alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nordkapplatået

Nordkapplatået (nordsamisk: Davvenjárga) er en klippe på Magerøya i Finnmark fylke i Norge, i Nordkapp kommune. Den 307 meter høye klippen omtales ofte som det nordligste punktet i Europa. Dog ligger Knivskjelodden 1452 m lenger mot nord, og er dermed det kontinentale Europas egentlige nordpunkt.

Begge disse stedene ligger på ei øy, noe som gjør at Europas nordligste fastlandspunkt er Kinnarodden. Magerøya fikk fastlandsforbindelse gjennom Nordkapptunnelen 15. juni 1999.

På norsk het klippen opprinnelig Knyskanes, men fikk navnet North Cape av de engelske utforskerne Richard Chancellor og Steven Borough i 1553 da de passerte klippen på leting etter nordøstpassasjen. Den første egentlige turisten som besteg platået var fransiskanerpresten Francesco Negri i 1664, og senere ble den et mål for tidlige turister og celebriteter. Blant disse var kong Oskar II i 1873 og kong Rama V av Thailand i 1907. Thomas Cook organiserte turistreiser til Nordkapp allerede i 1875.

I dag er Nordkapp en betydelig turistattraksjon med et eget besøkssenter med utstillinger og film fra stedets historie. På Nordkapplatået ligger Nordkapphallen som driftes av den svenske hotellkjeden Scandic.

Platået er eid av Finnmarkseiendommen, som fester eiendommen til Nordkapp 1990 ANS,  og leier den ut til Nordkapp Vel AS, Scandic Hotels og Rica. Det er Rica Eiendom, eid av den svenske hotellkjeden Scandic, som har hatt en festeavtale. Festeavtalen gir Scandic enerett til virksomheten på stedet. Nordkapp kommunestyre vedtok på sitt møte 20. juni 2019 – med 10 mot 9 stemmer – at fjellplatået ikke skal åpnes for offentlig forvaltning. Vedtaket innebærer at private aktører fortsatt kan ta betalt for besøk til Nordkapplatået. Området har en årlig omsetning på 50–70 millioner kroner. Inntekten går til private aktører, ikke til Nordkapp kommune. I juli 2021 gav Vestre Finnmark tingrett kommunen medhold i at Scandic ikke har rett til å ta parkeringsavgift fra turistene.

Bilder

Referanser

Nordkapps geografi
Severdigheter i Troms og Finnmark
Troms og Finnmarks geografi
Verdens geografiske ytterpunkter
Steder avbildet på norske kommunevåpen
Risøyrenna

Risøyrenna er en utgravd del av Risøysundet, offisielt åpnet 25. juni 1922. Før den første mudringen, som var fullført i 1881, var det mulig å ri over sundet, eller «Risøyvikkjet» som det ble kalt, ved fjære sjø. 

Mudringen var en betingelse for å få Hurtigruten til å seile gjennom Vesterålen. Saken om mudring ble tatt opp allerede i 1874 og i 1881 var den første renna oppmudret, men bare for mindre skip. Dybden på denne renna var bare tre meter på lavvann. Det ble anbrakt et merke ved den gamle kaia i Risøyhamn som viste vannstanden. De litt større båtene måtte da vente på flo sjø. 

Det praktiske arbeidet med mudring av den nye renna startet i juli 1911 med "paternosterapparatet "Ma. "Suggen", men denne viste seg ikke å kunne ta de hardeste partiene, bruken av "Suggen" stoppet opp i 1914.

I mellomtiden sendte Statens Havnevesen en ingeniør til Panama for å studere mudderapparater der. Så ble den kraftige "Ekskavator 6" konstruert og bygget i Fredrikstad. Våren 1919 kunne arbeidet fortsette. Slepebåtene "Andenes", "Rota" og "Nappen" slepte mudderprammene ut i Gavlfjorden og tømte dem der helt til arbeidet var avsluttet i 1922.

To renner 

Det er to forskjellige renner det er snakk om, den gamle som lå nærmere Andøya enn dagens -  den som ble mudret i tiden 1875-1881 og som Richard With snakket frampå om i 1874 til stortingsmann Andreas Stoltenberg i Lødingen. Den renna var 1800 meter lang, 30 meter bred og 3 meter dyp.

Den "nye" renna, som ble åpnet i 1922, er nesten 5 km lang, i dag 100 meter bred og 6 meter dyp (7 meter i en av svingene).

Det er den som Georg A. Ellingsen på Sortland tok initiativ til gjennom sitt "andragende" til Herredsstyret i 1897.

Jubileum i 2022

Det er denne renna vi feirer 100-årsjubileum for i år, i 2022. Richard With hadde ingen praktisk befatning med den. 

Mudringen gjør det mulig for større fartøy å passere mellom Andøya og Hinnøya.  Arbeidet med den siste utbedringen startet i september 1997 og Risøyrenna ble på nytt offisielt åpnet i september 2001.

Litt sør om Risøyrenna går Andøybrua som er ei spennbetongbru med et hovedspenn på 110 meter og en total lengde på 750 meter som krysser Risøysundet.

Referanser

Eksterne lenker
 Historikk om Risøyrenna
Kongesteinen fra åpningen av Risøyrenna

Skipsleder
Andøys geografi
Byggverk i Andøy
Skiensvassdraget

Skiensvassdraget (også kalt Telemarksvassdraget) drenerer omkring to tredeler av Telemark før det munner ut i Frierfjorden ved Porsgrunn. Vassdraget drenerer også deler av Hardangervidda og deler av nedbørfeltet ligger i Hordaland og Buskerud fylker. nedbørfeltets ytterpunkter er 180 km fra nordvest til Frierfjorden med en største bredde på 90 km. Vassdraget er det tredje største i Sør-Norge, bare Drammensvassdraget og Glommavassdraget er større. Målt langs den østlige hovedgrenen (fra Kvenna på Hardangervidda) er største lengde 252 km, noe som utgjør et gjennomsnittlig fall på 0,4 %. nedbørfeltet grenser til Numedalslågens felt i nord, Farriselva, Arendalsvassdraget og Kragerøvassdraget i sør, og Tysso i vest. Omkring 25 % av nedbørfeltet er dekket av skog. I vassdraget inngår et stort antall innsjøer, omkring 60 innsjøer er over 1 km2 og innsjøene utgjør omkring 5 % av nedbørfeltets samlede areal.

Vassdraget består hovedsakelig av tre hovedgrener som samler seg i Norsjø ovenfor Skien (Store norske leksikon omtaler den vestlige og østlige delen som hovedgrener, mens Bø/Seljord omtales som en mindre gren):
 Vest-vassdraget (også omtalt som Vinje-Tokke-vassdraget eller Vestfjellenes vassdrag), med innsjøene Totak, Bandak, Kviteseidvatnet og Flåvatn (hvorav de tre siste også kalles Vestvannene). 
 Bø-vassdraget (også kalt Seljordsvassdraget), med Sundsbarmvatnet og Seljordsvatn.
 Tinn-vassdraget, med Møsvatnet, Kalhovdfjorden, Tinnsjø og Heddalsvatnet (også kalt øst-vassdraget, NVE navngir denne strengen som hovedelven Skiensvassdraget, i 1907 omtalte vassdragsdirektøren Tinne med tilførsel fra Hardangervidda som hovedelven).

Skiensvassdraget er sterkt regulert for kraftproduksjon, og store deler er kanalisert. Det var det siste vassdraget i Norge hvor det ble drevet tømmerfløting. Tømmer ble fløtt i flåter, trukket av slepebåter, og ført gjennom kanalene ned til Skien. Gjennom Bandak–Norsjøkanalen (ferdig 1892) foregikk fløting frem til slutten av 1970-tallet. Fra Heddalsvannet, ned Sauarelva, over Norsjø og ned Norsjø–Skienkanalen (ferdig 1861) til Skien foregikk fløtingen lengre. Med nedleggelsen av Norske Skog Union i 2006 opphørte imidlertid all kommersiell tømmerfløting i Norge.

Særpreget for Skiensvassdraget er liten høydeforskjell mellom innsjøene langt inne i landet og utløpet, mens det er stor høydeforskjell mellom disse lave innsjøene og fjellviddene rundt. Flere av elvene har over noen strekninger stort fall til dels som høye fosser fra fjellplatåene. Dette gir gode forhold for vannkraftutbygging. Den 100 km lange elvestrekningen mellom Dalen ved Bandak og Skien har en høydeforskjell på 70 m. Historisk hadde vassdraget større betydning for samferdselen enn noe annet vassdrag i Norge. Etter Glomma er dette det vassdraget med størst kraftproduksjon i Norge med litt over 5 % av landets produksjon. Vassdraget er også det mest kanaliserte.

Se også 
 Telemarkskanalen
Navnedebatten om Porsgrunnselva/Skienselva

Referanser 

 
Vestfold og Telemarks geografi
Vestlands geografi
Den norske filmfestivalen

Den norske filmfestivalen, ofte kalt Filmfestivalen i Haugesund, er en årlig filmfestival i Haugesund i Rogaland. Festivalen ble første gang arrangert i Drøbak i 1973. Den ble arrangert i ulike byer inntil den fikk fast sted i Haugesund i 1987. Den norske filmprisen Amandaprisen er blitt delt ut under festivalen siden prisen ble etablert i 1985. Siden 2015 har festivalen samarbeidet med Haugesund sentrum om Haugesund Walk of Fame, også kalt Amanda-steinene, hvor to skuespillere hedres hvert år med hver sin granittsten i Haraldsgata. Festivalen arrangeres av Den norske filmfestivalen AS som eies av bransjeorganisasjonen Film & Kino (tidligere Kommunale Kinematografers Landsforbund, 60 % av aksjene), Haugesund kommune (20 %) og Rogaland fylkeskommune (20 %).

HKH Kronprins Haakon er festivalens høye beskytter, mens Liv Ullmann er ærespresident.

Referanser

Eksterne lenker
 

Filmfestivaler i Norge
Festivaler i Rogaland
Kultur i Haugesund
Repeterende arrangementer etablert i 1973
1973 i Norge
Argentinas flagg

Argentinas flagg består av tre like brede horisontale striper, hvorav de ytre er lyseblå og den midtre er hvit. Det ble innført i 1812, og i 1818 ble en gyllen sol lagt til i midten.

Flagget med sol kalles «det offisielle seremoniflagget» (spansk Bandera Oficial de Ceremonia), mens versjonen uten solen kalles «det ornamentale flagget» (spansk Bandera de Ornato). Begge versjoner er regnes som likeverdige nasjonalflagg, men når begge brukes skal det ornamentale alltid plasseres under det seremonielle. Det seremonielle er både sivilt flagg, statsflagg, krigsflagg og orlogsflagg, mens det ornamentale er sivilt flagg og orlogsflagg. 

Etter regler fra 1978 er flagget proporsjoner 9:14, og størrelsen som skal brukes på offentlige stenger er 90 cm x 140 cm. Stripene er da 30 cm hver. Det finnes også flagg med proporsjonene 1:2 og 2:3 i bruk, men disse kan ikke brukes i offisielle sammenhenger. Det finnes ingen offisiell farge; blåfargen beskrives bare som «himmelblå» (spansk celeste). I Pantone er himmelblå N21-01, som tilsvarer 155, 196, 226 i RGB-farger.

Emblemet kalles Maisolen (spansk Sol de Mayo). Det er hentet fra den første agentinske mynten, som ble slått i 1813. 

Flaggets dag er siden 1938 den 20. juni, som er Belgranos dødsdag. Dagen er offentlig høytidsdag.

Historie

Ifølge legenden ble flagget innført av general Manuel Belgrano. Under slaget ved Rosario la han merke til at begge sider brukte de spanske fargene, rødt og gult, og han lagde derfor et nytt flagg under Mairevolulusjonen i 1810. Han sendte et brev til Den første junta og fortalte om dette. Juntaen svarte at han ikke måtte kjempe under dette flagget, fordi de fryktet at det ville provosere for mye. Men svaret nådde Belgrano for sent, og flagget var allerede i bruk på slagmarken. 

Den 23. august 1812 ble det for første gang heist i Buenos Aires, på en kirke viet til St. Nicholas av Bari. På stedet står i dag en obelisk. Etter uavhengighetserklæringen den 9. juli 1816 begynte en argentinske Kongressen å bruke flagget. 

Solen ble lagt til på krigsflagget i 25. februar 1818. Det ble senere bestemt at versjonen med sol også skulle brukes som nasjonalflagg.

Referanser

Eksterne lenker 
 Argentinas flagg på Flag of the World

Søramerikanske flagg
Flagg
Huldefossen

Huldefossen er en foss på Mo i utkanten av Førde i Vestland. Den ligger i elva Hulda, ei sideelv til Jølstra, og har et fall på 90 meter.

Navnet 
Fossen har blitt kalt «Huldrefossen» på folkemunne, noe som skyldes en forvanskning eller misforståelse; man trodde navnet var knyttet til sagnfiguren huldra, og ikke til elven som førte vann til fossen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sunnfjords geografi
Jølstravassdraget
Hevn

For filmen, se Hevn (film)

Hevn er en form for negativ gjengjeldelse, at vondt gjengjeldes med samme mynt.

I det moderne samfunn er alvorlige former for hevn, som blodhevn, langt på vei forsvunnet. I norrøn tid fikk man ikke sette seg i død manns høysete før han var hevnet.

I Andre Mosebok 21,23-25 innskjerpes det at «skjer det en skade, skal du bøte liv for liv, øye for øye, tann for tann, hånd for hånd, fot for fot, brannsår for brannsår, flenge for flenge, skramme for skramme.» Men var det en trell som fikk ødelagt øyet eller mistet tannen, holdt det å gi ham eller henne friheten. 
 
Francis Bacon beskrev hevn som en type «vill rettferdighet» som krenker loven ved å sette den til side.

Ifølge Immanuel Kant sørger hevnen for at balansen i universet gjenopprettes.

Referanser

Se også 
 Represalier
 Blodhevn, æresdrap
 Øye for øye
 Nemesis, gresk hevngudinne
 Retributivisme
 Pasifisme

Følelser
etikk
Jyllands-Posten

Morgenavisen Jyllands-Posten er ei dansk avis grunnlagt i 1871. Hovedredaksjonen ligger i Viby ved Århus i Jylland. Den kommer ut sju dager i uka og er en av Danmarks største morgenaviser. I 2000 var opplaget over , i 2004 var det på  og i 2012 på .

Jyllands-Posten utgis av et driftsaksjeselskap som også utgir dagsavisa Politiken og tabloidavisa Ekstra Bladet. Ansvarlig redaktør er Jørn Mikkelsen.

Avisa fikk mye internasjonal oppmerksomhet etter at de i høsten 2005 publiserte de såkalte Muhammed-karikaturene. I 2006 kom det til store protester.

Historikk og politisk profil 
Jyllands-Posten ble grunnlagt i 1871 som en konservativ regionavis med lave opplagstall. På 1920- og 30-tallet vakte avisa oppsikt med sin uttalte sympati for fascismen og det tyske nazi-diktaturet. Avisa viste i samme periode også klare tegn på antisemittiske holdninger, noe som blant annet kom til uttrykk i en lederartikkel fra 1938, publisert få dager etter Krystallnatten.

Etter 2. verdenskrig satset avisa på ny teknikk og god nyhetsjournalistikk og ble større enn København-avisene. Ifølge Jyllands-Postens Fonds formålsparagraf skal avisa i dag være «liberal og uavhengig».

Avisa har i de siste år inntatt en pro-israelsk holdning, noe som har kommet til uttrykk i flere lederartikler.

Kontrovers om Muhammed-karikaturene og ytringsfrihet 
Da Jyllands-Posten 30. september 2005 publiserte tolv tegninger av profeten Muhammed, ble avisen midtpunkt for en internasjonal debatt om ytringsfrihet. To tegnere mottok dødstrusler og måtte gå under jorden. I tillegg har ambassadørene til Danmark fra Tyrkia, Saudi-Arabia, Iran, Pakistan, Egypt, Indonesia, Algerie, Bosnia-Hercegovina og Libya sammen med den marokkanske chargé d'affaires og lederen av den palestinske delegasjonen protestert mot Danmark, Jyllands-Posten og den danske regjeringen. I Kashmir gikk flere hundre tusen mennesker ut i streik i protest mot artikkelen i den danske avisen.

26. januar 2006 valgte Saudi-Arabia å trekke sin ambassadør ut av landet. En massiv boikott mot danske varer startet i Saudi-Arabia, og den gikk utover blant annet det dansk-svenske meierikonsernet Arla.

Se også 
 Konflikten om Muhammed-tegningene
 Liste over danske aviser

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Jyllands-Posten - avisens hjemmeside
  Ambassadørenes brev til den danske utenriksministeren(PDF)

Danske aviser
Aviser etablert i 1871
1871 i Danmark
Politiken

Politiken er en dansk dagsavis. Den ble grunnlagt 1. oktober 1884 i København av Viggo Hørup, Edvard Brandes og Hermann Meyer Bing.

16. mai 1905 ble en ny sjanger skapt, da den første kronikken stod på trykk i Politiken. Den var skrevet av Georg Brandes. Den nye redaktøren, Henrik Cavling, introduserte avisen i nytt format, med en tredjedel kuttet av lengden, men sidetallet utvidet fra 4 til 8 sider. Tidligere stod artiklene tilfeldig, nå fikk hver side tildelt sitt særlige stoff. Avisen ble mer ryddig, men noen lesere hevdet at maskinen kuttet avissidene så de fikk en sagtakket underkant som skar i buksene når de leste avisen på trikken. En fiskerkone ved Gammel Strand skal ha ropt: «Hva ska’ vi nå pakke torsken inn i?» Men redaktør Cavling (1858-1933) var mer bekymret for at arbeiderne nå ville foretrekke Social-Demokraten, siden de var vant med å bruke de lange avissidene som bordduk.

Avisen utgis av JP/Politikens Hus A/S, der JP er en forkortelse for konkurrenten Jyllands-Posten. Det samme selskapet utgir i tillegg Ekstra Bladet, som første gang utkom i 1904 som et tillegg om den japansk-russiske krig.

Referanser

Se også 
Liste over danske aviser

Eksterne lenker 
 
 Dagbladet Politiken

Danske aviser
Aviser etablert i 1884
Danmark
Chaimite

Chaimite er et pansret personellkjøretøy med fire hjul fra portugisiske BRAVIA.  Det ble utviklet på 1960-tallet og finnes i en rekke varianter.

Bruk
Chaimite blir i hovedsak brukt av den portugisiske hæren, som bruker modellene V-200 og V-600. Fram til 1980-tallet ble også V-500 med SS-11-missiler i bruk, men er nå tatt ut av tjeneste. Chaimite ble også brukt av den portugisiske marinen fra sent i 1960-årene til tidlig i 1980-årene.

Pansrede personellkjøretøyer (hjulgående)
Introduksjonsår ikke oppgitt
Cadillac Gage Commando

Cadillac Gage Commando er en serie amerikanske pansrete personellkjøretøyer med fire hjul.  Det ble utviklet på 1960-tallet og finnes i en rekke varianter.

Varianter 
V100
V150
V150S
V200
V300

Eksterne lenker 
 
 Global Security - M706 / V-100 Commando
 Squadron Signal Cadillac Gage V-100 Commando
 Commando V-150 Armored Car video

Panserbiler
Introduksjonsår ikke oppgitt
BOV-VP

BOV-VP er et pansret personellkjøretøy fra Jugoslavia.  Det er en variant av en hel serie av kjøretøyer som heter BOV.  Det har fire hjul, og et mannskap på to i tillegg til plass til åtte infanterister.

Varianter 
BOV-VP Det ble tatt fram spesialt for bruk av militærpolitiet.  Også kjent som BOV-VP M-86. 
BOV-VP [Variant 1] Sikkerhetsstyrke-variant med stålskjold på MG-ringen.
BOV-VP [Variant 2] Sikkerhetsstyrke-variant med åpen MG-montasje og lyskaster.
BOV-VP [Variant 3] Sikkerhetsstyrke-variant med bare stålgitter over frontruta.
BOV-VP [Variant 4] Sikkerhetsstyrke-variant uten gitterpansring mot hulladninger.
BOV-VP [Variant 5] Sikkerhetsstyrke-variant med høyttalere.

Pansrede personellkjøretøyer (hjulgående)
Introduksjonsår ikke oppgitt
Kader Fahd

Kader Fahd er en serie pansrede personellkjøretøyer med fire hjul laget av tyske Thyssen Henschel.  De første eksemplarene ble levert til det egyptiske militæret i 1986.

Eksterne lenker
 Beskrivelse fra www.armyrecognition.com (fransk)
 Military-today.com: Beskrivelse (engelsk)

Pansrede personellkjøretøyer (hjulgående)
Kjøretøymodeller introdusert i 1986
BDX

BDX er et belgisk pansret personellkjøretøy med fire hjul, utviklet av Beherman Demoen.  Det ble utviklet på 1970-tallet og er i tjeneste med flere politi- og militærstyrker.

Kilder
 Jane's Armour and artillery 1997-98, ISBN 0-7106-1542-6

Pansrede personellkjøretøyer (hjulgående)
Kjøretøymodeller introdusert i 1977
Produktavviklinger i 1994
Kosmos

Kosmos er i vanlig forstand et ordnet eller harmonisk system. Begrepet har sin opprinnelse fra det greske begrepet κόσμος i betydningen «ordnet verden» og er det motsatte konseptet av kaos. I dag benyttes begrepet vanligvis som et synonym til ordet universet (i betraktningen av sitt ordnete aspekt). Ordene kosmetikk og kosmetologi (det som har med skjønnhet å gjøre) har sine opprinnelse fra samme ordrot. På russisk og bulgarsk betyr ordet kosmos ganske enkelt «rom» i betydningen verdensrommet. På kinesisk (mandarin) er kosmos oversatt som yuzhou, noe som i tilbakeoversettelse bokstavelig betyr «rom-tid» (yu = rom + zhou = tid).

Kosmos i forståelsen som «orden» har sin bakgrunn i at stjernehimmelen og jorden var ordnet etter et system hvor stjernene kunne sees å bevege seg helt jevnt og regelmessig over himmelhvelvingen. Det samme gjaldt solen og månen, som sto opp og gikk ned til helt regelmessige tider, slik at deres bevegelser ble brukt som grunnlag for tidsregningen og kalenderen.

Filosofi 

Så langt vi vet var Pythagoras den første filosof som benyttet begrepet kosmos for universet, muligens fra anvendelse til den stjerneklare himmelhvelvingen.

Russisk kosmisme er en kosmosentrisk filosofisk og kulturell bevegelse som oppsto i Russland tidlig på 1900-tallet.

Kosmisme er en litterær filosofisk posisjon som hevder at menneskeheten er en ubetydelig aspekt av universet ved at denne i beste fall er likeglad og kanskje til og med også fiendtlig. Denne filosofien, utforsket av forfattere som H.P. Lovecraft (tidvis hevdet å være den som opprinnelige fremmet kosmisme) og senere forfattere som representerte trosforestillingene i litterære bøker som Haikerens guide til galaksen.

Mytologi
Kosmologi
Universet
Chesapeake Bay

Chesapeake Bay er ei bukt og USAs største estuar. Den ligger ved Atlanterhavet, omgitt av Virginia og Maryland. Chesapeake Bays nedbørfelt er på  og omfatter Washington, D.C. og deler av seks delstater: New York, Pennsylvania, Delaware, Maryland, Virginia og Vest-Virginia. Mer enn 150 elver renner ut i bukta.

Bukta er rundt 304 km lang, fra elva Susquehanna i nord til Atlanterhavet i sør. På det smaleste punktet, nær Annapolis i Maryland, er den  bred, og på det videste punktet, nær munningen av elva Potomac, er den  bred. Den totale kystlinjen i bukten er , og arealet av bukta og dens viktigste forgreninger er . 

Bukta krysses på to steder. Nær Annapolis ligger Chesapeake Bay-brua, og lengst sør, nær munningen av bukta, ligger den  lange Chesapeake Bay brutunnel.

Eksterne lenker 
 

Bukter i USA
Ramsarområder
Marylands geografi
Virginias geografi
Helhodefisker

Callorhinchus
 C. atlanticus
 havmusfamilien
 Harriotta
 Neoharriotta
 Rhinochimaera

Helhodefisker (Chimaeriformes) er en underklasse av bruskfisk, som omfatter et fåtall arter. Navnet «helhode» henviser til at de, i motsettning til øvrige bruskfisk som haier og skater, har overkjeven sammenvokst med hodeskallen, slik at de danner et sammenhengende skalletak. gjellene er dekket av et enkelt gjellelokk. Dets latinske navn er inspirert av det greske fabeldyret chimera, som er en blanding av løve, geit og slange.

Levevis

Levested
De regnes for å være en svært, rundt 300 millioner år, gammel gruppe. Gruppen er utelukkende marin, og finnes vanligvis på dypere vann.

Formering
Forplantningen foregår på samme måte som hos de resterende bruskfisk, med en indre befruktning der hannens analfinner fungerer som paringsorgan. De legger temmelig store egg i hornkapsler. I motsetning til andre bruskfisk har de ingen felles kloakkåpning, produkter fra tarmen og nyrene har hver sin åpning. Hannene har et sekundært kjønnsorgan i panna, som stikker opp og fram.

Hodeskalle og gjeller
Overkjeven er fastvokst til kraniet, derav navnet helhodete fisker. Tre gjellespalter som er dekket av et gjellelokk. De har ingen sprøytehull slik som hos haier og rokker. Store øyne med iriserende grønt tilpasset svakt lys på store dyp.
Vann tas inn i munnen gjennom en kanal dannet av nesegropene.

Unge individer har svakt utviklete hudtenner på kroppen, voksne individer har naken hud, med unntak av hannens karakteristiske hefteorgan på hodet som benyttes under paring. Fiskene mangler egentlige tenner men har sammenvokste munnplater som skiftes sjelden og som vokser kontinuerlig. Et par i underkjeven og to par i overkjeven.

Kropp
Artene benytter hovedsakelig sine forstørrete brystfinner til å svømme, den lange og piskelignende halen har svakt utviklet muskulatur. Dette gjør dem til relativt sakte svømmere. Som hos andre bruskfisk består finnestrålene av hornstoff.

Fordøyelsessystemet er enkelt og magesekk mangler. Ribbein mangler og ryggstrengen beholdes gjennom hele livet. Den er omgitt av tynne ringer, men mangler egentlige ryggvirvler. De mangler også Leydigs organ og det epigonale organ, organer man kun finner hos bruskfisker.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bruskfisker

it:Holocephali
nl:Zeekatten (vissen)
oc:Holocephali