alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Tor-Johan Ekeland

Tor-Johan Ekeland (født 21. mars 1949 i Langevåg) er professor emeritus i psykologi ved Høgskulen i Volda.

Han avla psykologisk embetseksamen ved Universitetet i Bergen i 1976, og ble i 1999 dr. philos. samme sted med avhandlingen «Meining som medisin. Ein analyse av placebofenomenet og implikasjonar for terapi og terapeutiske teoriar». 

I 1979 ble han ansatt som amanuensis ved Møre og Romsdal distriktshøgskole, Volda. I 1986 ble han førsteamanuensis samme sted, og samme år ble han rektor for distriktshøgskolen i Volda. Han satt som rektor frem til 1990. I 1994 ble distriktshøskolen og Volda lærarhøgskule slått sammen til Høgskulen i Volda. Ekeland ble professor ved Høgskulen i Volda i 1997.

Eksterne lenker 
	

Norske psykologiprofessorer
Personer fra Sula kommune
Fødsler i 1949
Thetford Priory

Thetford Priory eller Thetford Abbey var et prioratkloster i Thetford i England som hadde utgått fra benediktinerklosteret Cluny i Frankrike. Thetfordklosteret var et av de viktigste i East Anglia og ble grunnlagt i 1103 av Roger Bigod, baron Bigod, og dedikert jomfru Maria. Klosteret skyldte mye av sin velstand og framgang til en mirakuløs fremtreden av jomfru Maria og henne statue var reist her.

På 1200-tallet ble det sagt at jomfru Maria opptrådte i en visjon til de lokale, noe som førte til en utvidelse av stedet til kapell for helgenen. I løpet av byggingen ble det oppdaget at en gammel statue av henne på stedet hadde en hulning i hodet som inneholdt helgenens relikvier og ble således en dragningskraft for pilegrimer.

Kapellet huset gravene til den betydningsfulle Howard-familien, men også til andre betydningsfulle skikkelser fra Tudortiden som Henry FitzRoy, 1. hertug av Richmond og Somerset, og andre. Til tross for stedets notable gravplass var ikke nok for å berge klosteret fra prosessen med Oppløsningen av Englands klostre og det ble stengt i 1536. Gravene til Howard-familien ble flyttet til kirken St Michael the Archangel i Framlingham.

Klosterets ruiner, blant annet dets nedre vegger av kirken og buegangen, sammen med det imponerende velvet til munkenes sovesal og en bortimot komplett portnerbolig fra 1300-tallet (en gangveg fra hovedstedet), er åpent for publikum som et engelsk fortidsminne og drives av English Heritage. Som mange andre steder i England blir det påstått at stedet er gjensøkt og det var tema for en fjernsynsepisode av Ghosthunters (Spøkelsesjegerne). Kirken for Den hellige grav er innfor gangavstand fra ruinene.

Eksterne lenker 
 English Heritage

Vernede byggverk i England
English Heritage
Benediktinerordenen
Norfolk
Ole Alexander Ulvestad

Ole Alexander Mekvik Ulvestad (født 9. juli 1986 i Molde) er en norsk fotballspiller.

Ulvestad debuterte for Tomrefjord som 14-åring. Han gjorde seg bemerket allerede på kretslaget, noe som førte til fast plass på kretslag og distrikslag. Han ble ikke lenge etter dette kontaktet av Molde som ønsket hans bidrag i talentgruppen. 

Etter 2007-sesongen ble Ulvestad solgt til Alta, men avsluttet kontrakten etter ett år i klubben, grunnet sykdom.

Eksterne lenker 
 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Alta IF
Fotballspillere for Molde FK
Personer fra Molde kommune
Ahyee Aye Elvis

Ahyee Aye Elvis (født 13. desember 1983 i Abidjan i Elfenbenskysten) er en ivoriansk fotballspiller som for øyeblikket har kontrakt med Sogndal Fotball. Ahyee Aye Elvis kan spille både i forsvar og på midtbane og signerte kontrakt med Sogndal den 31. august 2004 etter tidligere å ha spilt for Stella Abidjan i hjemlandet. Elvis, kjent for sin spenst, overtok drakten og posisjonen fra Robbie Russell.

Spillerens statistikk

Eksterne lenker 
 
 
 Sogndal Fotball – Spillerens profil

Ivorianske fotballspillere
Fotballspillere for Sogndal Fotball
Personer fra Abidjan
Fødsler i 1983
Utenlandske fotballspillere i Norge
Henrik Furebotn

Henrik Luggenes Furebotn (født 11. februar 1986) er en norsk fotballspiller som spiller for den norske klubben Fredrikstad Fotballklubb, på lån fra Sogndal Fotball. 

Furebotn har tidligere spilt for Sandnes Ulf i eliteserien og Årdal Fotballklubb i 2. divisjon, men gikk til Sogndal i 2006–sesongen etter å ha prøvespilt en periode. Han har også flere aldersbestemte ungdomslandskamper, sist for U21–landslaget til Norge. I 2004 var den 18–årige Furebotn aktuell for flere markante norske storklubber, som blant annet Brann, men han valgte til slutt Sogndal. Han kom til Sandnes Ulf før 2013 sesongen, hvor han har skrevet under på en toårskontrakt. I 2015 signerte han en toårskontrakt med Bodø/Glimt.

Spillerens statistikk

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Sogndal Fotball – Spillerens profil

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Sogndal Fotball
Fotballspillere for Sandnes Ulf
Fotballspillere for FK Bodø/Glimt
Personer fra Årdal kommune
Fødsler i 1986
Kinsey Institute for Research in Sex, Gender and Reproduction

Kinsey Institute for Research in Sex, Gender and Reproduction (Kinsey Institute) har som formål "to promote interdisciplinary research and scholarship in the fields of human sexuality, gender, and reproduction".

Instituttet ble grunnlagt som Institute for Sex Research ved Indiana University i 1947 av Alfred Kinsey, som da var entomolog og zoolog ved IU. Dets opprinnelige mål var å studere seksualitet og seksuell adferd hos mennesker.

I 1948 og 1953 publiserte instituttet to monografier om human seksualitet, generelt kjent som Kinsey Reports. Siden da har instituttet, rapportene og Kinsey vært kontroversielle, blant annet på grunn av informasjoner som tyder på at materialet stammer fra styrte utvalg istedenfor randomiserte. Blant oppgavene til instituttet er å bevare grunnlagsmaterialet for Kinseyrapportene og påfølgende publikasjoner og gjøre materialet tilgjengelig for ny forskning samtidig som personvernet opprettholdes.

Se også

 Alfred Kinsey
 Sexologi

Litteratur
 "Peek – Photographs from the Kinsey Institute" (ISBN 1-892041-35-9)

Eksterne lenker 
 Hjemmeside The Kinsey Institute
 Historikk
 The Kinsey Institute Sexuality Information Service for Students

Seksualitet
Fjellheim bibelskole

Fjellheim bibelskole er Norsk Luthersk Misjonssambands bibelskole i Tromsø. Bibelskolen ble startet opp i 1980, og har siden da byttet lokaler to ganger. Nå ligger skolen på Bjerkaker.

Rektorer 

 Morten Nord-Varhaug fra høst 2019
 Invald André Kårbø fra høst 2017 til vår 2019
Thor Fremmegård fra ? til vår 2017

Eksterne lenker 
 

Bibelskoler i Norge
Skoler i Tromsø
Skoler tilknyttet Norsk Luthersk Misjonssamband
Religion i Troms og Finnmark
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1980
Abkhasia

Abkhasia (abkhasisk: Аҧсны (Apsny), georgisk: აფხაზეთი (Apkhazeti eller Abkhazeti), russisk: Абхазия (Abhazia)) er en de facto selvstendig republikk innenfor grensene til Georgia. Landet ligger ved østkysten Svartehavet og grenser til Russland i nord. Russland har anerkjent selvstyret til Abkhasia, men det har vært regnet som en autonom republikk av Georgia (georgisk აფხაზეთის ავტონომიური რესპუბლიკა, abkhasisk: Аҧснытәи Автономтәи Республика) med Sukhumi som hovedstad. Foruten Russland er Abkhasia i dag anerkjent av Nicaragua, Venezuela, Nauru, Sør-Ossetia og Transnistria, hvorav de to siste ikke er internasjonalt anerkjente stater.

En løsrivningsbevegelse av etniske abkhasere krevde selvstendighet fra Georgia i 1992 og dette utløste den georgisk-abkhasiske konflikten fra 1992 til 1993, der den georgiske hæren måtte se seg slått. Dette førte videre til masseutflytting av georgiere fra Abkhasia. Til tross for våpenhvile i 1994 og fredsbevarende FN-styrker i området (UNOMIG) inntil 2009, kom man ikke fram til noen løsning på konflikten, og området er fortsatt delt mellom de to rivaliserende styremaktene. Over 83 % av området er kontrollert av den russiskstøttede separatistregjeringen i Sukhumi, mens resten er styrt av representanter av en de jure-regjering i Abkhasia, det eneste organet som er internasjonalt anerkjent som styresmakt i Abkhasia. De holder til i Kodoridalen, som er under Georgias kontroll.

Naturgeografi 

 Utdypende artikkel: Abkhasias geografi

Abkhasia dekker et areal på omtrent 8 600 km² i de vestlige områdene av Georgia. Kaukasusfjellene ligger i nord og nordøst langs grensen mellom Abkhasia og Russland. I øst og sørøst ligger den georgiske regionen Samegrelo-Zemo Svaneti; og i sør og sørøst Svartehavet.

Abkhasia er svært fjellkledd, og Store Kaukasus, med enkelte andre fjellkjeder som utstikkere, dominerer store deler av området med dype daler i mellom. De høyeste toppene i Abkhasia ligger i nordøst, og flere strekker seg over 4 000 meter. Den komplekse topografien gjør at store deler av naturen i Abkhasia er urørt, og bare kystområdene og dalene er dyrket, der det produseres te, tobakk, vin og frukt.

Mange elver med utspring i Kaukasusfjellene renner gjennom Abkhasia. De største elvene er Kodori, Bzyb, Ghalidzga og Gumista. Elva Psou fungerer som en grense mellom regionen og Russland, mens elven Inguri er grense mellom Abkhasia og resten av Georgia – sistnevnte elv utbygd med den enorme Inguri-demningen på 4.500 MW. Det finnes flere innsjøer i området, og Ritsa er den mest kjente av disse.

Klima 

Siden Abkhasia ligger ved Svartehavet og blir beskyttet mot nord- og østavind fra Kaukasusfjellene, er klimaet svært mildt. Kystområdene har et subtropisk klima med en årlig normaltemperatur på 15 ºC. Klimaet blir gradvis kaldere med høyden. Abkhasia får relativt mye nedbør og varierer fra 1 100 til 1 500 mm langs kysten til 1 700 til 3 500 mm i de høyere fjellområdene.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 President of the Republic of Abkhazia. Offisiell side

Abkhasia
Landskapslov

Landskapslover var lokale lover fra middelalderen som gjaldt i et gitt geografisk område (landskap). Slike lovsamlinger fantes i alle de nordiske landene. I Norge var de gjeldende lov fram til Magnus Lagabøtes landslov fra 1274/76.  I Sverige var de gjeldende lov fram til kong Magnus Eriksons landslov (landslag) fra midten av 1300-tallet.

Gulatingsloven
Gulatingslova er den eldste nordiske lovboka man kjenner. Det eldste bruddstykket av lova kan være skrevet ned om lag 1180.

Vestgøtaloven
Den eldre Vestgøtaloven (Västgötalagen) er den eldste sammenhengende skrift/bok på det svenske språket fra ca. 1280.

Danske landskapslover

Fra middelalderen kjennes fire danske landskapslover – Skånske Lov, Valdemars sjællandske Lov, Eriks sjællandske Lov
og Jyske Lov. Skånske Lov kan til en viss grad sies å være veiledende for det eldste danske skriftspråk, da den ble nedskrevet på et tidspunkt mellom 1202 og 1216. Jyske lov kom noen år senere. Om tilblivelsen av Sjællandske Lov
vet man ikke så mye. Det er derfor usikkert hvilken kong Erik og hvilken kong Valdemar det er som har gitt
navn til lovene.

Skånske lov er bevart i flere middelaldermanuskripter, hvorav et er spesielt interessant: Det kalles Codex Runicus og hele teksten er skrevet ved hjelp av runer.

Eksterne lenker 
 Gulatinget
 Jyske Lov – Det Kongelige Bibliotek

 
 
Lover
Nordisk rettshistorie
1200-tallet i Sverige
1200-tallet i Danmark
1300-tallet i Sverige
1300-tallet i Danmark
1300-tallet i Norge
1400-tallet i Sverige
1400-tallet i Danmark
Mount Brandon

Mount Brandon, eller Sliabh Bhreandáin (irsk: Sliabh Bhreandáin), er et fjell på Dinglehalvøya sørvest på øya Irland. Det ligger i grevskapet Kerry i Irland. Fjellet er 952 meter høyt, og har sitt navn etter Brendan sjøfareren som ifølge klatret opp på fjellet i 530 for å se Amerika før han seilte ut. Ved foten av fjellet ligger den lille landsbyen Brandon.

Mount Brandon er del av den sentrale fjellkjeden på Dingehalvøya, den har ikke noe offisielt navn med refereres noen ganger til som «Dinglefjellene». Andre topper i disse fjellene er Barr an Ghéaráin (Brandon Peak), 840 m; Piaras Mór, 748 m; and Más an Tiompán, 763 m.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fjell i Republikken Irland
Kerry
Fjell under 1000 meter
Mauricie

Mauricie er en administrativ region, eller et fylke, i provinsen Québec i Canada. Regionen ligger ved åmotet mellom Saint Maurice-elva og Saint-Laurent-elva (Saint Lawrence River). Dalføret langs Saint Maurice-elva er 560 kilometer langt, og her ligger det flere viktige byer. Den største byen er provinsens tredje største by, nemlig Trois-Rivières. Regionen består av 47 kommuner, gruppert i tre MRC'er (kommunale regioner).

Historie 
Utviklingen i regionen har utgangspunkt i grunnleggelsen av byen Trois-Rivières i 1632. Her, hvor de store elvene fra dypet av kontinentet møttes, oppsto det et knutepunkt for den viktige pelshandelen.

Fra 1800-tallet av dreide økonomien mer i retning av papirindustrien. De store tømmerreservene som kunne fløtes på Saint-Maurice mot Trois-Rivières. Tømmerfløting opphørte imidlertid på 1990-tallet, og er nå erstattet av transport på jernbanen. Ennå i dag er imidlertid elvebunnen helt dekket av tømmerstokker. Dette påvirker både vannkvalitetet og økologien i vannet. Regionen har derfor igangsatt opprydning, og i dag kan man igjen bade i Saint-Maurice.

Befolkning 
Befolkning: 259 424 (2004)
Areal: 35 452 km²
Befolkningstetthet: 7,3 innbyggere per km²
Fødselshyppighet: 7,9 ‰ (2004)
Dødelighet i befolkningen: 9,1 ‰ (2003)
Kilde: Institut de la statistique du Québec

Eksterne lenker 

  Turistguide for Mauricie
  Portal til Mauricie
  Portal for byen  La Tuque
  Regional turistinformasjon 
 Tourisme Mauricie
 UPA Mauricie
  Industribyer i Mauricie

Québecs geografi
Ricin

Ricin er et naturlig protein fra bønnene av oljeplanten kristpalme (Ricinus communis). Formen kan være væske, pulver eller krystaller uten spesiell smak. Den blokkerer cellenes proteinsyntese og forårsaker indre blødninger og ødelagte organer. Hvis giften inntas, utvikler offeret symptomer som kvalme, oppkast og blodig diaré. Offeret dør av organsvikt etter noen dager. Pustes giften inn, dør man fordi åndedrettet blir lammet. Giften kan påvises på åstedet, men ikke spores i offeret.

Giften regnes som 1 000 ganger giftigere enn cyanid med en gjennomsnittlig dødelig dose som Det amerikanske helsedirektoratet har oppløser at også små mengder, avhengig av renheten og type eksponering er svært skadelig og kan også være dødelig. En dose ren ricinpulver på størrelse med noen få saltkorn kan drepe et voksent menneske.

Norge 
I april 2011 skal en mann fra Tromsø ha fremstilt giftstoffet hjemme og deretter tatt sitt eget liv ved hjelp av det. Dette var ifølge Pål Aas ved Forsvarets forskningsinstitutt den første ricin-episoden i Norge noensinne.

Referanser 

Proteiner
Toksiner
Vegar Hoel

Geir Vegar Hoel (født 15. november 1973, død 8. november 2021) var en norsk skuespiller. 

Han spilte i en rekke kortfilmer, men var kanskje mest kjent for filmen Mongoland. Hoel hadde også mange roller på TV, blant annet i Melonas. Han spilte på Rogaland Teater og Haugesund Teater og utgjorde Skamteateret sammen med Jørgen Tjemsland. 

I 2005 ble han utnevnt til «årets stavangerkunstner» av Stavanger kommune.

TV-serier 
 2014: Trio
 2015: Okkupert
 2018: Lykkeland

Filmer 
 2001: Mongoland
 2003: United
 2004: Alt for Egil
 2004: Monstertorsdag
 2006: Der nede sørger de ikke
 2008: Mannen som elsket Yngve
 2009: Død snø
 2010: Tomme Tønner
 2011: Umeå4Ever
 2013: Hansel & Gretel: Witch Hunters
 2013: Blåtur
 2013: Kill Buljo 2
 2014: Død snø 2
 2016: Børning 2
 2017: Den 12. Mann

Kortfilmer 
 Benny
 Før solen står opp

Diverse 
 2003: Evig pint – musikkvideo av Kaizers Orchestra
 2015: Barnas store julerevy – årlig barnerevy i Sola kulturhus
 2016: Garborgløypa – digital formidlingsløype i Garborgheimen, Knudaheio og Time kyrkje

Referanser

Eksterne lenker 
 
   Vegar Hoel hos Filmweb

Norske skuespillere
Personer fra Stord kommune
Sardinias flagg

Sardinias flagg består av en hvit duk med rødt kors, såkalt georgskors, og med fire Maurerehoder i hver kvadrant. Flagget er basert på Sardinias heraldiske våpen og er øyas historiske merke. Det er offisielt anerkjent av Den autonome regionen Sardinia. Våpen og gonfalon ble vedtatt 5. juli 1952. Flagget ble videre regulert ved regionlov av 15. april 1999.

Det er knyttet mange fortellinger til våpenets og flaggets opphav. Ifølge en spansk versjon skal de fire maurerhodene ha blitt til som følge av feiringen av de kristnes seier over araberne i et slag i 1096. I sardinsk tradisjon knyttes maurerhodene til banneret pave Benedikt II i 1017 skal ha gitt innbyggerne i Pisa som da ga støtte til Sardinias kamp mot sarasenerne. Disse forestillingene kan imidlertid ikke belegges med historisk dokumentasjon.

Den første dokumenterte bruk av merket stammer fra et aragonesisk kongelig segl fra 1281. Først i andre halvdel av 1300-tallet knyttes det til Sardinia, da øya kom under den aragonesiske krone. Fra 1700-tallet av ble hodene tegnet vendt mot flaggets frie ende og med bind for øynene. Dette siste er endret i flagg og våpen slik disse benyttes i våre dager, slik at hodene tegnes med bånd rundt hodet. Det røde korset i Sardinias våpen og flagg knyttes til Genova, som selv fører rødt kors på hvitt i sitt våpen og flagg.

Et maurerhode forekommer også i naboøya Korsika, samt i våpenet for pave Benedikt XVI. I sistnevnte våpen representerer hodet det heraldiske merket til byen Freising i Tyskland.

Eksterne lenker
 Legge Regionale 15 aprile 1999, n. 10 Bandiera della Regione 
 Sardinia Region (Italy) FOTW
 Lo Stemma – Il Gonfalone – La Bandiera dei Quattro Mori

Europeiske flagg
Italia
Sardinia
Pilatus PC-7 Turbo Trainer

Pilatus PC-7 Turbo Trainer er et sveitsisk treningsfly. Den stammer direkte fra den tidligere modellen Pilatus P-3, men har gått igjennom store forandringer under utviklingsprosessen frem til prototypen til den moderne PC-7 fløy første gang 12. mai 1975. Den første serieproduserte PC-7 fløy første gang 18. august 1978, og Burmas flyvåpen ble første kunde i 1979. PC-7 Turbo Trainer har i tillegg til det sveitsiske flyvåpen blitt solgt til en rekke land.

PC-7 ble brukt som utgangspunkt for etterfølgeren PC-9, som ble utviklet for å konkurrere med Embraer EMB-312 Tucano om markedet for avanserte treningsfly.

PC-7 i kamp 

Flytypen har skapt noe kontrovers internt i Sveits da flyet er utstyrt med seks festepunkter som kan brukes til å bære våpen, og på 80-tallet ble en debatt om PC-7 i det hele tatt skulle eksporteres utløst etter at flytypen ble brukt i kamphandlinger og interne konflikter i flere deler av verden.

Borgerkrigen i Guatemala er antageligvis den konflikten hvor flytypen har sett mest utstrakt bruk i kamphandlinger, og i Burma har PC-7 blitt brukt i kamphandlinger med flere geriljagrupper. I Surinam ble minst én PC-7 utstyrt med raketter og brukt av flyvåpenet i kamphandlinger mot geriljastyrker i 1986, og i Irak ble flytypen brukt i tokt mot sjiadominerte områder i sør.

I Bolivia ble seks PC-7 brukt under «Peace Eagle»-programmet mot narkotikatrafikken mellom 1992 og 1996 for å avskjære smuglerfly. I alt 337 avskjæringer ble gjennomført med disse flyene under denne perioden.

I Angola ble flytypen brukt av det sørafrikanske sikkerhetsfirmaet Executive Outcome i kamphandlinger mot UNITA i 1994. Flyene ble utstyrt med raketter, og to fly ble skutt ned under kamphandlingene.

Spesifikasjoner

Kilder 
  International Air Power Review, Volume 21, Airtime. ( ISBN 1-880588-07-2 )
 Encyclopedia of World Military Aircraft, Aerospace. ( ISBN 1-874023-95-6 )
 The International Directory of Military Aircraft, Gerard Frawley. ( ISBN 1-875671-49-8 )

Eksterne lenker 
 

Pilatus PC-07 Turbo Trainer
Nesvollberget

Nesvollberget er ei grend i Trysil ved riksvei 25, rundt 20 kilometer øst for Nybergsund. Nesvollberget har rundt 30 husstander, trykkeri, hestesenter samt grendehuset «Granly». Nesvollberget er ellers en grunnkrets tilhørende delområdet Østby.

Eksterne lenker 
 Hjemmeside
 Nesvoldberget jakt og fiskeforening

Trysil Hestesenter 

Bosetninger i Trysil
Grender i Innlandet
Croagh Patrick

Croagh Patrick, fra irsk Cruach Phádraig («Patricks fjell»), er et 764 m høyt fjell på vestkysten av øya Irland. Fjellet er et viktig pilegrimsmål. 

Det ligger 8 km fra byen Westport i grevskapet Mayo i Irland, ved foten av fjellet ligger landsbyene Murrisk og Lecanvey. Fjellet utgjør sørdelen av en u-dal dannet av en isbre i siste istid. Dalen fører ut til Clewbukten. Croagh Patrick er del av en lengre åskjede som går fra øst til vest, i vest ligger fjellet Ben Goram.

Fjellet har navn etter Patrick av Irland, men er lokal kjent som «the Reek». I Ulsterannalenes innførsel for året 1113 kalles fjellet Cruachán Aigle («Ørnefjellet»).

Pilegrimsmål 
Croagh Patrick har vært et valfartsted for pilegrimer i uminnelige tider. Det har vært hevdet at valfartene til fjellet er en førkristen tradisjon, den kristne valfarten er begrunnet i fortellingene om at St. Patrick på 400-tallet fastet på toppen av fjellet i førti dager og siden bygde en kirke der. Det blir sagt at Patrick etter å ha fullført fasten kastet en bjelle ned fjellsiden, og med det forviste alle slanger fra Irland.

Det er særlig den siste søndagen i juli, som lokalt kalles Reek Sunday, hvor pilegrimer kommer til Croagh Patrick. Flere tusen bestiger fjellet den dagen, mange av pilegrimene går barføtt opp fjellet. I 2006 var det 15 000 mennesker som gikk opp denne ene dagen, tidligere år har det sannsynligvis vært enda flere. 

På toppen ligger det et lite kapell som ble innviet i 1905.

Bilder

Referanser

Kilder 
Irish Times, artikkel om pilegrimsvalfarten i 2006 ireland.com  (engelsk)

Eksterne lenker 
 
 Om Croagh Patrick
 Teach na Miasa Croagh Patrick Turistinformasjon (engelsk)
 – foto fra pilegrimsleden

Fjell i Republikken Irland
Mayo
Katolske valfartsmål
Fjell under 1000 meter
Fairey Firefly

Fairey Firefly var et britisk jager- og rekognoseringsfly utviklet for bruk fra hangarskip. Flyet fløy første gang 22. desember 1941 og ble operativt fra oktober 1943. Produksjonen av Firefly fortsatte etter den andre verdenskrig, og i alt 1 702 fly ble bygget før produksjonen stanset 20. april 1956. Flyet deltok både i den andre verdenskrig, hvor det blant annet deltok i operasjoner mot «Tirpitz» i juli og august 1944, og i Koreakrigen.

Eksterne lenker 
 Wings Palette-fargelegging

Rekognoseringsfly
Jagerfly
Fly fra andre verdenskrig
Enmotors propelldrevne luftfartøy
Fly fra Koreakrigen
Fairey-luftfartøy
Lystbåthavn

Lystbåthavn (også kjent som marina, fra spansk, portugisisk og italiensk marina, «kyst») er en havn for mindre, oftest privateide lystfartøyer, og som tilbyr salg, vedlikehold, vinteropplag og utstyr for disse.

En småbåthavn inneholder ofte en del servicemuligheter i form av slipp, drivstoff, kiosk osv. En del lystbåthavner har egen brygge for gjestende båter, mens andre steder har egne gjestehavner med toaletter, dusj, kiosk, drivstoff og ev. tømming av septiktanker.

Se også 
Seilklubb

Referanser 

Havner
Transportbyggverk