alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Anisorrhina (Melinesthes) elongata

Anisorrhina (Melinesthes) elongata er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor, blank, brunrød til brunsvart gullbasse med gule dekkvinger. Arten har en mer avlang kroppsform enn de andre Anisorrhina-artene. Den er noe variabel i fargen. Hannen har ikke horn, men "snuten" er litt innbuktet i midten. Pronotum er gjerne svart med brunrøde kanter. Dekkvingene har en liten, svart flekk på hver "skulder".

Levevis 
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Tanzania og Malawi.

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Anisorrhina Westwood, 1842
 Underslekten Melinesthes Kraatz, 1880
 Anisorrhina (Melinesthes) elongata (Bates, 1881)

Kilder 
 Erik Holm (1993) On the genera of African Cetoniinae: Anisorrhina Westwood 1842, Melinesthes Kraatz 1880 and Inhambane Peringuey 1907. Tropical Zoology 6: 165-177 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 Bilde av arten
 

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1881
Tanzanias insekter
Malawis insekter
Anisorrhina (Melinesthes) scheini

Anisorrhina (Melinesthes) scheini er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor, blank, brunlig gullbasse med gule dekkvinger. Hannen har ikke horn, men "snuten" er litt innbuktet i midten. Pronotum er gjerne svart med brunrøde kanter. Arten er blekere på farge enn de fleste nærtbeslektede artene. Pronotum er lysbrunt med to små, svarte flekker. Hode, scutellum, bein og undersiden er alle ensfarget lysbrune.

Levevis 
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Kongo.

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Anisorrhina Westwood, 1842
 Underslekten Melinesthes Kraatz, 1880
 Anisorrhina (Melinesthes) scheini Basilewsky, 1956

Kilder 
 Erik Holm (1993) On the genera of African Cetoniinae: Anisorrhina Westwood 1842, Melinesthes Kraatz 1880 and Inhambane Peringuey 1907. Tropical Zoology 6: 165-177 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1956
Den demokratiske republikken Kongos insekter
Anisorrhina (Melinesthes) roggemani

Anisorrhina (Melinesthes) roggemani er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor, blank, mørkt brunlig gullbasse med gule dekkvinger. Hannen har ikke horn, men "snuten" er litt innbuktet i midten. Pronotum er gjerne svart med brunrøde kanter. Beina og undersiden er svarte.

Levevis 
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Rwanda.

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Anisorrhina Westwood, 1842
 Underslekten Melinesthes Kraatz, 1880
 Anisorrhina (Melinesthes) roggemani Krikken, 1987

Kilder 
 Erik Holm (1993) On the genera of African Cetoniinae: Anisorrhina Westwood 1842, Melinesthes Kraatz 1880 and Inhambane Peringuey 1907. Tropical Zoology 6: 165-177 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1987
Rwandas insekter
Anisorrhina (Melinesthes) touroulti

Anisorrhina (Melinesthes) touroulti er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (ca. 16 millimeter), halvmatt, svart gullbasse med gule dekkvinger. Hannen har ikke horn, men "snuten" er tydelig innbuktet i midten. Dekkvingene er brungule med en bred, svart sømstripe og en liten, mørk flekk på hver "skulder".

Levevis 
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Zambia.

Systematisk oversikt 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini
 Slekten Anisorrhina Westwood, 1842
 Underslekten Melinesthes Kraatz, 1880
 Anisorrhina (Melinesthes) touroulti Antoine, 2009

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 Bilde av arten (Typeeksemplar)
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 2009
Zambias insekter
Strings (2004)

Strings er en dansk dukkefilm fra 2004. Filmen ble regissert av Anders Rønnow Klarlund, og Bernd Ogrodnik var produksjonens ledende dukkespiller. Dukkene som brukes i filmen er marionetter.

Manus var skrevet av Naja Marie Aidt og Anders Rønnow Klarlund. Filmen ble til som en co-produksjon med danske, svenske, norske og britiske (UK) samarbeidspartnere.

Handling 
Filmen er en fantasy-actionfilm som handler om unggutten Hal Tara. Hans far var hersker i riket Hebalon, inntil han brått døde. Hal Tara legger ut på en reise der målet er å hevne farens død.

Aldersgrense 
I Norge fikk filmen aldersgrense 11 år. Medietilsynet ga følgende begrunnelse for sin vurdering:«Marionetter fyller rollene i denne filmen hvor strid og hevn er sentrale tema. Filmen får 11-årsgrense da den inneholder flere brutale enkeltscener, og er gjennomgående mørk og urovekkende.»

Danske stemmer 
 Jens Jacob Tychsen som Hal 
 Iben Hjejle som Zita
 Henning Moritzen som Kahro
 Jesper Langberg som Nezo
 Jens Arentzen som Ghrak
 Marina Bouras som Jhinna
 Søren Spanning som Erito
 Pernille Højmark som Eike
 Paul Hüttel som Agra
 Rasmus Botoft som Lo

Priser og utmerkelser 
Strings vant den danske Robert-prisen i kategorien Årets børne- og familiefilm.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske animasjonsfilmer
Filmer fra 2004
Figurteater
Robertprisen for årets barne- og familiefilm
Næringslovutvalget

Næringslovutvalget var et utvalg med mandat å foreslå endringer i lovverket for å lette etablering og omstilling av næringsvirksomhet. Utvalget ble oppnevnt ved kongelig resolusjon av 2. februar 1990 (Syse-regjeringen) etter forslag fra et enstemmig Storting. Utvalgets mandat fremgår av NOU 1996:10

Utvalget ble nedlagt i år 2000 og hadde da fremmet mellom 40 og 50 ulike utredninger på en rekke regulerings-, nærings- og samfunnsområder, samt levert et betydelig antall høringssvar.
  
NOU 1996: 9 «Effektiv matsikkerhet - Én lov - ett departement - ett statlig tilsyn» var eneste utredning som ble trykt i NOU-serien. Utvalget er også omtalt i Stat&styring nr 6/1992.  

Utvalget foreslo opphevelse av blant annet åpningstidsloven, etableringsloven, fiskeoppdrettsloven og hotelloven.

Av utredninger og forslag nevnes:

Frister for forvaltningens saksbehandling

Turbilløyve (forslag gjennomført) og drosjeløyve-utredninger

Ett kontaktpunkt

Plan- og bygningsloven

Bindende forhåndstilsagn på skatterettens område (gjennomført)

Gjennomgang av virkemiddelapparatet (SND ++)

Avvikling av hotelloven 

(og handelsloven tror jeg)

Omsetningsreguleringene i landbruket

Dobbeltreguleringene av sikkerheten på flyttbare innretninger i petroleumssektoren

Jordloven (kanskje også konsesjonsloven)

Opphevelse av odelsretten/endringer i odelsloven

Referanser

Eksterne lenker
 

Norges offentlige utredninger
Landbruk i Norge
Lovstrukturutvalget

Oppnevnt ved kgl.res. 8.9.1989 (av den andre Harlem Brundtland-regjeringen) på bakgrunn av regjeringens program Den nye staten som var en videreføring av Willoch-regjeringens Moderniseringsprogram. Utvalgets mandat var bl.a. å "... fremme forslag om opprydding i lovverket. Utvalget skal fremme forslag til hvilke lover som bør oppheves og hvilke som bør slås sammen. Utvalget skal også fremme forslag til på hvilke områder det bør vedtas nye lover som ledd i oppryddingen." 

Utvalgets leder var . De andre medlemmene var Ragnar Christiansen, Kirsti Coward, Trygve Harvold, Signe Marie Stray Ryssdal, Vivi Lassen og Magnus Aarbakke. Etter den første utredningen ble Aarbakke erstattet av Jan Fridthjof Bernt. 

Utvalget fremmet to utredninger - NOU 1990: 9 Opphevelse av foreldede lover og NOU 1992: 32 Bedre struktur i lovverket. Etter forslag på grunnlag av første utredning vedtok Stortinget å oppheve 321 lover. Etter det gjensto ca 800 lover. Utvalget foreslo sammenslåinger  slik at antallet lover vil bli redusert til i størrelsesorden 200. Mange av forslagene er blitt fulgt opp i ettertid enten fullt ut eller i hovedsak, jf kap 9. Ett eksempel på oppfølging av utvalgets forslag er NOU 1996: 10 Effektiv matsikkerhet ved det regjeringsoppnevnte Næringslovutvalget (NLU) ved underutvalget Matsikkerhetsutvalget, se egne artikler om NLU og om matloven. 

Utvalget analyserte dessuten tiltak for å redusere regelmengden, kvalitetsikring i regelarbeidet og hvilken struktur lovverket bør ha, jf kap 6, 7 og 8. Utvalget foreslo en samlet gjennomgang av forskriftene, men det er ikke iverksatt. Derimot har det skjedd på flere sektorer herunder regulering av saltvannsfiskeriene. Dette arbeidet ble igangsatt av Statskonsult (nå - DIFI) og overtatt av regelreformgruppa i Administrasjonsdepartementet i samarbeid med Fiskeridepartementet og Fiskeridirektoratet.  

Utvalgets arbeid ble ved presentasjon av den andre utredningen i en pressekonferanse beskrevet som en "historisk ryddesjau" av Stat&styring nr 6/1992. Professor Jon Bing (UiO) beskrev arbeidet som "Unikt i europeisk sammenheng" - antakelig også i global sammenheng. Bing beskrev utvalgets forslag om negativ troverdighet for Lovdatas baser for å være en "internasjonal nyskaping". 

Delutredning 2 ble presentert på en dagskonferanse. Innleggene og diskusjon er inntatt i Juristkontakt nr 2/1993. 

Justisdepartementet ved Lovavdelingen er tildelt ansvar for oppfølging av utvalgets tilrådinger. Det gjøres fortløpende ved kontroll av nye lovutkast samt ved Lovteknikkheftet. Mange av forslagene er ikke gjennomført og oppfølgingen bør derfor evalueres.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norges offentlige utredninger
Politikk i 1989
Misty Coast

Misty Coast er en norsk popduo fra Bergen. Duoen består av  og  som begge spiller i bandet The Megaphonic Thrift.

I september 2017 ga de ut debutalbum Misty Coast som ble produsert av Matias Tellez. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen indie.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske popgrupper
Huset på Christianshavn

Huset på Christianshavn er en dansk TV-serie i 84 avsnitt produsert i årene 1970–1977. Serien ble regissert av Erik Balling, Tom Hedegaard og Ebbe Langberg og skrevet av flere forfattere deriblant Leif Panduro, Benny Andersen og Lise Nørgaard, og er en av Danmarks Radios største suksesser. Serien var også populær i Øst-Tyskland hvor den gikk under navnet Oh, diese Mieter!

Beboerne 
Serien følger beboerne i eiendommen Amagergade 7 på Christianshavn i København, hvor mange tidstypiske emner tas opp. Problemer blir som regel løst i det lokale vertshuset Rottehullet styrt av Emma Frederiksen (Bodil Udsen). Ved hjelp av et par bajere eller et par snapse eller flere, faller det som regel ro over gemyttene. Utover stamgjestene flyttemann Olsen, dyrehandler Clausen, Egon og deres respektive fruer samt vaktmesteren Meyer, er det som regel et svært begrenset antall gjester i vertshuset. 

Seriens utendørsopptak ble filmet i den lille, smale gaten på Christianshavn, mens resten ble tatt opp i filmstudier.

Rolleliste i utvalg 
Poul Reichhardt - flyttemann Olsen 	
Helle Virkner - fru Olsen 	
Jes Holtsø - William Olsen 	
Arthur Jensen - visevert Meyer 	
Paul Hagen - dyrehandler Thormod Clausen
Lis Løwert - Mille Clausen 	
Willy Rathnov - Egon Hansen
Kirsten Walther - Karla Hansen 	
Flemming Nielsen - Bimmer Hansen 	
Ove Sprogøe - Larsen 	
Bodil Udsen - vertshuseier Emma 	
Finn Storgaard - Tue 	
Kirsten Hansen-Møller - Rikke 	
Claus Ryskjær - Fotograf Bo 	
Karen Berg - majorinne Dagmar Hammerstedt 	
Preben Mahrt - Ernest de Mads/Madsen
Preben Kaas - Knold, Harald 
Judy Gringer - Karlas søster Lily 
Karl Stegger - politi Frederiksen, politimester Storm m.fl.

Kritikk 
Huset på Christianshavn ble, blant andre av Anker Jørgensen – som var vokst opp i Amagergade – klandret for å vise et forskjønnende og forvrengt bilde av arbeiderlivet på 1970-tallet. I virkelighetens verden var de hyggelige husene saneringsmodne og kommunen hadde planer om å rive hele kvartalet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske TV-serier fra 1970-årene
Danske komiserier
Sangen om veien

Sangen om veien (orig: অপরাজিত Pather Panchali) er en indisk bengalskspråklig dramafilm fra 1955, regissert av Satyajit Ray. Den er den første delen i Apu-trilogien og er basert på Bibhutibhushan Bandopadhyays roman «Pather Panchali». Den handler om den indiske gutten Apu sin barndom og oppvekst i en liten landsby i Bengal. Sangen om veien ble etterfulgt av Den ubeseirede (Aparajito, 1956) og Apus verden (Apu sansar, 1959).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Indiske dramafilmer
Sort-hvitt-filmer
Bengalskspråklige filmer
Filmer fra 1955
Lophorrhina pseudincoides

Lophorrhina pseudincoides er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (ca. 25 millimeter), avlang, grønnlig gullbasse. Hannen har et spadeformet framspring i pannen. Pronotum er mørkt grønnlig. Scutellum er grønt. Dekkvingene er grønnsvarte med brunrøde tegninger, de har et par litt opphøyde lengderibber.
Beina er mørke. Undersiden er delvis kledt med gulaktige hår.

Utbredelse 
Arten lever i Kamerun.

Systematisk plassering 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
 Slekten Lophorrhina Westwood, 1842
 underslekten Lophorrhina (i snever forstand)
 Lophorrhina pseudincoides (Kolbe, 1892)

Eksterne lenker 
 
 Bilde av arten
 Bilder av arten
 Bilde av en hunn

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1892
Kameruns insekter
Øst-Telemark raudtrøyebunad

Øst-Telemark Raudtrøyebunad er basert på Anne Bamles rekonstruksjon av raudtrøyebunaden fra starten av 1800-tallet.

Navnet kommer fra den røde trøya som kom i bruk allerede på 1700-tallet.

Den har rødt ulliv med broderi, forkle med broderi. 

Broderia er svært varierte.

Stakken er uten broderier, - og kan være svart, grønn eller blå. Beltet er et ca. 9 cm bredt brikkevevd bånd. Fargerike bånd er påsydd hjulet nederst på stakken.

Tilbehør 

Hårvippe
Hårvippe er standard tilbehør til samtlige jente- og damebunader fra Telemark.

Referanser 

Bunader
Kultur i Vestfold og Telemark
Anny Ondra

Anny Ondra, egentlig Anna Sophie Ondráková, gift Anny Schmeling (født 15. mai 1902 i Tarnów, Galizia, Østerrike-Ungarn, død 28. februar 1987 i Dierstorf-Heide, Niedersachsen) var en tsjekkisk-tysk skuespillerinne.

Filmer i utvalg 
1928 Det første kyss (Der erste Kuß)
1929 Alice White-saken (Blackmail)
1931 Nitouche
1932 En natt i paradis (Eine Nacht im Paradies)
1932 Kiki
1935 Den unge greve
1936 Hvetebrødsdager
1937 Selv i tider som disse
1937 Den uimotståelige (Der Unwiderstehliche)
1941 En herre i pysjamas (Der Gasmann)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Tyske skuespillere
Tsjekkiske skuespillere
Jazzintro

Jazzintro (1998–) er en konkurranse for for unge jazzmusikere, der vinneren får tittelen Årets unge jazzmusikere og vinner en lanseringspakke verdt flere hundre tusen kroner. Arrangeres annethvert år under ledelse av Norsk jazzforum.

Deltakelse
For å få delta må solister være norsk og under 27 år, orkestre skal ha en snittalder under 27 år og minst halvparten norsk skal være norsk. Storband får ikke være med. Tidligere vinnere kan være med, men ikke som solister, og ikke i band der de utgjør mer enn halvparten.

Utvelgelse
En fagjury plukker ut inntil åtte band på bakgrunn av innsendte søknader og demo-materiale. De utvalgte bandene spiller i løpet av våren og sommeren på én av jazzfestivalene Vossa Jazz (påske), MaiJazz (mai), Nattjazz (mai), Kongsberg Jazzfestival (tidlig juli). To band spiller på hver festival, og basert på konserten velger fagjuryen ett av bandene til finalespill på Moldejazz (midt i juli). Fire band deltar i finalen og juryen kårer én vinner som de påfølgende to år får en lanseringspakke.

Hovedpremie (lanseringspakke)
Lanseringspakken var for det meste et bidrag fra Rikskonsertene i form av  festivaljobber, Norgesturné, skolekonserter, utenlandskonserter, produksjons- og redigeringsstudio. Etter de la ned sitt offentlige turnéprogram i 2014, og trakk seg ut, har Norsk jazzforum ansvaret.

Østnorsk jazzsenter har bidratt til produksjon av Norgesturné for Årets unge jazzmusikere i 2016 og 2018.

Vederlagsbyrået Gramo kom inn som samarbeidspartner i 2008 med et stipend til Årets unge jazzmusikere på  kr 100 000 i 2008 og 2010, hevet til kr 150 000 i 2012.

I 2018 bidrar Talent Norge med kr. .

Vinnere og deltakere

Referanser 

Norsk jazz
Norske musikkpriser
Repeterende arrangementer etablert i 1998
Vidar Hodnekvam

Vidar Hodnekvam (født 1982) er en norsk komiker og programleder. Han hadde sin debut i 2007 og har hatt flere opptredener i Norge, samt Finland, England og USA. Han er ansatt i Stand Up Norge.     

Han har arbeidet som konferansier og komiker på klubbkvelder og eventoppdrag. I 2009 og 2010 medvirket han ved oppsetningen av «Standup Juleshow» på Ricks, et show som fikk terningkast fem av Bergens Tidende. Siden 2011 har han vært med Thomas Giertsens Humorgalla i Oslo. Han hadde et debutshow som het «Oppvekst» i 2014. Senere i 2015 var han en av tre i showet «Bergensbølgen». Han har vært med i «Julelatter» i 2017. Utover dette hadde han også sitt eget show på VG-TV som het VHS.

I både 2009 og 2010 vant han prisen som beste artist under Skjemtegauk-festivalen. Senere i 2013 vant han Vidarprisen for beste opptreden på Humorfest i Bergen. I 2015 ble han nominert til Komiprisen i kategorien «Beste Standup».

Referanser 

Norske komikere
Ensemble Allegria

Ensemble Allegria er et norsk kammerorkester fra Oslo stiftet i 2007 av unge musikere i miljøet rundt Barratt Due musikkinstitutt og Norges musikkhøgskole. Orkesteret består av rundt 20 medlemmer og blir ledet av konsertmester og kunsternisk leder .
rundt 22 musikere

I 2012 fikk orkesteret Statoils talentstipend på en million kroner og ble dermed første orkester som fikk prisen. De er blitt nominert til Spellemannprisen i klassen klassisk to ganger: i 2015 for VOLT22 og i 2017 for Mozart/Schoenberg.

Diskografi 
 Allegria (2013, Lawo Classics)
 Meins Lebens Licht: Nystedt-Bach (2015, BIS) med Det Norske Solistkor og Grete Pedersen
 VOLT22 (2015, Lawo Classics)
 J.S. Bach: The Motets  (2017, BIS) med Det Norske Solistkor og Grete Pedersen
 Mozart, Schoenberg (2017, Lawo Classics)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske kammermusikkgrupper
Filioque

Filioque er et tillegg i den den nikenske trosbekjennelse. Trosbekjennelsen var på gresk, men fikk et tillegg etter at den ble oversatt til latin, og dette tillegget er i bruk i de fleste videre oversettelser til andre språk. 

Tillegget Filioque kan, med en viss sannsynlighet, ha vært motivert som en teologisk avgrensning mot arianismen, som var blitt en vesentlig utfordring for vestkirken (arianismen, og forsåvidt også adoptianismen, benektet Ordets (Jesu') eksistens fra evigheter, på forskjellige måter, men slik at deres kristendom utfordret treenighetslæren).

Denne forklaring er sannsynlig ettersom tillegget først ble formulert i denne trosbekjennelsen på den tredje synode i Toledo i år 589. I Spania spilte den arianske kirke i lang tid en dominerende rolle. Formuleringen Filioque er imidlertid belagt allerede i 410, men det var i Toledo i 589 som den for første gang ble tatt i bruk i offisiell kirkelig sammenheng. Kirken i Roma forholdt seg lenge avventende til tillegget, og pave Leo III lot i år 810 gravere sølvplater med trosbekjennelsen uten Filioque-tillegget. 

Det lille tillegget kunne i greske teologers øyne få store konsekvenser for kristologien. Dersom Ånden går ut av Faderen alene, kunne det bety at Ånden kan «gjøre levende» uten Sønnen. Det betyr at mennesker kan bli «kristne» selv om de ikke har hørt om Jesus Kristus. Man kunne også få inntrykk av Den Hellige Ånd som underordnet i Treenigheten.

Filioque passet bedre inn i vestkirkens teologi (spesielt kirkefedrene Augustin og Tertullian), mens østkirken bare anerkjente den greske teksten som autoritativ. Dette var med å danne en strid mellom øst og vest dom var medvirkende da i 1054 det ytre brudd ble manifest. Da ble Filioque fremholdt som en av hovedgrunnene.

Siste del av trylleformelen «hokus pokus filiokus» har opphav i formuleringen.

Kristologi
Kristne trosbekjennelser
Latinske ord og uttrykk
Orbea (plante)

Orbea er ei planteslekt i gravmyrtfamilien. Den ble tidligere regnet til svalerotfamilien.

Artene er lave, putedannende stammesukkulenter. De har ofte jordstengel. Stenglene har en opprett, utoverliggende eller krypende vekst og er forgrenet ved basis. De er firkantet i tverrsnitt med tenner langs kantene. Stenglene er grønne med purpur flekker som er særlig tydelige når planten vokser i full sol. Blomstene er 10–100 mm i diameter og har fem kronfliker og en opphevet ring i midten. Ringen har gitt slekta navn fra latin orbis, «ring». Blomstene har som regel en motbydelig åtsellukt. Spyfluer blir tiltrukket av lukten og pollinerer blomsten. Noen arter har lange hår langs randen av kronen som også virker tiltrekkende på fluer. Den befruktede blomsten utvikler seg til én eller to belgkapsler som inneholder mange hårete frø.

Slekta er utbredt i Afrika med flest arter i sørlige Afrika og på Afrikas horn. I varme strøk brukes noen arter i steinbed. I kjøligere områder dyrkes de som potteplanter, spesielt vanlig ordensblomst (Orbea variegata).

Galleri

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Gravmyrtfamilien