophyma
 Xantusia

Nattøgler er en familie av øgler i Nord- og Mellom-Amerika. Utbredelsen er ikke sammenhengende, og de tre slektene finnes i hvert sitt adskilte område: Xantusia i de tørre strøkene i det vestlige Nord-Amerika, Lepidophyma i Mellom-Amerika, og Cricosaura på Cuba.

Disse øglene har ganske flat kropp og hode. Kroppslengden varier fra 3,9 cm (cubanattøgle) til 12,7 cm (gulflekket nattøgle). Øyelokkene er gjennomsiktige og sammenvokste, som hos slanger, og de fleste gekkoer. Ryggen er dekket av små skjell, men hodet og buken har store skjell. Alle nattøgler, unntatt cubanattøgle, føder levende unger. Føden består stort sett av insekter, men noen eter også en del planter.

Til tross for navnet, kan de være aktive både dag og natt, men de lever et skjult liv. En finner dem i forskjellige miljøer fra ørken til tropisk regnskog, men de er tilpasset et liv i små økologiske nisjer, såkalte mikrohabitater. Eksempler på slike habitater er fjellsprekker, huler og råtnende agaver. Nattøgler beveger seg sjelden langt, og et individ kan tilbringe hele livet under den samme trestokken. I motsetning til andre små øgler får de få unger, og det tar lang tid før de blir kjønnsmodne, men de lever til gjengjeld lenge.

Nattøgler kan minne om gekkoer, men den nyeste forskningen tyder på at firfisler, tejuer, skinker og belteøgler er de nærmeste slektningene. Også innenfor familien har slektskapsforholdene vært uklare. Utfra morfologiske trekk kan en tro at Xantusia er en basal gruppe, men genetiske data viser at cubanattøglen skilte lag med de andre artene allerede i sen kritt. Denne arten blir derfor plassert i en egen underfamilie Cricosaurinae, og de to andre slektene i underfamilien Xantusiinae. Den fossile slekten Paleoxantusia er kjent fra paleocen og eocen, og regnes til Xantusiinae.

Eksterne lenker 
 
 The Reptile Database: Xantusiidae
 Answers.com: Night lizards
 S.B. Hedges, R.L. Bezy & L.R. Maxson (1991) Phylogenetic relationships and biogeography of xantusiid lizards, inferred from mitochondrial DNA sequences Mol. Biol. Evol. 8(6): 767–780 

 
Krypdyr formelt beskrevet i 1858
Dyr formelt beskrevet av Spencer Fullerton Baird
Terrorens hus

Terrorens hus (ungarsk Terror Háza Múzeum) er et museum i Ungarns hovedstad Budapest. Det ligger i Andrássy út 60 og behandler en mørk epoke i Ungarns historie.

Bygningen som museet ligger i var hovedkvarter og fengsel for den kommunistiske statssikkerhetstjenesten, og under det kommunistiske diktaturet ble mange mennesker forfulgt, torturert og drept i huset. Før kommunistene overtok den var bygningen sete og fengsel for det ungarske sikkerhetspolitiet under Pilkorspartiets styre

Da den konservative politikeren Viktor Orbán var statsminister i Ungarn (1998–2002) ble ønsket om et museum for ofrene for det kommunistiske diktaturet stadig sterkere. Bygningen ble kjøpt av en stiftelse, og i 2002 ble museet åpnet.

Museet består av to deler: én til minne om ofrene for det fascistiske Pilkorspartiet som hadde makten i Ungarn en kort periode 1944-1945, og én til minne for ofrene for kommunistregimet.

Det finnes også midlertidig utstillinger.

Muset ledes av dr. Mária Schmidt.

Eksterne lenker 
 

Budapest
Ungarns historie
Museer i Ungarn
Kommunisme
Fascisme
Museer etablert i 2002
2002 i Ungarn
Vepsere

Vepsere er et finsk-ugrisk urfolk som holder til på Karelen i Russland. Sammen med samer og nenetsere regnes vepserne som ett av tre urfolk i Barentsregionen. 

Ottar fra Hålogaland fortalte at bjarmenes språk minnet ham om samisk, og gjennom arbeid av blant andre historikeren Håkon Stang anses det sannsynliggjort at bjarmene kan identifiseres som den østersjøfinske folkegruppen vepsere. samt vepsernes volost som bare varte i ti år (1994-2004).

Russere har kalt både vepsere, votere, estere og karelere for tsjuder, russisk чудь. Ordet har gått inn i samisk som čuđit, og ble brukt om finsk–ugriske folkeslag i øst. I norge er tsjudene  kjent fra stedsnavn i Finnmark og fra filmen Ofelaš – Veiviseren. 

Vepserne snakket opprinnelig vepsisk, men på grunn av hard statlig russifisering har språket gått kraftig tilbake, og i dag kan bare omkring halvparten av vepserne snakke vepsisk. I motsetning til russerne, som bruker det kyrilliske alfabetet, bruker vepserne det latinske.

De tradisjonelle leveveiene hos vepserne har i stor utstrekning gått tapt, men før de var gode murere, tømrere og snekkere. Flesteparten av vepserne er i dag russisk-ortodokse.

Referanser

Urfolk
Etniske grupper i Russland
Karelen
Mikkel Flagstad

Michael «Mikkel» Flagstad (født 23. april 1930, død 29. juni 2005) var en norsk jazzmusiker (saxofon), kjent for sin cool jazz-inspirerte stil og som hyppig musikant på Hotel Viking i Oslo.

Han var sønn av cellisten Ole Flagstad og nevø av pianisten Lasse Flagstad, sangerinnen Karen-Marie Flagstad og operasangerinnen Kirsten Flagstad. Besteforeldrene på farssiden var fiolinisten Michael Flagstad og pianisten, organisten og repetitøren Maja Flagstad. Han vokste opp i en musikkfamilie omgitt av fremtidige jazztalent som Einar Schanke og Bonsak Schieldrop på Ris (Oslo), og ble yrkesmusiker som ung (1947), og han ledet sitt eget Be Bop Band (1949–50). Etter å ha spilt i Tage Wilford og Hans Backes orkestre (1945), turnerte han med Per Asplin (1948), Karl Otto Hoff, og medvirket i Egil Monn-Iversens orkester (1951) før han gikk over i den svenske Rolf Ericsons besetning (1952–54). I Simon Brehms besetning bidro han sammen med Lars Gullin og Bengt Hallberg (1952–53).

Han ble satt tilbake av tuberkulose i 1954, og etter rekonvalesens i hjemlandet avtok hans musikkvirke. Hans filmmusikk til Line avstedkom Buddyprisen 1960, og han ledet egen Mikkel Flagstad kvintett (med Atle Hammer på trompet, Kjell Karlsen på piano, Erik Amundsen på bass og Ole Jacob Hansen på trommer) samtidig som han tok tannlegeutdanning.  Flagstad led av flyskrekk og unngikk derfor den såkalte Bent Sølves-ulykken, flystyrten 1. mai 1969 der resten av popjazzorkesteret Bent Sølves omkom. Sykdommen avkortet hans karriere tidlig på 1970-tallet, han fikk et hjerneslag i 1990 og døde av lungebetennelse 15 år senere.

Eksterne lenker 
 
  Biografi fra Norsk Musikkinformasjon

Norske jazzklarinettister
Tannleger
Personer fra Oslo
Bell P-39 Airacobra

Bell P-39 Airacobra var et amerikansk jagerfly utviklet av Bell Aircraft Corporation. Prototypen XP-39 fløy første gang 6. april 1939. Flyet ble produsert i et antall på til sammen 9 584 eksemplarer, hvorav 4 924 ble produsert for Sovjetunionen. Motoren var plassert bak piloten i motsetning til de fleste samtidige jagerfly og drev propellen gjennom en forlenget propellaksel mellom beina til piloten.

Brukere 
I forhold til samtidige jagerfly hadde Airacobra lite å stille opp med i ytelse over 25 000 fot (7600 meter), der mesteparten av luftkampene foregikk over Vest-Europa og Stillehavet i forbindelse med strategisk bombing av industri og infrastruktur. Hverken United States Army Air Force eller Royal Air Force fant maskinen formålstjenlig og pilotene likte den dårlig. På østfronten var det derimot lite strategisk bombing, og mesteparten av flyvingen foregikk som nærstøtte og taktisk bombing i lav høyde. I dette miljøet kom Airacobra til sin rett som jagerfly, og sovjetiske piloter var svært begeistret for maskinen.

Bevæpning 
Aircobraen hadde flere forskjellige bevæpninger gjennom produksjonen. Den var originalt utstyrt med en 37 mm automatkanon som skjøt gjennom spinneren. Skuddtakten var lav, bare tre skudd i sekundet. I den britiske versjonen som ble bestilt av RAF ble kanonen byttet ut med en Hispano 20 mm maskinkanon. De sovjetiske pilotene var derimot begeistret for den grovkalibrede kanonen, som kunne skyte med bombefly med så lite som et enkelt skudd.

Spesifikasjoner (P-39L)

Referanser

Litteratur 
 Johnsen, Frederick A. Bell P-39/P-63 Airacobra & Kingcobra. St. Paul, Minnesota: Voyageur Press, 1998. .
 Juszczak, Artur and Robert Pęczkowski. Bell P-39 Airacobra (i Polsk). Sandomierz, Poland/Redbourn, UK: Mushroom Model Publications, 2003. .
 Kinzey, Bert. P-39 Airacobra in Detail, D&S Vol. 63. Carrollton, Texas: Squadron/Signal Publications, Inc., 1999. .

Eksterne lenker 
 Wings Palette-fargelegging

Jagerfly
Fly fra andre verdenskrig
Enmotors propelldrevne luftfartøy
Luftfartøy produsert i USA