alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Medox

Medox er et norskutviklet kosttilskudd som produseres av selskapet Medpalett AS i Sandnes. Det foreligger ikke vitenskapelig dokumentert effekt av kosttilskuddet.

Kosttilskuddet kom i stand etter at to forskere ved Universitetet i Bergen i 1998 kontaktet næringslivslederen Sjur Svaboe. De presenterte en hypotese om å utvinne antocyaner fra blåbær og solbær, og klarte å overbevise Svaboe til å investere penger i prosjektet. I 2015 rundet omsetningen 100 millioner.

I 2016 ble Medpalett solgt til det tyske konsernet Evonik Industries.

Markedsføringen av Medox har inneholdt påstander om at det kan forebygge og helbrede konkrete sykdommer og styrke immunforsvaret. Produsenten har også vært tydelig på at effekten av Medox er klinisk dokumentert gjennom vitenskapelige studier, og at dette skiller deres produkt fra de fleste andre kosttilskudd. Medox ble utviklet på et tidspunkt hvor det var en utbredt oppfatning at inntak av antioksidanter gjennom kosttilskudd var gunstig for helsen ved å motvirke oksidativt stress, men dette er senere blitt tilbakevist og EU har forbudt påstander om at tilskudd av antioksidanter styrker immunforsvaret.

I 2015 gikk RELIS gjennom dokumentasjonsgrunnlaget for påstandene om at Medox hadde effekt mot revmatiske smerter slik det ble hevdet i markedsføringen. Konklusjonen var da at ingen av studiene som ble fremholdt fra produsentet var egnet til å kunne si noe om effekt av Medox, og at det dermed ikke forelå klinisk dokumentasjon på de helsepåstander som kosttilskuddet ble markedsført med. Også Rune Blomhoff som utførte studien på Medox har uttalt at markedsføringen av kosttilskuddet dras mye lenger enn det er vitenskapelig dekning for. Statens Legemiddelverk har uttalt at helsepåstandene som benyttes i markedsføringen er dårlig dokumenterte.

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted

Kosttilskudd
Walter Henderson

Walter Henderson (født 21. juni 1880, død 2. september 1944) var en britisk friidrettsutøver.

Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 32 i diskoskast.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske diskoskastere
Britiske spydkastere
Britiske høydehoppere
Britiske lengdehoppere
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1908
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1908
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1912
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1912
Fødsler i 1880
Dødsfall i 1944
Harry Liedtke

Harry Liedtke (født 12. oktober 1881 i Königsberg i Østpreussen i keiserriket Tyskland, drept 28. april 1945 i Bad Saarow ved Berlin) var en tysk skuespiller, særlig som stumfilmskuespiller.

Liv og virke

Bakgrunn
Harry Liedtke var det syvende av tolv barn av en kjøpmann i Königsberg. Etter farens død i 1896 vokste han opp i et barnehjem og begynte å utdanne seg til detaljisthandelsmann. Etter et tilfeldig møte i Berlin med teaterdirektøren Hans Oberländer begynte han å ta teaterundervisning.

Karriere
Hans første teaterengasjement var ved byteateret i Freiberg i Sachsen. I 1908 arbeidet Liedtke ved New German Theatre i New York City og i 1909 ved Deutsches Theater Berlin.

I 1912 opptrådte Liedtke for første gang i en stumfilm, kalt Zu spät. Fra nå av spilte han som regel rolle som en ung sjarmerende gutt og gentleman. Sammen med Ernst Lubitsch spilte han i filmer som Das fidele Gefängnis (1917), Die Augen der Mumie Ma (1918), Carmen (1918), Die Austernprinzessin (1919), Madame DuBarry (1919), Sumurun (1920) og Das Weib des Pharao (1921). Han var også med i en rekke krimhistorier som detektivskikkelsene Stuart Webbs eller Joe Deebs, skrevet av Joe May. 

Liedtke var en populær skuespiller på 1920-tallet og spilte mot Marlene Dietrich i Ich küsse Ihre Hand, Madame (1929). 

I 1930 grunnla Harry Liedtke et eget sceneensemble (med blant andre Rudolf Klein-Rogge, Traute Carlsen, Carola Toelle, Max Landa og Elisabeth Markus), som reiste rundt og spilte - i 1931 gjestet det blant annet Østerrike (Baden bei Wien).

Liedtke hadde mindre suksess i lydfilmen, kanskje mest fordi han var blitt eldre. Han måtte nå veksle over fra beiler- og kjæresteroller til farsroller. En faglig mer tungvektig rolle fikk han først i 1942 i Heinz Rühmanns Sophienlund. Hans siste rolle var hovedrollen som professor Heink i Das Konzert (1944) av regissøren Paul Verhoeven.

Fra 1920 til 1928 var han gift med skuespillerinnen Käthe Dorsch (1890–1957) og deretter var han gift med skuespillerinnen Maria Paudler (1903–1990).

Den 28. april 1945 ble Liedtke drept av soldater fra den røde armé i sitt hjem i Bad Saarow-Pieskow øst for Berlin sammen med sin tredje hustru Christa Tordy. En av russerne knuste en flaske over hans hode mens han forsøkte å hindre at hans kone ble voldtatt og myrdet.

Filmografi (utvalg)  
1916 : Hvorledes jeg blev detektiv (Wie ich Detektiv wurde)
 1916 : Den mystiske annonce (Das rätselhafte Inserat)
1917 : Das fidele Gefängnis 
 1917 : Dornröschen
1918 : Die Augen der Mumie Ma
 1918 : Carmen
1919 : Die Austernprinzessin
1920 : Madame Dubarry
1922 : Faraos hustru (Das Weib des Pharao)
 1923 : Die Fledermaus
 1926 : Strø nogen roser
 1926 : Paragraf 245
 1928 : Min ven Harry (Mein Freund Harry)
 1929 : Jeg kysser Deres hånd madame (Ich küsse Ihre Hand, Madame)
 1931 : Eneste kvinne ombord
1935 : To unge mennesker 
 1938 : Preußische Liebesgeschichte
1943 : En underlig familie

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Tyske skuespillere
stumfilmskuespillere
Personer fra Königsberg
Henry Ashington

Henry Ashington (født 25. september 1891, død 31. januar 1917) var en britisk friidrettsutøver.

Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 10 i lengdehopp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske lengdehoppere
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1912
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1912
Fødsler i 1891
Dødsfall i 1917
Sidney Abrahams

Sidney Abrahams (født 11. februar 1885, død 14. mai 1957) var en britisk friidrettsutøver og diplomat.

Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 12 i lengdehopp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske lengdehoppere
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1906
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1906
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1912
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1912
Fødsler i 1885
Dødsfall i 1957
Philip Kingsford

Philip Kingsford (født 10. august 1891, død 26. juli 1919) var en britisk friidrettsutøver.

Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 15 i lengdehopp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske lengdehoppere
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1912
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1912
Fødsler i 1891
Dødsfall i 1919
Charles Brickley

Charles Brickley (født 24. november 1891, død 28. desember 1949) var en amerikansk friidrettsutøver.

Han representerte USA under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 9 i tresteg. Han var også utøver av amerikansk fotball.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tresteghoppere fra USA
Deltakere for USA under Sommer-OL 1912
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1912
Fødsler i 1891
Dødsfall i 1949
Gamle Heidelberg

Gamle Heidelberg (originaltittel: The Student Prince in Old Heidelberg) er en amerikansk stumfilm fra 1927 regissert av Ernst Lubitsch. Filmen er basert på Wilhelm Meyer-Försters teaterstykke Gamle Heidelberg fra 1901.

Medvirkende
Ramon Novarro - Crown Prince Karl Heinrich
Norma Shearer - Kathi
Jean Hersholt - Dr. Friedrich Jüttner
Gustav von Seyffertitz - King Karl VII
Philippe De Lacy - Young Karl
Edgar Norton - Lutz
Bobby Mack - Johann Kellermann
Edward Connelly - Prime Minister von Haugk
Otis Harlan - Old Ruder
André Mattoni - Count Asterberg
Hans Joby - Student
George K. Arthur - Drunk Student
Edythe Chapman - Young Karl's nanny

Eksterne lenker 
 

Dramafilmer fra USA
Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1927
Sort-hvitt-filmer
Olav Mella

Olav Mella (født 16. november 1951 i Kongsvinger) er en norsk lege og forsker. Han er ansatt som professor på Klinisk institutt 2 ved Universitetet i Bergen og er også tilknyttet Haukeland universitetssykehus som avdelingsdirektør ved avdeling for kreftbehandling og medisinsk fysikk.

Sammen med sin kollega Øystein Fluge har Mella fått oppmerksomhet for sin hypotese om at kreftmedisinen rituximab kunne ha effekt mot sykdommen ME. I 2019 ble det gjennom en studie vist at medisinen ikke hadde noen effekt.

I 2009 engasjerte Mella seg i debatten om alternative behandlere som frarådet kreftpasienter å ta imot behandling på sykehus basert på idéer fra den tyske kvakksalveren Ryke Geerd Hamer.

Referanser 

Onkologer
Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Bergen
Norske kreftforskere
Personer fra Kongsvinger kommune
Fødsler i 1951
Forest Fletcher

Forest Fletcher (født 27. april 1888, død 27. november 1945) var en amerikansk friidrettsutøver.

Han representerte USA under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i kvalifiseringen i høydehopp uten tilløp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Lengdehoppere fra USA
Høydehoppere fra USA
Deltakere for USA under Sommer-OL 1912
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1912
Fødsler i 1888
Dødsfall i 1945
Helmer Måhl

Helmer Måhl (født 7. oktober 1889, død 24. desember 1957) var en svensk friidrettsutøver.

Han representerte Sverige under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i kvalifiseringen i høydehopp uten tilløp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske høydehoppere
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1912
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1912
Fødsler i 1889
Dødsfall i 1957
Hans Petter Martinsen

Hans Petter Martinsen (født 1960), også kjent som HP Martinsen, er en norsk tidligere amatørbokser og pengeinnkrever.

Boksing 
Hans Petter Martinsen vokste opp i Hammerfest i en familie der faren var alkoholisert og voldelig, og familien levde av morens strøjobber og støtte fra sosialkontoret. Han ble med i en liten bokseklubb på hjemstedet, og det viste seg at han hadde talent for sporten. 21 år gammel flyttet Martinsen med sin kone til Oslo for å komme seg videre i boksekarrieren. Det første året han satset i NM tok han en sølvmedalje. De tre påfølgende årene – 1984, 1985 og 1986 – vant han gull. I 1984 vant han kongepokal. I 1988 møtte han det danske OL-håpet og storfavoritt Niels H. Madsen i finalen i 81 kilos-klassen i det nordiske mesterskapet i Roskilde, og vant på knockout i første runde. Med denne kampen ble han nordisk mester, men den ble også hans siste boksekamp.

Torpedo 
På dagtid livnærte Martinsen seg som blikkenslager og jobbet også leilighetsvis som dørvakt. Da han sammen med en bekjent som var pengeinnkrever oppsøkte en restauranteier som ikke ville gjøre opp for seg etter en blikkenslagerjobb, oppdaget Martinsen at han hadde anlegg for pengeinnkreving. Han ble involvert i det kriminelle miljøet rundt Tveitagjengen.

Rusmisbruket og livsførselen i det kriminelle miljøet endret Martinsens karakter. Fra 1993 til 1997 levde hans daværende kone og to barn i hva de har beskrevet som et mareritt, inntil de flyktet for livet under politiets Kode 6 – den strengeste formen for hemmelig adresse. Familien har i etterkant rettet kritikk mot politiet for at de ikke ble beskyttet mot Martinsen.

I 1999 ble Martinsen stukket ned på en kafé ved Karl Johans gate under et møte med to utenlandske kriminelle som hadde planer om å ta livet av ham. Med en kniv under bordet ble pulsåren i lysken hans skåret over. Til tross for livstruende skade ble livet hans reddet på legevakten.

Religiøs overbevisning 
Under soningen av en av sine to fengselsdommer leste Martinsen Det nye testamentet. Samtidig som han på egen hånd avruset seg fra sin avhengighet til narkotika, forsøkte han å leve etter bibelen. Martinsen hevder selv at han i denne perioden opplevde episoder der Jesus åpenbarte seg for ham. Troen på Jesus ga livet hans en ny retning. Siden har han viet livet sitt til reise rundt i Norge og drive forkynnelse samt advare ungdom mot narkotika. Martinsen har også startet sin egen kristne motorsykkelklubb, som han har kalt Doulos.

Bibliografi 
 Guds kjærlighet versus HPs, 2007 Hermon, ISBN 9788230205570
 Klonet med Gud, 2010 Hermon, ISBN 9788230207246
 Dødens epidemi og djevelskapen i dagens samfunn, 2010 Hermon, ISBN 9788230207994
 Disipler, 2012 Hermon, ISBN 9788230209837

Referanser 

Norske boksere
Pengeinnkrevere
Kongepokalvinnere i boksing
Norgesmestere i boksing
Nordiske mestere
Nordmenn dømt for lovbrudd
Personer fra Hammerfest kommune
Porsgrunn Pirates

Porsgrunn Pirates Rugby Klubb er en norsk rugby klubb som holder til i Porsgrunn i Telemark. Klubben ble stiftet i 2011 med et eliteserielag i Rugby League på herresiden, og etablerte i 2016 også et kvinnelag i sjumannsrugby..

Spillerstall 
Herrelaget

Referanser 

Rugbylag i Norge
Idrettslag i Telemark
Idrettslag etablert i 2011
Sport i Porsgrunn
Joy Grant

Audrey Joy Grant (født 5. februar 1951 i Belize City) er en belizisk økonom og politiker som fra oktober 2016 til 31. mars 2021 var sentralbanksjef i Belizes sentralbank (Central Bank of Belize). 

Hun har også vært senator i Belizes nasjonalforsamling, og var minister for energi, vitenskap, teknologi og offentlig forsyning.

Utdanning og yrkeserfaring 
Grant gikk high school i Belize City, før hun jobbet et år i Barclays Bank, og flyttet deretter til Canada for å ta universitetsutdanning. Hun tok der en bachelorgrad innen handel og en mastergrad i økonomi og ledelse ved University of Alberta. 

Etter studiene flyttet hun til Barbados, der hun jobbet med prosjekter for økonomisk utvikling i tretten karibiske land, da hun jobbet i Caribbean Development Bank. Åtte år senere flyttet hun til Washington, D.C. for å jobbe ved Belizes ambassade der. Mens hun jobbet på ambassaden kom hun i kontakt med Massachusetts Audubon Society, som etterhvert tilbød henne jobb hos dem, ved å jobbe for bevaring av landområder i Belize. Hun flyttet til Belize i 1989, og etablerte prosjektet Programme for Belize for å drive med naturkonservering, og i samarbeid med bl.a. vitenskapsmenn fra USA og den amerikanske organisasjonen The Nature Conservancy kjøpte hun opp mer land, og etablerte prosjekter for å starte arbeidsplasser som var miljøvennlige. I 2001 ble hun visepresident i The Nature Conservancy, og ble direktør for den atlantiske regionen. Denne regionen består av 20 stater i USA og 10 land i Mellomamerika og Karibia. Hun forlot The Nature Conservancy i 2005 da hun begynte i Natural Capital Project, som direktør. 

I 2008 ble hun ekstraordinær og befullmektiget ambassadør ved Belizes ambassade i Brussel i Belgia, utpekt ambassadør til Spania, Nederland, Tyskland og Frankrike, samt ekstraordinær og befullmektiget ambassadør til Europakommisjonen. Disse rollene hadde hun til 2012. I 2011 ble hun også utnevnt til å delta i FNs grønne klimafond. Hun ledet arbeidet med å etablere den statseide banken National Bank of Belize, som åpnet i september 2013.

Grant ble utpekt til senator i 2012, av statsminister Dean Barrow. Hun ble utpekt til landets første kvinnelige minister for energi, vitenskap, teknologi og offentlig forsyning. Dette ministeriet har som mål blant annet å utvikle en bærekraftig utviklingsplan, ved å integrere lovverket innen energi, forskning og teknologi.

Den 1. oktober 2016 overtok hun stillingen som landets sentralbanksjef, etter Glenford Ysaguirre. Hun kom da fra stillingen som direktør i Financial Intelligence Unit (FIU), som hun hadde tiltrådt tidligere i 2016. Da hennes periode som sentralbanksjef utløp 31. mars 2021 overtok Gustavo Manuel Vasquez denne stillingen.

Referanser

Belizere
Økonomer
Sentralbanksjefer
Fødsler i 1951
Ptichopus

Ptichopus er en slekt av store, stort sett tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Store (i alle falle opp til 50 millimeter), langstrakte, jevnbrede, blanke, rødbrune til svarte biller.  Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne som er delt i to av en list. Midt i pannen sitter det ofte et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste tre til fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med dype lengdestriper. Undersiden av billen er ofte dekket med opprettstående, gulaktige børster. Beina er kraftige, særlig frambeina. Framleggene (tibiae) har pigger på utsiden, mellom- og bakleggene har to lengdelister. Slekten hører til de mer kraftig bygde gruppene av Passalidae.

Levevis 
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet. I denne slekten kan noen av artene formere seg parthenogenetisk, mens andre bestander har to kjønn.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae - totalt 70 slekter
 Underfamilien Passalinae Leach, 1815
 Stammen Passalini
 Slekten Ptichopus Kaup, 1869 
 Ptichopus angulatus (Percheron, 1835)
 Ptichopus carajaensis Fonseca & Riberto, 1993
 Ptichopus hylauius Fonseca & Reyes-Castillo, 1994
 Ptichopus melzeri Luederwaldt, 1927

Eksterne lenker 
 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
 Oversikt over artene

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1869
Taeniocerus

Taeniocerus er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Store (20– 40 mm), langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune med en blank overflate som kan ligne blankpussede sko, de blir derfor blant annet kalt "patent-leather beetles" (også "bess beetles") på engelsk. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne som er delt i to av en list. Midt i pannen sitter det ofte et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste tre til fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med dype lengdestriper. Undersiden av billen er ofte dekket med opprettstående, gulaktige børster. Beina er kraftige, særlig frambeina. Framleggene (tibiae) har pigger på utsiden, mellom- og bakleggene har to lengdelister. Larvene er hvitaktige, tynne og sylindriske, ikke C-formede slik som de fleste andre skarabider. Medlemmene i denne familien har et svært enhetlig utseende, det er bare størrelsen som varierer påfallende, slik at det er ganske vanskelig å bestemme dem på ytre utseende. Kjevenes form og eventuelle horn på hodet kan være til noe hjelp.

Levevis 
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt fra Assam i vest til Java i øst, dessuten muligens på Sri Lanka.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae - totalt 70 slekter
 Underfamilien Aulacocyclinae
 Stammen Aulacocyclini
 Slekten Taeniocerus Kaup, 1871
 Taeniocerus bicanthatus (Percheron, 1841)
 Taeniocerus bicuspis (Kaup, 1868)
 Taeniocerus mourzinei Boucher, 1998
 Taeniocerus platypus (Kaup, 1868)
 Taeniocerus pygmaeus (Kaup, 1868)

Eksterne lenker 
 Oversikt over artene
 

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Ceracupes

Ceracupes er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller, blant de mindre artene i Passalidae. På farge er de svarte eller mørkebrune med en blank overflate som kan ligne blankpussede sko, de blir derfor blant annet kalt "patent-leather beetles" (også "bess beetles") på engelsk. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det et fremoverrettet horn som er nokså langt, gjerne kløvet i spissen. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra og fremstrakte, gjerne minst så langt som hornet i pannen. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste tre til fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det har framskytende forhjørner, og både for- og sidekantene er litt avsatte. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med dype lengdestriper. Undersiden av billen er ofte dekket med opprettstående, gulaktige børster. Beina er kraftige, særlig frambeina. Framleggene (tibiae) har pigger på utsiden, mellom- og bakleggene har to lengdelister. Larvene er hvitaktige, tynne og sylindriske, ikke C-formede slik som de fleste andre skarabider. Medlemmene i denne familien har et svært enhetlig utseende, det er bare størrelsen som varierer påfallende, slik at det er ganske vanskelig å bestemme dem på ytre utseende. Kjevenes form og eventuelle horn på hodet kan være til noe hjelp.

Levevis 
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe.

Utbredelse 
Slekten er utbredt fra Bhutan i vest til Taiwan i øst.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae - totalt 70 slekter
 Underfamilien Aulacocyclinae
 Stammen Ceracupini
 Slekten Ceracupes Kaup, 1871
 Ceracupes arrowi Heller, 1911
 Ceracupes chingkini Okano, 1988
 Ceracupes fronticornis (Westwood, 1842)
 Ceracupes yui Okano, 1988

Eksterne lenker 

 

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871