alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Stenodryas

Se Systematisk inndeling

Stenodryas er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, spinkle, lyst brunlige trebukker.  Antennene er tynne og vanligvis litt lengre enn kroppen. Pronotum er avrundet firkantet til tønneformet, noe lengre enn bredt, dekkvingene nesten jevnbrede.

Utbredelse 
Slekten er utbredt fra India i vest til Borneo og Sumatra i øst.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Callidiopini Lacordaire, 1869
 Slekten Stenodryas Bates, 1873
 Stenodryas albovittata Holzschuh, 2010
 Stenodryas apicalis (Gahan, 1893)
 Stenodryas atripes (Pic, 1935)
 Stenodryas bicoloripes (Pic, 1922)
 Stenodryas clavigera Bates, 1873
 Stenodryas consentanea Holzschuh, 2019
 Stenodryas cylindricollis Gressitt, 1951
 Stenodryas fascipennis Holzschuh, 1984
 Stenodryas filipinus Vives, 2009
 Stenodryas fuscomaculatus Hayashi, 1977
 Stenodryas glabricollis Holzschuh, 1991
 Stenodryas inapicalis (Pic, 1922)
 Stenodryas leucophora Holzschuh, 2010
 Stenodryas modestus (Gahan, 1906)
 Stenodryas nigromaculatus (Gardner, 1942)
 Stenodryas niveofasciata Gouverneur, 2016
 Stenodryas pallidata Holzschuh, 2006
 Stenodryas puberula Holzschuh, 2016
 Stenodryas punctatella Holzschuh, 1999
 Stenodryas rufus (Pic, 1946)
 Stenodryas rugosula Holzschuh, 2003
 Stenodryas suavis Holzschuh, 1998
 Stenodryas torridus Holzschuh, 2011
 Stenodryas unicolor Hüdepohl, 1994
 Stenodryas ventralis (Gahan, 1906)

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter

Eksterne lenker 
 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1873
Stenygrinum

Se Systematisk inndeling

Stenygrinum er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
En middelsstor, spinkel. blank, brun trebukk.  Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet firkantet til tønneformet, noe lengre enn bredt, dekkvingene nesten jevnbrede. Dekkvingene har to gule flekker.

Utbredelse 
Arten er vidt utbredt i den sørlige delen av Kina og finnes også i Assam, Laos og Myanmar.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Callidiopini Lacordaire, 1869
 Slekten Stenygrinum Bates, 1873
 Stenygrinum quadrinotatum Bates, 1873

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter

Eksterne lenker 
 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1873
Dissaporus

Se Systematisk inndeling

Dissaporus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, slanke, brunlige trebukker, dekkvingene med lyse tegninger. Antennene er noe kortere enn kroppen, litt sagtakkede. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene, lengre enn bredt med rundede sider. Dekkvingene er omtrent parallellsidige med rettvinklede "skuldre". Beina er forholdsvis korte.

Levevis 
Larvene utvikler seg i død ved av mange slags løvtrær. De voksne billene er aktive om våren og forsommeren.

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i tropisk Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Cerambycini Latreille, 1804
 Slekten Dissaporus Aurivillius, 1907
 Dissaporus cachani (Lepesme & Breuning, 1958)
 Dissaporus cylindricus (Fåhraeus, 1872)
 Dissaporus juheli Adlbauer, 2006
 Dissaporus malaisei Corinta-Ferreira, 1954
 Dissaporus mythicus (Gyllenhal, 1817)

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1872
Odnes stasjon

Odnes stasjon var en jernbanestasjon på den nedlagte Valdresbanen i Søndre Land kommune i Innlandet fylke. Den lå ved Valdresbanens laveste punkt, like inntil Land sag og høvleri.

Stasjonen åpnet i 1902 da banen ble ført frem til Dokka. Helt i begynnelsen ble navnet skrevet Odnæs. Stasjonen ble nedgradert til stoppested og så holdeplass i 1968. Etter banens nedleggelse hadde Odnes status som sidespor. På 2010-tallet er det lagt veidekke over skinnegangen flere steder mellom Eina og Dokka, så noen faktisk togkjøring ved stasjonen er neppe mulig.

Odnes var fra gammelt av et regionalt kommunikasjonssentrum med dampskipsanløp og knutepunkt på en gammel postrute. Før Valdresbanen ble vedtatt lagt vestover fra Eina, ble det også vurdert å føre traseen til Odnes via Røykenvik og nordover langs Randsfjordens østre bredd, men slik ble det ikke. Tidlig i banens historie var det en viss trafikk knyttet til hotellene på Odnes, men for øvrig hadde mye av virksomheten ved stasjonen å gjøre med Land sag og høvleri, som drev videre også etter at banen ble nedlagt. Ellers har Dokka overtatt rollen som regionalt sentrum.

Odnes fikk stasjonsbygning til åpningen i 1902. Den ble utvidet ca. 1940 ved Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Bygningen brant ned i 2001. Det kan være vanskelig å identifisere stasjonens beliggenhet i dag.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker

Jernbanestasjoner på Valdresbanen
Jernbanestasjoner i Oppland
Nedlagte jernbanestasjoner i Norge
Samferdsel i Søndre Land
Jernbanestasjoner åpnet i 1902
Jernbanestasjoner nedlagt i 1989
Gudmund Hoel
Bjarne Friis Baastad
Søndre Lands historie
Bjørnerud stasjon

Bjørnerud stasjon var en jernbanestasjon på den nedlagte Valdresbanen i Søndre Land kommune i Innlandet fylke. Den lå mellom Hov og Fluberg.

Bjørnerud stoppested åpnet i 1902 da banen ble ført frem til Dokka. Før 1905 ble navnet skrevet Bjørnrud. I 1949 ble statusen oppgradert til stasjon. Så ble den nedgradert til stoppested og deretter holdeplass i løpet av 1959. Driften på banen ble nedlagt fra nyttår 1989.

Bjørnerud fikk stasjonsbygning til åpningen i 1902. Den er revet. Ved Bjørnerud gikk et sidespor til Bjørnerud Sag.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker

Jernbanestasjoner på Valdresbanen
Jernbanestasjoner i Oppland
Nedlagte jernbanestasjoner i Norge
Samferdsel i Søndre Land
Jernbanestasjoner åpnet i 1902
Jernbanestasjoner nedlagt i 1989
Søndre Lands historie
VM i curling for kvinner 2017

VM i curling for kvinner 2017 ble arrangert i Beijing i Kina fra 18. til 26. mars 2017. Canada vant mesterskapet ubeseieret foran Russland og Skottland.

Norge deltok ikke i A-VM.

Referanser 

VM i curling
Sport i Beijing‎
Internasjonale mesterskap i Kina
Internasjonale mesterskap i 2017
Sport i Kina i 2017
Curling i 2017
Curling i Kina
Sarah Chepchirchir

Sarah Chepchirchir (født 27. juli 1984) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.

Hun vant Tokyo Marathon 2017.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kenyanske maratonløpere
Geoffrey Kirui

Geoffrey Kirui (født 16. februar 1993) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.

Han vant Boston Marathon 2017. Han ble verdensmester i maraton i London 2017.

Han kom på 14. plass på maraton under VM i friidrett 2019 avholdt i Doha, Qatar.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kenyanske maratonløpere
Verdensmestere i friidrett for Kenya
Deltakere for Kenya under VM i friidrett 2017
Deltakere for Kenya under VM i friidrett 2019
Daniel Wanjiru

Daniel Kinyua Wanjiru (født 26. mai 1992) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.

Han vant London Marathon 2017.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kenyanske maratonløpere
Dopingsaker i friidrett
Mm-tre

-mm treet (engelsk: memory management tree) var navnet på en utgave av Linuxkjernens kildekode som ble vedlikeholdt av Andrew Morton. Ny og eksperimentell kode fant sin vei til  Linuxkjernens 2.6.x-mm tre, før den ble integrert i mainline utgaver av kjernen.

Den 17. september 2007 kunngjorde Andrew Morton at dette treet var opphørt.

Eksterne lenker
 README for the mmotm patches
 2.6.23-rc6-mm1, "This Just Isn't Working Any More" (from KernelTrap)
 online listing of the linux-next/akpm git head
 release announcement of the mmotm snapshot by Andrew Morton on the Linux Kernel Mailing List, mentioning mmots 

Linuxkjernen
Opphør i 2007
Ingolfsland stasjon

Ingolfsland stasjon var en jernbanestasjon på Rjukanbanen, i østre del av Rjukan by i Tinn. Den åpnet som stoppested i 1913  og ble oppgradert til stasjon i 1916. I 1969 ble stasjonen nedgradert til holdeplass, og i 1991 ble trafikken nedlagt på banen.

I begynnelsen hadde stoppestedet en billettkiosk, og først i 1921 fikk stasjonen en stasjonsbygning tegnet av Thorvald Astrup. Den er solgt til private.

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 

Jernbanestasjoner på Rjukanbanen
Nedlagte jernbanestasjoner i Norge
Jernbanestasjoner i Vestfold og Telemark
Samferdsel i Tinn
Jernbanestasjoner åpnet i 1913
Jernbanestasjoner nedlagt i 1991
Thorvald Astrup
Kulturminner i Tinn
VM i sjakk 1891

VM i sjakk 1891 ble arrangert i New York City i USA i 1891.

Resultater
{|class="wikitable" style="text-align:left"
|+VM i sjakk 1891
|-
!Spillere !!  1  !!  2  !!  3  !!  4 !!  5  !!  6 !!  7  !!  8  !!  9  !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! 18 !! 19 !!  Totalt 
|-
|
| ½ ||style="background:black; color:white"| 1 || ½ ||style="background:black; color:white"| 0 || 0 ||style="background:black; color:white"| 1 || 1 ||style="background:black; color:white"| ½ || ½ ||style="background:black; color:white"| 1 || ½ ||style="background:black; color:white"| 0 || 1 ||style="background:black; color:white"| ½ || ½ ||style="background:black; color:white"| 0 || ½ ||style="background:black; color:white"| 1 || ½  ||<center> 10½
|-
|
|style="background:black; color:white"| ½ || 0 ||style="background:black; color:white"| ½ || 1 ||style="background:black; color:white"| 1 || 0 ||style="background:black; color:white"| 0 || ½ ||style="background:black; color:white"| ½ || 0 || style="background:black; color:white"| ½ || 1 ||style="background:black; color:white"| 0 || ½ ||style="background:black; color:white"| ½ || 1 ||style="background:black; color:white"| ½ || 0 ||style="background:black; color:white"| ½ ||<center> 8½
|}

Referanser 

VM i sjakk
Sport i New York
Internasjonale mesterskap i USA
Internasjonale mesterskap i 1891
1891 i USA
Sjakk i USA
Sjakk i 1891
VM i sjakk 1892

VM i sjakk 1892 ble arrangert i Havanna i Cuba i 1892.

Resultater
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|+VM i sjakk 1892
|-
! !! width=15|1 !! width=15|2 !! width=15|3 !! width=15|4 !! width=15|5 !! width=15|6 !! width=15|7 !! width=15|8 !! width=15|9 !! width=15|10 !! width=15|11 !! width=15|12 !! width=15|13 !! width=15|14 !! width=15|15 !! width=15|16 !! width=15|17 !! width=15|18 !! width=15|19 !! width=15|20 !! width=15|21 !! width=15|22 !! width=15|23 !! Poeng !! Seire
|-
| align=left | 
| 1 ||style="background:black; color:white"| ½ || ½ ||style="background:black; color:white"| 0 || ½ ||style="background:black; color:white"| 0 || 1 ||style="background:black; color:white"| 1 || ½ ||style="background:black; color:white"| 1 || 0 ||style="background:black; color:white"| 1 || 0 ||style="background:black; color:white"| 0 || 1 ||style="background:black; color:white"| 0 || 1 ||style="background:black; color:white"| 0 || 1  ||style="background:black; color:white"| 0 || ½   ||style="background:black; color:white"| 0 || 0 || 10½ || 8
|-
| align=left | 
|style="background:black; color:white"| 0 || ½ ||style="background:black; color:white"| ½ || 1 ||style="background:black; color:white"| ½ || 1 ||style="background:black; color:white"| 0 || 0 ||style="background:black; color:white"| ½ || 0 || style="background:black; color:white"| 1 || 0 ||style="background:black; color:white"| 1 || 1 ||style="background:black; color:white"| 0 || 1 ||style="background:black; color:white"| 0 || 1 ||style="background:black; color:white"| 0 || 1 ||style="background:black; color:white"| ½ || 1 ||style="background:black; color:white"| 1 || 12½ || 10
|}

Referanser 

VM i sjakk
Sport i Havanna‎
Internasjonale mesterskap på Cuba
Internasjonale mesterskap i 1892
Sjakk på Cuba
Sjakk i 1892
VM i sjakk 1897

VM i sjakk 1897 ble arrangert i Moskva i Russland i 1897.

Resultater
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|+VM i sjakk 1897
|-
! !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! Seire !! Totalt
|-
| align=left | 
| 0 ||style="background:black; color:white"| 0 || 0 ||style="background:black; color:white"| 0 || = ||style="background:black; color:white"| 0 || =||style="background:black; color:white"| =|| =||style="background:black; color:white"| 0 || 0 ||style="background:black; color:white"| 1 || 1 ||style="background:black; color:white"| 0 || =||style="background:black; color:white"| 0 || 0 || 2 || 4½
|-
| align=left | 
|style="background:black; color:white"| 1 || 1 ||style="background:black; color:white"| 1 || 1 ||style="background:black; color:white"| =|| 1 ||style="background:black; color:white"| =|| =||style="background:black; color:white"| =|| 1 || style="background:black; color:white"| 1 || 0 ||style="background:black; color:white"| 0 || 1 ||style="background:black; color:white"| =|| 1 ||style="background:black; color:white"| 1 || 10 || 12½
|}

Referanser 

VM i sjakk
Moskva
Internasjonale mesterskap i Russland
Internasjonale mesterskap i 1897
1897 i Russland
Sjakk i Russland
Sjakk i 1897
VM i sjakk 1907

VM i sjakk 1907 ble arrangert i New York, Philadelphia, Washington, D.C., Baltimore, Chicago og Memphis i USA i 1907.

Resultater
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! Seire !! Totalt
|-
| align=left | 
| 0 ||style="background:black; color:white"| 0 || 0 ||style="background:black; color:white"| = || = ||style="background:black; color:white"| = || = ||style="background:black; color:white"| 0 || = ||style="background:black; color:white"| = || = ||style="background:black; color:white"| 0 || 0 || style="background:black; color:white"| 0 || 0 || 0 || 3½
|-
| align=left | 
|style="background:black; color:white"| 1 || 1 ||style="background:black; color:white"| 1 || = ||style="background:black; color:white"| = || = ||style="background:black; color:white"| = || 1 ||style="background:black; color:white"| = || = || style="background:black; color:white"| = || 1 ||style="background:black; color:white"| 1 || 1 ||style="background:black; color:white"| 1 || 8 || 11½
|}

Referanser 

VM i sjakk
Sport i New York
Philadelphia
Washington, D.C.
Baltimore
Chicago
Memphis
Internasjonale mesterskap i USA
Internasjonale mesterskap i 1907
1907 i USA
Sjakk i USA
Sjakk i 1907
Seig kusopp

{{Taksoboks
| bilde= Suillus bovinus 2011 10 07.jpg
| bildetekst= 
| norsknavn=Seig kusopp
| vitenskapsnavn=Suillus bovinus
| autor= Henri François Anne de Roussel
| autorår=1796   
| synonymer= Boletus bovinus| overgrupper=kusopper, stilksporesopper, Hymienesopper, sopper, Opisthokonta, eukaryoter, liv
}}Seig kusopp''' (Suillus bovinus'') er en sopp i kusoppfamilien (suillus). Navnet er en dobbelbekreftelse, da både sui oversettes med «ku» og bovin med «storfe».

Kjennetegn
Seig kusopp danner sopprot med furu, og finnes derfor bare nær furutrær eller stubber, ofte ved skogsveier og ofte tett sammen med annen kusopp. Den har en hatt som varierer fra konveks til utbredt (altså flat). Siden soppene vokser tett sammen, kan hattene være uregelmessige og bulkete. 

Fargen på hatten er typisk lys brun, fra blekbrun til gulbrun, også til tider grågul eller blekt rødbrun. Hatten er gjerne mellom 3 og 10 cm. i diameter. Rørlaget til seig kusopp er som oftest mer åpent enn hos andre kusopper. Fargen på rørmunningen - og hele røret - er fra grågult til blek olivengrønn.

Seig kusopp har en naken stilk uten ring eller krage. Den er som oftest brungul eller i samme farge som hatten. Stilken er 4–6 cm høy og 0,5–1 cm tykk. Kjøttet er gulhvitt, gulbrunt eller skittenrosa. Om man snitter den, kan den bli svakt rødnende, mykt og veldig elastisk.

Seig kusopp kan forveksles med sandsopp, smørsopp eller lerkesopp. Alle fire er spiselige, men smørsopp regnes å ha bedre smak. Forskjellen ligger i flere aspekter. Den største er at seig kusopp har store rørmunninger og kantete skiller, som skiller dem fra både sandsopp og smørsopp med mindre og rundere røråpninger. Hatten til smørsopp er også mørkere enn de to andre, mens sandsopp har en hatt med små rødbrune skjell som seig kusopp ikke har. Stilken er også forskjellig; smørsoppen har ring på stilken, mens de to andre ikke har det. Seig kusopp har også slankere stilk enn smør- og sandsopp. Det finnes også ringløs smørsopp. Imidlertid har ringløs smørsopp hvit stilk, mens sandsopp og seig kusopp har gulbrun stilk.

Utbredelse
Seig kusopp vokser som tidligere nevnt i et symbiotisk forhold med furu. Den er godt representert i Slovenia, Storbritannia, Finland og Norge, og også i tilfeller i Sverige, Tyskland og Danmark og i Mexico og på Island og New Zealand i mindre grad. I Norge er den funnet i hele landet, særlig i  Oslofjorden, men også langsmed hele kysten og i Sør-Varanger.

Bruksområder
Seig kusopper, særlig de unge eksemplarene, er spiselige. Imidlertid holder den ikke veldig høy kvalitet ifølge flere soppbøker. Den kan også brukes til å farge ullgarn til brun, gulgrønn eller grågrønn farge. Sporepulveret er olivenbrunt. Kjøttet blir rødlig ved varmebehandling.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kusopper
Matsopp
Nedre Urdalen kraftverk

Nedre Urdalen kraftverk er et vannkraftverk i Hovin, på østsiden av Tinnsjøen i Tinn kommune i Vestfold og Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 82 meter i Urdalsåe.

Det er installert 4 aggregater. En plateturbin (francis) på 500 kW, og tre peltonturbiner på 80 kW hver.

Samlet installert effekt er 740 kW. Årsproduksjon er 1,3 GWh.

Kraftverket eies av lokal grunneier.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Minikraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Tinn
Kraftverk etablert i 2017
Strupen kraftverk (Gloppen)

Strupen kraftverk (Gloppen) er et vannkraftverk i Myklebustdalen i Gloppen kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 77 meter i Strupen.

Installert effekt er 1,9 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 5 GWh.

Den opprinnelige søknaden var å utnytte 390 meter av elva inkludert Strupenfossen. Planlagt effekt var 6,9 MW og årlig produksjon på 27 GWh. Et så stort kraftverk ble avslått av naturvernhensyn.

Strupen Kraft AS eies 100% av OBOS Energi AS.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Forte vannkraft - våre kraftverk
 Cloudberry

Småkraftverk i Vestland
Kraftverk i Gloppen
OBOS Energi
Cloudberry
Kraftverk etablert i 2017
Pepperrørsopp

Pepperrørsopp (chalciporus piperatus) er en sopp i pepperrørsoppfamilien (calchiporus = kopperrød pore). Den har tidligere vært assosiert med steinsoppfamilien, skrubbfamilien og smørsoppfamilien, før Bataille ga den en egen familie i 1908. I Norge finnes to arter, pepperrørsopp og mild pepperrørsopp.

Kjennetegn
Pepperrørsopp har en hatt som er 3-8 cm bred, og dermed er soppen en liten sopp. Soppens hode er flat og hvelvet. I tørt vær er den glinsende, i vått være klebrig. Fargen er gulbrun, ofte med rødbrun tone. Rørene er ntilvokst eller noe nedløpende, det vil si at de går noe nedover stilken. Rørmunningen, og dermed fargen under hatten, er rustfarget til oransjebrun. Stilken er mellom 4 og 7 cm høy og mellom 0,5-1 cm tykk. Stilken er brungul bortsett fra nederst, derden er sitrongul. Stilken er bar, uten ringer eller krager, og glatt.  Kjøttet er blekgult i stilken bortsett fra nederst, der den er sitrongul. Den har en brennende skarp smak.

Utbredelse
Pepperrørsopp finnes mest i barskog, men også i løvskog og i fjellet. Den er svært utbredt i Norge og Sverige, men også funnet på Island, i Tyskland, Danmark og til dels ved Seattle i USA, sørøst i Australia og i Skottland. I Norge er den funnet i hele landet.

Bruksområder
Pepperrørsopp regnes ikke som spiselig, men kan brukes som krydder. Den kan også brukes til farging av garn.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kusopper
Hakkespetter

Se Hakkespettene for den fiktive speiderorganisasjonen i Disney-tegneseriene.

 se inndeling

Hakkespetter eller egentlige spetter (Picinae) er én av tre underfamilier i spettefamilien (Picidae), og i særklasse den med tallrike av dem. Gruppen teller omkring 206 arter eller mer. Artene har tilnærmet kosmopolitisk utbredelse, unntatt i Australia og på New Zealand, Papua Ny-Guinea, Madagaskar, Island, og øyene i Stillehavet.

Ni hakkespetter hekker i Europa, hvorav sju i Norge; svartspett, grønnspett, gråspett, dvergspett, flaggspett, hvitryggspett og tretåspett.

Inndeling 
Inndelingen følger Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017). Boyd regner med 206 arter fordelt i sju tribus og 33 slekter. Det hersker imidlertid uenighet om denne inndelingen. HBW Alive regner med noen flere arter, men deler dem inn i færre tribus og slekter. Andre autoriteter kan ha lignende forskjeller i inndelingen. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn. Alle arter har nødvendigvis ikke fått norsk navn.

 Piciformes, spettefugler, 484 arter
 Galbuli, (jakamarfugler), 57 arter
 Pici, (egentlige spettefugler), 427 arter
 Ramphastides, 157 arter
 Picides, 270 arter
 Indicatoridae, vokseterfamilien, 16 arter
 Picidae, spettefamilien, 237–254 arter
 Jynginae, vendehalser
 Picumninae, pikuletter
 Picinae, hakkespetter
 Nesoctitini
 Nesoctites, 1 art
 Hemicircini
 Hemicircus, 2 arter
 Chrysocolaptini
 Blythipicus, 2 arter
 Reinwardtipicus, 1 art
 Chrysocolaptes, 2 arter
 Campephilini
 Campephilus, 12 arter
 Picini
 Micropternus, 1 art
 Meiglyptes, 3 arter
 Gecinulus, 2 arter
 Dinopium, 6 arter
 Chrysophlegma, 3 arter
 Picus, 13 arter
 Geocolaptes, 14 art
 Hylatomus, 3 arter
 Dryocopus, 3 arter
 Mulleripicus, 4 arter
 Celeus, 13 arter
 Piculus, 7 arter
 Colaptes, 13 arter
 Melanerpini
 Chryserpes. 1 art
 Sphyrapicus, 4 arter
 Xiphidiopicus, 1 art
 Melanerpes, 7 arter
 Centurus, 16 arter
 Picoidini
 Picoides, 3 arter
 Yungipicus, 7 arter
 Dendrocoptes, 3 arter
 Leiopicus, 1 art
 Chloropicus, 15 arter
 Dendrocopos, 12 arter
 Dryobates, 5 arter
 Leuconotopicus, 6 arter
 Veniliornis, 14 arter

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Hakkespettene våre: En innføring i økologi

Spettefugler
Dyr formelt beskrevet av Charles Lucien Bonaparte
Fugler formelt beskrevet i 1838