alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Mexicos flagg

Mexicos nasjonalflagg er delt inn i tre vertikale områder. Fargene, fra venstre mot høyre, er grønn, hvit og rød. I midten av den hvite stripen er riksvåpenet. Betydningen av de tre fargene har endret seg opp gjennom årene, men de ble tatt i bruk av Mexico etter frigjøringen fra Spania. Det nåværende flagget ble offisielt i 1968, men den samme utformingen av flagget har vært i bruk helt siden 1821. Den gjeldende loven om nasjonalsymboler som regulerer bruken av nasjonalflagget har vært på plass siden 1984.

Opp gjennom historien har flagget blitt endret åtte ganger, da utformingen av riksvåpenet og forholdet mellom flaggets lengde og bredde har blitt modifisert. Riksvåpenet har allikevel hele tida inneholdt de samme elementene: en ørn på toppen av en kaktus som holder en slange med klørne. Kaktusen befinner seg på en stein som stikker opp av en innsjø. Dette bildet stammer fra en aztekisk legende som forteller at gudene ba dem bygge en by hvor de så en ørn spise en slange på en kaktus. Denne byen er nå hovedstaden Mexico by. Det nåværende nasjonalflagget, som kalles «Det fjerde nasjonalflagget», brukes også på skip som er registrert i Mexico.

Fargenes betydning 
Fargene stammer opprinnelig fra banneret til De tre garantistenes armé, som varte fra 1821 til 1823. Fargene hadde da de følgende betydningene:
Grønn: Independencia (uavhengighet fra Spania)
Hvit: Religión (religion, den romersk-katolske troen)
Rød: Unión (union mellom europeere og amerikanere)

Men fargenes betydning ble endret som følge av Benito Juárez' sekularisering av landet. De nye betydningene av fargene er:
Grønn: Håp
Hvit: Enhet
Rød: Heltenes blod

Siden Artikkel 3 i flaggloven ikke gir fargene noen offisiell symbolisme, kan de også gis andre betydninger.

Banderas monumentales 
I 1999 startet president Ernesto Zedillo et program for å reise gigantiske flagg rundt om i landet. Las banderas monumentales (de monumentale flaggene) ble plassert på flere steder som har stor betydning for landet. Flaggene skulle måle 14,3 ganger 25 meter, og flaggstanga er rundt 50 meter høy. Det kanskje mest kjente bandera monumental befinner seg ved Plaza de la Constitución i Mexico by.

Det største bandera monumental er plassert på Mirador del Obispo i Monterrey. Selve flagget måler 50 ganger 28,6 meter og veier 230 kilogram. Flaggstanga er 100,6 meter høy og veier 120 tonn. Dette er fire ganger større enn de fleste andre banderas monumentales.

Nordamerikanske flagg
Flagg, Mexico
Otto Frank

Otto Heinrich Frank (født 12. mai 1889 i Frankfurt am Main i Tyskland, død 19. august 1980 i Basel i Sveits) var en tysk offiser og forretningsmann med jødisk bakgrunn som ble mest kjent som far til Anne Frank. Han var den eneste i familien som overlevde andre verdenskrig og konsentrasjonleirene.

Han ble født i en tysk-jødisk bankierfamilie i Frankfurt og tjenestegjorde i den tyske hæren på Vestfronten under første verdenskrig, hvor han oppnådde graden løytnant og mottok Jernkorset. 

I 1925 giftet han seg med Edith Holländer, datter av Abraham Holländer, en prominent forretningsmann fra Aachen. De fikk døtrene Margot Frank (født 1926) og Anne Frank (født 1929). Etter nasjonalsosialistenes maktovertagelse flyttet han med sin familie til Amsterdam, hvor de under annen verdenskrig holdt seg skjult i Prinsengracht 263. Om morgenen 4. august 1944 stormet politiet bygningen etter å ha fått et anonymt tips. Otto Frank ble sendt i konsentrasjonsleirene Westerbork og Auschwitz. Hans kone sultet ihjel i Auschwitz, og hans døtre havnet i Bergen-Belsen, hvor de døde av tyfus.

Som familiens eneste overlevende oppdaget han at Anne hadde skrevet en dagbok samt andre tekster, som var blitt reddet av Miep Gies. Han lot først være å lese den, men etter å ha transkribert den bestemte han seg for å få den utgitt. Denne utgivelsen var basert på flere versjoner og tekster av Anne Frank, men han redigerte teksten på steder der han mente den ble for privat. Særlig de delene av boka som omhandlet pubertet, seksualitet og Annes dårlige forhold til moren.

I 1953 giftet han seg med en tidligere nabo, Elfriede Geiringer-Markovits, og slo seg ned i Basel i Sveits, hvor han brukte resten av sitt liv på å fremme datterens minne og budskap.

Referanser

Litteratur 
 Carol Ann Lee: The hidden life of Otto Frank. William Morrow, 2003. ISBN 0-06-052083-3

Personer fra Frankfurt am Main
Frank, Otto
Tyske arméoffiserer
Tyskere fra første verdenskrig
Tyskere fra andre verdenskrig
Mottakere av Jernkorset (1914)
Tysk militærpersonell (Hæren i Keiserrike)
Personer i utlendighet
Anne Franks dagbok
Fanger i tyske konsentrasjonsleire
Overlevende fra Auschwitz
Holocaust-overlevende
Rheingau

Rheingau er et landskap vest i den tyske delstaten Hessen. Det ligger på den nordlige siden av Rhinen mellom Wiesbaden og Lorch, og strekker seg fra det vestlige Taunus til Rhinen. Landskapet domineres av hauger og lave åser.

Rheingau er et kjent vinområde, og er et av de største områdene i Tyskland hvor det produseres kvalitetsvin, hovedsakelig av riesling-sorten. Det er en rekke klostre, slott, borger og romantiske gamle byer i området. I den vestlige delen begynner Mittelrheindalen, som hører til UNESCOs verdensarvliste. 

Liste over klostre og kirker i Rheingau

Tyske viner

Rhein-Main-området
Stater og territorier etablert i 937
Stater og territorier opphørt i 1866
937 i Europa
Rhinen
Vindistrikter
Liste over klostre og kirker i Rheingau

Denne listen inneholder klostre og kirker i Rheingau i Hessen. Listen er ikke fullstendig.

 Kloster Eberbach, Eltville (sekularisert)
 St. Florin, Kloster Schönau und Espenschied
 St. Martin, Lorch
 St. Bonifatius, Lorchhausen
 St. Antonius, Wollmerschied
 St. Katharina, Ransel
 Heilig Kreuz, Assmannshausen
 St. Petronilla, Aulhausen
 St. Jakobus, Rüdesheim
 St. Hildegard und St. Johannes d. T., Eibingen
 Abtei St. Hildegard, Eibingen
 St. Laurentius, Presberg
 Hl. Kreuz, Geisenheim
 St. Johannes der Täufer, Johannisberg
 Wallfahrtskirche Kloster Marienthal, Marienthal
 St. Michael, Stephanshausen
 St. Walburga, Winkel
 St. Martin, Oestrich
 St. Aegidius, Mittelheim,
 Mariae Himmelfahrt, Hallgarten
 St. Vincentius, Hattenheim
 St. Markus, Erbach
 St. Peter und Paul, Eltville
 St. Valentin, Kiedrich
 St. Martin, Martinsthal
 St. Antonius, Rauenthal
 St. Martin, Oberwalluf
 St. Johannes der Täufer, Niederwalluf
 Kloster Tiefenthal, Martinsthal
 Kloster Nothgottes, Eibingen

Klöster, Rheingau
Klöster, Rheingau
Klostre og kirker i Rheingau
Klostre
Saliske frankere

Saliske frankerne var en undergruppe av frankerne som hadde skilt seg ut da de flyttet til det nederlandske kystområdet og migrert gjennom Belgia til det nordlige Gallia. Der dannet de et kongedømme. 

Deres kongedømme var prototypen for det framtidige kongedømmet Frankrike. Den andre hoveddelen av frankere blir kalt ripuariske frankere (ripuarisk betyr elve-boende, mens saliske betyr salte, som assosieres med havet), skjønt alternativt kan begrepet knyttes til den nederlandske elven IJssel, på latin Isala, et område som fortsatt heter Zeeland. Betegnelsen saliske frankere ble først benyttet av romere av de som bodde i dette området på 300-tallet. Salisk lov, knyttet særlig til de europeiske kongehusenes arverett, stammer fra de saliske frankerne. Se også Salier-dynastiet.

Litteratur
Anderson, Thomas. 1995. "Roman Military Colonies in Gaul, Salian Ethnogenesis and the Forgotten Meaning of Pactus Legis Salicae 59.5". Early Medieval Europe 4 (2): 129–44.

 

Musset, Lucien : The Germanic Invasions: The Making of Europe, AD 400–600,1975, , p. 68.
 Perry, Walter Copland (1857). The Franks, from Their First Appearance in History to the Death of King Pepin. Longman, Brown, Green: 1857.
 Wood, Ian, The Merovingian Kingdoms, 450–751 AD. 1994.

Frankere
E3

E3 kan blant annet sikte til:

 BMW E3, personbil fra BMW, produsert i perioden 1968–1977.
 E³ (Electronic Entertainment Expo), årlig data- og videospillmesse i Los Angeles.
 Europavei 3, vei som går mellom Cherbourg og La Rochelle i Frankrike.
Organell

Organeller (egentlig «småorgan») er strukturer inne i cellen som er atskilt fra cytosol ved en cellemembran. De utfører ulike oppgaver i cellen, tilsvarende organ i andre betydninger. De finnes som strukturer i cytoplasmaet hos eukaryote celler. Noen eksempler er mitokondrier, kloroplaster, lysosomer, peroksisomer.

Referanser

Kilder 

Life, the science of Biology, eighth edition, volume: 1 (2006) ISBN 978-0-7167-7673-4

Eksterne lenker 
 

Cellebiologi
Polaria

Polaria er et opplevelsessenter, akvarium og museum som ble åpnet i mai 1998.  

Polaria har et godt utbygd akvarium med arktiske sjøplanter, arktiske fisker og dyr. Det er vanntanker i gulv, vegger og tak og glasstunneler som de besøkende kan gå under mens seler svømmer over hodet på dem. Det er flere utstillinger om is og klima blant annet en forskningsfilm om isbjørner og hvalross. Polaria har en lekekrok for barn med en liten klatrevegg og sklie for de som ønsker det.

Storkobbene og steinkobbene er en av Polarias hovedattraksjoner. Besøkende kan være med to ganger om dagen for å se selene bli matet, da kan man både lære mer om selene og se hvordan trenerne holder kobbene aktive gjennom mentale og fysiske stimuli. 

Polaria har en egen kafé som og en suvenir- og gavebutikk som er åpen alle dager hele året. Kinoen i Polaria viser panoramafilmen fra Svalbard og om Nordlyset hver halvtime.

Bygget ligger ved siden av Framsenteret like sør for Tromsø sentrum og vender ut mot Tromsøysundet. Det er et karakteristisk bygg, tegnet av JAF arkitektkontor, og utformet slik at det ligner isblokker som har blitt skjøvet på land. Polaria hadde 117 000 besøkende i 2008, og var dermed Nord-Norges nest mest besøkte attraksjon.

Eksterne lenker 
 

Kultur i Tromsø
Offentlige akvarier i Norge
Museer i Troms og Finnmark
Museer etablert i 1997
Severdigheter i Troms og Finnmark
Nürnbergprinsippene

Nürnbergprinsippene er et sett retningslinjer som ble satt opp for å definere hva som utgjør krigsforbrytelser, forbrytelser mot freden og forbrytelser mot menneskeheten samt når individer kan straffes for å ha begått slike forbrytelser. De har navn etter Nürnbergprosessen, hvor de ble laget som et juridisk grunnlag for straffeforfølgelse av ledende personer i Det tredje rike.

Prinsipp I
Enhver person som utfører en handling som utgjør en handling som er en forbrytelse under internasjonale lover er ansvarlig for denne, og kan straffes.

Prinsipp II
Det faktum at internasjonale lover ikke fastsetter straff for en handling som utgjør en forbrytelse under internasjonale lover, fritar ikke personen som utførte handlingen fra ansvar under internasjonale lover.

Prinsipp III
Det faktum at en person som utførte en handling som utgjør en forbrytelse under internasjonale lover handlet som statsoverhode eller ansvarlig offentlig tjenestemann fritar ikke personen fra ansvar under internasjonale lover.

Prinsipp IV
Det faktum at en person handlet etter ordre fra sin regjering eller en overordnet fritar ham ikke fra ansvar under internasjonale lover, såfremt et moralsk valg faktisk var mulig for ham.

Prinsipp V
Enhver person som er tiltalt for en forbrytelse under internasjonale lover har rett til en rettferdig prosess basert på fakta og loven.

Prinsipp VI
De følgende forbrytelser er straffbare som forbrytelser under internasjonale lover:

a) Forbrytelser mot freden

i) Planlegging, forberedelse, påbegynnelse eller føring av aggressiv krig eller krig i strid med internasjonale traktater, avtaler eller forsikringer.

ii) Deltagelse i en felles plan eller konspirasjon for å utføre en handling som bekrevet i i)

b) Krigsforbrytelser

Brudd på lover eller skikker for krigføring inkluderer, men er ikke begrenset til, mord, mishandling eller deportering for tvangsarbeid eller for noe annet formål på / av sivilbefolkningen i et okkupert område; mord eller mishandling på /av personer krigsfanger eller personer på havet, drap på gisler, plyndring av privat eller offentlig eiendom, vilkårlig ødeleggelse av byer eller landsbyer eller ødeleggelse som ikke er militært betinget.

c) Forbrytelser mot menneskeheten

Mord, utryddelse, slavehold, deportering og andre inhumane handlinger utført mot noen sivilbefolkning, eller forfølgelser på politisk, rasemessig eller religiøst grunnlag, når slike handlinger eller forfølelser utføres sammen med eller i forbindelse med en forbrytelse mot freden eller krigsforbrytelse.

Prinsipp VII
Medskyldighet til en forbrytelse mot freden, krigsforbrytelse eller forbrytelse mot menneskeheten som beskrevet i prinsipp VI er en forbrytelse under internasjonale lover.

Eksterne lenker
 Principles of the Charter of Nuremberg
 Nuremberg Trial Proceedings Vol. 1 Charter of the International Military Tribunal i Avalon Project-arkivet ved Yale Law School
 Judgement : The Law Relating to War Crimes and Crimes Against Humanity  i Avalon Project-arkivet ved Yale Law School

Nürnbergprosessene
Akregator

Akregator er en åpen kildekode-implementasjon av en nyhetsaggregator for KDE, ett fritt kildekode-skrivebordsmiljø hovedsakelig brukt på UNIX-systemer. Akregator støtter både RSS og Atom feeds. Feeds kan bli sortert inn i kategorier. Akregator vil hente ned alle feeds i en bestemt kategori inn i en enkelt liste med nye artikler slik at, for eksempel, alle nyheter i kategorien «Politikk» kan bli vist sammen. Akregator har en inkrementell søkefunksjon for å søke i overskriftene til artiklene i databasen.

Akregator kan bli konfigurert til å hente ned innholdet i feeds på faste intervaller. Brukeren kan også manuelt hente ned feeds fra alle sider, enkelt sider, eller alle feeds i en valgt kategori. Programmet støtter ikoner for hver feed, det har også integrert nettleser med arkfaner. Denne funksjonen er nådd ved å integrere KHTML. Artikler kan om ønsket åpnes i en ekstern nettleser i stedet.

Akregator kom som en del av KDE 3.4-utkivelsen, i kdepim-modulen.

Referanser

Eksterne lenker
 
  Prosjektside på SourceForge

KDE
Linux-programmer

de:Kontact#Akregator
en:Kontact#News Feed Aggregator
es:Kontact#Agregador de noticias
Muting

Muting er en juridisk term, der en aktør er sikret rett forbundet med en jordisk-økonomisk ressurs.  Det stammer fra det gammeltyske muoton (forlange, begjære) som ga det tyske verb muten; «søke om å få inntekt av noe».  Metallet wismut er avledet av mutinger gjort på områder der man gjorde kloke (engelsk wise) funn av drivverdige bergarter. 
Lovverket definerer hva som kan mutes (mutbare og ikke-mutbare mineraler), og de vilkår som dertil knyttes.  Definisjonen på mutbart mineral har i hovedsak vært at det består av metall som har en egenvekt på over 5.

Ifølge bergverksordningen av 1539, var alt berg i Norge eid av kongen (den gang Christian III).  For å oppmuntre til leting (skjerping) etter drivverdige forekomster, ble det gitt fri leterett til alle:  «Bergfriheten» lot alle norske og utenlandske å lete på norsk grunn, uansett eierskap, etter metall og mineral.  Den som først fant noe, måtte først mute oppdagelsen (registrere funnet), og sikret seg derved førsterett til videre undersøkelser, samt utvinning.

Kong Christian IV videreførte i 1644 mutings-ordningen, bortsett fra at videre utvinning i utgangspunktet var forbeholdt Kongen, som i sin tur kunne gi rett til utvinning gjennom konsesjon.  I 1812 kom loven om Berganordning, som fortsatte enhvers rett til å mute.
Bergverksloven av 1842 fjernet prinsippet om «bergfrihet» (fri rett til leting) og  skjerping krevde heretter at man hadde tillatelse (formulert i et mutingsbrev) fra bergmester eller lensmann.

Muteren hadde, gjennom tillatelsen, også rett til å drive prøvedrift i mutingsområdet.
Eventuelle funn måtte registreres i form av begjært muting som ga innehaveren av mutingsbrevet en viss rett til videre utvinning.  Det aktuelle området kalles utmål, og gir muteren opptil sju år på å gjøre utmålet drivverdig.

Ett eksempel på muting, er Ole Tobias Olsen, jordeier i Dunderlandsdalen, som oppdaget visse forekomster.  De såkalte «Ole Tobias Olsen»s mutinger ble i ettertid solgt og utvinnet av Rana Gruber.

Eksterne lenker
 Norsk minerallovgivning, NOU, Forslag til minerallov, september, 1996.

Gruvedrift
Juridisk terminologi
Chris Couch

Chris Couch (født 1. mai 1973 i Fort Lauderdale i Florida) er en amerikansk profesjonell golfspiller. Han ble profesjonell i 1995. Siden har han vekselvis spilt på Nationwide Tour og PGA-touren – på sistnevnte tour første gang i 2004 og på nytt igjen i 2006. Dette året vant han sin første PGA-turnering, Zurich Classic of New Orleans, og er dermed kvalifisert for de to neste sesongene. På Nationwide-touren har han vunnet fem ganger.

Under dag tre av Zurich Classic of New Orleans i 2006 ble Couch historisk da han som første spiller noensinne klarte å avansere fra siste- til førsteplass i løpet av én runde. Etter to 70-runder lå han på cut-grensen, men han brukte 64 slag på den tredje runden og ledet dermed ett slag foran Charles Howell III og Joe Durant. Med en 65-runde siste dag beholdt han ledelsen og vant med ett slag foran Howell og Fred Funk.

Meritter

Seire på PGA-touren 

 2006: Zurich Classic of New Orleans

Seire på Nationwide Tour 
 2005: Rheem Classic Pres'd by Times Record; LaSalle Bank Open
 2003: Oregon Classic; Nationwide Tour Championship
 2001: BUY.COM Florida Classic

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Personer fra Fort Lauderdale
Fødsler i 1973
Honeywell

Honeywell International er et av verdens ledende firma innen kontroll- og styringsteknologi, og leverer løsninger og produkter til industribransjen og luftfart over hele verden. Honeywell's omsetning i 2013 er estimert til ca. 31 milliarder amerikanske dollar og selskapet har mer enn 130 000 ansatte i over 100 land. Honeywell benytter flere merkevarer i sin virksomhet.

Selskapets norske avdelinger, Honeywell AS, Honeywell Life Safety AS og Honeywell Hearing Technologies AS, har hovedkontorer i henholdsvis Asker, Lier og Trondheim.
Honeywell Hearing Technologies AS med det aktive hørselvernet QuietPro som hovedprodukt ble etablert i 1994 som et knoppskudd fra SINTEF og het Nacre AS før de i 2007 ble kjøpt av konkurrenten Sperian Protection som i 2010 ble kjøpt av Honeywell.

Eksterne lenker
Miramax Films

Miramax Films er et filmproduksjons- og distribusjonsselskap basert i New York City som eies av The Walt Disney Company.

Selskapet ble dannet av brødrene Harvey og Bob Weinnstein i 1979, og navnet hentet de fra sine foreldre Miriam og Max. Selskapet startet som distributør av filmer som andre selskaper ikke så inntjeningspotensialet i.

Selskapet kjøpte en del filmer som tjente inn bra i forhold til hva de måtte gi for de, og var med på å starte den nyvunne interessen for uavhengig film på begynnelsen av 90-tallet med filmer som Clerks. og Sex, løgner og videotape. Senere begynte de å produsere filmer selv og har syv filmer i sitt bibliotek som har tjent inn mer enn $100 millioner (der Chicago troner øverst med en inntjening på $170 millioner).

I 1993 ble Miramax kjøpt opp av The Walt Disney Company for $70 millioner. Weinstein brødrene ledet selskapet helt til de forlot selskapet i 2005 (Harvey styrte Miramax, og Bob styrte Dimension Films, som satset mer på ungdomsfilmer). Miramax var uavhengig fra de andre Disney-selskapene, men de hadde det siste ordet på hva de kunne slippe av filmer. Filmene ble distribuert av Buena Vista Home Entertainment.

Den 30. mars 2005 valgte Disney ikke å forlenge avtalen de hadde med Weinstein-brødrene om å drive selskapet videre, og selskapet ble tatt over av Buena Vista Motion Pictures Group. Miramax har nå et mindre produksjonsbudsjett å rutte med men vil satse utelukkende på små produksjoner. Brødrene Weinstein startet opp et nytt selskap, The Weinstein Company og fikk med seg Dimension på lasset. Leder for Miramax er i dag Daniel Battsek. Nå inkluderer klienter radarmagasinet, Saks Fifth Avenue og Toshiba, i tillegg til Miramax.

Utvalgte titler
Sex, løgn og videotape (1989)
The Grifters - Fikserne (1989)
Bind meg! Elsk meg! (1990)
Bob Roberts (1992) (sammen med Paramount Pictures)
Clerks. (1994)
Pulp Fiction (1994)
The Crow (1994)
Four Rooms (1995)
From Dusk Till Dawn (1996)
Den engelske pasient (1996)
Skrik (1996)
Emma (1996)
Sling Blade (1996)
Chasing Amy (1997)
Den enestående Will Hunting (1997)
Skrik 2 (1997)
Princess Mononoke (1999) (Engelsk dubbing og distribusjon)
Siderhusreglene (1999)
Shakespeare in Love (1999)
Den talentfulle mr. Ripley (1999) (sammen med Paramount)
Scary Movie (2000)
Skrik 3 (2000)
Sjokolade (2001)
Småspioner (2001)
Scary Movie 2 (2000)
Chicago (2002)
Gangs of New York (2002)
Småspioner 2 - Operasjon drømmeøya (2002)
Pinocchio (2002) (engelsk dubbing og distribusjon)
Kill Bill Vol. 1 (2003)
Cold Mountain (2003)
Småspioner i 3D (2003)
Scary Movie 3 (2003)
Kill Bill Vol. 2 (2004)
Garden State (sammen med Fox Searchlight) (2004)
Finding Neverland (2004)
The Aviator (2004) (sammen med Warner Bros.)
Sin City (2005)
The Libertine (2005)
Scary Movie 4 (2006)

Eksterne lenker 
 

Filmselskaper fra USA
The Walt Disney Company
Næringsliv i California
Corinne Rey-Bellet

Corinne Rey-Bellet (født 2. august 1972, død 30. april 2006 i Les Crosets, Valais) var en sveitsisk alpinist.

Rey-Bellet delte sølvmedaljen i utfor i VM 2003 i St. Moritz og vant totalt fem verdenscuprenn. Hun la opp i 2003 på grunn av en rekke skader i det høyre kneet.

Pallplasseringer i verdenscupen

Drap 

Rey-Bellet ble skutt og drept i foreldrenes hjem i den sveitsiske landsbyen Les Crosets. Broren Alain ble også funnet drept, mens moren Verena ble alvorlig skadet. Det ble utstedt arrestordre på Corinnes mann, Gerold Stadler, som var mistenkt for drapene. Tre dager senere ble han funnet skutt, med en revolver ved siden av seg. Alt tydet på at han hadde begått selvmord.

Ekteparet var blitt separert om lag ti dager før drapene fant sted.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Rey-Bellet

Sveitsiske alpinister
Deltakere for Sveits under Vinter-OL 1992
Alpinister under Vinter-OL 1992
Deltakere for Sveits under Vinter-OL 1998
Alpinister under Vinter-OL 1998
Deltakere for Sveits under Vinter-OL 2002
Alpinister under Vinter-OL 2002
Personer fra kanton Wallis
Fødsler i 1972
Dødsfall i 2006
Sveitsiske mestere i alpint
Det nasjonalrepublikanske partiet

For partiet til Abraham Lincoln til George W. Bush, se Det republikanske parti.
For partiet til Thomas Jefferson, se Det demokratisk-republikanske parti.

Det nasjonalrepublikanske partiet (engelsk: National Republican Party) var et amerikansk parti som eksisterte på 1820-tallet. 

Partiet var et utbryterparti fra Det demokratisk-republikanske parti på grunn av indre uengigheter rundt styrkeforholdet mellom presidenten og Kongressen, samt forholdet mellom føderale myndigheter og delstatene.

Det endte med at et mindretall rundt president John Quincy Adams, som ønsket å begrense presidentembetets makt, brøt ut og dannet Det nasjonalrepublikanske partiet. Også utbrytere fra det splittede Føderalistpartiet sluttet seg til denne fløyen.

Etter at Adams tapte presidentvalget i 1828 gikk partiet i oppløsning, men store deler av partiet ble videreført Whig Party som oppsto på 1830-tallet og senere også av Det republikanske parti.

Tidligere politiske partier i USA
Etableringer i 1825
Opphør i 1833
1825 i USA
KOffice

KOffice er en kontorprogramvarepakke for skrivebordsmiljøet K Desktop Environment (KDE). Alle komponentene i pakken har blitt utgitt under en fri programvare-lisens. Siste versjonen av KOffice er versjon 2.3.1, som ble utgitt 19. januar 2011.

Tradisjonelt sett har KOffice-programmene først og fremst blitt utviklet for frie Unix-baserte operativsystemer, men fra og med KOffice 2 er et av målene også å støtte proprietære systemer som Microsoft Windows og Mac OS X. KOffice blir derfor iblant mange sett på som en kommende lettvektig konkurrent mot markedslederne Microsoft Office og OpenOffice.

KOffice har støtte for OpenDocument-formatet.

KOffice-komponenter 
KOffice består av følgende komponenter:

KOffice har importfiltre for noen av filformatene til andre kontorpakker. KOffice gis ut separat fra KDE-utgivelser.

Eksterne lenker 
 

 Annonsering om KOffice 1.5 hos www.koffice.org
 En første titt på: KOffice 1.5
 Part 1: The major applications
 Part 2: The minor applications

KDE
Linux-programmer
Tekstbehandling
Regneark
Presentasjonsprogrammer
Tegneprogrammer