alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Henrik av Lund

Henrik av Lund (død 1066) var den første biskop av Lund i årene 1060–1066, og før den tid den første biskop av Orknøyene.

Henrik ble omtalt i Adam av Bremens historieverk om Hamburg-Bremens stift og dets biskoper, nedskrevet rundt 1070, men informasjonen om Henrik er usikker. 

Før han ble utnevnt som biskop av Lund skal han ha vært biskop av Orknøyene. Det ble også påstått at han var skatteminister under kong Knut den mektige i England og ført kongens rikdommer til Danmark. Etter å ha vendt tilbake til England skal ha latt seg verve til misjon på Orknøyene en gang rundt 1035, og regnes derfor som Orknøyenes første biskop. Han var antagelig mer av en misjonerende biskop og kan ha virket under autoriteten til erkebiskopen av York. Det er mulig at han deretter dro til Island da det blir oppgitt at en Henrik virket der i noen år i tiden rundt 1050. 

Før 1060 er han uansett tilbake i Danmark da kong Svein Estridsson lot opprette to nye bispedømmer øst for Öresund. Henrik ble da utnevnt som biskop i Lund mens tyske Egino ble biskop i Dalby. Henrik er den første man kjenner til som holdt bispesetet i Lund foruten også Orknøyene.

I henhold til Adam av Bremen var Henrik en riktig dårlig prest. Han skal ha ført Knut den mektiges skatter til Danmark, men selv anvendt dem til et liv ødsel og overflod. «Man forteller om ham at han fant så stor glede i den fordervelige vanen å drikke seg sanseløs at han til sist døde gjennom å bli kvalt i sitt eget spy.» Da «den feite Henrik» døde overtok Egino også bispedømmet Lund. Adam av Bremens negative opplysninger om Henrik bør antagelig bli sett på bakgrunn av kampen mellom tyskere og engelskmenn over geistlig herredømme over Danmark som skjedde på denne tid.

Litteratur 
 Adam av Bremen: Historien om Hamburgstiftet och dess biskopar. Stockholm 1984.
 Watt, D.E.R., (red.): Fasti Ecclesia Scoticanae Medii Aevii ad annum 1638, (Scottish Records Society, 1969), s. 247

Biskop av Orknøyene
Erkebiskop i Lund‎
Dødsfall i 1066
Callide kullkraftverk

Callide kullkraftverk er tre enheter (A-C) som utgjør et kullkraftverk i delstaten Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1450 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 350-420 MW, hver, og 2 mindre på 30 MW hver. Anlegget ble ferdig 1965–1989 (A-B), og i 2001 (C).

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – QLD & SA».
 Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.

Kullkraftverk i Australia
Varmekraftverk i Australia
Queensland
Kogan Creek kullkraftverk

Kogan Creek kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 750 MW fordelt på 1 kokere / turbiner à 750 MW. Anlegget ble ferdig 2007.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – QLD & SA».
 Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.

Kullkraftverk i Australia
Varmekraftverk i Australia
Queensland
Malthodes guttifer

Malthodes guttifer (Kiesenwetter 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse 
Malthodes guttifer finnes i Europa, østover i Asia. Finnes sør i Norge, utbredt, men ikke vanlige.

Utseende 
Malthodes guttifer er mellom 4-5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes.  

Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 
 Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det siste bukleddet er formet som to lange krumme greiner. Disse er adskilte, men forbundne helt inne ved leddets rot. Samtidig er den innerste delen av spalteåpningen mellom greinene forrbundet med en tynn hud. Det tredje siste ryggleddet er uten vedheng, nest siste ryggledds bakkant går noe ut over (opp på) det siste ryggleddet, som er flattrykt og ganske stort og blir bredere mot spissen. Antennens andre ledd er tydelig kortere enn tredje ledd.
 Hunnens antenner har et andre ledd som er omtrent like langt som det tredje leddet. Antennene er mørke uten en lyserel rot og dens endeledd er tydelig kortere enn det fjerde leddet.  Brystskjoldet har en mørk neste svart grunnfarge, det er bredere enn det er langt og har en mer eller mindre markert sidekant. Dekkvingene er ikke lyst grå og munnskjoldet har svake rynker. Hunner kan ikke skilles fra hunner av Malthodes mysticus og Malthodes flavoguttatus.

Levevis 
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 58-59. ISBN 8712166936

Eksterne lenker 
 
 Malthodes guttifer - Fauna Europaea - engelskspråklig

Bløtvinger
Millmerran kullkraftverk

Millmerran kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 850 MW fordelt på 2 kokere / turbiner à 420 MW, hver. Anlegget ble ferdig 2003.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – QLD & SA».
 Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.

Kullkraftverk i Australia
Varmekraftverk i Australia
Queensland
Malthodes flavoguttatus

Malthodes flavoguttatus (Kiesenwetter, 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse 
Malthodes flavoguttatus finnes i Europa. Finnes i Norge, utbredt, men ikke vanlige.

Utseende 
Malthodes flavoguttatus er mellom 3,5-5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 

Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 
 Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover. Det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en torneformet og krummet forlengelse bakover, og det nest siste ryggleddet har korte lappformete uttrukne bakhjørner. Antennens andre ledd er tydelig kortere enn tredje ledd.
 Hunnens antenner har et andre ledd som er omtrent like langt som det tredje leddet. Antennene er mørke uten en lyserel rot og dens endeledd er tydelig kortere enn det fjerde leddet. Brystskjoldet har en mørk neste svart grunnfarge, det er bredere enn det er langt og har en mer eller mindre markert sidekant. Dekkvingene er ikke lyst grå og munnskjoldet har svake rynker.Hunner kan ikke skilles fra hunner av Malthodes guttifer og Malthodes mysticus.

Levevis 
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 59. ISBN 8712166936

Eksterne lenker 
 
 Malthodes flavoguttatus - Fauna Europaea - engelskspråklig

Bløtvinger
Kwinana kraftverk

Kwinana kraftverk er et kullkraftverk og kombinert gasskraftverk med subsidiær oljedrift i delstaten Vest-Australia i Australia, 40 km sør for Perth. Det har en installert produksjonskapasitet på 850 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 120 MW hver, og 2 på 200 MW hver. Anlegget ble ferdig 1970–1978. Brenselstypen er kull, naturgass og olje.

Ikke langt fra ligger et rent gasskraftverk for naturgass, kalt Kwinana gasskraftverk eller Kwinana NewGen, med effekt på 320 MW. Dette anlegget har 1+1 kogenererings-enheter fra Alstom, og ble ferdigstilt i 1996 og fyres kun med naturgass. Utover dette har også Kwinana Refinery et anlegg på 108 MW over 2+1 turbiner, som er gassfyrt eller nytter spillvarme.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – WA».
 Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.

Kullkraftverk i Australia
Varmekraftverk i Australia
Gasskraftverk i Australia
Vest-Australia
Muja kullkraftverk

Muja kullkraftverk  er et kullkraftverk i delstaten Vest-Australia i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 854 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 200 MW hver. Anlegget ble ferdig 1965–1985.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Australia – WA».
 Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.

Kullkraftverk i Australia
Varmekraftverk i Australia
Vest-Australia
Malthodes minimus

Malthodes minimus (Linnaeus, 1758) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse 
Malthodes minimus finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge, og er ganske vanlige.

Utseende 
Malthodes minimus er mellom 3,3-4 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Brystskjoldet har en markert sidekant bare helt foran ved framhjørnene. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 

Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 
 Hannens tredje siste ryggledd er uten vedheng, det siste ryggleddet er ganske lite. Det nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover, og siste bukledd består av to adskilte litt spisse runde plater. 
 Hunnens brystskjold har en rødbrun til brunlig grunnfarge, det er omtrent like bredt som det er langt.

Levevis 
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 60-61. ISBN 8712166936

Eksterne lenker 
 
 Malthodes minimus - Fauna Europaea - engelskspråklig

Bløtvinger
Biller formelt beskrevet i 1758
Gladstone kullkraftverk

Gladstone kullkraftverk er et sub-kritisk kullkraftverk i Queensland i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1680 MW. Brenseltypen er kull. Anlegget har 5 enheter bygget ut 1976-1982.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants».
 Coal-fired power plants - Global Energy Observatory. Besøkt 24. august 2020.

Kullkraftverk i Australia
Varmekraftverk i Australia
Queensland
Malthodes debilis

Malthodes debilis (Kiesenwetter 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse 
Malthodes debilis finnes i Europa, vanligst i Mellom-Europa Den er utbredt østover i Asia. Ikke i Norge.

Utseende 
Malthodes debilis er mellom 3,3-4 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet.  Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Brystskjoldet har en markert sidekant bare helt foran ved framhjørnene. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 

Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 
 Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover. Det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en torneformet og krummet forlengelse bakover, og det nest siste er enkelt uten vedheng. 
 Hunnens brystskjold har en rødbrun til brunlig grunnfarge, det er omtrent like bredt som det er langt.

Levevis 
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 62. ISBN 8712166936

Eksterne lenker 
 
 Malthodes debilis - Fauna Europaea - engelskspråklig

Bløtvinger
Vilhelm den gamle

Vilhelm den gamle eller William Senex (død 1168) var en prelat på 1100-tallet som har siden blitt regnet som den mest berømte biskop på Orknøyene. 

Selv om opplysningene om hans opprinnelse er uklare i detaljene er det sagt at han var en «klerk fra Paris». Den norrøne sagatradisjonen hevder at han Vilhelm hadde vært biskop i 66 år da han døde i 1168, noe som betyr at han ble innviet som biskop en gang rundt 1102. Det er ingen samtidige bevis på hans bispeverdighet før et brev fra pave Honorius II i 1128, skjønt selv da nevnes ikke navnet Vilhelm uttrykkelig, men heller kun at en biskop holdt bispesetet på samme tid som en annen påstått utnevnt biskop, Radulf Novell. Vilhelm den gamle var i alle fall til stede i 1135 under jarledømmet til Pål Håkonsson.

Biskop Vilhelm den gamle var en av de som i stor grad fremmet helgenkulten til sankt Magnus Orknøyjarl, og skal selv ha gjort seg til vitne for en del mirakuløse hendelser posthum fra den tidligere jarlen. Vilhelm fikk relikviene til sankt Magnus overført til Kirkwall. Han fikk fastsatt at bispesetet ble på dette stedet og med støtte fra jarl Ragnvald Kale Kollson begynte han reisningen av ny katedral her. Det var antagelige av disse grunnene at Vilhelm ble husket i den senere tradisjonen på Orknøyene, både i sagaene og geistlige nedtegnelser som den grunnleggende biskop av Orknøyene. Den første biskop av Orknøyene regnes dog Henrik av Lund (død 1066).

Sammen med jarl Ragnvald og Erling Skakke dro Vilhelm den gamle i årene 1151 og 1153 på pilegrimsreise eller korstog til Det hellige land. I årene 1153–1154 kom Orknøyenes bispedømme endelig inn under hjemlandet Norge, og ikke underlagt et fremmed land som York erkebispedømme i England eller St Andrews i Skottland. Det skjedde da pavens legat Nicholas Breakspear kom til Norge for å godkjenne det nye Nidaros erkebispedømme (tidligere bispedømme). Bishop William died in 1168.

Vilhelm ble gravlagt i St. Magnuskatedralen i Kirkwall.

Referanser

Litteratur 
 Cooke, Alice M.: «Ralph (d. in or after 1151)», rev. Barbara E. Crawford, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004.
 Crawford, Barbara E.: «William (d. 1168)», Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 
 Watt, D.E.R. (red.): Fasti Ecclesia Scoticanae Medii Aevii ad annum 1638, (Scottish Records Society, 1969), ss. 248-9

Dødsfall i 1168
Biskop av Orknøyene
Malthodes dispar

Malthodes dispar (Germar 1824) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse 
Malthodes dispar finnes i Mellom-Europa. Finnes i Danmark, utbredt, men ikke vanlige.

Utseende 
Malthodes dispar er mellom 3,5-5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes.  

Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 
 Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover. Det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en torneformet og krummet forlengelse bakover. 
 Hunnens antenner er mørke med rødgul rot og dens endeledd er ikke kortere enn det fjerde leddet. Brystskjoldet har en skinnende, mørk svart grunnfarge, det er bredere enn det er langt og har en mer eller mindre markert sidekant.

Levevis 
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 59-60. ISBN 8712166936

Eksterne lenker 
 
 Malthodes dispar - Fauna Europaea - engelskspråklig

Bløtvinger
Malthodes fuscus

Malthodes fuscus (Waltl 1838) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse 
Malthodes fuscus finnes i Europa, og har en østlig utbredelse. Finnes sør i Norge, utbredt, men ikke vanlig.

Utseende 
Malthodes fuscus er mellom 3,3-4,5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Brystskjoldet har en markert sidekant bare helt foran ved framhjørnene. Dekkvingene har en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 

Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 
 Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det siste bukleddet er uvanlig langt, smalt og ikke spaltet i enden. Det tredje siste ryggleddet er uten vedheng, det siste ryggleddet lite ordinært og uten utvidelser. 
 Hunnens brystskjoldet har en rødbrun til brunlig grunnfarge, det er omtrent like bredt som det er langt.

Levevis 
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 61-62. ISBN 8712166936

Eksterne lenker 
 
 Malthodes fuscus - Fauna Europaea - engelskspråklig

Bløtvinger
Malthodes fibulatus

Malthodes fibulatus (Kiesenwetter, 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse 
Malthodes fibulatus finnes i Europa, men er ikke så vanlig helt i sør. Finnes i Norge, ganske vanlig.

Utseende 
Malthodes fibulatus er mellom 3,3-4 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene mangler en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 

Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 
 Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en forlengelse bakover. 
 Hunnens antenner har rotledd som er lysere, rødgul.

Levevis 
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 62-63. ISBN 8712166936

Eksterne lenker 
 
 Malthodes fibulatus - Fauna Europaea - engelskspråklig

Bløtvinger