alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Erik Matre

Hans Erik Matre (født 14. mai 1955 i Ski) er en norsk pressemann, tidligere sjefredaktør i avisene Vårt Land, Bergens Tidende og Aftenposten, samt i Norsk Telegrambyrå. 

Matre har statsvitenskap grunnfag og mellomfag i kristendom fra Universitetet i Oslo. 

Som 21-åring ble han redaksjonssjef i den kristne avisen Vårt Land. Mellom 1983 og 1989 jobbet han som sjefredaktør i avisen. Etter det overtok han som sjefredaktør og administrerende direktør for Norsk Telegrambyrå. I 1994 ble han sjefredaktør og administrerende direktør i Bergens Tidende. Etter tre år i BT startet han som selvstendig næringsdrivende, men etter et halvt år takket han ja til en direktørjobb i Schibsted-konsernet. Fra 2004 til 2009 akslet han jobben som sjefredaktør i Aftenposten.

Matre ble sykmeldt fra sin stilling som redaktør 20. oktober 2008, da det samtidig ble gjort kjent at har fått stillet kreftdiagnose. Han gikk av som sjefredaktør i oktober 2009.

Matre ledet Norsk Redaktørforening fra 1988 til 1997. Han var i 1998–2001 med i Verdikommisjonen og var leder av Verdikommisjonens råd. Han var i flere år medlem av hovedstyret i Misjonsalliansen, og formann fra 2002 til han ble ansatt som sjefredaktør i Aftenposten i 2003. 

I lokalsamfunnet har han vært aktiv som voksenfrivillig i Justus Ski Ten Sing og flere andre ungdomsgrupper i Ski kirke.

Referanser 

Redaktører for Aftenposten
Redaktører for Bergens Tidende
NTB
Personer fra Ski kommune
Fødsler i 1955
Jan Mehlum

Jan Mehlum (født 1. januar 1945 i Tønsberg) er en norsk forfatter og førsteamanuensis i sosiologi ved Universitetet i Sørøst-Norge. 

Mehlum er utdannet diplommarkedsøkonom og sosiolog ved Universitetet i Oslo. Han har arbeidet med reiseliv, kinodrift, lederutvikling, u-land og førskolelærerutdanning. Han har vært lærer og samfunnsforsker. Mehlum debuterte litterært i 1996 med kriminalromanen Gylne tider. 
Mehlum har også sitt virke som deltidsansatt ved Handelshøyskolen BI Nydalen.

Han har senere utgitt en rekke bøker om sin detektiv, tønsbergadvokaten Svend Foyn. Bøkene er oversatt til svensk, nederlandsk og tysk.

Mehlums romaner Din eneste venn, En nødvendig død og Den siste dansen er dramatisert for NRK Radioteatret. Det er også planlagt filmatisering av hele serien for radio og tv.

Bibliografi 
 Case og oppgaver i markedsføring – markedsføring (1972)
 Menn, myter og markedsføring : en studie i markedsføreres ideologi og praksis i Norge : arbeidsnotat – markedsføring (1972)
 Med Norad til Øst-Afrika : en undersøkelse av Norad-familiers opplevelser av ekspertlivet i Zambia og Tanzania – markedsføring (1990) 
 Privat eller offentlig kinodrift? : kultur, kvalitet og marked (1997)
 Tønsberg kino A/S : en brukerundersøkelse (1997)
 Medlems- og tillitsvalgtrollen – AOF (2003)
 Møtet er satt – AOF (2003)
 Lengsel etter penger – thriller (2013)

Serie med Svend Foyn i hovedrollen 
 Gylne tider – kriminalroman (1996)
 Kalde hender – kriminalroman (1998)
 Det annet kinn – kriminalroman (1999)
 En rettferdig dom – kriminalroman (2000)
 En nødvendig død – kriminalroman (2002)
 Den siste dansen – kriminalroman (2003)
 Din eneste venn – kriminalroman (2005)
 For Guds skyld – kriminalroman (2007)
 Det ingen vet – kriminalroman (2008)
 Madrugada – kriminalroman (2009)
 Bake kake søte – kriminalroman (2010)
 Straffen – kriminalroman (2011)
 En god sak – kriminalroman (2012)
 Ren samvittighet – kriminalroman (2014)
 Et hardt slag – kriminalroman (2015)
 To komma åtte sekunder – kriminalroman (2016)
 Hvit engel, svart natt – kriminalroman (2018)
Fornemmelse av skyld - kriminalroman (2019)

Alle bøkene unntatt Kalde hender og Lengsel etter penger er utgitt som lydbok eller hørespill med Svend Foyn i hovedrollen.

Priser 
 Rivertonprisen 1998, for Kalde hender
 Vestfolds Litteraturpris 2003

Referanser

Eksterne lenker  

Norske krimforfattere
Vinnere av Rivertonprisen
Personer fra Tønsberg kommune
Politietterforsker

En politietterforsker, tidligere kriminalbetjent eller oppdagelsesbetjent, er en tjenestemann ved kriminalpolitiet. I noen land må personer som vil bli politietterforsker tjenestegjøre som ordenspoliti i en periode før de kan søke om å bli etterforsker. I andre land, blant annet mange land i Europa, rekrutteres politietterforskere rett fra universitetene, uten tidligere erfaring som uniformert politi.

I noen land bærer politietterforskere tittelen detektiv, mens betegnelsen spesialagent ofte benyttes om amerikanske føderale etterforskere.

Referanser

Beskjeftigelser
Politistillinger
Ivar F. Andresen

Ivar Frithiof Andresen (født 27. juli 1896 i Kristiania, død 6. november 1940 i Stockholm) var en kjent norsk operasanger (bass). Han er anerkjent som en av de største Wagner-tolkerne i sin generasjon.

Liv og virke 
Ivar F. Andresen studerte blant annet under Siegfried Wagner, sønn av Richard Wagner, i tillegg til den offisielle utdannelsen ved den kongelige operaskolen i Stockholm. Andresen vokste opp på Vindern i Oslo, som nabo til den senere berømte sangerinnen Kirsten Flagstad.

Ivar F. Andresen debut var i Stockholm, som Farao i Aida i 1919, 23 år gammel. Han jobbet ved Kungliga Teatern (nå Kungliga Operan) i perioden 1921-26. Han kom til Dresden, hvor han var fra 1926 til 1931, og fortsatte så til Deutsches Opernhaus i Berlin (1931–1935). Han gjestet også Bayreuth Festspielhaus, et operahus bygget spesielt for Wagners oppsetninger (1927–31) og Metropolitan Opera i New York (1930–1932). 

Andresen var den første nordmann til å opptre ved Metropolitan Opera i New York, den 11/1/1930, i Wagners opera Den flyvende Hollender, i rollen som «Daland». Lawrence Gilman, kritiker i The New York Herald Tribune, kunne meddele følgende etter Andresens innsats: 

«An excellent foil was the Daland of Mr. Ivar Andresen, who, as a newcomer to the Metropolitan, brought with him a high reputation as possessor of a beautiful and well used voice».

Senere skulle det bli flere oppsetninger både i New York og Philadelphia i Pennsylvania. 

Andresen gjorde også plateinnspillinger, blant annet for Polyphon. I 2006 ble det utgitt en CD med opptak fra et utvalg av Andresens sanger på Preiser Records ved navn: Ivar Andresen sings Wagner.

Familie
Han var sønn av Anton Olaf Andresen (1863–1926) og Nilsine Trondsen (1870–1959).  Faren drev manufaktur i Kristiania. Han var bror av operasangeren Alf Henry Andresen (1891–1963), mens søstera Ingeborg Andresen (1904–92) var mor til Thorvald Stoltenberg.

I 1920 giftet han seg med Greta og fikk sønnen Torolf. Han døde i Stockholm i 1940 og er gravlagt i Askersund i Sverige.

Ettermæle
Han er avbildet på Nidars IFA-pastiller med sitatet: «Blandt dens fornemste egenskaper er først og fremst den, at den forebygger tørrhet i hals og svelg. Jeg kan paa det varmeste anbefale denne pastill til sangere, talere, røkere og sportsmenn». Ivar F. Andresen, Dresden N. 5-11-30 (Der «N» står for Neustadt).

Referanser

Eksterne lenker 
 Historien om IFA, Nidars hjemmesider 

Norske operasangere
Basser
Personer fra Oslo
Fødsler i 1896
Dødsfall i 1940
Czesław Słania

Czesław Słania (tjess-wav swan-ija) (født 22. oktober 1921, død 17. mars 2005) var en polsk-svensk frimerkegravør med stor utbredelse og popularitet. 

Ifølge Guinness rekordbok har Słania gravert flere frimerker enn noen annen, i alt over 1 000 frimerker, foruten pengesedler og enkelte andre motiver.  

Han var født i Czeladź, Polen, og begynte på Akademii Sztuk Pięknych i Kraków i 1945. Allerede som student ble han engasjert som gravør ved det polske statstrykkeriet, og 1. august 1950 utga det polske postvesen hans første frimerke. Det er et bilde av en arbeider og en due, og ble utgitt i samband med en fredskongress i Warszawa.  

I 1956 flyttet den 35-årige Słania til Sverige hvor han ble ansatt hos det svenske postvesenet fra 1959. Siden den gang har han produsert en lang rekke frimerker, ikke bare for det svenske postverket, men også for i alt 34 land, i tillegg til pengesedler i 10 land. Av de nordiske land har han, foruten Sverige, arbeidet for postvesenet i Grønland , Island , Færøyene , Danmark  og Åland . Słania var hoffgravør i Sverige, Danmark og Monaco.

Słania er blant de få internasjonalt kjente frimerkekunstnere som anerkjennes som kunstner, og det finnes samlere som for hans renommé og dyktighet samler utelukkende på hans arbeider, uavhengig av utgivelsesland. Hans allsidige talent viser seg i at hans arbeider omfatter såvel kongelige portretter, nobelprisvinnere, kulturhistorie, filmstjerner,  flora og fauna. I 2000 markerte det svenske Postverket utgivelsen av Słanias 1000. frimerke ved å utgi det største frimerke som er utgitt i gravørteknikk. Frimerket  måler 60 x 81 mm, og viser midtpartiet i David Klöcker Ehrenstrahls maleri fra 1695: Svenska konungars berömlige bedrifter, som henger i Drottningholms slott. 

Hans siste frimerke ble Generalforsamlingen, utgitt av FN til dets 60-årsjubileum i februar 2005.

Referanser

Eksterne lenker 
 Czeslaw Slania's Engraved Stamps and Banknotes En privat webside med bilde omtale av samtlige arbeider 
 Slanias 1000. frimerke, stort gjengitt
 Privat samlerside
 Slania online exhibition

Polske kunstnere
Svenske kunstnere
Svenske gravører
Polakker
Personer fra Będzin fylke
Frimerker
Raisa Smetanina

Raisa Petrovna Smetanina (russisk: Раиса Петровна Сметанина; født 29. februar 1952 i landsbyen Mokhtsja) er en tidligere russisk langrennsløper.

Hun deltok i samtlige internasjonale mesterskap i tidsrommet mellom 1974 og 1992, og høstet hele ti OL-medaljer og like mange VM-medaljer. Sesongen 1980/81 vant hun verdenscupen i langrenn, og kom på andreplass sammenlagt i 1983/84.

Med hele ti medaljer fra vinterlekene har hun flere enn noen annen kvinnelige utøver, og hun er i tillegg alene om å ha vunnet medaljer i fem forskjellige OL. Under OL i Albertville i 1992 ble hun tidenes eldste kvinnelige OL-vinner, bare fjorten dager før sin 40-årsdag. Lekene i Albertville ble det siste store internasjonale stevne hun tok del i.

I 1979 ble hun tildelt Holmenkollmedaljen.

OL-medaljer 
 OL 1976  Innsbruck:  Gull på 10 km og stafett,  sølv på 5 km
 OL 1980  Lake Placid:  Gull på 5 km,  sølv på 10 km
 OL 1984  Sarajevo:  Sølv på 10 km,  sølv på 20 km
 OL 1988  Calgary:  Sølv på 10 km,  bronse på 20 km
 OL 1992  Albertville:  Gull på stafetten

VM-medaljer 
 VM 1974  Falun:  Gull på stafetten,  bronse på 5 km
 VM 1978  Lahtis:  Sølv på 10 km,  bronse på 5 km,  bronse på stafetten
 VM 1982  Oslo:  Gull på 20 km,  sølv på stafetten
 VM 1985  Seefeld:  Gull på stafetten
 VM 1989  Lahtis:  Sølv på stafetten
 VM 1991  Val di Fiemme:  Gull på stafetten
 Hun deltok også i VM 1987  Oberstdorf med 4.-plass på 5 km.

Se også 
 Liste over mestvinnende vinterolympiere

Referanser

Eksterne lenker 
 

Russiske langrennsløpere
Sovjetiske langrennsløpere
Olympiske mestere for Sovjetunionen
Olympiske mestere for SUS
Olympiske sølvmedaljevinnere for Sovjetunionen
Olympiske bronsemedaljevinnere for Sovjetunionen
Verdensmestere i langrenn
Vinnere av Holmenkollmedaljen
Deltakere under Ski-VM 1974
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1976
Langrennsløpere under Vinter-OL 1976
Deltakere under Ski-VM 1978
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1980
Langrennsløpere under Vinter-OL 1980
Deltakere under Ski-VM 1982
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1984
Langrennsløpere under Vinter-OL 1984
Deltakere under Ski-VM 1985
Deltakere under Ski-VM 1987
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1988
Langrennsløpere under Vinter-OL 1988
Deltakere under Ski-VM 1989
Deltakere under Ski-VM 1991
Deltakere for SUS under Vinter-OL 1992
Langrennsløpere under Vinter-OL 1992
Personer fra Komi
Fødsler i 1952
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Chris Columbus

Christopher Joseph Columbus (født 10. september 1958 i Spangler, Pennsylvania) er en amerikansk filmskaper. Hans arbeider inkluderer de første to Harry Potter-filmene, Alene hjemme og Mrs. Doubtfire. For tiden er han regissør for filmversjonen av Broadway-musicalen «Rent» i San Francisco.

Filmografi 
År, tittel (ev. originaltittel), (rolle)
 2015 Pixels (regissør og produsent)
 2010 Percy Jackson & Lyntyven (regissør og produsent)
 2006 Night at the Museum (produsent) 
 2005 Rent (regissør) 
 2005 Fantastic Four (produsent) 
 2004 Harry Potter og Fangen fra Azkaban (Harry Potter and the Prisoner of Azkaban) (produsent)
 2002 Harry Potter og Mysteriekammeret (Harry Potter and the Chamber of Secrets) (exec. producer, regissør)
 2001 Harry Potter og De vises stein (Harry Potter and the Philosopher's Stone) (exec. producer, regissør)
 1999 200-års mannen (Bicentennial Man) (produsent, regissør)
 1998 Side ved side (film) (Stepmom) (produsent, regissør)
 1996 Bjelleklang (film) (Jingle All the Way) (produsent)
 1995 Ni måneder (film) (Nine Months) (produsent, regissør, manusforfatter) 
 1993 Mrs. Doubtfire (regissør)
 1992 Alene hjemme 2, Forlatt i New York (Home Alone 2: Lost in New York) (regissør)
 1991 Only the Lonely (regissør, manusforfatter) 
 1990 Hjemme alene (Home Alone) (regissør)
 1990 Gremlins 2 (Gremlins 2: The New Batch) (manusforfatter)
 1987 Barnevaktens mareritt (Adventures in Babysitting) (regissør)
 1985 Pyramidens hemmelighet (Young Sherlock Holmes) (manusforfatter)
 1985 The Goonies (manusforfatter)
 1984 Gremlins'' (manusforfatter)

Referanser

Eksterne lenker 
  

Regissører fra USA
Filmregissører fra USA
Manusforfattere fra USA
Filmprodusenter fra USA
Personer fra Cambria County i Pennsylvania
Personer fra Trumbull County i Ohio
Camp David

Camp David, offisielt Naval Support Facility Thurmont, er en militærforlegning som fungerer som den amerikanske presidentens landsted utenfor Washington, DC. Forlegningen, med et areal på rundt 0,5 km², ligger i rekreasjonsområdet Catoctin Mountain Park i nærheten av Thurmont i Frederick County i delstaten Maryland.

Camp David er en militært landsted for presidenten i USA og gjester. Det ligger i lave skogkledde åser rundt 100 km nordvest for Washington, DC på eiendommen til Catoctin Mountian Park i Frederick County i Maryland. Camp David er ikke plassert i den offisielle delen av parken på grunn av personvern- og sikkerhetshensyn. Basen er teknisk sett en militærinstallasjon, bemannet av U.S. Navy og U.S. Marine Corps. Camp David er ikke åpen for allmennheten.

Basen ble først kjent som Hi-Catoctin, og ble opprinnelig bygget som en leir for den føderale regjeringen sine ansatte og deres familier av Works Progress Administration, fra 1935 med offisiell åpning i 1938. I 1942 ble basen omgjort til landsted for Franklin D. Roosevelt og omdøpt til Shangri-La. Camp David fikk sitt nåværende navn fra Dwight D. Eisenhower, til ære for hans barnebarn, David.

Fredsavtale
Camp David ble brukt da fredsavtalen mellom Egypt og Israel ble inngått, først som en rammeavtale i september 1978 og som endelig avtale 26. september i 1979.

Se også
 Camp David-avtalen (1978)
 Camp David-forhandlingene 2000

Referanser

Eksterne lenker 
 

Maryland
Embetsboliger
USAs president
U.S. Navy
Artikler i sjøfart-prosjektet
Galina Kulakova

Galina Aleksejevna Kulakova (russisk: Галина Алексеевна Кулакова; født 29. april 1942 i landsbyen Logatsji i Udmurtia) er en tidligere sovjetrussisk langrennsløper, regnet som verdens beste på korte distanser på begynnelsen av 1970-tallet. Hun vant totalt åtte OL-medaljer, hvorav fire gullmedaljer. Hun vant også fem VM-gull i 1970 og 1974. I OL 1976 i Innsbruck mistet hun bronsemedaljen på 5 km etter bruk av Efedrin, men fikk fortsette i mesterskapet.

Resultater i internasjonale mesterskap 
 OL 1968 – sølv på 5 km og stafetten
 VM 1970 – gull på 5 km og stafetten, bronse på 10 km
 OL 1972 – gull på 5 km, 10 km og stafetten
 VM 1974 – gull på 5 km, 10 km og stafetten
 OL 1976 – sølv på stafetten, bronse på 10 km
 VM 1978 – sølv på 20 km, bronse på stafetten
 OL 1980 – sølv på stafetten
 VM 1982 – sølv på stafetten

Se også 
 Liste over mestvinnende vinterolympiere

Referanser

Eksterne lenker 
 

Russiske langrennsløpere
Sovjetiske langrennsløpere
Olympiske mestere for Sovjetunionen
Olympiske sølvmedaljevinnere for Sovjetunionen
Olympiske bronsemedaljevinnere for Sovjetunionen
Verdensmestere i langrenn
Medaljevinnere under Vinter-OL 1968
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1968
Langrennsløpere under Vinter-OL 1968
Deltakere under Ski-VM 1970
Medaljevinnere under Vinter-OL 1972
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1972
Langrennsløpere under Vinter-OL 1972
Deltakere under Ski-VM 1974
Medaljevinnere under Vinter-OL 1976
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1976
Langrennsløpere under Vinter-OL 1976
Deltakere under Ski-VM 1978
Medaljevinnere under Vinter-OL 1980
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1980
Langrennsløpere under Vinter-OL 1980
Deltakere under Ski-VM 1982
Personer fra Udmurtia
Dopingsaker i langrenn
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Sortland videregående skole, Kleiva

Sortland videregående skole, Kleiva, tidligere Kleiva landbruksskole og Kleiva videregående skole, er en landbruksskole i Sortland i Nordland. Skolen ligger på Kleiva, 8 km sør for Sortland, og holder sauer, kyr både til melking og slakting og høner. Skolen startet opp i 1953. Her har det også vært lært helse- og oppvekstfag, men har blitt flyttet sør til Hadsel videregående og fagskole på Stokmarknes. Dette var blant annet på grunn av få studenter og for lite plass. 

Skolen fikk i mars 2006 vedtatt at de skal få bygge nytt fjøs, et lausdriftsfjøs med melkegrav contra til dagens svært gamle og tungvinte båsfjøs. Det var først snakk om et fjøs med kapasitet på tolv kyr, men et slikt fjøs vil aldri bli lønnsomt. Nå får skolen et fjøs med 24 kyr, som er ventet å gå med profitt som den gjør nå.

Skolen har internat, delt i tre deler – gammelinternatet, nyinternatet og "buret". På buret er det litt større leiligheter, og der er det lov å ha husdyr. Også på gammelinternatet er det to leiligheter og et gjesterom som er litt større an de andre internatrommene. Det er felles unisextoalett, dusj, vaskerom, garderobe og elevkjøkken, samt TV-rom. Det er også kantine på skolen, og nattevakt på internatet om nettene.

Kleiva videregående skole ble fra 1. august 2006 slått sammen med Sortland videregående skole og fikk det nåværende navnet.

Litteratur
Alf Oxem: 50 år på Kleiva 1953-2003. Kleiva videregående skole 2003. ISBN 82-303-0096-8

Videregående skoler i Nordland
Utdanning i Sortland
Deli de Luca

Deli de Luca er en norsk servicehandelskjede med butikker i Oslo, Bergen, Stavanger, Sandnes, Kristiansand, Trondheim, Sarpsborg, Fredrikstad, Moss, og Lillehammer. Butikkene forsøker å fremstå som en krysning mellom kiosk og delikatesseforretning, med fokus på mat og måltidsløsninger. Kjeden består per august 2018 av 98 butikker, og de fleste holder åpent hele døgnet.

Deli de Luca ble startet i 2003 av Adriano Capoferro, tidligere detaljdirektør i 7-Eleven, sammen med kolleger fra 7-Eleven (Thor Johansen, Geir Syversen, Terje Bergh og Vesna Milkovic). 62 % av selskapet ble kjøpt av NorgesGruppen sommeren 2006.

Deli de Luca havnet på topp 10-listen da det engelske bladet The Grocer kåret verdens beste butikker innen servicehandel i 2005. Eieren har imidlertid fått negativ omtale i media grunnet nedsnakking av egne ansatte. Hvilket også har gjort seg gjeldende i Norge, især knyttet til ledelseskonflikter i Deli-kjedens region vest, hvor ansatte har klaget på systematiske brudd på arbeidsmiljøloven.

Den første butikken utenfor Oslo ble åpnet i Bergen den 28. februar 2007, og kjeden har siden etablert butikker også i Stavanger og Kristiansand. I januar 2012 åpnet kjeden sin første butikk i Trondheim, og kjeden har også ytret planer om å etablere butikker utenfor Norge. I 2016 åpnet kjeden nye butikker på Esso i Sarpsborg, Fredrikstad, Lillehammer, Moss og Hokksund.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske detaljistselskaper
Selskaper etablert i 2003
Næringsliv i Oslo
NorgesGruppen‎
Lyngen (fjord)

Lyngen (også kalt Lyngenfjorden eller Lyngsfjorden, kvensk: Yykeänvuono, nordsamisk: Ivgovuotna) er en fjord i Troms og Finnmark fylke, og den største i Troms. Navnet stammer fra norrønt, og fjorden het tidligere Lygnir «den vindstille, rolige». Fjorden går fra Nordklubben ved Lyngstuva i nord til Melen ved Oteren i sør. Fjorden har gitt navn til Lyngen kommune. Kommunene Lyngen, Skjervøy, Nordreisa, Kåfjord og Storfjord ligger ved fjorden.

Fjorden er 90 kilometer lang målt fra Lyngstuva til Oteren, målt fra Nord-Fugløya er den 121 kilometer.

Lyngen var fra ca år 1000 e.kr grensefjorden mellom datidens Hålogaland og Finnmark. Fjorden har arkeologiske minner fra kvenske, samiske og norrøne bosetninger.

Side- og delfjorder 
 Kåfjorden (Gáivuotna - Kaivuono)
 Skibotnbukta
 Storfjorden

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fjorder i Lyngen
Fjorder i Skjervøy
Fjorder i Kåfjord
Fjorder i Storfjord
Fjorder i Nordreisa
Zetor

Zetor er et tsjekkisk traktormerke grunnlagt i 1946 og basert i Brno. Siden 2002 har eneaksjonæren vært et slovakisk selskap, HTC Holdings.

Zetor begynte å produsere prototyper av traktorer i 1945 og kom med de første i produksjon i 1946. Selskapet har siden solgt over 1,3 millioner traktorer i over 80 land, deriblant Norge, Nord-Amerika, Storbritannia, Frankrike, Tyskland, Polen og India. 

I 2022 skal Zetor produsere seks modellserier. Zetor var den første produsenten som utviklet og produserte sikkerhetsførerhus for traktorer. Zetor Crystal ble introdusert i 1968, som verdens første traktor fra en stor produsent med et veltesikkert førerhus, som også var lydisolert, oppvarmet og støt- og vibrasjonsdempet.

Utvalgte modeller 
 1946 Modell 25. 2 sylindere, 25 hk.
 1947 modell 15. 1 sylinder, 25 hk.
 1948 Modell 25A. 2 sylindere, 25 hk.
 1955 Super 35. 4 sylindere, 42 hk.
 1960 Super 50. 4 sylindere, 50 hk.
 1960 3011. 3 sylindere, 39 hk.
 1962 4011. 4 sylindere, 53 hk.
 1963 2011. 2 sylindere, 25 hk.
 1966 5511. 4 sylindere, 60 hk.
 1966 4511. 4 sylindere, 53 hk.
 1968 3511. 3 sylindere, 39 hk.
 1968 2511. 2 sylindere, 25 hk.
 1972 6711. 4 sylindere, 60 hk.
 1978 10011/45. 4 sylindere, 100 hk.
 1978 16045. 4 sylindere, 160 hk.

Eksterne lenker 
 
 Nettsted om Zetor traktorer 
Årlig rapport 2015.
Zetors historie (tsjekkisk).

Traktorprodusenter
Junn Paasche-Aasen

Junn Paasche-Aasen (født 16. juni 1946 i Oslo) er en norsk grafisk designer. Hun har arbeidet med en stor mengde oppdrag gjennom årene, men er særlig kjent for god design og typografi i blant annet skole- og fagbøker. I 2016 mottok hun Klassikerprisen i Visuelt, og i 1985 fikk hun Bokkunstprisen. Hennes utforming av Bibelen fra 2001 ble kåret til Årets utvalgte bok i 2002. Hun bor og arbeider i Oslo.

Priser og utmerkelser (utvalg) 
 1983 Bronsemedalje for skolebokserien Myr og tjern på Bokmessen i Leipzig
 1983 Årets ryddigste bok (Norsk Bibliotekforening)
 1985 Bokkunstprisen
 2002 Årets utvalgte bok for Bibelen (2001) i Årets vakreste bøker
 2016 Klassikerprisen i Visuelt

Eksterne lenker 
 Junn Paasche-Aasen hos Store norske leksikon
 Klassikerprisen 2016 på Grafill.no
 Kvinner i norsk grafisk designs historie: Junn Paasche-Aasen på Grafill.no
 Årets utvalgte bok 2002

Norske grafiske designere
Vinnere av bokkunstprisen
Fødsler i 1946