alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Livet er herlig

Livet er herlig (originaltittel: La vita è bella) er en italiensk dramakomedie 1997 med Roberto Benigni i hovedrollen. Han hadde også regi og skrev manus.

Den ble belønnet med Oscar for beste fremmedspråklige film. I tillegg vant Benigni Oscar for beste mannlige hovedrolle mens Nicola Piovani fikk Oscar for beste musikk. Den ble ellers tildelt Grand Prix ved Filmfestivalen i Cannes, samt ni David di Donatello-priser  (inkludert for beste film).

Handling 
Guido (Roberto Benigni), en italiensk jøde, kommer til Arezzo hvor han åpner en bokhandel. Guido er både morsom og karismatisk, særlig når han prøver å sjarmere Dora (italiensk, men ikke jødisk; portrettert av Benignis kone i det virkelige liv, Nicoletta Braschi), som han klarer å kapre hjertet til – enda hun er forlovet – fra hennes ondskapsfulle forlovede. Flere år går, hvor Guido og Dora får en sønn i mellomtiden, Giosuè (Giorgio Cantarini). I filmen er Giosuè omtrent 5 år gammel. Likevel er både fortellerstemmen i begynnelsen av filmen og i slutten av filmen lest inn av en eldre Giosuè.

I den andre halvdelen blir Guido, Guidos onkel Eliseo, og Joshua deportert til en konsentrasjonsleir på Giosuès bursdag. Dora krever å få bli med familien sin, og får lov til det. I et forsøk på å holde Giosuès mot oppe, overbeviser Guido  ham om at leiren kun er et spill – en konkurranse hvor førstemann som klarer å samle 1000 poeng vil vinne en stridsvogn. Han forteller Giosuè at hvis man klager over sult så mister man poeng, mens stille gutter som gjemmer seg for vaktene får flere poeng. Han overbeviser Giosuè at vaktene er slemme fordi de vil ha stridsvognen for seg selv, og at alle de andre barna gjemmer seg for å samle flest mulig poeng. Han avleder alle Giosuès forsøk på å avbryte konkurransen for å vende hjem ved å overbevise ham om at det er like før de vinner og at spillet snart er slutt. Til tross for at de opplever syke mennesker og mange redselsfulle dødsfall omkring seg, setter ikke Giosuè spørsmålstegn ved hendelsene – dels på grunn av hans fars gode overbevisningsevner og dels hans egen uskyldighet.

Guido holder konkurransen ved like helt fram til slutten, hvor – i kaoset skapt av amerikanernes plutselige nærvær – han beordrer sønnen sin til å gjemme seg i et skap helt til alle er borte. Dette skulle være den aller siste oppgaven før stridsvognen ble hans. Etter å ha prøvd å finne Dora blir Guido tatt til fange, bortført og skutt av en nazivakt, men ikke før han får sin sønn til å le en aller siste gang ved å imitere nazivakten som om de to marsjerte rundt i leiren sammen. Giosuè overlever og tror at han nå har vunnet konkurransen når en amerikansk stridsvogn ankommer for å frigjøre leiren, og han blir gjenforent med sin mor.

Medvirkende 
 Roberto Benigni – Guido Orefice
 Nicoletta Braschi – Dora
 Giustino Durano – Eliseo Orefice
 Giorgio Cantarini – Giosué Orefice

Eksterne lenker 
 
 
 

Filmer fra 1997
Italienske dramakomedier
Filmer om andre verdenskrig
Holocaust
Oscar-vinnere (musikk)
Oscar-vinnere (fremmedspråklige film)
Italienskspråklige filmer
Singsakerlinjen

Singsakerlinjen, eller linje 3, var en trikkelinje mellom jernbanestasjonen og Rosenborg i Trondheim.

Den ble bygget i 1927 og nedlagt i 1968. Som alle trikkelinjer i Trondheim var den bygd med meterspor.

Opprinnelig gikk linjen til Ankers gate, 1935 ble den forlenget til Asbjørnsens gate og 1955 ble det bygget en sløyfe til Rosenborg og tilbake til Ankers gate.

Baneeffekten 
Da banen ble betjent av trikker frem til 1968 var antallet passasjerer 2,1 millioner. I 1969 da den samme traseen ble betjent av buss, falt passasjertallet til 1,6 millioner. En reduksjon på 24 prosent. Den samme traseen ble betjent av den gang bussrute nr 3, senere nr 63. Busslinje nr 3 kjørte fra trikkenedleggelsen en endret trasé en tid, før man endret traseen tilbake tilsvarende trikkens trasé. Den fikk nr. 63 etter nedleggelsen av trikkelinje nr. 1 Lade-Lian i 1988. Dette på grunn av at bussen over Ladehammeren var bussrute nr. 4 og ble endret til bussrute nr. 3 slik at den gikk over Ladehammern istede. Bussrute nr. 4 ble så satt inn til å kjøre av trikkens gamle trase fra Sentrum til Lade. 

Den endret fra 2013 delvis trase fra å kjøre sløyfen Ankers gt. - Asbjørnsens gt. - Rosenborg til å kjøre fra Ankers gt. rett til Rosenborg i begge retninger. Dette på grunn av at rute 63 ble forlenget fra Singsaker til Strindheim.

Ved opprettelse av nye bussruter i 2019 fikk den igjen nytt nr. og ble endret fra rute nr. 63 til rute nr. 25 Hurtigbåtterminalen - Sentrum - Singsaker - Vikåsen.

Linjekart 

|}

Eksterne lenker 
 

Trikkelinjer i Trondheim
Jernbanestrekninger åpnet i 1927
Antonov An-2

Antonov An-2 ( NATO-kallenavn: «Colt» ) er et ukrainsk, tidligere sovjetisk, flerbruksfly. I utgangspunktet var flyet utviklet til bruk i landbruket (blant annet som sprøytefly), men det er ellers blitt brukt til en rekke andre formål, her kan nevnes militær personelltransport, ambulanseoppdrag og som skolefly. Prototypen fløy første gang 31. august 1947, og biplanet An-2 ble sett på som arkaisk i Vesten. 

Sitt noe gammeldagse utseende til tross, er An-2 på mange måter et meget moderne fly. Blant annet er vingene utstyrt med slats og elektrisk drevne, dobbeltspaltede flaps. Flyet kan holde seg i luften selv ved så lav hastighet som 55 km/t.

Omkring 5 000 An-2 ble produsert av Antonov. I tillegg ble omkring 1 500 produsert i Kina fra 1957 som Harbin Y-5, og fra 1960 omkring 12 000 i Polen av PZL-Mielec. 

An-2 er ennå i dag brukt i en rekke land verden over, både til militære og sivile formål.

Antonov An-2 i Norge

Antonov An-2 ble i en årrekke brukt til å fly fallskjermhoppere ved Stavanger Lufthavn. Flyhistorisk Museum, Sola har en Antonov An-2 i sitt eie, men den er for tiden lagret i påvente av restaurering.

Foreningen Russian Warbirds of Norway i Skien er i besittelse av en operativ AN-2.

Spesifikasjoner

Eksterne lenker 
 
 Wings Palette-fargelegging
 An2plane.ru (Russian)
 www.aviation.ru
 Antonov-2 walkaround
 www.bush-planes.com 
 A very high resolution panoramic image of an An-2 cockpit
 Walkaround An-2 from Sokolovaya Balka, Ukraine
 Walkaround An-2SKh from Kyrgyz Aviation college
 GenAIRation Antonov
 A short video of a flight with an Antonov An-2

An-2

Antonov An-002
Antonov An-002
Enmotors propelldrevne luftfartøy
Biplan
Fly fra Koreakrigen
Skånes

Skånes er et friluftsområde i Levanger kommune. Skånes ligger nordvest for Levanger sentrum. Skånes er et populært turområde og badeplass om sommeren. Det sikrede friluftslivsområdet utgjør 71 daa.

I nærområdet rundt Skånes finnes det flere kulturminner fra nyere tid, fundamenter etter Skånes skanse (1643/1645 – 1746/1747) er fremdeles synlig. En av skansens kruttkjellere er bevart under et uthus. Sør for Skånes gård ligger Trøa som er en godt bevart husmannsplass.

Referanser

Eksterne lenker
 Levanger kommune: Biologisk mangfold. Faktaark Skånes
 Direktoratet for naturforvaltning. Kulturlandskap Skånes

Levangers geografi
Badeplasser i Trøndelag
Falstadsenteret

Falstadsenteret og Falstad museum ligger på Ekne i Levanger kommune i Nord-Trøndelag og er et minnested og senter for menneskerettigheter. Senteret består av Falstad fangeleir og Falstadskogen som ligger et steinkast unna og var rettersted for okkupasjonsmakten. Skogen er i dag krigsgravplass og fredet kulturminne.

Falstad Museum ble etablert i forbindelse med frigjøringsjubileet i 1995, og er innrettet i kjelleren i det som var hovedbygningen for SS-Strafgefangenenlager Falstad. Siftelsen Falstadsenteret ble opprettet 2000 og er et nasjonalt opplærings- og dokumentasjonssenter for krigens fangehistorie, humanitær folkerett og menneskerettigheter. Senteret ble åpnet 7. oktober 2006.

Se også
 Falstad skolehjem
 Falstad fangeleir
 Norsk digitalt fangearkiv 1940–1945

Eksterne lenker
 Falstadsenteret
 Utenriksminister Jonas Gahr Støres tale under åpningen av senteret 7. oktober 2006
 Falstadsentret på kildenett.no
 Informasjon om Falstadsenterets faste og midlertidige utstillinger : http://falstadsenteret.no/museum/ 

Byggverk i Levanger
Museer i Trøndelag
Museer etablert i 2006
Korsun-Sjevtsjenkivskyj

Korsun-Sjevtsjenkivskyj (ukrainsk: Корсунь-Шевченківський, polsk: Korsuń-(Szewczenkowski), russisk: Корсунь-Шевченковский, Korsun-Sjevtsjenkovskij, til 1944: Korsun) er en by i Tsjerkasy oblast i Ukraina med ca. 20 000 innbyggere og ligger ved elven Ros. Navnet kommer fra den greske byen Chersonesus (oversatt som Korsun) på Krimhalvøya. Etter frigjøringen i 1944 ble dikteren Taras Sjevtsjenko hedret ved at hans navn ble inkludert i bynavnet.

Allerede i 1032 ble det bygget en befestning i Korsun av Jaroslav I og denne tjente som en beskyttelse av Kiev mot nomader fra steppene i sør. I 1240 ble Korsun ødelagt av Batu Khan. I 1584 ble det etablert en militærbase i byen. 

Noe senere ble byen en del av Det polsk-litauiske samvelde og i denne perioden ble det reist en ny befestning og byen fikk Magdeburg-rettigheter. I årene 1630, 1648 og 1768 ble byen angrepet av kosakker som ødela den polske garnisonen.

I 1793 ble Korsun innlemmet i Det russiske keiserdømmet. I 1903 ble en av keiserdømmets største malingfabrikker etablert i byen.

Under andre verdenskrig slo den røde arme de tyske styrkene i den såkalte Korsun-lommen. 14. februar 1944 var alle tyske styrker ute av området.

Etter krigen har landbruksnæringen blitt gjenetablert i området.

Eksterne lenker 
 

Byer i Tsjerkasy oblast
Ingeniørgeologi

Ingeniørgeologi er et fag som er beslektet med geoteknikk og geologi. Det er en geologisk vitenskap anvendt på ingeniøroppgaver for å forsikre om at de geologiske forholdene på et sted er forsvarlige til byggverk med hensyn til lokalisering, utforming, konstruksjon, drift og vedlikehold. Når bruer, hus og andre byggverk skal settes opp, må først grunnen undersøkes. Ingeniørgeologen kartlegger blant annet sprekker og svakhetssoner i berggrunnen for å avgjøre om grunnen er istand til å bære en tung konstruksjon. Ingeniørgeologer undersøker og gir geologiske og geotekniske anbefalninger, analyse og utforming. De ingeniørgeologiske studiene kan gjøres under planleggingen, miljøvern-analysen, utformingen av ingeniøroppgaver eller konstruksjonsfasen av prosjekter, og under etterarbeider og forensic-faser av prosjekter.

Typiske arbeidsoppgaver
Se også Ingeniørgeolog

Arbeidstyper kan være geologiske katastrofer, geoteknikk, materialegenskaper, skred og helningsstabilitet, erosjon, flom, uttørking, seismiske undersøker osv. Ingeniørgeologiske undersøkelser er utført av geolog eller ingeniørgeolog som har utdannelse og arbeidserfaring fra gjenkjennelse og analyse av geologiske katastrofer og spesielle geologiske forhold. Deres hensikt er å beskytte liv og eiendom mot ødeleggelse og å løse geologiske problemer.

Ingeniørgeologi i Norge
Se også Ingeniørgeologiske prosjekter i Norge
Den nye Svinesundbrua ble bygget i etterkant av ingeniørgeologiske undersøkelser for å avklare hvilke belastninger og forhold må være tilstede for at grunnen under brua kan svikte.

Jernbanetunnelen fra Oslo til Lillestrøm, Romeriksporten: Undersøkelselser i forkant av byggingen, forutså ikke graden av drenering av flere tjern og småvann i Østmarka (spesielt Nordre Puttjern) som utbyggingen førte til.  

Innsynkning av havbunnen på Ekofiskfeltet som følge av produksjon av olje viser at menneskelig aktivitet kan gi uforutsette konsekvenser. (Oljeplattformene der måtte heves flere meter for å tilfredsstille kravet om å kunne tåle en såkalt hundreårsbølge.)

Se også
 Ingeniørgeolog
 geoteknikk
 geoteknisk ingeniør
 geoteknisk undersøkelse

Litteratur
Richard E. Goodman (ed.): Engineering Geology: Rock in Engineering Construction. John Wiley and Sons, New York, 1993.

Referanser 

Geologi
Geoteknikk
Trollkyrkja (Fræna)

Trollkyrkja eller Trollkirka, i Fræna kommune består av tre kalk-grotter med underjordiske bekker og fosser. Tidligere var det fire grotter, men en er sammenrast. Det er enkelt å ferdes i grottene. En elv med fosser renner gjennom grottesystemet og enkelte steder faller dagslyset inn. 

Molde og Romsdals Turistforening gjorde Trollkyrkja kjent, sikret og farbar i 1890. Foreningen sto for vedlikeholdet helt til Fræna kommune overtok ansvaret på slutten av 1980-tallet.

Grottene 
Grottene ligger ca. 500 meter over havet. De er vasket ut av en stor kalksteinsåre som går i fjellpartiet Talstadhesten, Tverrfjella og Lyngstadfjellet mellom Frænfjorden og Kornstadfjorden.
 
De to nederste har fossefall som faller 14 meter ned i et hvitt marmorbasseng. Den øverste består stort sett av lange ganger under jorden. 

På flaten vest for øverste  grotte ligger et fiskevann med hvite marmorbrygger. Vannet har ikke synlig avløp og vannet renner gjennom sprekker i fjellet videre ned i grottene.  

Fjellet bak Trollkyrkja er spesielt med takker og spir.

Tilkomst 
Parkingsplassen er merket og ligger like ved fylkesvei 64, på Fræneidet, litt nord for avkjøringen til Syltesetra. Parkeringsplassen har veiviser opp til grottene, og ligger ca. 100 meter over havet. Fra parkeringsplassen er det ca. 90 minutters fottur med 400 meters stigning på godt merket sti. Mot slutten blir stien bratt, men ikke vanskelig å gå. 

 Fra Kristiansund er enkleste veien, fylkesvei 64 over Averøya, via  Atlanterhavsvegen om Eide til merket parkeringsplass
 Fra Molde følger en fylkesvei 64 gjennom Malmefjorden og til rundkjøringen på Moen, hvor en tar av i retning Eide.

Bilder

Kilder 
 Kristiansund og Nordmøre Turistforening, Årbok 1990.

Eksterne lenker 
 
  Trollkirka

Hustadvikas geografi
Grotter i Norge
Møre og Romsdals geologi
Perlesisel

Perlesisel (Spermophilus suslicus eller Citellus suslicus) er en art jordekorn.

Kroppen er 18–25 cm lang, altså omtrent lik stor som slektningen sisel, men perlesisel har kortere hale, 3–4 cm. Det beste kjennetegnet er likevel at ryggen er dekket med hvitgule flekker på mørk bunn. Ytre ører mangler nesten helt.

Arten er dagaktiv og tilpasset et liv i åpent landskap. Mange individer lever sammen i kolonier der de tilbringer mye av tiden i underjordiske gangsystemer. Perlesisel levde opprinnelig på stepper med kort gras, men finnes også på beitemark og i vegkanter. I motsetning til sisel kan den trives på mark som pløyes. 

Perlesisel er utbredt i Hviterussland, Moldova, Ukraina, Russland og den sørøstligste delen av Polen. Sisel overtar lenger vest, og på de tørre steppene sørøst i Ukraina og sør i Russland lever dvergsisel.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Ekornfamilien
Nær truede arter på IUCNs rødliste
Dyr formelt beskrevet av Johann Anton Güldenstädt
Pattedyr formelt beskrevet i 1770
Dødvann

Dødvann er en fenomen knyttet til et skips fremdrift i stratifiserte (lagdelte) vannmasser.

Vannmasser er stratifiserte når et tettere lag ligger under et mindre tett lag slik at det dannes en grenseflate mellom de to lag. Dette tette lag kan f.eks. være atlanterhavsvann som er salt og relativ kaldt, med Østersjøvann som har lavt saltinnhold, eller elvevann (ferskvann) som er relativt varmt i et lag over. Hvis grenseflaten mellom de to vannmassene ligger i rett dybde ifht. et skip som beveger seg, vil skipet forårsake en bølge på grenseflaten, på samme måte som skipet også danner bølger på vannoverflaten (som er grenseflaten mellom vann og luft). Da denne indre bølge skapes av energi mister skipet energi (fart), og skipets fart vil da avta – derav navnet dødvann.

I seilskutetiden var dette et større problem enn i dag, da skipene kunne miste så mye fart at manøvrering ble vanskelig. Fenomenet er vanlig nær elvemunninger, der utstrømmende ferskvann blir liggende over saltvann. I saltvannet kan det da danne seg bølger som ikke er synlige på overflaten, men er store nok til å sinke skipene betydelig. I antikken la man skylden på sugefisk. I slaget ved Aktium stanset Marcus Antonius' flaggskip brått, og man fant en sugefisk festet til skroget. Det samme opplevde Caligula på vei fra Antium til Astura. I dag vet vi at fartøyene var havnet i dødvann, men Plinius den eldre forteller om fisken at den hindrer skip i å komme frem, og at en mikstur av sugefisk derfor ble benyttet til å dempe altfor heftig forelskelse, til å trekke juridiske prosesser i langdrag, og til å stoppe aldringen hos kvinner. Også Rabelais og Edmund Spenser omtaler fenomenet med sugefisk, når vi i dag vet at det i virkeligheten dreide seg om dødvann.

Den norske polfareren Fridtjof Nansen var den første som beskrev dødvann etter å ha vært utsatt for  fenomenet under Framekspedisjonen i august 1893 ved Nordenskjoldøyene nær Tajmyrhalvøya.

Referanser 

 Teknisk Ukeblad: Løste dødvannsmysterium Besøkt 3. november 2008

Skipsterminologi
Maritime ord og uttrykk
Kisumu

Kisumu er en stor havneby i Kenya og landets tredje største by med en befolkning på omkring 400 000. Den ligger rett ved Victoriasjøen. 

Kisumu er den største byen vest i Kenya, og hovedstad i Nyanzaprovinsen. Byens flyplass heter Kisumu Airport og har daglige avganger til Kenyas hovedstad Nairobi, og flere andre steder.

Dens betydning som havneby har minsket blant annet ettersom vannhyacintens utbredelse har gjort det vanskelig å legge til ved byen.

Kjente personer fra Kisumu 

Ordet man bruker når man snakker om en person fra Kisumu er en «jakisumo». Kjente jokisumoere er blant annet:
Prunlal Sheth den første av de to nestlederne av Commission for Racial Equality, Storbritannia
Linus Okok Okwach, romersk-katolsk biskop
John Spurling, manusforfatter, forfatter, og nyhetsoppleser for BBC
Godfrey Mutiso Gorry, poet og manusforfatter
Jaramogi Oginga Odinga, faren til opposisjonslederen i Kenya
Raila Odinga, kenyansk politiker 

Den mest kjente personen med jokisumenske røtter er Barack Obama. Han far, Barack Obama sr., ble født i en landsby nær Kisumu. 8. august 2006 besøkte Obama Kisumu, som en del av en rundreise i Afrika.

Se også 
Opptøyene i Kenya 2007

Eksterne lenker 
 

Byer i Kenya
Bamse (tegneserie)

Bamse – verdens sterkeste bjørn er en svensk tegneseriebjørn skapt av Rune Andréasson. Den populære bjørnen dukket opp på en rekke korte tv-serier i 1966, før figuren fikk sitt eget faste tegneserieblad i 1973. Norge var det eneste landet utenom Sverige og Finland som hadde utgitt Bamse siden starten i 1973, men Egmont Serieforlaget, som utga det norske seriebladet, besluttet i mai 2009 å legge ned bladet i Norge. Fra mai 2013 kommer Bamse ut på samisk under navnet Bamse - máilmmi gievrramus guovža. Bamse utkommer fortsatt i Sverige. Langfilmen Bamse og Tyvenes by kom i 2014 ut på kino.

Bamse er en liten brunbjørn med blå topplue og bukse som blir verdens sterkeste bjørn når han spiser dunderhonningen til farmor. Andre viktige figurer i serien er den redde kaninen Lille Hopp (Lille Skutt på svensk), som er Bamses beste venn, og den smarte oppfinneren skilpadden Skallmann. Bamse er alltid snill, hjelpsom og opptrer moralsk korrekt. Serien utspiller seg på tre åser, inspirert av landskapet ved Taormina og Castelmola på Sicilia som Andrásson besøkte i mars 1963.

Torbjørn Selvens tegneserieguiden.net karakteriserer Bamse som «sosialdemokratisk superhelt i bamseform».

Bamses moral 
Bamse tar ofte opp sentrale temaer som rettferdighet, solidaritet, snillhet og medmenneskelighet som bot på slemhet og kriminalitet. Serien har et tydelig oppdragende preg med moralske leksjoner. Bladet fungerer også informerende og diskuterer samfunnstemaer rettet til barn, av og til med bruk av analogier, men også eksplisitt. Bamse har blant annet diskutert mobbing, trafikksikkerhet, dop, alkoholisme, terrorisme, rasisme og barnemishandling.

Kritikk 
Tegneserien og Rune Andréasson har blitt anklaget for å ha en politisk agenda med tydelig venstrevridning.  Når kona til Bamse, Brummelise, går ut i arbeid i en av den kapitalistiske Krøsus Sorks bedrifter oppretter hun om lag en fagforening. I seriestrippen Bamses skola, hvor Bamse forteller om Kina, ingår det uttalelser som har tolkets som positive til Mao. I nypublisering av Bamses Skola har innholdet blitt revidert og de kontroversielle uttalelsene slettet.

Kritikk ble også hevet i samband med tegneserien fra 1988, Trollkarlens röda blomma, hvor Skallman, etter å blitt venn med tre rusavhengige, blir påvirket av en drikke som gir doplignende påvirkninger. Seinere i serien brenner Skallmann ned feltet med de blomster drikken blir laget av. Den i 2001 sittende svenske barnombudsmannen uttrykket at det var ulempelig å trekke disse parallellene i en barneserie.

Bamse har også fått positiv kritikk og oppmerksomhet. Blant annet ble Bamse i 2017 utnevnt til Årets Tidsskrift i Sverige etter sitt temanummer om kildekritikk og falske nyheter.

Se også 

 Liste over figurer i tegneserien Bamse

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske tegneserier
Fiktive dyr
Introduksjoner i 1966
1966 i Sverige
Rudolf B. Nilsen

Rudolf Brynjar Nilsen (født 1943 i Vest-Agder) er en norsk komponist, organist og dirigent. Hans mest kjente komposisjon er orkesterverket In Arcadia Ego.

Norske komponister
Nehemja

Nehemja (hebraisk:  – Nĕḥæmyâ) var ifølge Bibelen en viktig person i tiden etter det babylonske fangenskap, samtidig med Esra og profeten Malaki.   

Han bad en gang kongen om å få dra tilbake til Israel for å se hvordan det stod til der. Til tross for motstand fikk han gjenreist Jerusalems murer på 52 dager. Religiøst samarbeidet han med Esra. Han oppholdt seg i Jerusalem i to perioder. Hans senere liv er ukjent.

Referanser

Se også
 Nehemjas bok

Bibelske personer
Rolf Seljelid

Rolf Seljelid (født 9. mai 1934) er professor emeritus i patologi ved Universitetet i Tromsø. Han er ut over sitt fag interessert i samfunnspørsmål, og skriver blant annet jevnlig kronikker i avisen  Nordlys. Han har gitt ut en kortfattet lærebok i patologi: Generell patologi for helsefagene, samt romanen Vi kom oss aldri til Afrika, som kom ut i 2018.

Eksterne lenker  

Patologer
Norske medisinprofessorer
Norske romanforfattere
Professorer ved Universitetet i Tromsø
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Fødsler i 1934