Coton de tuléar

Coton de tuléar er en liten hunderase. Hunden har fått navnet sitt fra byen Toliara (tidligere Tuléar) i Madagaskar.

Hunden røyter lite og har ikke underull. Det finnes mer enn 300 stk i Norge.

Opprinnelse 
Hunden ble laget til å bli og er fortsatt Madagaskars nasjonalhund. Hundens forgjengere, coton fra bichon-rasen, kom til øya i piratskip på 1600- og 1700-tallet. Pirater var svært utbredt i dette området på den tiden, og piratene brukte hundene til å jage mus ombord på skipene sine.

I dag er det mange historier om coton de tuléar som jakthund. Dette er feil. Coton de tuléar er en gjeterhund og den har aldri eksistert vilt i naturen og i all tid vært en «pyntehund».

Hunden var på Madagaskar kun eid av kongelige personer. Først i 1973 kom den første hunden til Amerika, og kom til Norge så sent som på 1990-tallet.

Utseende, anatomi og fysikk

Utseende 
Det er registrert flere forskjellige standarder som beskriver coton de tuléar, men generelt har den veldig mykt hår, litt som en bomullsball, en sort nese, store uttrykksfulle øyne og korte ben.

FCI standarden sier at coton de tuléar skal være helt hvit, med unntak av at den kan ha litt sitronfarge på ørene. Men den skal ikke ha noe sort i seg. Mens Coton de Tulear Club of America har satt standarden til å gjelde tre farger (hvit, sort og honning).

Størrelse 
Etter FCI er standeren til coton gitt til 4-6kg for hanner og 3,5 – 5 kg for tisper. Høyden er 25 til 30cm for hanner og 22 til 27cm for tisper.

Lynne og væremåte 
I USA har den vært en av de raskest voksende rasene i en del år. I Finland ble coton den mest registrerte rasen 2003 i den Finske Miniatyrhundklubben med 373 nye hunder,  foran blant annet bichon havanais, kinesisk nakenhund og malteser. Cotoner er glade, raske, intelligente, lekne, morsomme, røytefrie og allergivennlige. De har heller ikke den karakteristiske «hundelukten» selv når de er våte. De er meget hengivne mot sin eier. De er også sterke, friske og lever lenge. På grunn av deres noe spesielle vinkler i bena, har de en egenartet måte å gå på. De har en hoppende gange. Coton de tuléar skal ikke bli trukket for ikke å gå pent i utstillingsringer. Den skal hoppe og danse litt. 

Coton de tuléarer krever daglig børsting. De har en nesten selvrensende pels, som gjør at skitten kan børstes ut når pelsen er tørr, såfremt man ikke har vasket ut alt lanolinet med sterke shampoer. Det er litt forskjellig hvor mye man vasker, men alt fra hver uke til noen ganger i året etter hva man selv føler for. Pelsen har en bomullsaktig konsistens, derav navnet coton de tuléar som betyr «bomull fra Tuléar». Tuléar er en havneby på Madagaskar.

Det er forskjellige historier om cotons opprinnelse. De fleste regner med at rasen har oppstått ved at rike menneskers selskapshunder har reddet seg i land på Madagaskar ved skipsforlis og  krysset seg med lokale terriervarianter. Noen sier også at sjørøvere brakte dem med seg fra skipene. De første nedtegnelser om coton på Madagaskar er visstnok fra slutten av 1500 tallet. De omtales som vaktsomme og ville revelignende hvite hunder som jaget i flokk. Coton skal være en av få hunderaser som har vært utsatt for naturlig utvalg i omtrent 400 år. Klimaet var hardt, og hunder med den minste svakhet bukket fort under i bushen på Madagaskar. I den stekende solen ble også et noe lysere pigment sort og derfor godtas også en tobakksfarget snute. Den luftige hvite pelsen fungerte som beskyttelese for den stekende solen lik beduinenes klesdrakt. Cotons lever fremdeles på Madagaskar og er deres nasjonalhund.

En coton skal ha naturlig lang pels og skal ikke klippes hvis den skal stilles ut. Selv om coton blir født i forskjellige fargevarianter som kan blekes etterhvert, så skal de som voksne gi inntrykk av å være en hvit hund. Rasen er svært intelligent, og blant annet i USA har coton gjort det veldig bra i agility og lydighet. Rasen er opprinnelig en «varsler», og derfor bjeffer den (varsler) noe, men når folk er innenfor døren og hilsingen er overstått, er de bemerkelsesverdig rolige og avslappet. De er veldig tilpasningsdyktige og med riktig sosialisering omgås den både barn, andre dyr og hunder uten problemer.

Helse 
Hunden er vanligvis frisk. Problemer som kan oppstå med denne rasen er lokalisert til hjertet, rygg, kne, allergi og øyne. I Norge har det de senere årene blitt påvist allergi i en del linjer. Det er også verd å påpeke at en del linjer har hatt utfordringer med ryggprolaps på grunn av den lange buede ryggen. Jeløya dyreklinikk har spesialisert seg på dette problemet. Det er også registrert noe patellaluksasjon hos noen dyr.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Hunderaser