alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nikke

Å nikke er et norsk verb og kroppsspråk, og kan bety flere ting. I de fleste tilfeller betyr det at en har fått med seg et budskap, og er med på å skape aktiv kommunikasjon.  Nikke kan også bety ja og underkastelse, i visse kontekster. I andre sammenhenger kan det bli brukt til å indikere enighet ved å bevege hodet opp og ned. I noen land, som Bulgaria, nikker man for å indikere uenighet, mens å riste på hodet indikerer enighet.

Referanser 

Kroppsspråk
Lake Placid (film)

Lake Placid er en amerikansk/canadisk film fra 1999. Filmen ble skrevet og produsert av David E. Kelley og regissert av Steve Miner. Handlingen i filmen finner sted på det oppdiktede stedet Black Lake i Maine i USA der en menneskeetende krokodille terroriserer lokalbefolkningen og rundt den dysfunksjonelle gruppen som forsøker å fange krokodillen død eller levende.

Det kom to mindre kjente oppfølgere som ble lansert i 2008 og 2010.

Sammendrag 
I Aroostook County, Maine bedriver Walt Lawson dykking i en innsjø kalt Black Lake når han plutselig blir angrepet og bitt i to av en ukjent skapning. Noen uker senere reiser sheriff Hank Keough sammen med Jack Wells og paleontolog Kelly Scott fra American Museum of Natural History til innsjøen for å undersøke hendelsen sammen med professor Hector Cyr. Men det skjer snart en rekke merkelige hendelser med dem. Senere blir Hank og Hector angrepet av en stor svartbjørn. Samtidig som en gigantisk krokodille plutselig hopper ut av vannet, tar hele bjørnen i kjevene og drar dyret ned i innsjøen. 

Etter å ha funnet Burkes avskårne hode, møter resten av gjengen Delores Bickerman, en gammel eremitt som bor alene i nærheten av innsjøen. Hun røper at hun har matet krokodillen i mange år, etter at dyret fulgte etter ektemannen hennes og drepte ham. Hector bestemmer seg for å reise en tur sammen Sharon Gare med helikopter, men uten at de vet det lander de på krokodillens territorium. De blir konfrontert av skapningen, men han og Gare unnslipper etter å ha distrahert krokodillen med en oppblåsbar flåte. Hector foreslår en plan som går ut på å lokke villdyret ut av vannet, og gi den et narkotisk stoff som gjør den bevisstløs. 

Jack godtar motvillig med på forslaget. De bruker et storfe, hengende fra et helikopter, som agn. Noen få timer senere dukker krokodillen opp, og forsyner seg av byttet. Men helikopteret krasjer i innsjøen. Krokodillen angriper gruppen. Jack skyter den, men skytevåpenet viser seg å være en rifle som inneholder et beroligende stoff. Krokodillen blir deretter lastet opp på en lastebil og tatt med til Portland, Maine.

Skuespillere 
 Bill Pullman som Jack Wells
 Bridget Fonda som Kelly Scott
 Oliver Platt som Hector Cyr
 Brendan Gleeson som sheriff Hank Keough
 Betty White som Mrs. Delores Bickerman
 Meredith Salenger som Sharon Gare
 David Lewis som Walt Lawson
 Tim Dixon som Stephen Daniels
 Natassia Malthe som Janine
 Mariska Hargitay som Myra Okubo
 Jed Rees som politimann Burke
 Richard Leacock som politimann Stevens
 Jake T. Roberts som etterforsker Coulson

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1999
Skrekkfilmer fra USA
Engelskspråklige filmer
Filmer lagt til Maine
Monsterfilmer
Kaifengjødene

Kaifengjødene er medlemmene av en liten jødisk gruppe som har eksistert i den kinesiske byen Kaifeng i hundrevis av år. Jøder i det moderne Kina kaller seg Youtai (犹太), men jødene i Kaifeng ble omtalt av sine omgivelser som tilhengere av  Tiaojinjiao (挑筋教), som løselig kan oversettes med «religionen som fjerner senen» (jamfør jødisk kasjrut).

Menigheten i Kaifeng kan dateres til senest Song-dynastiet. På den tid var byen Kinas hovedstad. Den gamle synagogen som fantes i Kaifeng ble bygd i 1163, i Jin-dynastiets tid. Den er nå borte; på stedet ligger nå et sykehus.

De jesuittiske misjonærene ble på 1600-tallet de første vesterlendingene som fikk kjennskap til jødendommen i Kina. Det var pater Matteo Ricci som kom i kontakt med en av jødene derfra; han sendte en lekbror til byen for å undersøke nærmere. Jesuittene rapporterte så til Europa om at det i Kaifeng fantes en stor synagoge med en menighet som fulgte jødiske tradisjoner og lover. 

Kaifeng er den eneste byen der den gamle kinesiske jødiske historie består. Den siste kinesiske rabbineren døde i 1800. Synagogen ble delvis ødelagt, toraruller og andre hebraiske tekster forsvant, ble oppkjøpte av biblioteker eller ble tatt av kristne misjonærer. Mange gjenstander har forsvunnet inn i moskéen i byen.

Mange i Kaifeng identifiserer seg som jøder i folketellingene.

Litteratur
 Michael Pollak: Mandarins, Jews, and Missionaries:  the Jewish experience in the Chinese Empire, New York:  Weatherhill, 1998.
 Shlomy Raiskin: «A Bibliography on Chinese Jewry, Moreshet Israel», i Journal of Judaism, Zionism and Eretz-Israel, No. 3 (September 2006), s. 60-85.
 Sidney Shapiro: Jews in Old China, Studies by Chinese Scholars, New York: Hippocrene Books, 1984.
 William Charles White: Chinese Jews, 2nd edition, New York:  Paragon, 1966.
 Xu Xin: The Jews of Kaifeng, China, Jersey City:  KTAV, 2003.
 Xu Xin: Legends of the Chinese Jews of Kaifeng, Hoboken: KTAV, 1995.

Eksterne lenker
 Jewish Kaifeng
 Websiden til Guo Yan, en kaifengjøde

Jøder
Kaifeng
Einar Idland

Paul Einar Idland (født 19. desember 1943) er en norsk skuespiller, musiker og gitarist. Han er best kjent som gitarist i det nå oppløste norske showbandet Dizzie Tunes fra 1959 til 2001. Siden 2004 har han turnert med eget show Helt Idland. Han jobber i dag som lærer.

Diskografi

Dizzie Tunes 
 Dizzie Tunes (1967)
 God Jul (1967)
 12 x Dizzie Tunes (1969)
 The New Sound of Edvard Grieg/Folk Music (1969)
 Svensktoppen-favoritter (1970)
 Ra-ta-ta-ta-ta (1971)
 Kjære lille Norge (1972)
 Toppop 1 (1972)
 Hei-Hå-Hei-hå (1972)
 Mere Ra-ta-ta-ta-ta (1973)
 Norsklåt (1973)
 Den aller siste Ra-ta-ta-ta-ta (1973)
 Folk i Nord (1973)
 Tut og kjør (1975)
 ...i juleselskap med Dizzie Tunes (1975)
 På go'fot med Dizzie Tunes (1976)
 Glad jul (1978)
 Memories of Music (1982)
 Jubel 25 (1984)
 Go'biter - Live at Dizzie (1991)
 Go'biter med Dizzie Tunes (1992)
 Dizzie Tunes 40 beste (1999)
 Nå er det jul igjen (2009)
Deltar på
 Al Bishop: When It's Springtime In the Rockies/Too Young (1964)
 Kirsti-Lill: Kom bli med!/Ding ding ding! (1965)
 Gjermund Eggen: Engerdal-vals/Senorita i Engerdal (1967)
 Al Bishop: Al Bishop (1967)
 Ivar Medaas: Medaas i 4 akter (1968)
 Troll: På Norsktoppen og litt til (1968)
 Troll: De 4 store (1969)
 Åse-Lill Nilsen: Pappas tøfler/Christian (1971)
 Det Nye: Den norske stjerneparaden (1974)
 Polar: Humor du (1979)
 Moondisc: ESSO Music Party 29 (1983)
 Posten: Postens sommerkassett – En times underholdning (1987)
 NorDisc: Norske filmklassikere (1993)
 Polar: Svensktoppar 1 (1993)
 Polar: Svensktoppar 3 (1995)
 Egmont: Det beste av norsk musikk 1967–1970 (1998)
 Egmont: Det beste av norsk musikk 1970–1973 (1998)
 Alfred Næss: Folk skal trives – Revyviser og sketsjer med tekster av Alfred Næss (2000)
 Ivar Medaas: 50 beste (2001)
 Unidisc: Norsk musikk i 100 – Vol. 10: Hver sin smak (2005)
 Universal Music: Norske 60-talls hits (2005)
 Arne Benoni with his friend Lynn Anderson: I'm Coming Home (2007)
 Universal Music: Familiens julesanger (2012)
 Universal Music: Tidenes beste juleplate 1 (2012)
 Universal Music: Tidenes beste julebarneplate 2 (2012)
 Universal Music: Tidenes beste juleplate 2 (2012)
 Universal Music: Hits for Kids 34 (2014)
 Troll: Trollkrem – Troll Records 1964–1974 (2015)

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Dizzie Tunes-medlemmer
Norske gitarister
Amercoeur kraftverk

Amercoeur gasskraftverk (Electrabel Centrale Amercoeur / Stoem- en gasturbine (STEG)) er et varmekraftverk i det sørlig-sentrale Belgia. Det har en installert produksjonskapasitet på 420 MW fordelt på tre like store blokker. Anlegget ble ferdig med to blokker (2 x 140 MW) i 1968, og senere utvidet med en siste 140 MW-blokk med gassfyring. 

Brenselstypene er naturgass, bitumenøst (stein-)kull, og tungolje. Gassblokken har kogenerasjon («STEG»). Operatør er energiselskapet Electrabel.

Se også
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 Electrabel – Generating facilities (2009), besøkt 25. januar 2010. 
 European fossil fuel power station database – SEI, New York (1996), besøkt 25. januar 2010

Kullkraftverk i Belgia
Oljekraftverk i Belgia
Gasskraftverk i Belgia
Varmekraftverk i Belgia
Mari Saarinen

Mari Saarinen (født 30. juli 1981 Kangasala) er en finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.

Saarinen vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass etter å ha beseiret Sverige med 3-2 i bronsefinalen.

OL-medaljer 
 2010  Vancouver -  Bronse i ishockey, damer  Finland

VM-medaljer 
 2004  Halifax/Dartmouth -  Bronse i ishockey 
 2008  Harbin -  Bronse i ishockey

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske ishockeyspillere
Deltakere for Finland under Vinter-OL 2006
Ishockeyspillere under Vinter-OL 2006
Medaljevinnere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Finland under Vinter-OL 2010
Ishockeyspillere under Vinter-OL 2010
Personer fra Kangasala
Olympiske medaljevinnere i ishockey
Showtime

Showtime er et amerikansk merkenavn og betalingskanal som blir brukt på en rekke plattformer rundt om i verden. Fra og med august 2005, hadde Showtime over 13 millioner abonnenter i USA. Showtime viser som regel filmer, egenproduserte TV-serier, samt boksing og MMA-kamper.

Originalserier fra Showtime
 American Candidate
 Barbershop: The Series
 Brotherhood
 Brothers
 Bullshit!
 Californication
 The Chris Isaak Show
 Dead Like Me
 Dexter
 Episodes
 Family Business
 Fat Actress
 Free For All - Animated
 Freshman Diaries
 Going To California
 Huff
 Interscope Presents: The Next Episode It's Garry Shandling's Show Jamie Foxx Presents: Laffapalooza Jarhead Jeremiah (series) The Leap Years The L Word Masters of Horror Nurse Jackie Odyssey 5 The Outer Limits Out of Order Poltergeist- The Legacy Queer as Folk Queer Duck Red Shoe Diaries Resurrection Blvd. Rude Awakening Sexual Healing Sherman Oaks ShoBox: The New Generation Sleeper Cell Soul Food Stargate SG-1 (sesong 1 – 5)
 Street Time Underground (Damon Wayans' Underground) Washingtoon (animerad TV-serie)
 Weeds

Eksterne lenker 
 

ViacomCBS
TV-kanaler fra USA
TV-kanaler etablert i 1976
1976 i USA
Pirna

Pirna er en større kretsby og sentrum for administrasjonen i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge og forvaltningsfellesskapet Pirna i Fristaten Sachsen, Direktionsbezirk Dresden. Byen har 39 132 innbyggere (31. desember 2008).

Pirna var hovedsete i Kreis Pirna fra 1952 til 1990, og i Landkreis Pirna fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den hovedsetet i Landkreis Sächsische Schweiz, og siden 1. august 2008 kretshovedstaden i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge. 

Pirna befinner seg ved begynnelsen av elvedalen Elbtalkessel, som begynner i nord ved elven Wesenitz og strekker seg sør til elven Gottleuba som munner ut i Elben. Den ligger i de tektoniske platenes møtested mellom Erzgebirge og de vestlige Sudetene, som strekker seg videre vestover inn i elvedalen Elbtalkessel. 

Pirna er omgitt av det geografiske området Westlausitzer Hügel- und Bergland i nord, Lausitz forkastningen i sør ved foten av Osterzgebirge. Øst for Pirna krysser Elbe Elbsandsteingebirge i en dal som går i retning byen. Pirna blir derfor ofte kalt for «veien til Sächsische Schweiz».

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Sachsen
Byer ved Elben
Kreis Pirna
Landkreis Sächsische Schweiz
Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge
Rasmus Straume

Rasmus Straume (født Rasmus Oskar Strømme 14. mai 1877 i Ørsta, død 10. juli 1957) var en norsk lærer og kunstmaler fra Hovdebygda. Han arbeidet som lærer før han begynte sin utdannelse som kunstmaler, slik hans tvillingbror – Karl Straume – hadde gjort før ham. I 1920 flyttet han til Rødberg i dagens Lindesnes kommune. Han var en svært aktiv maler, og holdt en rekke utstillinger helt fram til 1950-tallet. Motivene var hentet fra distriktene rundt Mandal, Setesdal og Vestlandet. De mest populære maleriene er de med bymotiver fra Mandal. I tillegg malte han en rekke portrettmalerier og presteportretter til flere kirker.

Referanser 

Norske malere
Personer fra Ørsta kommune
Fødsler i 1877
Dødsfall i 1957
Alan Woods

Alan Woods (født 1944 i Swansea, Wales) er en trotskistisk politisk teoretiker. Sammen med Lal Khan er han en av de ledende medlemmer av Den Internasjonale Marxistiske Tendens og redaktør av «In Defence of Marxism»-nettsiden; marxist.com. I 2002 ble han en viktig skikkelse i kampanjen «Hands Off Venezuela».

Bakgrunn 
Han ble født inn i et arbeiderklassehjem med sterke kommunistiske tradisjoner. Da han var 16 ble han medlem i Young Socialists, Labours ungdomsorganisasjon, og ble marxist. Han ble snart medlem i Militant-tendensen i Labour. Han studerte russisk ved universitetet i Sussex og senere i Sofia i Bulgaria og ved Moskvas Statsuniversitet. Han, hans kone og to små døtre flyttet til Spania på begynnelsen av 1970-tallet der han deltok i striden mot Franco-regimet. Han snakker flere språket, deriblant italiensk, spansk, fransk, tysk og russisk.

Splittelse i Militant-tendensen 
På det tidlige 1990-tall ble Woods og hans mentor Ted Grant ekskludert fra Militant-tendensen og dets internasjonale paraplyorganisasjon, Committee for a Workers' International, på grunn av at de beskyldte organisasjonen for venstravvik etter at det ble besluttet at den skulle kutte båndene til Labour. Grant og Woods og deres tilhengere dannet så «Committee for a Marxist International» i 1992, som siden ble til Den Internasjonale Marxistiske Tendens. Samtidig fortsatte de å være aktive i Labour.

Publikasjoner 
 Marxism in Our Time (1992)
 China in Crisis (1994)
 The Socialist Alternative to the European Union (1997)
 Revolution in Albania (1997)
 A New Stage in the Capitalist Crisis (1998)
 Indonesia: the Asian Revolution has Begun (1998)
 The Kosovo pogrom and the Balkan Powder-keg (1998)
 Crisis in Russia, the free market failure, 
 History of Philosophy, 
 To bøker skrevet sammen med Ted Grant
 Lenin and Trotsky: what they really stood for (1969)
 Reason in Revolt: Marxist philosophy and modern science (1995)
 Bolshevism: the Road to Revolution (1999).
 Marxism and the National Question (2000)
 British Poets and the French Revolution (2003) 
 The revolutionary dialectic of Republicanism – An Open Letter to Irish Republicans (2003).
 In Defence of Marxism – Reply to Israel Shamir (2004)
 The Celia Hart Controversy – Stalinism or Leninism? (2004)
 Ireland: Republicanism and Revolution (2005)
 The Venezuelan Revolution – a Marxist perspective (2005)
 Marxism and the U.S.A. (Wellred USA, 2005).
 The Reawakening of the World Working Class and the Tasks Faced by Marxists (2006)
 Reformism or Revolution — Marxism and Socialism of the 21st Century (reply to Heinz Dieterich) (2008)

Referanser

Kilder 
 Rob Sewell, History of British Trotskyism Postcript [sic]
 Rob Sewell, How the Militant was Built – and How it was Destroyed

Eksterne lenker 
 

Alumni fra Universitetet i Sofia
Grieg Seafood

Grieg Seafood () er et internasjonalt sjømatselskap med oppdrettsanlegg i Rogaland og Finnmark, Britisk Columbia og på Shetland. Årlig produksjon er 80 000 tonn laks og ørret. Hovedkontor i Bergen, og listet på Oslo børs.

Eksterne lenker 
 

Norske sjømatselskaper
Fiskeoppdrett
Selskaper notert på Oslo Børs
Mållova

Lov om målbruk i offentleg teneste, med kortformen mållova, regulerer bruken av bokmål og nynorsk i staten.

Loven og forskriftene til loven har rettledninger om likestilling mellom bokmål og nynorsk i alle statlige organer, fylkeskommuner og kommuner, bruken av nynorsk og bokmål i statsorganer, retten for kommunene og fylkeskommunene til å kreve skriv fra statsorgan på bokmål eller nynorsk og veiledning om de rettene privatpersoner og private instanser har til å få brev, eksamensoppgaver, skjemaer og så videre fra statsorgan på sin egen målform.

Kultur- og kirkedepartementet administrerer loven, fører tilsyn med målbruken i departementene og følger opp klagesaker. Språkrådet fører tilsyn med statsorgan under departementsnivå, informerer om loven og følger opp klagesaker.

Loven har ikke forskrifter om sanksjoner ved grove brudd på reglene. Både det tidligere Norsk språkråd og det nåværende Språkrådet har pekt på at det er behov for sanksjoner.

Lovet trådte i kraft 1. januar 1981 og avløste lov om målbruk i statstenesta fra 1930.

Eksterne lenker 
 

Norske lover
Språk i Norge
Jeret Peterson

Jeret Peterson (født 12. desember 1981, død 25. juli 2011) var en amerikansk freestylekjører som deltok i de olympiske vinterleker 2002 i Salt Lake City, 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.

Peterson vant en olympisk sølvmedalje i freestyle under 2010 i Vancouver. Han kom på andreplass i hopp for menn bak Alexei Grishin fra Hviterussland.

Peterson ble funnet død 25. juli 2011 i Lambs Canyon, mellom Salt Lake City og Park City i delstaten Utah.

OL-medaljer 
 2010  Vancouver -  Sølv - freestyle hopp, menn  USA

Referanser

Eksterne lenker 
 

Freestylekjørere fra USA
Deltakere for USA under Vinter-OL 2002
Freestylekjørere under Vinter-OL 2002
Deltakere for USA under Vinter-OL 2006
Freestylekjørere under Vinter-OL 2006
Medaljevinnere under Vinter-OL 2010
Deltakere for USA under Vinter-OL 2010
Freestylekjørere under Vinter-OL 2010
Olympiske medaljevinnere i freestyle
Liu Zhongqing

Liu Zhongqing (født 10. november 1985) er en kinesisk freestylekjører som deltok i de olympiske vinterleker 2006 i Torino, 2010 i Vancouver og 2014 i Sotsji.

Liu Zhongqing vant en olympisk bronsemedalje i freestyle under 2010 i Vancouver. Han kom på tredjeplass i hopp for menn bak Alexei Grishin fra Hviterussland og amerikanske Jeret Peterson.

OL-medaljer 
 2010  Vancouver -  Bronse - freestyle hopp, menn  Kina

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kinesiske freestylekjørere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Kina
Deltakere for Kina under Vinter-OL 2006
Freestylekjørere under Vinter-OL 2006
Medaljevinnere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Kina under Vinter-OL 2010
Freestylekjørere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Kina under Vinter-OL 2014
Freestylekjørere under Vinter-OL 2014
Deltakere for Kina under Vinter-OL 2018
Freestylekjørere under Vinter-OL 2018
Personer fra Daqing
Olympiske medaljevinnere i freestyle
Den sørmandsjuriske jernbane

Den sørmandsjuriske jernbane (japansk: 南満州鉄道株式会社 / 南満洲鉄道株式会社, Minami Manshū Tetsudō Kabushikigaisha; forkortet 満鉄 Mantetsu) var et jernbaneselskap grunnlagt av Keiserriket Japan i Dalian i 1906, etter den russisk-japanske krig (1904–1905). Det opererte i det japanskkontrollerte Mandsjuria. Etter at Japan annekterte Korea fikk selskapet også ansvaret for det koreanske jernbanenett, frem til 1925.

Den egentlige og opprinnelige jernbanestrekningen løp fra havnen i Lüshun på sørspissen av Liaodonghalvøya og nordover til Harbin, der den var tilknyttet den østkinesiske jernbane.

Mantetsus storhetstid 
Mantetsu, som selskapet Den sørmandsjuriske jernbane var kjent som fra sitt japanske selskapsnavn, ble det største utenlandske foretak i Kina frem til sammenbruddet i 1945. Under sin grunnleggende president, Goto Shimpei, tidligere japansk guvernør av Taiwan, vokste selskapet til å ble hoveddrivkraften for omformingen av hele det nordøstlige Kina til et område under tung japansk innflytelse. Mantetsu var et privat selskap med delvis statlig eierskap og sterke bånd til den japanske stat. Det gjenoppbygde områdets jernbanenett ved hjelp av amerikansk materiell og forgrenet seg til drift av kullgruver (ved Fushun og Yantai), havner (Andong, Yingkou og Dalian), hoteller og lagerbygninger. 

Fra 1910-årene og fremover bygde selskapet skoler, biblioteker, sykehus og andre almennyttige institusjoner i det øyemed å tiltrekke seg japanske og koreanske innvandrere. Selskapets akademiske avdeling vokste til å bli det største moderne forskningsforetak i hele Kina, og konsentrerte seg om landbruksforskning og industrielle metoder i jordbruket. 

Til 1925 driftet selskapet også jernbanene på Koreahalvøya.

I 1930-årene var Mantetsu blitt nærmest en stat i staten i Mandsjuria. Det og dets mange underbruk produserte stål, keramikk, glass, mel, vegetabilske kjøkkenoljer, elektrisitet og kjemiske produkter. Det var blitt til ett av de største konsernene ikke bare i Kina, men også i Japan. Det kan med rette ansees som del av de japanske koloniseringsbestrebelser i Kina. Men det var også Tokyos sterkeste kort da landet ville påvise for vestmaktene hvilken Japan og japansk forretningsliv bidro til den modernisering av Kina som de alle gikk inn for.  

Selskapet ble etter annen verdenskrigs avslutning i 1945 oppløst av den amerikanske okkupasjonsregjering i Japan, og Den røde armé overtok driften.

Presidenter

Litteratur 
 Alvin Coox: Nomonhan: Japan Against Russia, 1939, Stanford, Stanford University Press,‎ 1990 ISBN 978-0-8047-1835-6
 Louise Young: Japan's Total Empire: Manchuria and the Culture of Wartime Imperialism, Berkeley, University of California Press,‎ 1999, ISBN 978-0-520-21934-2

Referanser

Eksterne lenker 
 

Jernbanestrekninger i Folkerepublikken Kina
Jernbanestrekninger åpnet i 1906
Japans historie
Japanske selskaper
Mandsjuria
Dalian
1906 i Kina
Stein Erik Nodeland

Stein Erik Nodeland (født 13. mai 1957) er en norsk offiser og leder. Han var Generalinspektør for Luftforsvaret 2004–10, direktør for Luftfartstilsynet 2010–17 og fra 2017 vice president i Nammo.

Etter førstegangstjenesten i Hæren, ble Stein Nodeland uteksaminert fra Luftforsvarets flygeskole i 1980. Han har jagerflytjeneste på alle nivå fra flyger, via sjef 332 skvadron til sjef Operasjonsgruppen på Rygge. Han har også tjenestegjort ved Luftforsvarets flytaktiske skole og Lufttjenesteinspektoratet. Han ble uteksaminert fra Luftkrigsskolen i 1984 og han har også gjennomført Forsvarets stabsskole I og II i hhv 1992 og 1993-94, og Forsvarets høgskole/totalforsvarskurset i 2000. 

Fra 1. august 1997 til 15. november 1998 var Nodeland studieleder ved Forsvarets stabsskole, og han hadde deretter fellesstabstjeneste som stabsoffiser ved Planavdelingen i Forsvarets overkommando og i Operasjons- og driftsavdelingen i FO/Fellesstaben, frem til 1. april 2001. 

Nodeland ble utnevnt til oberst 2. april 2001 og tiltrådte da som prosesseier rådgivning og planlegging i FO/Luftforsvarsstaben. Denne stillingen hadde han frem til han ble utnevnt til brigader og tiltrådte som luftvingsjef i Bodø 26. juni 2002. Nodeland var fra 26. juni 2002 til 2004 sjef for luftoperativ virksomhet på Bodø hovedflystasjon. 

I oktober 2004 ble han utnevnt til generalmajor og var Generalinspektør for Luftforsvaret frem til 1. oktober 2010. Deretter var han programdirektør for F-35 prosjektet i Forsvarsdepartementet, inntil han 30. april 2012 ble utnevnt til direktør for Luftfartstilsynet, hvor han var til 2017. Fra januar 2017 har han vært Vice President Industrial Cooperation i Nammogruppen.
 
Nodeland er utdannet bedriftsøkonom fra Norges Handelshøyskoles kursvirksomhet og har mastergrad i offentlig økonomi og ledelse fra Norges Handelshøyskole.

Nodeland vant Norsk Aero Klubbs kårde (NAKs kårde) som beste elev ved Luftkrigsskolen i 1984. Han er tildelt Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Forsvarsmedaljen og Vernedyktighetsmedaljen. I 2009 ble han utnevnt til kommandør av Den nasjonale fortjenstorden av franske myndigheter.

Referanser

Kilder 
 http://www.luftforsvaret.no
 https://web.archive.org/web/20070930204618/http://www.mil.no/luft/start/omlf/Luftforsvarets_ledere/article.jhtml?articleID=33518

Litteratur 

 Maaø, Ole Jørn/Sanderød, Steinar (red) (2017). "Luftforsvarets historie - sett ovenfra". Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2183-7

Norske embets- og tjenestemenn
Generalinspektør for Luftforsvaret
Forsvarsmedaljen med laurbærgren
Den nasjonale fortjenstorden (Frankrike)