alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Byrkjelo stadion

Byrkjelo stadion er et kombinert idrettsanlegg for fotball og friidrett på Byrkjelo i bygda Breim i Gloppen kommune. Anlegget ble i 1981 oppgradert med kunststoffdekket spurtan på løpebanen på halvmånen i søndre sving. Fotballbanen har gressmatte. Stadionet var opprinnelig hjemmebanen til det lokale idrettslaget Indre Breim Idrettslag, men etter sammenslåingen av idretten i Breim, er dette nå hovedanlegget til Breimsbygda idrettslag og hjemmebanen til Gloppen Friidrettslag.

Stadionet har tribune langs den vestlige langsiden. Like ved banen ligger Breim skole. Skolens garderobeanlegg nyttes ved arrangementer på Byrkjelo stadion.

Året etter utbyggelsen av det nye anlegget, ble det utnevnt til fylkesanlegg for friidrett i Sogn og Fjordane. Samme år fikk ble det årlige friidrettssevnet Byrkjelo Games sin oppstart. Over de neste tjue årene trakk stevnet både olympiske mestre og verdensmestre. 

Hovedmesterskapet (NM) i friidrett ble arrangert på Byrkjelo stadion i 1988, 1999 og 2018.

Eksterne lenker 
 stadionsiden.com

Idrettsanlegg i Vestland
Sport i Gloppen
Byggverk fullført i 1981
Friidrettsarenaer i Norge
Breim
Byggverk i Gloppen
Body Modification Ezine

Body Modification Ezine (mest kjent som BME) er det eldste online-tidsskriftet der hovedfokuset er på tatovering, piercing og scarification.

Historie
Det ble grunnlagt av Shannon Larratt i 1994. 

Medlemmer av magazinet startet og sponser encyclopediaet BMEzine.

Kontroversi
Tidsskriftet er blokkert av mange internett-filtre, samt på enkelte arbeidsplasser for å beskytte barn fra nakenhet og tortur. Nettsidene er også sperret av det tyske organet Bundesprüfstelle für jugendgefährdende Medien i 1999 som «skadelig for ungdommen». I desember 2005 prøvde Tyskland også å fjerne tidsskriftet som søkeresultat i søkemotoren Google.

Referanser

Eksterne lenker
 
 BMEvideo.com
 ModBlog.BMEzine.com
 The BME Encyclopedia
 Intevju med Shannon Larratt fra BMEzine - small WORLD Podcast 2006

Nettaviser
Kroppsmodifikasjon
Heino Kruus

Heino Kruus (russisk: Хейно Рихардович Крууc; født 30. september 1926 i Tallinn, død 24. juni 2012) var en estisk basketballspiller som deltok for Sovjetunionen i De olympiske leker i 1952 i Helsingfors.

Kruus vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang basketball sto på det olympiske programmet, 23 lag deltok i turneringen som ble avviklet fra 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay 61–57, men i finalen tapte de mot USA 25–36. Kruus spilte alle åtte kamper i OL-turneringen.

Han ble europamester i basketball to ganger med Sovjetunionen, 1951 og 1953.

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  Sovjetunionen

Referanser

Eksterne lenker 
 

Estiske basketballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1952
Basketballspillere under Sommer-OL 1952
Personer fra Tallinn
Fødsler i 1926
Dødsfall i 2012
Olympiske medaljevinnere i basketball
Ilmar Kullam

Ilmar Kullam (født 15. juni 1922 i Tartu, død 2. november 2011) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Kullam vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Kullam spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.

Han ble europamester i basketball tre ganger med Sovjetunionen, 1947, 1951 og 1953.

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  Sovjetunionen

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske basketballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1952
Basketballspillere under Sommer-OL 1952
Personer fra Tartu
Olympiske medaljevinnere i basketball
Medusa-piercing

Medusa-piercing er en type leppepiercing der piercingen er plassert i sentrum på overleppen i philtrum.

Den første pierceren som laget Medusa-piercinger var Tom Brazda.

Navn
Medusa-piercingen hadde lenge ikke noe navn før en frisør fra Toronto ga den navn på 1990-tallet.

Denne piercingen har mange navn i forskjellige miljøer, blant annet Philtrum-piercing, Cleft-piercing og Upbret-piercing (motsatte av labrett).

Systematikk
Medusa-piercing er mye lik både monroe-piercingen og labret-piercingen. En alternativ piercingstil av Medusa er cyberbitt-piercingen.

Medusa finnes i de to hovedvariantene:

Behandling

Utføring
Vanligvis brukes det samme smykke og piercingteknikk i Medusa-piercingen som i labret-piercingen.

Medusa-piercingen blir vanligvis tatt fra huden inn i munnhulen av skjønnhetsgrunner, likevel er det minst smertefullt å ta piercingen fra munnhulen og ut av huden. Piercingen gror vanligvis til etter mellom to til tre månder.

Det er også viktig å ikke treffe noen arterier under piercingen som er av stort antall i underleppen.

Risiko
Risikoen ved denne piercingen er at den gror inn i leppen. Dette kan hindres ved riktig piercing og riktig smykke.

Feil smykke eller feil piercingteknikk kan føre til skader på blant annet vevet i munnhulen, eller at piercingen ikke blir symmetrisk.

Piercinghullet kan også bli for stort, slik at smykket ikke fyller igjen hullet, noe som kan føre til lekkasjer. En måte å minske faren på er å la piercingen være i ro. Et annet problem med denne piercingen er at den gjøre skader på tennene, ved at ringen sliter på tennene. En måte å forhindre dette på er å bruke smykker laget av glass, tre, bioplast eller PTFE.

Etterbehandling 
For etterbehandling av en slik piercinger er det vanlig å bløte piercing opp med en litt saltholdig væske to til tre ganger daglig. Bløt såret i tre til fire minutter og man hindrer blood og lymfe ubehag på grunn av smykket (dette gjøres på begge sider). Det er her viktig at blandingsforholdet er riktig. Fjern så restene med en bomullspinne, og sett så smykket rolig igjennom piercingen.

Smykket
Det vanligste smykket er å ha et 14gram (1,6mm) på menn eller 16gram (1,2mm) på kvinner. 12gram piercinger er uvanlig, men kan også lages.

Det vanligste smykket er labretknott men det brukes også ballukkingsring.

Eksterne lenker
 

Leppepiercing

de:Labret-Piercing#Medusa-Piercing
Viktor Vlasov

Viktor Petrovitsj Vlasov russisk: Виктор Петрович Власов (født 1. september, 1925, død 2002)  var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Vlasov vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, 23 lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, og i finalen tapte de mot USA med 25-36.

Han ble europamester i basketball med Sovjetunionen i 1953.

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  Sovjetunionen

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske basketballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1952
Basketballspillere under Sommer-OL 1952
Personer fra Moskva
Olympiske medaljevinnere i basketball
Maigonis Valdmanis

Maigonis Valdmanis (født 8. september 1933 i Riga, død 30. oktober 1999) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i flere olympiske leker 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.
 
Valdmanis vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36.

Valdmanis vant sølvmedalje i de to påfølgende olympiske leker, OL 1956 i Melbourne og OL 1960 i Roma, i basketball med Sovjetunionen.

Han ble europamester i basketball tre ganger med Sovjetunionen, 1957, 1959 og 1961.

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  Sovjetunionen
 1956  Melbourne –  Sølv i basketball  Sovjetunionen
 1960  Roma –  Sølv i basketball  Sovjetunionen

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske basketballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1952
Basketballspillere under Sommer-OL 1952
Medaljevinnere under Sommer-OL 1956
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1956
Basketballspillere under Sommer-OL 1956
Medaljevinnere under Sommer-OL 1960
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1960
Basketballspillere under Sommer-OL 1960
Personer fra Riga
Olympiske medaljevinnere i basketball
Pauli Pitkänen

Pauli Einar Pitkänen (født 4. november 1911 i Nilsiä, død 28. september 1941) var en finsk langrennsløper.

Han ble to ganger verdensmester i stafett (1938 og 1939). I 1938 gikk han stafetten sammen med Jussi Kurikkala, Martti Lauronen og Klaes Karppinen, mens han i 1939 hadde med seg Olavi Alakulppi, Eino Olkanuora og Klaes Karppinen. I 1938 ble han også individuell verdensmester på distansen 18 km.

Meritter 
 VM 1938 i Lahtis: gull på stafetten, gull på 18 km
 VM 1939 i Zakopane: gull på stafetten

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske langrennsløpere
Verdensmestere i langrenn
Personer fra Kuopio
Kjuker

En kjuke er en sopp som lager fruktlegemer på ved, som ofte er sidestilte, gjerne stammer og greiner. Kjukene tilhører familien poresopper (Polyporaceae).

Morfologi 
Sporene sitter i et porelag. Kjukene kan være flerårige, f.eks. kreftkjuke, knuskkjuke og rødrandkjuke, eller ettårige, f.eks. silkekjuke og svovelkjuke. Fruktlegemene er vanligvis treharde, seige eller korkaktige.

Økologi 
De fleste kjuker bryter ned ved og forårsaker hvitråte eller brunråte. Når det er hvitråte, brytes både cellulose og lignin ned; når det er brunråte, brytes bare cellulose ned, og det brune ligninet blir igjen. Kjukene gjør nytte for seg ved å bryte ned død ved. Noen kjuker angriper levende trær, f.eks. rotkjuke på gran og svovelkjuke på løvtre (f.eks. eik), andre kjuker angriper trær som er svekket, f.eks. knivkjuke på bjørk. De fleste kjukene går på døde eller døende trær, veltede stammer, fallved, vedrester eller på trekonstruksjoner.

Se også
 Sopp
 Lakkjuke (Ganoderma lucidum)

Sopp
Hou Guoyang

Hou Guoyang var katolsk «undergrunnsbiskop» av Chongqing i Kina. 

Han ble hemmelig bispeviet av biskop Joseph Fan Xueyan av Baoding i 1988. I januar 1989 ble han arrestert, og holdt i forvaring av de kinesiske myndigheter til i 1991, og deretter holdt i husarrest. 

Noe etterpå ble han suspendert fra undergrunnskriken etter at det angivelig kom frem at han var gift og hadde barn, og var involvert i upassende virksomhet.

Referanser

Kinesiske katolske biskoper
Personer fra Chongqing
Den katolske kirke i Sichuan
Katedralen i Rodez

Katedralen i Rodez (Cathédrale Notre-Dame de Rodez) er en katolsk katedral i gotisk stil. Den er sete for det katolske bispedømmet Rodez.

Den særegne stengte vestfronten var en gang i tiden del av Rodez' bymur.

 

Rodez
Aveyron
Katolske kirker i Frankrike
Basilica Minor
Byggverk i Occitanie
Hille Melbye Arkitekter

Hille Melbye Arkitekter er et norsk arkitektfirma som har vært i drift siden 1955.  

Kontoret ble grunnlagt i 1955, da arkitekt Harald Hille (1921–2020) etablerte egen praksis. I 1985 ble Harald Melbye partner, og firmaet endret navn til Arkitektkontoret Hille+Melbye AS. I 2002 byttet det navn til Hille Melbye Arkitekter AS.  

Hille Melbye Arkitekter har gjennom sin historie fra etableringen i 1955 etablert seg som et arkitektkontor med bred og variert oppdragsmengde. Historisk sett har kirker, boliger og hytter vært sentrale oppdrag, men de siste 15 år har oppdragsmengden flyttet seg over til større og mer kompliserte prosjekter som planarbeid, reguleringer, kjøpesentre, boligprosjekter, kontorbygg og hoteller. Firmaet holder i dag til i Hausmannsgate 16, i lokaler som tidligere var transformatorstasjon for Oslo lysverk. Hille Melbye Arkitekter er i dag et kontor på ca. 45 ansatte og er eid i fellesskap.

Priser 
 1985 – Betongtavlen for Snarøya kirke, sammen med Odd Østbye
 2000 – Mursenterets Millenniumpris
 2005 – Oslo bys arkitekturpris for Pilestredet park felt E1
 2007 – Statens byggeskikkpris for Kirurgibygget i Pilestredet park
 2010 – Byggeindustriens «Året bygg»-pris for Lambertseter senter
 2019 – Betongtavlen for Spikkestad kirke- og kulturhus

Større arbeider i utvalg 

 2018 – Spikkestad kirke- og kultursenter
 2015 – Nye Jordal Amfi, Oslo
 2015 – Flekkerøy kirke, Kristiansand
 Uppsala Arena
 2012 – Kampen omsorgsboliger
 2011 – VIP-bygget, Gardermoen lufthavn
 2011 – Infotjenester, Sarpsborg
 2010 – Storo Storsenter
 2010 – Lambertseter senter
 2009 – Nordby Shoppingcenter
 2008 – Rehabilitering av Norges ambassade i Brussel
 2008 – Tilbygg til Oslo legevakt (og apotekutsalg)
 2008 – Boligprosjektet Sofies hage i Karlstadgata, Oslo
 2008 – Tilbygg til og rehabilitering av Helsfyr hotell
 2007 – Moss lufthavn Rygge, terminalbygg og parkeringshus
 2007 – Sandvika Storsenter
 2006 – Charlottenbergs Shoppingcenter
 2006 – Nordberghjemmet
 2005 – Töcksfors Shoppingcenter
 2003 – Ski Storsenter
 2001 – Kontorbygg for Plan- og bygningsetaten i Oslo
 1998 – Gardermoen parkeringshus  (sammen med Eivind Øyen)
 1999 – Kunstverket Keplerstjernen ved Gardermoen (sammen med Vebjørn Sand)
 1988 – Ny børssal i Oslo børs (glassoverbygd atrium)

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske arkitektfirmaer
Etableringer i 1955
Betongtavlen
Arkitektur i 1955
Harald Hille
MATLAB

MATLAB (Matrix Laboratory) er et omfattende matematikkprogram med eget scriptspråk basert på C. Cleve Moler, leder for computer science ved University of New Mexico, startet utviklingen av MATLAB på slutten av 1970-tallet. Moler ønsket å gi studentene tilgang til LINPACK og EISPACK uten å måtte lære seg Fortran. MATLAB ble raskt etterspurt av andre universiteter som også ønsket å benytte MATLAB i undervisningen. MATLAB tillater enkel matrisemanipulering, plotting av funksjoner og data, implementasjon av algoritmer, opprettelse av brukergrensesnitt og har grensesnitt mot andre programmeringsspråk. MATLAB kan utvides med verktøykasser (toolboxes). I prinsippet kan man gjøre alt med MATLAB som en kan gjøre med C. Programmet er et av de mest brukte matematiske programvarene blant ingeniører.

Versjoner
Nyeste versjon er Matlab R2020b. Den er tilgjengelig for Windows, Mac og Linux.

Eksempel på verktøykasser
Communications Toolbox
Control System Toolbox
Curve Fitting Toolbox
DSP System Toolbox
Financial Derivatives Toolbox
Filter Design Toolbox 
Fixed-Point Toolbox
Image Acquisition Toolbox
Image Processing Toolbox
Instrument Control Toolbox
Optimization Toolbox
Partial Differential Equation Toolbox
Phased Array System Toolbox
RF Toolbox
Robust Control Toolbox
Signal Processing Toolbox 
Spline Toolbox
Statistics Toolbox
Symbolic Math Toolbox
System Identification Toolbox
Wavelet Toolbox

Støttede filformater
MATLAB støtter en rekke filformater.
Import
.
Eksport
.

Referanser

Eksterne lenker
 

Matematikkprogrammer
Fylkesvei 3264

Fylkesvei 3264 går mellom Lillegården og Bjønnes brygge i Porsgrunn kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 4 (Telemark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Porsgrunn
Fylkesvei 3286

Fylkesvei 3286 går mellom Jønnevall og Hoppestad i Skien kommune. Veien er 2,6 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 47 (Telemark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Skien
Fylkesvei 3276

Fylkesvei 3276 går mellom Høgset og Hørta i Skien kommune. Veien er 3,6 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 36 (Telemark).

Kommuner og knutepunkter

 Høgset
 Hørta

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Skien
Finn Lützow-Holm

Finn Lützow-Holm (født 28. mai 1890 i Nesseby i Finnmark, død 4. mai 1950 i Oslo) var en norsk marineoffiser og flyger som var med blant andre Roald Amundsen på flere pionertokt i Arktis.

Liv og virke

Bakgrunn
Etter oppveksten i Risør tok han examen artium 1907 og Sjøkrigsskolen 1912.

Militær
Med flysertifikat fra 1916 var han i Marinens flyvåpen, sjef ved lufthavna i Kristiansand sommeren 1918, offiser ved Marinens flyfabrikk i Horten 1919. I 1920 var han patruljerende ved Marinens flystasjon i Haugesund sammen med flyger Hjalmar Riiser-Larsen og to Sopwith Baby (F.112 og F.116). Med tittelen premierløytnant fløy de to 12. juli 1922 på den 47 timer lange ferden Horten-Kirkenes og tilbake med hvert sitt Hansa-Brandenburg W.33 sjøfly (F.56 og F.58). Landets første legeflygning var del av turen.

Lützow-Holm ledet an med to Hansa W.33 (F.18 og F.22 på D/S Ingertre) i leteekspedisjonene etter Roald Amundsen i juni 1925 og førte det første postflyet (flybåten N-25) til England, fra Oslo til Harwich, i mars 1927. Året etter fløy han det første toktet etter at Umberto Nobile ble meldt savnet nordom Svalbard i 1928, og da Roald Amundsen på Latham forsvant var Lützow-Holm også med og fløy Hansa-Brandenburg W.33 (F.36) på den leteaksjonen. Derpå hentet han Lars Christensens nye «Quartssiluni», et Lockheed Vega fra USA, til bruk på den tredje Norvegia-ekspedisjonen i 1929-1930 med Riiser-Larsen, hvor Bouvetøya ble kartlagt med et Hansa-Brandenburger W.33 (F.18), og de to pilotene plantet et norsk flagg på Enderby Land den 22. desember 1929.
Innlagt i Cape Town med blindtarmbetennelse kunne han ikke fortsette på den fjerde i 1930.

I tiden 1931-34 var han på nytt ved Marinens flyfabrikk, før han gikk til Marinens flyvåpen og i desember 1935 mistet foten under krasj i Italia med et Breda Ba.28-fly de hadde anskaffet.

Han ble kommandør og sjef for Marinens flyvåpen i 1938, samtidig med at han fortsatte som prøveflyger for flyfabrikken. 

Under andre verdenskrig flyktet han til Sverige i 1941 og fløy til Skottland og var i London ut krigen som leder i eksil, sammen med Hjalmar Riiser-Larsen.  

Etter krigen gikk han til marinen og var ved Sjøforsvarets overkommando.

Hans sønn Ole Lützow-Holm (1922-42) var cand.jur. drev illegal pengehjelp og nyhetsformidling og var blant 17 som ble henrettet ved Trandumskogen.

Utmerkelser 
 ridder av 1. klasse AV St. Olavs Orden 1929 for innsats i leteekspedisjonen etter luftskipet «Italia»
 Deltakermedaljen med rosett
 Haakon VIIs 70-årsmedalje
 Lützow-Holmbukta i Dronning Maud Land er oppkalt etter ham
 Norsk Aero Klubbs gullmedalje
 Gunnerusmedaljen i sølv
 ridder av den franske Æreslegionen
 den italienske Al Valore Aeronautica

Referanser 

Norske offiserer
Norske flyvere
Luftfartspionerer
Norsk militært personell under andre verdenskrig
St. Olavs Orden
Æreslegionen
Deltagermedaljen
Haakon VIIs 70-årsmedalje
Personer fra Risør kommune
Personer fra Nesseby kommune
Fødsler i 1890
Dødsfall i 1950
Fylkesvei 3326

Fylkesvei 3326 går mellom Sandnes i Seljord og Kilen i Kviteseid. Veien er 15,4 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 501 (Telemark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Seljord
Veier i Kviteseid
Aleksandr Moisejev

Aleksandr Ivanovisj Moisejev russisk: Александр Иванович Моисеев (født 28. mai 1927, død 2003 eller 2004) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Moisejev vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Moisejev spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.

Han ble europamester i basketball tre ganger med Sovjetunionen, 1947, 1951 og 1953.

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  Sovjetunionen

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske basketballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1952
Basketballspillere under Sommer-OL 1952
Olympiske medaljevinnere i basketball
Joann Lõssov

Joann Lõssov (russisk: Иоанн Фёдорович Лысов; (født 10. september 1921 i Tallinn, død 3. august 2000 i Tallinn) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Lõssov vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Lõssov spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.

Han ble europamester i basketball to ganger med Sovjetunionen, 1947 og 1951.

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  Sovjetunionen

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske basketballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1952
Basketballspillere under Sommer-OL 1952
Personer fra Tallinn
Olympiske medaljevinnere i basketball
Organisasjonen av ukrainske nasjonalister

Organisasjonen av ukrainske nasjonalister OUN (Ukrainsk: Організація українських націоналістів) var en ukrainsk politisk bevegelse grunnlagt i Vest Ukraina som var under Polen i 1929. OUN arbeidet mot de oppfattet som utenlandske og innenlandske motstandere. I 1942 ble det også grunnlagt en militær gren av bevegelsen kalt UPA.

OUNs erklærte mål var å skape ei nasjonalstat på etnisk ukrainsk område. Dette skulle skje ved en nasjonal revolusjon basert på disiplin og  diplomatisk linje overfor fiender. De gikk ikke imot demokrati Idéene var mye av det samme som i de andre nasjonalistiske bevegelsene i Øst-Europa, selvstendighet og frihet fra bolsjevikregimet og moskovittisk imperialisme i Ukraina». De gikk også til massedrap på den polske befolkningen som beslaglagt West Ukraina og som hånet og misbrukte ukrainere.  

Etter krigen holdt OUN frem blant ukrainerer i utlandet og siden 1991, da kommunismen bukket under og Ukraina ble selvstendig.

Litteratur 

Nasjonalisme
Ukrainas historie
Polen under andre verdenskrig
Organisasjoner etablert i 1929
1929 i Ukraina
1929 i Polen
Justinas Lagunavičius

Justinas Lagunavičius (født 4. september 1924, død 15. juli 1997) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Lagunavičius vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Lagunavičius spilte fem kamper i OL-turneringen.

Han ble europamester i basketball tre ganger med Sovjetunionen, 1947, 1951 og 1953.

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors –  Sølv i basketball  Sovjetunionen

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske basketballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1952
Basketballspillere under Sommer-OL 1952
Personer fra Kaunas
Olympiske medaljevinnere i basketball