Richard De Clare, 6. jarl av Gloucester

Richard de Clare, 5. jarl av Hertford, 6. jarl av Gloucester, 2. lord av Glamorgan, 8. lord av Clare (født 4. august 1222, død 14. juli 1262) var en anglo-normannisk adelsmann. Han var sønn av Gilbert de Clare, 4. jarl av Hertford, og Isabel Marshal. Ved sin fars død ble han jarl av Gloucester i oktober 1230. Som mindreårig, åtte år gammel, ble han betrodd først til Hubert de Burgh som verge, men da Hubert kom usams med kongen, ble formynderskapet gitt først til Peter des Roches i oktober 1232 og deretter til Gilbert, jarl Marshall i 1235. Årsaken til de Burgh problemer med kongen var at han giftet sin datter med Richard de Clare mens han ennå var umyndig og uten kongens samtykke.

Richard de Clare kom til sist under omsorgen til kong Henrik III av England. Som en rik og mektig baron kunne han hjelpe kongen med hans byggeprogram. Han var en mektig grenseherre i områdene ved Wales, tilsvarende markgreve, og arvet herreskapet Glamorgan ved sin fars død. Han ble gift to ganger, og fikk sju barn. Han døde i 1262, 39 år gammel, i nærheten av Canterbury og ble gravlagt ved klosteret Tewkesbury Abbey. Hans våpenskjold dekorerer skulpturelt i nordenden av midtskipet i Westminster Abbey.

Liv og virke

Ekteskap 
Richard ble først gift med Hubert de Burghs datter Margaret, eller Megotta, som hun også ble kalt, og som endte med en annullering eller med hennes død i november 1237. De var begge omtrentlig fjorten eller femten år ved bryllupet. Ekteskapet med Margaret førte til at Hubert de Burgh havnet i vanskeligheter i 1236 ettersom jarlen ennå var mindreårig og formelt sett myndlingen til kong Henrik III. Bryllupet ble også feiret uten kongelig godkjennelse. Hubert protesterte ved å hevde at ekteskapet var ikke hans gjøremål, og lovte å betale kongen en form for bot. Således ble saken liggende for en tid.

Selv før Margaret døde hadde jarlen av Lincoln tilbudt kongen 5 000 mark for å sikre at Richard ble gift med hans datter. Dette tilbudet ble akseptert, og Richard ble gift for andre gang den 2. februar 1238 til Maud de Lacy, datter av John de Lacy, 1. jarl av Lincoln.

Militær karriere 
Richard de Clare deltok i baronenes brev til paven i 1246 der de protesterte seg mot kuriens pålegg i England. Han var blant dem som sto i opposisjon til kongens halvbrødre, som i 1247 kom til England fra Frankrike. De ble svært mislikte da kongen ga dem store eiendommer på adelens bekostning.

I august 1252 eller 1253 krysset kongen Den engelske kanal til Gascogne med sin hær, men til kongens store forargelse nektet jarlen å ledsage ham, og dro til Irland i stedet. I august 1255 ble Richard og John Maunsel sendt av kongen til Edinburgh for å undersøke sannhetsgehalten i de forlydender som gikk om kongens svigersønn Aleksander III, konge av Skottland, var tvunget under Robert de Roos' og John de Balliols innflytelse. De skulle, hvis mulig, få med seg den unge konge og hans dronning tilbake til England. Jarlen og hans ledsager lot som om de var to av Roos' riddere, og fikk innpass i Edinburgh Castle, og fikk så gradvis sluppet inn sine hjelpere til de til slutt var mannsterke nok til å ta kontrollen. De fikk tilgang til den skotske dronning, som klaget til dem over at hun og hennes konge ble holdt adskilt fra hverandre. De truet Roos med alvorlige konsekvenser, slik at han lovet å gå til kongen.

I mellomtiden hadde de skotske baronene, rasende over at festningen i Edinburgh hadde havnet på engelske hender. De foreslo å beleire den, men avsto da de fant ut at de også ville beleire sin konge og dronning. Den skotske kongen reiste tilsynelatende sørover sammen med jarlen ettersom den 24. september var de sammen med kong Henrik III ved Newminster i Northumberland. I juli 1258 ble Richard syk, tilsynelatende forgiftet sammen med sin yngre bror William. Det ble mistenkt at det var Richards godsforvalter Walter de Scotenay som sto bak. Richard ble frisk igjen, men hans bror døde.

Død og arv 

Richard de Clare døde den 14. juli 1262 ved John de Griols gods i Waltham, rundt 11 km fra Canterbury. Han var da 39 år gammel. Også denne gangen gikk det rykter om at han var blitt forgiftet ved bordet til Peter II av Savoie (den samme som bygde Savoy Palace i London). Den følgende mandag ble han fraktet til Canterbury hvor rekviemmesse sunget, og deretter begravet under koret i kirken i Tonbridge. Senere ble levningene flyttet til Tewkesbury Abbey og gravlagt der 28. juli 1262. Richard etterlot seg omfattende eiendommer som var spredt var tallrike grevskap. Detaljer om disse besittelsene ble rapportert i en rekke av undersøkelser gjort post mortem.

Familie 
Richard fikk ingen barn med sin første hustru Margaret (eller «Megotta») de Burgh. Med sin andre hustru Maud de Lacy, datter av John de Lacy og Margaret de Quincy, hadde sju barn:

Isabel de Clare (ca. 1240-1270); gift med Vilhelm VII av Montferrat.
Gilbert de Clare, 6. jarl av Hertford, 7. jarl av Gloucester (2. september 1243 – 7. desember 1295).
Thomas de Clare (ca. 1245-1287); tok kontroll over irske Thomond i 1277; gift med Juliana FitzGerald.
Bogo de Clare (ca. 1248-1294), geistlig.
Margaret de Clare (ca. 1250-1312); gift med Edmund, 2. jarl av Cornwall
Rohese de Clare (ca. 1252); gift med Roger de Mowbray, 1. baron Mowbray
Eglentina de Clare (død 1257); døde som spedbarn.

Hans enke Maud, som holdt godset Clare og godset og festningen Usk og annet land lands som en del av hennes enkelodd, reiste en storstilt grav for sin avdøde ektemann ved Tewkesbury. Hun arrangerte ekteskap for sin barn. Hun døde før 10. mars 1288/9.

Referanser 

Fødsler i 1222
Dødsfall i 1262
Personer fra distriktet St. Edmundsbury
Engelske jarler og grevinner