alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Øyvind Hansen

Øyvind Hansen er navnet til flere personer.

I 2022 hadde 140 menn i Norge Øyvind Hansen som sitt første fornavn og etternavn. Av disse var det 114 som hadde Øyvind Hansen som sitt eneste fornavn og etternavn. Samtidig var det 67 menn som hadde Øivind Hansen som sitt første fornavn og etternavn. Av disse var det 47 som hadde Øivind Hansen som sitt eneste fornavn og etternavn. 

Blant disse finnes:
 Øyvind Hansen (illustratør) (1932–2007)
 Øyvind Hansen (musiker) (født 1964), trommeslager i bandet Can Can og Mercury Motors
 Nils Øyvind Hansen, gitarist i bergensbandet Vidunderbarna

Referanser
Thea Moen

Thea Moen Rønnevig (født 1. mai 1978 er en norsk tidligere fotballspiller. I toppfotballen spilte hun hele sin karriere i Røa, bortsett fra en periode i universitetsfotballen i USA.

Moen begynte på Ullern Idrettsforening, men byttet til Røa da hun var 16. Hun kom med på Røa i 1994, og debuterte og scoret Røas eneste mål i en kamp mot Ellingsrud. Moen markerte seg mye i tiden fremover, og spilte en viktig rolle i Røas opprykk til det nest øverste nivået. Moen var flere år enten toppscorer eller rett bak toppscoreren.

I høstsemesteret 1998 dro Moen til USA for å studere. Hun begynte på Wofford College, der hun spilte i to sesonger, og utmerket seg nok til å komme på All-Southern Conference-laget, og hun figurerer fortsatt (per oktober 2010) høyt på rekordlistende, der hun troner med flest mål per sesong. Imidlertid var det først da hun flyttet til University of South Carolina Upstate mot slutten av sin utdannelse at hennes karriere markerte seg. For USC Spartans (både universitetet og Wofford ligger i Spartanburg) spilte Moen riktignok bare halvannen sesong grunnet kneskade, men i løpet av de sesongene slo hun de fleste rekorder der, og flere av rekordene står fortsatt. Hun er per oktober 2010 toppscorer, den med flest poeng (blanding av mål og målgivende pasning), hun har nest flest avgjørende mål og tredje flest målgivende pasninger. Hun ble inkludert i skolens Hall of Fame ved første anledning, og hun ble tatt ut på diverse regionale lag. Hun markerte seg også faglig, og fikk flere nominasjoner.

Da Moen kom fast tilbake på Røa i 2002-sesongen, spilte hun først som innbytter, men ble etter få kamper fast på topp. Hun endte på andreplass på toppscorerlisten det året, to mål bak Kristine Edner med fire færre kamper. Neste sesong spilte Moen samtlige kamper, og ble delt toppscorer med beskjedne 4 mål. Dette ble imidlertid Moens siste sesong, og hun ga seg med toppfotball før Røas gullsesong.

Referanser 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Røa IL
Fødsler i 1978
Liste over kunstgressbaner i Aust-Agder

Liste over kunstgressbaner i Aust-Agder er en liste over kunstgressbaner i Aust-Agder.

I 2003 var det kun fire kunstgressbaner i Aust-Agder, i 2006 var det ti, og pr. 2010 var det 22, og fem nye planlagt.

Kilder 
Agderposten 8. oktober 2010 s.25
PST Sport – Kunstgress

 
 
Kunstgressbaner
Kunstgressbaner i Aust-Agder
Hedevig Ulfeldt

Hedevig Ulfeldt, grevinne av Slesvig-Holsten (Hedevig Christiansdatter; født 15. juli 1626 på Haderslevhus, død 5. oktober 1678 i Christianstad) var datter av Christian IV og Kirsten Munk. Hedevig var tvillingsøster av Christiane Sehested. Hedevig og Leonora Christina var de eneste av barna som var til stede ved Christian IVs død på Rosenborg slott 28. februar 1648.

Ulykkelig ekteskap 
Hedevig ble i store deler av barndommen oppfostret hos mormoren Ellen Marsvin. Hun giftet seg på Københavns slott den 6. november 1642 med daværende lensherre på Christiansstad, Ebbe Ulfeldt. Ekteskapet var særdeles ulykkelig, og under oppholdet i Sverige kom de på fullstendig krigsfot med hverandre. Han var brutal og hensynsløs, og hun endte opp med å hate ham – "det forbandede creatur". I oktober 1655 holdt hun ikke lenger ut, og flyktet sammen med en formodet elsker til søsteren Leonora Christine, som på det tidspunkt oppholdt seg på slottet Barth i Pommern. Herfra reiste hun siden videre til sin mor på Boller, og hun var også til stede ved hennes begravelse i Odense i 1658.

Fattigdom 
Etter morens død arvet hun Tåsinge med Valdemars slott, men mottok  først godset etter freden i 1660. Her bodde hun fra 1661–1664 i ytterste fattigdom, og måtte pantsette stykke for stykke til mannen- og hennes egne kreditorer. Fra april 1664 oppholdt hun seg mest på Ulfeldts gård Råbelev i Skåne. Her mottok hun sommeren 1666 Leonora Christines to døtre Ellen Christine og Leonora Sophie Ulfeldt.

Hedevig korresponderte hemmelig med Leonora Christine da hun satt i Blåtårn. Etter kong Frederik III død i 1670, reiste hun til København for å arbeide for søsterens frigivelse. Hedevig Ulfeldt døde den 5. oktober 1678, og ble begravet i Trefoldighetskirken i Christianstad. På Ovesholm, Ebbe Ulfeldts tidligere gård ved Kristianstad, henger et portrett av Hedevig utført av Abraham Wuchters omkring 1670. Bildet viser en standsmessig kledt kvinne med hermelin, perler og en liten hatt. Uttrykket er strengt og skulende med sammenbitte lepper.

Hedevig og Ebbe etterlot seg tre døtre:

 Anna Catharine (1646–1678), gift med general Carl Gustaf Skytte til Sinclairsholm
 Christine (1653–1717), gift med Carl Gustaf Bonde til Stensholm  
 Sophie Marie (1660–1706), gift med Johan Hållfast (Halfast) Ridderschantz

Referanser

Eksterne lenker 
 Hedevig – Dansk biografisk leksikon
 Slekten Ulfeldt hos SNL
 Se https://www.adelsvapen.com/genealogi/Ulfeldt_nr_19; se dessuten https://sv.m.wikipedia.org/wiki/Ridderschantz; se også https://www.adelsvapen.com/genealogi/Ridderschantz_nr_1008

Danske grevinner
Danske tvillinger
Slekten Ulfeldt
Personer fra Haderslev
Elisabeth Sophie Gyldenløve

Elisabeth Sophie Gyldenløve (Elisabeth Sophie Christiansdatter; født 1633, død 20. januar 1654) var datter av Christian IV og Vibeke Kruse. 

Hun ble trolovet med Claus von Ahlefeldt da hun var 10 år gammelog giftet seg med ham den 18. juni 1648. Paret fikk et barn i 1650; Christine Sophie Amalie von Ahlefeldt (1649-1729) til Ulriksholm (arvet etter morbroren Ulrik Christian Gyldenløve) og Bramstedt. Men merk at denne ref. 6 til Skeel-Kannegaard-genealogi utelater Christine Sophie Amalie von Ahlefeldts 3. ekteskap med russisk generalmajor Johan Carl friherre Diede zum Fürstenstein, «boede tillige med ham 1712 på Bramstedt, + 1729, o. 80 år
gammel», som det sies i Danmarks Adels Aarbog 1985,stamtavlen «Ahlefeldt», s. 619. Så gammel ble ikke moren, for Elisabeth Sophie Gyldenløve døde 21 år gammel og ble begravet i Sankt Nikolai kirke i Kiel 16. mars 1654.

Referanser

Litteratur 

Kongelige dansker
Fødsler i 1633
Dødsfall i 1654
Smeltehytta (Norsk Bergverksmuseum)

Smeltehytta er et selskapslokale på Kongsberg som driftes av Norsk Bergverksmuseum. Bygget ble oppført i 1844 og ble sist restaurert og høytidelig gjenåpnet i 1986 av Kong Olav V.  
Smeltehytta benyttes i dag som selskaps- og konsertlokale, blant annet for Kongsberg Jazzfestival.

Andre spillesteder for Kongsberg Jazzfestival
 Tubaloon
 Festivalgata
 Pavescenen
 Kongsberghallen
 EnergiMølla
 Kongsberg kino

Kultur i Kongsberg
Byggverk i Kongsberg
Juan Manuel de Rosas

Juan Manuel de Rosas (født 30. mars 1793 i Buenos Aires i Visekongedømmet Río de la Plata, død 14. mars 1877 i  Swaythling ved Southampton i Hampshire i Storbritannia), født Juan Manuel José Domingo Ortiz de Rozas y López de Osornio var en argentinsk politiker som var Buenos Aires-provinsens guvernør i to perioder, fra 1829 til 1832 og fra 183 til 1852, og i denne perioden også i praksis den autoritære lederen for den argentinske føderasjon med ansvar for landets utenrikspolitikk, da føderasjonen ikke hadde et formelt statsoverhode. 

Rosas styrte Argentina i deler av perioden som har blitt kjent som de argentinske borgerkriger, som varte fra ca. 1814 til 1880, delvis samtidig som den kortere argentinske uavhengighetskrigen mot Spania, som hovedsakelig ble utkjempet mellom  det føderale partiet, Federales, som var Rosas' parti, og det unitære partiet, Unitarios, eller mellom Buenos Aires og de andre argentinske provinsene.

Biografi

Han utviklet en politisk strategi eller ideologi som kan ha vært en ledesnor for hans streben etter å nå de mål han satte seg: Tid er viktigere enn rom, enhet overvinner konflikt, realitet er viktigere enn ideer, og helheten er viktigere enn dens deler.

Rosas var en av Iberoamerikas mest berømte caudilloer, autoritære militærpolitiske ledere, og gjennom sitt styre styrket han landets enhet, sørget for en effektiv regjering og styrket konføderasjonens økonomi. Rojas' Argentina utkjempet sju kriger uten å bli beseiret, inkludert konføderasjonskrigen mot Perú-Bolivia, og motstod en fransk blokkade i to år, uten å miste noe av konføderasjonens territorium. Mellom sine to regjeringsperioder deltok han i et felttog mot indianerne i Patagonia, et område som ikke kom under argentinsk kontroll før 1870-tallet, etter den såkalte erobringen av ørkenen. I 1830 møtte han den engelske naturforskeren Charles Darwin, som senere skrev om dette møtet. 

Han ble tvunget til å gå av etter sitt nederlag i slaget ved Caseros mot en allianse – den såkalte Ejército Grande ledet og samlet av en av Rosas' tidligere allierte, general Justo José de Urquiza – bestående av de to argentinske provinsene Entre Ríos og Corrientes og Keiserdømmet Brasil og Uruguay under den såkalte krigen mot Oribe og Rojas. Etter dette levde Rojas i eksil i Det forente kongerike Storbritannia og Irland til sin død i 1877.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Argentinas historie
Argentinske offiserer
Argentinske politikere
Personer fra Buenos Aires
Fødsler i 1793
Dødsfall i 1877
André Wohllebe

André Wohllebe (født 8. januar 1962 i Berlin, død 29. desember 2014 samme sted) var en tysk padler som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Wohllebe vant to olympiske bronsemedaljer under i padling under Sommer-OL 1988 i Seoul.
Han kom på tredjeplass i K-1 1000 meter bak Greg Barton fra USA og Grant Davies fra Australia. Han var også en av den østtyske kvartetten som ble nummer tre på K-4 1000 meter. De andre padlene var Kay Bluhm, Andreas Stähle og Hans-Jörg Bliesener.

Fire år senere, under Sommer-OL 1992 i Barcelona, ble han olympisk mester i padling. Sammen med Oliver Kegel, Thomas Reineck og Mario von Appen vant de K-4 1000 meter foran Ungarn og Sovjetunionen. 
 
Han ble verdensmester i padling åtte ganger i perioden 1983 til 1993.

OL-medaljer 
  1992  Barcelona - Gull i padling, K-4 1000 meter menn  Tyskland
  1988  Seoul - Bronse i padling, K-1 1000 meter menn  Øst-Tyskland
  1988  Seoul - Bronse i padling, K-4 1000 meter menn  Øst-Tyskland

VM-medaljer 
  1983  Tammerfors - Gull i padling, K-2 500 meter
  1983  Tammerfors - Gull i padling, K-2 1000 meter
  1985  Mechelen - Gull i padling, K-4 500 meter 
  1986  Montréal - Gull i padling, K-4 500 meter 
  1991  Paris - Gull i padling, K-4 500 meter 
  1991  Paris - Gull i padling, K-4 10000 meter 
  1993  København - Gull i padling, K-4 1000 meter 
  1993  København - Gull i padling, K-4 10000 meter 
  1986  Montréal - Sølv i padling, K-2 1000 meter 
  1990  Poznań - Sølv i padling, K-4 500 meter 
  1991  Paris - Sølv i padling, K-4 1000 meter
  1993  København - Sølv i padling, K-4 500 meter 
  1981  Nottingham - Bronse i padling, K-4  500 meter
  1985  Mechelen - Bronse i padling, K-4 1000 meter 
  1989  Plovdiv - Bronse i padling, K-4 1000 meter 
  1990  Poznań - Bronse i padling, K-4 1000 meter 
  1994  Mexico by - Bronse i padling, K-4 1000 meter 
  1987  Duisburg - Bronse i padling, K-2 200 meter

Eksterne lenker 
 

Tyske padlere
Olympiske mestere for Tyskland
Medaljevinnere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Øst-Tyskland under Sommer-OL 1988
Padlere under Sommer-OL 1988
Medaljevinnere under Sommer-OL 1992
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 1992
Padlere under Sommer-OL 1992
Personer fra Berlin
Olympiske medaljevinnere i padling
Linda Ørmen

Linda Ørmen (født 22. mars 1977) er en tidligere fotballproff som har spilt for det norske kvinnelandslaget (1998–2003). Ørmen har spilt for klubbene Råde IL, Sprint Jeløy, Athene Moss, Kolbotn IL, New York Power og Asker.

På klubblag 
Ørmen spilte med guttene i Råde IL fra 1983 - 1991. Hun spilte på Sprint Jeløy sitt jentelag fra 1991-1992. Som 15 åring ble hun tatt med på damelaget til Sprint Jeløy. Hun ble seriemester i toppserien med Sprint Jeløy i 1993. Sprint Jeløy tok bronse i 1994 og 1996. Ørmen var med når Sprint Jeløy dannet egen dameklubb i Athene Moss i 96/97, på Melløs stadion. Laget tok bronse i toppserien i 1998 og 1999. Tap i cupfinalen mot Trondheims Ørn i 1999. Ørmen gikk til Kolbotn og fikk med seg en bronse og en sølv i toppserien før hun dro til utlandet. Sammen med Anita Rapp spilte hun en sesongen i New York Power. Pga skade valgte Ørmen å dra tilbake til Norge kun etter en sesong. Ørmen spilte en sesong i Asker i 2003, før hun la fotballskoa på hylla som 26 åring.

På Landslag 
Ørmen har spilt på alle de aldersbestemte landslagene.

U-16: 1992-1993, 12 kamper 3 mål. U-20: 1995-1997, 16 kamper 2 mål. U-21: 1998-2000, 7 kamper 3 mål. A-landslaget: 1998-2003, 51 kamper 14 mål.

Hun var med på VM i USA 1999 (4 plass), EM i Frankrike 2001(4 plass), VM i USA 2003 (tap i kvartfinalen). Ørmen hadde sin beste sesong på landslaget i 2001, med 14 spilte kamper og 8 mål. Hun la opp etter nedturen i VM 2003, hvor Norge ikke kvalifiserte seg videre til OL.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske damelandslagsspillere i fotball
Fotballspillere for Kolbotn IL
Fødsler i 1977
Olga Kurylenko

Olha Konstantynivna Kurylenko (ukrainsk: О́льга Костянти́нівна Куриле́нко; født 14. november 1979), bedre kjent som Olga Kurylenko, er en ukrainsk modell og skuespiller. Hun er kjent for rollen som Camille Montes i James Bond-filmen Quantum of Solace.

Hun ble født i Berdjansk i Ukraina, men fikk fransk statsborgerskap i 2001.

Modellkarriere 
Da hun var i Moskva som 13-åring ble hun oppdaget av en kvinnelig modelljeger. 17 år gammel signerte hun kontrakt med modellbyrået Madison i Paris. Da hun var 18 år hadde hun vært på forsiden av både Vogue og Elle.

Skuespillerkarriere 
Kurylenkos første opptreden som skuespiller var i musikkvideoen Love's Divine i 2003 med Seal.

Senere har hun spilt i en rekke filmer:
 L'Annulaire (2005) 
 Paris, je t'aime (2006) 
 Le Porte-bonheur (2006) (TV) 
 The Serpent (2006) 
 Suspectes (2007) (miniserie)
 Hitman (2007) 
 Max Payne (2008) 
 Tyranny (2008) 
 Quantum of Solace (2008) – første James Bond-pike fra det tidligere Sovjetunionen, 
 Kirot (2009) 
 Centurion (2010) og
 Oblivion (2013)
 The Water Diviner (2014)
 The Death of Stalin (2017)
 Johnny English Strikes Again (2018)
 Black Widow (2021)

Privatliv 
Hun har to skilsmisser bak seg. Hun emigrerte fra Ukraina til Frankrike i 1996, og bosatte seg da i Paris. I 2009 flyttet hun til London.

Den 15. mars 2020 annonserte Kurylenko at hun hadde testet positivt for for COVID-19. Men den 22. mars ble hun erklært fullstendig friskmeldt.

Referanser

Eksterne lenker 
  

Ukrainske skuespillere
Franske skuespillere
James Bond
Personer fra Berdjansk
Edhi Foundation

Edhi Foundation er en frivillig velferdsorganisasjon i Pakistan, grunnlagt av Abdul Sattar Edhi i 1951. Edhi er leder av organisasjonen og hans kone Bilquis, en sykepleier, overvåker fødsel- og adopsjonstjenester av stiftelsen. Hovedkvarteret er i Karachi, Pakistan.

Edhi Foundation gir 24-timers assistanse over hele landet i Pakistan og i utlandet. Stiftelsen yter, blant mange tjenester, ly for den fattige, frie sykehus og medisinsk behandling, narkotika rehabiliteringstjenester, og nasjonale og internasjonalt hjelpearbeide. Dens hovedfokus er beredskapstjeneste, foreldreløse, handikappede, ly for den fattige, utdanning, helsevesen, Internasjonal samfunnstjeneste, Blod & medisin Bank, luftambulansetjeneste, marine- og kystnære tjenester.

Opphav
Edhi etablerte sitt første velferdssenter og deretter Edhi Trust med bare Rs. 5000 (Ca. 500 kr i dagens verdi.) Edhi Foundation er den største velferdsorganisasjonen i Pakistan i dag. Stiftelsen har over 300 sentre over hele landet, i store byer, små byer og fjerntliggende områder, som gir medisinsk hjelp, familieplanlegging og krisehjelp. Den eier luftambulanser, som gir rask tilgang til fjerntliggende områder.

I Karachi (Pakistans nest største by) alene drifter Edhi Foundation åtte sykehus som gir gratis medisinsk behandling, øyesykehus, diabetikersentre, kirurgiske enheter, et 4-sengs kreftsykehus og mobile apotek. I tillegg til disse forvalter Stiftelsen også to blodbanker i Karachi.

Velferdsaktiviteter
Husly til foreldreløse, rømlinger, og psykisk syke.
Juridisk bistand til personer i fengsel.
Begravelsestjenester til fattige. Religiøse tjenester leveres i henhold til den avdødes religiøse tilhørighet.
Gratis matservering til fattige, psykisk syke, rusavhengige osv. i store byer i Pakistan (Pakistans svar på Fattighuset)

Nødtjenester
Edhi Foundation er oppført i Guinness rekordbok for å ha den største frivillige ambulansetjenesten i verden. Feltambulansetjenesten omfatter 700 ambulanser. Blod- og medisinbankene gir medisin til trengende personer. Flyktningbistand gir hjelp til flyktninger i Pakistan.

Referanser

Eksterne lenker 
 Edhi Official Website
 Edhi Foundation
 WikiPakistan side om Edhi Foundation
 Informasjon om Edhi Foundation

Pakistanske ideelle organisasjoner
Humanisme
Pakistan
Organisasjoner etablert i 1951
Karachi
Sofiemyråsen skole

Sofiemyråsen skole ligger på Sofiemyr i Nordre Follo kommune og er en skole for barn og unge med omfattende lærevansker og funksjonshemminger.

Barneskoler i Viken
Ungdomsskoler i Viken
Skoler i Nordre Follo
Arthur Svenssons internasjonale pris for faglige rettigheter

Arthur Svenssons internasjonale pris for faglige rettigheter (også kalt Svenssonprisen) er en pris som ble opprettet av fagforbundet Industri Energi i 2010 og siden blitt utdelt årlig. Prisens formål er å fremme fagforeningsarbeid og faglige rettigheter nasjonalt og internasjonalt. Prisen er på 500 000 kroner, hvorav halvparten brukes på prosjekt i samarbeid med prisvinneren.

Prisen har fått navnet etter Arthur Svensson, som var leder av Kjemisk Forbund i 17 år. Som leder var han sterkt engasjert i internasjonalt solidaritetsarbeid. 

Prisvinner velges blant nominasjoner fra fagforeninger over hele verden. Priskomiteen besto (per 2022)  av Frode Alfheim (leder),  Atle Høie, Haldis Holst, Håvard Lismoen, Tor-Arne Solbakken, Henriette Westhrin og Liv Tørres. Sekretær og tilrettelegger for komiteen er Espen Løken.

Prisen deles ut på eget arrangement i midten av juni hvert år.

I 2014 ble Svenssonstiftelsen opprettet. Denne stiftelsen arbeidet med å utvikle aktiviteter i tilknytning til prisen, informere om den og skulle følge opp prisvinnerne og deres arbeid. Stiftelsen ble oppløst sommeren 2021, og prisen videreføres etter det i regi av Industri Energi.

Prismottagere 
En person eller organisasjon som i særlig grad har fremmet faglige rettigheter og/eller styrket fagorganisering kan få prisen. Tillitsvalgte og ansatte i  fagforbund over hele verden kan foreslå kandidater.

2022: Prisen gikk til det liberiske helsearbeiderforbundet NAHWUL og dets leder, George Poe Williams
2021: Prisen gikk til den uavhengige fagbevegelsen i Belarus, representert ved hovedorganisasjonen BKDP og dets medlemsforbund
2020: Prisen gikk til den chilenske fagforeningslederen Barbara Figueroa
2019: Prisen gikk til den filippinske fagforeningsaktivisten og læreren France Castro
 2018: Prisen gikk til den uavhengige fagbevegelsen i Kasakhstan, representert ved Larisa Kharkova, Nurbek Kushakbaev og Amin Eleusinov
 2017: Prisen gikk til den sørafrikanske fagforeningen CSAAWU (Commercial, Stevedoring, Agricultural and Allied Workers Union)
 2016: Prisen gikk til organisasjonen LabourStart
 2015: Prisen gikk til lederne for lærerforbundet i Bahrain, Mahdi Abu Dheeb og Jalila al-Salman
 2014: Prisen gikk til den mexicanske fagforeningslederen Napoleon Gomez Urrutia, leder for Los Mineros
 2013: Prisen gikk til den russiske fagforeningslederen Valentin Urusov.
 2012: Prisen gikk til kambodsjanske fagforbundet Coalition of Cambodia Apparel Workers Democratic Union, C.CAWDU.
 2011: Prisen gikk til generalsekretæren i den palestinske fagbevegelsen (PGFTU) Shaher Sae'd.
 2010: Den første prisen ble utdelt under Industri Energi sitt landsmøte den 11. oktober 2010. Vinneren ble Wellington Chibebe som er generalsekretær i Zimbabwes Congress of Trade Unions.

Referanser

Eksterne lenker
 
 

Priser
Fagforbund
Niese

Niese er en slektsbenevning for datteren til noens bror eller søster. En kan også benytte ordet brordatter eller søsterdatter for å klargjøre slektskapet.

Ordet «niese» kommer fra fransk neveu, av latin nepos med samme betydning. Det tilsvarende ordet for gutter, «nevø», har en lignende avledning.

Kjente nieser
 Hetti, Netti og Letti er niesene til Dolly Duck

Eksterne lenker
 Er det lov å skrive tantebarn? ved foreldreportalen.no

Familie
Daily NK

Daily NK er en nettavis som fokuserer på saker relatert til Nord-Korea. Nettatedet drives av nordkoreanske avhoppere til Sør-Korea og rapporterer daglig om forholdene i Nord-Korea ved hjelp av et nettverk av informanter i landet.

Nettstedet ble etablert i desember 2004. Det blir publisert på fire språk; koreansk, kinesisk, japansk, engelsk. De nordkoreanske kildene kommuniserer med utgiverne ved hjelp av kinesiske mobiltelefoner som kan benyttes ved den kinesisk-koreanske grensa i nord. Nettstedet har også en rekke korrespondenter, blant annet i Kina, som intervjuer nordkoreanere på flukt. Nettstedet forteller også om hvordan nordkoreanske avhoppere har det i Sør-Korea, samt at en følger de nordkoreanske mediene.

Av den grunn blir nettstedet ofte benyttet som kilde av andre internasjonale medier i artikler knyttet til Nord-Korea. Nordkoreanske myndigheter kritiserer nettstedet for å drive en anti-nordkoreansk kampanje. Ettersom nettstedet har utviklet seg har også kildenettet blitt bedre, og inkluderer nå flere høyerestående myndighetspersoner i nord, ifølge The New York Times.

En av bidragsyterne var Hwang Jang-yop, den foreløpig mest fremstående nordkoreanske avhopper til Sør-Korea, ansett som nordkoreansk sjefsideolog da han hoppet av.

Referanser

Eksterne lenker
  Daily NK
  Daily NK
  Daily NK
  Daily NK

Nettaviser
Sørkoreanske aviser
Aviser etablert i 2004
2004 i Sør-Korea
Absolutt alkohol

Absolutt alkohol er alkohol som er 99 – 100% ren etanol. Ved destillasjon vil alkohol kunne få en renhet på 96% alkohol og 4% vann. For å fjerne resterende vannmengde og oppnå absolutt alkohol (100%) tilsettes ulesket kalk (CaO), som reagerer med vannet og danner kalsiumhydroksid, men som ikke reagerer med etanol. Slik alkohol er til bruk i industrien og i laboratorier.

Noen bruker sykloheksan som blir tilsatt 96%-spriten. Sykloheksanet binder seg til vannmolekylene og gir dem et lavere kokepunkt. Vannet blir så skilt ut, og man sitter igjen med ren 100% sprit.

Referanser

Eksterne lenker 
 Store Norske Leksikon - Absolutt alkohol

Alkohol