Løvtrær

Løvtrær

Løvtrær eller lauvtrær er en tallrik ikke-systematisk gruppe av trær som tilhører blomsterplantene. Løvtrærne er ingen systematisk gruppe. Forvedete planter av en gitt størrelse finnes i mange ulike familier. Man kan forenklet si at løvtrær er forvedete blomsterplanter som er høyere enn busker. Løvtrærne har forvedet stamme og flate blader som i tempererte strøk nesten alltid felles etter vekstsesongen. I Norge er bare kristtorn eviggrønn, men det finnes også innførte vintergrønne løvtrær som eksempelvis laurbærhegg.

Et forslag til definsjon av løvtrær, er «dekkfrøede [dvs. blomsterplanter] vedplanter med flate blad». Denne definisjonen avgrenser dem bl.a mot bambus, palmer, konglepalmer og trebregner.

Løvtrær omfatter både varmekjære (tempererte) og tropiske arter, og utgjør også artene i tropisk regnskog. I Norge vokser løvtrærne over hele landet, bjørka går høyest av alle norske treslag (1 320 moh. i Jotunheimen), og den går lengst nord.

Antall arter er høyt, men usikkert siden det ikke er foretatt komplette artstellinger i tropisk regnskog. Den alt overveiende del av verdens trearter er løvtrær, mens bartrærne bare utgjør om lag 550 arter. Verdens matvareorganisasjon (FAO) rapporterer i 2005 at Brasil har minst 7 880 innfødte arter av trær, fulgt av Colombia og Madagaskar med minst 5 000 arter hver, og Filippinene med minst 3 000 innfødte arter av trær. Derimot har FAO ikke artsanslag for Ny-Guinea eller Indonesia. Basert på antallet innfødte arter må det globale artstallet være minst 30 000 arter av trær, hvorav det alt overveiende (98 - 99 prosent) er løvtrær. Både Norge, Sverige og Finland har hver 32 innfødte arter trær totalt, mens antall innfødte og innførte arter i Norden er 90 - 100 løvtre-arter i hvert land, og 130–140 dersom man inkluderer hybrider.

Økologi og biotoper
Løvtrærne er en samlebetegnelse for flere forskjellige grupper av trær, og består av familier underordnet ulike, ikke-beslektede grupper av blomsterplanter.

Man kan klimatisk inndele løvtrærne i noen hovedgrupper:
 Nøysomme (hardføre) løvtrær, omfatter bl.a. norske arter som bjørk, osp, rogn, vier, selje, hegg og gråor, og vokser i temperert og subarktisk høyland med kalde vintre.
 Varmekjære løvtrær (Edelløvtrær), omfatter bl.a. norske arter som eik, bøk, alm, ask, lind, lønn, hassel og svartor, og vokser i temperert lavland med varme somre og kjølige vintre.
 Tropiske løvtrær, omfatter en rekke arter i tropene – både i savannelandskap og regnskoger.

Løvtrærne har flate blader for fotosyntese, og om vinteren trekkes klorofyllet i bladene inn i stammen eller røttene, og trærne i tempererte og kalde strøk reduserer kraftig sine livsfunksjoner. Løvtrærne i tempererte strøk feller sine blader om høsten, med noen få unntak. Samtidig slutter vann å strømme gjennom treets ledningskar. Knoppene og løvfallet på bakken begrenser vanntapet sterkt vinterstid. Karene deles gjerne inn i ringporete, spredtporete og semi-ringporete løvtrær.

Løvtrærne blir ikke like gamle og høye som bartrærne, men eik kan bli svært gammel og ha stor diameter ved bakken – over 3 meter for et individ i Ullensvang i Hordaland. Om våren og sommeren blomstrer løvtrærne som andre blomsterplanter, og blomstene visner på samme vis. Fruktlegemene utvikles og treet sprer sine frø gjennom vind- eller dyrespredning. Om høsten, når det grønne klorofyllet trekkes inn i stammen, kommer de andre fargestoffene i bladet klarere fram i gult, oransje og rødt.

Løvtrær har en svært viktig biologisk funksjon. Den gir habitat får en rekke dyre- og fuglearter, og gjennom forråtnelsen gir den grunnlag for en rekke insekter, meitemark, moser og sopp. Ca 700 billearter holder til i norsk skog, hvorav 35 % forekommer bare i løvskog og 20 % bare i barskog, mens 40 % kan finnes begge steder. Mange arter av lav vokser på løvtrær. Løvskog gir mer lys og har derfor ofte flere plantearter enn barskog. Av Norges antatt 33–60 000 arter av planter, dyr og insekter, antas det at 2/3 holder til i skog – herav kanskje halvparten av de 3 000 truede artene i landet. Løvtrær kan også være vert for skadedyr som eter opp unge trær og skogvirke, slik som bjørkeboreren (Agrilus anxius).

Løv fra løvtrær har vært brukt som dyrefôr i landbruket i årtusener. Avskoging og uttynning av urskog har tappet biotoper, også i Norge. Hvitryggspetten er eksempel på en fugleart som nesten helt har forsvunnet fra Østlandet og Trøndelag på grunn av forringelse av løvskogen.

Løvtrærne vokser i tempererte strøk først og fremst i brunjord, som er næringsrik og fruktbar jord i de tempererte og subtropiske områdene i blant annet Europa, sørlige Russland og USA.

Utvikling
De første kjente trærne var slekten Wattieza i klassen Cladoxylopsida, karsporeplanter i gruppen Pteridophyta, i våre dager representert ved bl.a. bregner og sneller. Wattieza dannet skoger alt i midtre Devon for 385 millioner år siden. På Svalbard er det funnet en 380 millioner år gammel fossil skog bestående av kråkefotplanter, karsporeplanter som skilte seg ut som egen gruppe før Pteridophyta oppstod. For 370 millioner år siden oppstod de første moderne trærne, Archaeopteris i gruppen Progymnospermophyta, selv om også disse formerte seg ved hjelp av sporer. Etter hvert skulle ulike gigantiske karsporeplanter i karbon-perioden dominere sumplandskapene. De første kjente frøplantene var trær kjent som frøbregner (Pteridospermales), som på tross av navnet ikke var bregner, men nakenfrøete trær som oppstod for cirka 380 millioner år siden og dominerte landfloraen fra sent Devon til begynnelsen av Perm for rundt 300 millioner år siden, hvorpå de deretter ble utryddet relativt kort tid etter. Deretter utviklet bartrærne seg i trias, sammen med ginkgo og ulike andre arkaiske grupper, omkring 320 millioner år siden. Tempeltreet Ginkgo biloba er et løvtre og eneste gjenlevende art fra denne tiden, og den har vært i praksis uforandret siden trias. Bartrærne dominerte helt i mesozoikum (245–65 millioner år siden), mens dagens løvtrær ble utviklet for alvor i kritt-perioden. I tertiær begynte trærne å dominere og dekke jordkloden, men med istidene som startet for om lag 1,5 millioner år siden trakk skogene seg tilbake.

Bruk
Økonomisk har løvtrærne atskillig mindre verdi enn bartrærne i nordlige og tempererte områder. I tropene derimot, er løvtrærne helt enerådende og her fokuserer nesten all økonomisk treforedling på løvtrær, med eukalyptus og mahogni som blant de økonomisk viktige treslagene. Nedhoggingen av tropisk tømmer har stort fokus i internasjonalt miljøvern. Ellers brukes også mange treslag i dyrking av frukt, så som appelsin, sitron, mango og oliven.

Løvtrær er lette og ofte sterke, og har en rekke bruksområder. Edelløvtre er mye brukt i paneler og møbler, samt i finere snekkerarbeider. Mange løvtrær gir hardt virke som egner seg til parkett og generelt i gulv. Tempererte løvtrær egner seg først og fremst som i gulv, møbler, fyrstikker, linjaler, blyanter, ski, og ulike andre gjenstander.  Videre brukes osp i fyrstikker, mens ask er svært seigt og sterkt og egner seg godt skistaver, årer til robåter, og skaft til redskaper. Tempererte løvtrær brukes sjelden i papirindustri eller til bygningsmateriale i større omfang. Fra 1600-tallet og framover var derimot norsk eik et ettertraktet skipstømmer i Nederland og England, og eikeskogene på Sørlandet ble nesten helt utryddet gjennom hogst.

Løvtre har meget god brennverdi som ved, ofte bedre enn bartrær. Best brennverdi har svensk asal, etterfulgt av bøk, eik, ask, alm, lønn, rogn, bjørk, svartor, og først deretter bartreet furu etterfulgt av selje, lind, osp og til sist gran.

Arter i Norge
Av Norges antatt 180 arter og krysninger av naturlige og forvillede trær, regner man med at 37 er bartrær og drøye 140 er løvtrær – svært mange av dem busker. I tillegg har landet 716 arter av trær som er plantet, men enda ikke forvillet, og svært mange av disse er løvtrær i botaniske hager, parker og private hager.

Av de 140 løvtrærne i Norge er om lag 90 naturlig forekommende eller kan påtreffes forvillet, og disse er gjengitt nedenfor fordelt på slektene de tilhører:

 Askeslekten: ask
 Kristtornslekten: kristtorn
 Vierslekten: hvitpil, grønnpil, elvepil, sørgepil, skjørpil, bronsepil, blankpil, mandelpil,  flettepil, kurvpil, istervier, bleikvier, kalkbleikvier, lappbleikvier, svartvier, setervier, kolavier, grønnvier, småvier, selje, silkeselje, gråselje, ørevier, blokkvier, blåvier, ullvier, kjertelvier, doggpil, lappvier, fløyelsvier, namdalspil, krypvier, sandvier, rødpil, myrtevier, sølvvier, russevier, rukkevier, finnmarksvier, musøre, polarvier, tundravier 
Poppelslekten: osp, sølvpoppel, trønderpoppel, svartpoppel 
 Hagtornslekten: hagtorn, parkhagtorn, begerhagtorn 
 Epleslekten: eple, villeple 
 Asalslekten: rogn, sølvasal, rognasal, svensk asal, smalasal, fagerrogn, nordlandsasal, norsk asal, bergasal, småasal, grenmarasal, sørlandsasal  
 Kirsebærslekten: morell, kirsebær, plomme, hegg, fjellhegg, slåpetorn 
 Almeslekten: alm 
 Trollheggslekten: trollhegg 
 Geitvedslekten: geitved 
 Tindvedslekten: tindved 
 Bjørkeslekten: hengebjørk, bjørk, krypbjørk, fjellbjørk, dvergbjørk 
 Oreslekten: gråor, kolagråor, svartor 
 Hasselslekten: hassel 
 Bøkeslekten: bøk 
 Eikeslekten: sommereik, vintereik 
 Porsslekten: pors 
 Lindeslekten: lind, storlind 
 Lønneslekten: spisslønn, platanlønn

Fordelingen mellom de ulike hovedgruppene av skog i Norge er slik:

Løvtrærnes systematikk
For en mer systematisk oversikt over løvtrær, se: Karplanter
For en mer detaljert beskrivelse, se artiklene om de enkelte familier og slekter.

Taksogrupperingen av bartrærne er nedenfor gjengitt med basis i internasjonal taksonomi – The Angiosperm Phylogeny Group og APG II-systemet fra 2003 med 83 ordener og 461 familier av karplanter – og det nyeste nordiske standardverket med 5 klasser og 155 familier av planter i Norden.

Nedenfor gjengis hovedgruppene av løvtrær med noen vanlige arter, herav alle arter som vokser i Norge. Hovednavn som er satt i kursiv, angir familier, slekter eller arter som utelukkende vokser naturlig utenfor Norden og som i 2007 ikke inngår i de 155 familiene i det nordiske standardverket. Trær med navn i kursiv kan dog være plantet ut og gjenstående i Norge eller Norden, men forviller seg sjelden.

Landkodene for nordisk utbredelse er: d Danmark. f Finland. i Island. n Norge. sv Svalbard. s Sverige.

 FRØPLANTER (SPERMOPSIDA) 
KLASSE: Nakenfrøede planter (GYMNOSPERMAE) 
KLASSE: Blomsterplanter (MAGNOLIOPSIDA)
KLADE: Magnoliaplanter (Magnoliidae) 
 ORDEN Magnoliales
 Magnoliafamilien (Magnoliaceae)
 Magnolia 
 Liriodendron 
 Muskatnøttfamilien (Myristicaceae)
 Muskatnøttslekten (Myristica)
 18 øvrige slekter
 Laurbærfamilien (Lauraceae) 
 Kaneltreslekten (Cinnamomum) 
 Laurbærslekten (Laurus) 
 Avokadoslekten (Persea)
 Phoebe
 50 øvrige slekter
KLADE: Egentlige tofrøbladete planter (Eudicotyledoneae, Tricolpates)
 ORDEN Santalales
 Sandeltrefamilien (Santalaceae) 
 ORDEN Saxifragales
 Trollhasselfamilien (Hamamelidaceae)
 ORDEN Ericales
 Ibenholtfamilien (Ebenaceae)
 Lecythidaceae
 Sapodillefamilien (Sapotaceae)
 Sladeniaceae
 Styracaceae
 Symplocaceae
 Tebuskfamilien (Theaceae)
 Theophrastaceae
 ORDEN Lamiales
 Oljetrefamilien (Oleaceae)
 Askslekten (Fraxinus)
 Ask (Fraxinus exelsior) 
 Trompettrefamilien (Bignoniaceae)
 KLADE: Rosidae
ORDEN Aquifoliales
 Kristtornfamilien (Aquifoliaceae)
 Kristtornslekten (Ilex) 
 Kristtorn (Ilex aquifolium) d n s
 ORDEN Crossosomatales
 Blærenøttfamilien (Staphyleaceae) 
 ORDEN Myrtales
 Myrtefamilien (Myrtaceae) 
 Flaskebørsteslekten (Callistemon) 
 Eukalyptusslekten (Eucalyptus) 
 Eugenia
 Tetreslekten (Melaleuca) 
 Myrteslekten'(Myrtus) 
 Pimenta 
 Allehånde (Pimenta dioica) 
 Guavaslekten (Psidium) 
 Guava (Psidium guajava)
 Syzygium  
 Nelliktre (Syzygium aromata) 
 ORDEN Malpighiales
 Vierfamilien eller «pilefamilien» (Salicaceae)
 Vierslekten (Salix)
 Hvitpil (Salix alba) d f n s 
 Hybrid Grønnpil (Salix x rubens) (Salix alba x fragalis) d n s 
 Hybrid Elvepil (Salix x ehrhartiana) (Salix alba x pentandra) d f n s
 Hybrid Sørgepil (Salix x sepulcalis) (Salix alba x Salix babylonica) d n s 
 Skjørpil (Salix fragilis) d f n s 
 Hybrid Bronsepil (Salix x alopecuroides) (Salix fragilis x triandra) d f n s
 Hybrid Blankpil (Salix x meyerianas) (Salix fragilis x pentandra) d n s
 Hybrid Fontenepil (Salix x pendulina) (Salix fragilis x babylonica) 
 Mandelpil (Salix triandra) d f n s
 Hybrid Flettepil (Salix x mollissima) (Salix triandra x viminalis) d f n s
 Kurvpil (Korgpil) (Salix viminalis) d f n s 
 Istervier (Salix pentandra) d f n s
 Bleikvier (Salix hastata) f n s
 Kalkbleikvier (Salix hastata ssp. vegeta) d n s
 Lappbleikvier (Salix hastata ssp. subintegrifolia) f n s
 Svartvier (Salix myrsinifolia) d f n s
 Setervier (Salix myrsinifolia ssp. borealis) f i n s
 Kolavier (Salix myrsinifolia ssp. kolaensis) f n s
 Grønnvier (Salix phylicifolia) f i n s
 Småvier (Salix arbuscula) f n s
 Selje (Salix caprea) d f n s
 Silkeselje (Salix caprea ssp. sphacelata) f n s
 Gråselje (Salix cinerea) d f n s
 Ørevier (Salix aurita) d f n s
 Blokkvier (Salix myrtilloides) f n s
 Blåvier (Salix starkeana) f n s
 Ullvier (Salix lanata) f i n s
 Kjertelvier (Salix lanata var. glandulosa) f n s
 Doggpil (Salix daphnoides) d n s
 Plommepil (Salix daphnoides ssp. acutifolia) d s 
 Lappvier (Salix lapponum) f n s
 Fløyelsvier (Salix dasyclados) d n s 
 Namdalspil (Salix x smithiana) d n s 
 Krypvier (Salix repens) d f n s
 Rosmarinvier (Salix repens ssp. rosmarinifolia) d f s 
 Sandvier (Salix repens var. argentea) d f n s
 Rødpil (Salix purpurea) d f n s 
 Myrtevier (Salix myrsinites) f n s
 Sølvvier (Salix glauca) f n s
 Russevier (Salix glauca ssp. stipuliferia) f n s
 Rukkevier (Rynkevier) (Salix reticulata) f n s sv
 Finnmarksvier (Salix bebbiana) f n s
 Musøre (Salix herbacea) f i n s sv
 Hybrid Trippelvier (Salix x arctogena) (Salix herbacea x phylicifolia x polaris) f s
 Polarvier (Salix polaris) f n s sv
 Pyrolavier (Salix pyrolifolia) f 
 Tundravier (Salix arctica) i sv
 Poppelslekten (Populus)
 Osp (Populus tremula) d f i n s
 Sølvpoppel (Populus alba)
 Balsampoppel (Populus balsamifera var. 'Hortensis')
 Trønderpoppel (Populus balsamifera var. 'Elongata')
 Ontariopoppel (Populus balsamifera var. 'Gileadensis') = syn. P. jackii = syn. P. candicans
 Sørgepoppel (Populus balsamifera var. 'Tristis')
 Svartpoppel (Populus nigra)
 Pyramidepoppel (Populus nigra var. italica)
 Bjørkeblad-svartpoppel (Populus nigra ssp. betulifolia)
 Canadapoppel (Populus × canadensis)
 ORDEN Rosales 
 Rosefamilien (Rosaceae)
 Hagtornslekten (Crataegus)
 Hagtorn (Crataegus monogyna sssp. nordica) d f n s
 Parkhagtorn (Crataegus laevigata) d n s
 Begerhagtorn (Crataegus rhipidophylla) d n s
 Epleslekten (Malus)
 Villeple (Malus sylvestris)
 Asalslekten (Sorbus)
 Rogn (Sorbus aucuparia) d f i n s
Sølvasal (Sorbus aria) d n s 
Balkanasal (Sorbus graeca) s 
Rognasal (Sorbus hybrida) d f n s
Svensk asal (Sorbus intermedia) d f n s 
Hvitrogn (Sorbus koehneana) d s 
Smalasal (Sorbus lancifolia) n
Bredasal (Sorbus latifolia) d s  
Fagerrogn (Sorbus meinichii) n s
Alpeasal (Sorbus mougeotii) d s 
Nordlandsasal (Sorbus neglecta) n
Norsk asal (Sorbus norvegica) n s
Bergasal (Sorbus rupicola) d n s
Småasal (Sorbus subarranensis) n
Grenmarasal (Sorbus subpinnata) n
Sørlandsasal (Sorbus subsimilis) n
Tarmvriasal (Sorbus torminalis) d  
 Kirsebærslekten (Prunus)
 Aprikos (Prunus armeniaca)
 Morell (Prunus avium)
 Kirsebær (Prunus cerasus) = syn. Prunus vulgaris
 Kirsebærplomme (Prunus cerasifera)
 Plomme (Prunus domestica)
 Mandel (Prunus dulcis)
 Laurbærhegg (Prunus laurocerasus)
 Mahaleb (Prunus mahaleb)
 Hegg (Prunus padus) n s
 Fjellhegg (Prunus padus ssp. borealis) n s
 Fersken (Prunus persica)
 Nektarin (Prunus persica var. nucipersica)
 Romhegg (Prunus serotina)
 Slåpetorn (Prunus spinosa) d n s
 Virginiahegg (Prunus virginiana)
 Almefamilien (Ulmaceae)
 Almeslekten (Ulmus)
 Alm (Ulmus glabra) d f n s
 Lundalm (Ulmus minor) d s 
 Vrangalm (Ulmus laevis) d f s 
 Morbærfamilien (Moraceae)
 Brødfruktslekten (Artocarpus)
 Brødnøttslekten (Brosimum) 
 Fikenslekten (Ficus)
 Fiken (Ficus carica)
 Morbærslekten (Morus)
 Trollheggfamilien (Rhamnaceae)
 Trollheggslekten (Frangula) 
 Trollhegg (Frangula alnus) d f n s
 Geitvedslekten (Rhamnus) 
 Geitved (Rhamnus cathartica) d f n s
 Sølvbuskfamilien eller «Tindvedfamilient»(Elaeagnaceae)
 Tindvedslekten (Hippophaë)
 Tindved (Hippophaë rhamnoides) d f n s
 Sølvbuskslekten (Elaeagnus) 
 Bøffelbærslekten (Shepherdia) 
 ORDEN Fagales
 Bjørkefamilien (Betulaceae)
 Bjørkeslekten (Betula)
 Hengebjørk (Lavlandsbjørk) (Betula pendula) d f n s
 Bjørk (Dunbjørk) (Betula pubescens) d f i n s
 Krypbjørk (Betula pubescens var. appressa) f i n s
 Fjellbjørk (Betula pubescens var czerepanovii) f i n s
 Dvergbjørk (Kjerringris) (Betula nana) d f i n s sv
 Oreslekten (Alnus)
 Gråor (Alnus incana) f n s
 Kolagråor (Alnus incana ssp. kolaensis) f n
 Sølvgråor (Alnus incana var. argentata) f s 
 Svartor (Alnus glutinosa) d f n s
 (Hasselfamilien Corylaceae)
 Hasselslekten (Corylus)
 Hassel (Corylus avellana) d f n s
 Agnbøkslekten (Carpinus)
 Agnbøk (Carpinus betulus) d s 
Jerntrefamilien (Casuarinaceae)
 Allocasuarina 
 Casuarina 
 Ceuthostoma 
 Gymnostoma 
 Bøkefamilien (Fagaceae)
 Bøkeslekten (Fagus)
 Bøk (Fagus sylvicata) d n s
 Eikeslekten (Quercus)
 Sommereik (Quercus robur) d f n s
 Vintereik (Quercus petraea) d n s
 Rødeik (Quercus rubra)
 Castanea
 Edelkastanje (Castanea sativa) d s 
 Valnøttfamilien (Juglandaceae)
 Alfaroa
 Engelhardia
 Oreomunnea
 Platycarya
 Carya
 Cyclocarya
 Valnøttslekta (Juglans)
 Valnøtt (Juglans regia) d s 
 Pterocarya
 Porsfamilien (Myricaceae)
 Canacomyrica 
 Comptonia 
 Porsslekten (Myrica)
 Pors (Myrica gale) d f n s
 Sydbøkfamilien (Nothofagaceae)
 Sydbøkslekten (Nothofagu)
 Rhoipteleaceae
 Rhoiptelea
 Rhoiptelea chiliantha
 Ticodendraceae
 Ticodendron
 Ticodendron incognitum
 ORDEN Malvales
 Kattostfamilien (Malvaceae)
 Underfamilie Lindefamilien (Tiliaceae)
 Lindeslekten (Tilia)
 Lind (Tilia cordata) d f n s
 Storlind (Tilia platyphyllos) d n s
 Sølvlind (Tilia tomentosa)
 Parklind (Tilia x vulgaris)
 ORDEN Sapindales
 Såpebærfamilien (Sapindaceae)
 Såpebærslekten (Sapindus)
 Litchi
 Lønneslekten (Acer)
 Spisslønn (Acer platanoides)
 Naverlønn (Acer campestre)
 Platanlønn (Acer pseudoplatanus)
 Hestekastanjeslekten (Aesculus)
 Hestekastanje (Aesculus hippocastanum)
 Alectryon
 Allophylus
 Amesiodendron
 Arytera
 Atalaya
 Athyana
 Billia
 Blighia
 Bridgesia
 Camptolepis
 Castanospora
 Cupaniopsis
 Dimocarpus
 Diploglottis
 Dipteronia
 Dodonaea
 Elattostachys 
 Erythrophysa
 Euchorium
 Eurycorymbus
 Glenniea
 Gloeocarpus
 Gongrospermum
 Guioa
 Handeliodendron 
 Haplocoelum
 Harpullia
 Jagera
 Koelreuteria 
 Lecaniodiscus 
 Lepiderema
 Lepisanthes
 Melicoccus
 Mischocarpus
 Negundo
 Nephelium
 Paranephelium
 Paullinia
 Placodiscus
 Serjania
 Sinoradlkofera 
 Talisia
 Tinaslekten (Tina)
 Toechima
 Ungnadia
 Xanthoceras
 Zollingeria
 ytterligere 90 slekter
 Mahognifamilien (Meliaceae) 
Khaya
Aglaia 
Anthocarapa
Aphanamixis 
Azadirachta 
Carapa 
Cedrela 
Dysoxylum
Ekebergia 
Entandrophragma
Guarea 
Lovoa 
Malleastrum 
Melia
Owenia 
Pseudocarapa
Ruagea 
Sandoricum
Schmardaea 
 Mahognislekten (Swietenia)
Synoum 
Toona 
Trichilia
Turraea 
Turraeanthus
Vavaea 
Walsura 
Xylocarpus 
ytterligere 22 slekter
 Sitrusfamilien (Rutaceae) 
 Sumakfamilien (Anacardiaceae)

Se også
Bartrær
Tropisk regnskog
Tropisk lauvfellende skog
Temperert lauvskog
Norges skoger

Referanser

Eksterne lenker
 Faktaark om løvtrær i Noge (tosidig pdf) fra Naturfagssenteret
 De vanligste norske løvtrærne – Norsk Botanisk forening.
 Norske løvtrær - Naturhistorisk Museum, UiO, kart for skoleopplegg.
 Bilder av løvtrær - Høgskolen i Hedmark. 
 Om bruk av løvtre til gulv, paneler og møbler – Foreningen Norske Lauvtrebruk

Trær
Botanikklister