alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ukrainere

Ukrainere (ukrainsk: українці – ukrajintsi) er et østslavisk folkeslag. De bor hovedsakelig i Ukraina og har ukrainsk som morsmål. Mens det også er vanlig å kalle alle innbyggerne i Ukraina for ukrainere, så er det bare 77,8 % av dem som er ukrainere i etnisk forstand.

Det finnes rundt 45 millioner ukrainere i verden. Ved folketellingen i Ukraina i 2001 oppga  personer at de var av ukrainsk etnisitet. Dette utgjorde 77,8 % av folketallet i Ukraina. Mesteparten av områdene hvor det bor ukrainere har vært underlagt russisk styre i flere hundre år, noe som har ført til en viss russifisering av ukrainerne. I 2001 oppga 14,8 % av de som oppga ukrainsk etnisitet at morsmålet deres var russisk, resten snakket ukrainsk som morsmål.

Det finst også ukrainske minoriteter i mange av de tidligere sovjetrepublikkene. Folketellingen i Russland i 2002 viste  ukrainere i Russland, i Kasakhstan i 1999 var det  ukrainere, i Moldova er det om lag  ukrainere og i Hviterussland rundt .

Av utvandrergrupper av ukrainsk opphav finnes det rundt  i Canada,  i Brasil og  i USA.

Ukrainerne har tradisjonelt vært ortodokse kristne, enten tilknyttet Moskva-patriarkatet eller et eget patriarkat i Kyiv, men en del av ukrainerne har også tradisjonelt vært katolske kristne.

Referanser 

Slaviske folkeslag
Etniske grupper i Russland
Woo Sun-hee

Woo Sun-hee (hangul: 우선희, hanja: 禹仙姬) (født 1. juli 1978 i Gyeonggi, Sør-Korea) er en sørkoreansk håndballspiller. Hun spilte i posisjonen høyre ving på Sør-Koreas kvinnelandslag i håndball i Håndball-VM 2011.

I håndball-VM for kvinner i 2003 i Kroatia ledet hun det sørkoreanske landslaget til en bronsemedalje, og ble til slutt plassert på mesterskapets All-Star lag. Året etter i OL 2004 vant laget sølv i håndballturneringen. Hun spilte alle sju kamper og skårte 37 mål. I 2002 og 2006 vant laget hennes gull i håndballturneringen i Asialekene.

Etter noen år i den rumenske toppligaen Liga Naţională for laget CS Rulmentul Brașov dro hun tilbake til Sør-Korea.

Meritter landslag 
 Asialekene 2002 – Gull
 VM 2003 – Bronse
 OL 2004 – Sølv
 Asialekene 2006 – Gull

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sørkoreanske håndballspillere
Spillere i Håndball-VM 2003 for kvinner
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Sør-Korea under Sommer-OL 2004
Håndballspillere under Sommer-OL 2004
Spillere i Håndball-VM 2005 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2007 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2009 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2011 for kvinner
Deltakere for Sør-Korea under Sommer-OL 2012
Håndballspillere under Sommer-OL 2012
Spillere i Håndball-VM 2013 for kvinner
Deltakere for Sør-Korea under Sommer-OL 2016
Håndballspillere under Sommer-OL 2016
Personer fra Gyeonggi
Olympiske medaljevinnere i håndball
Norges ambassade i Seoul

Norges ambassade i Seoul er Norges diplomatiske representasjon til Sør-Korea. 

Ambassaden ligger i bydelen Jung-gu i 13. etasje i Jeong-dong Building, og ble åpnet i juni 1980. Før dette var det Norges ambassade i Tokyo som var sideakkredittert til å håndtere Sør-Korea. Det finnes i tillegg et norsk honorært konsulat i Busan.

Ambassaden ble i september 2004 akkreditert til også omfatte Nord-Korea, mens det fra diplomatiske forbindelser ble opprettet i 1973 til 2004 var ambassaden i Beijing som var sideakkreditert til Nord-Korea.

Ambassadører
1980–1986 Nils Axel Kjærgaard Nissen
1986–1990 Lars Tangeraas
1990–1994 Gunnar Henrikssøn Lindeman
1994–1997 Ragne Birte Lund
1997–2001 Torolf Raa
2001–2006 Arild Braastad 
2006–2011 Didrik Tønseth
2011–2015? Torbjørn Holthe
2015–2017 Jan Ole Grevstad
2018–2022 Frode Solberg
2022– Anne Kari Hansen Ovind

Se også 
 Sør-Koreas ambassade i Oslo

Referanser

Eksterne lenker 
 Norges ambassade i Seoul
 Kart med ambassadens beliggenhet


Seoul
Sør-Korea
Seoul
Castlerock

Castlerock er en kystlandsby i Londonderry, Nord-Irland. Landsbyen befinner seg i mellom de to større byene Coleraine og Derry og har lenge vært et populært turistmål om sommeren. I 2001 hadde landsbyen et befolkningstall på 1 326 personer.

Lokale historiske kuriositeter er blant annet det ødelagte palasset til Biskopen av Derry fra 17-hundretallet, Mussenden Temple, som ligger på en klippe over byen, og Black Glen, som er en del av Downhill Estate, nå eid av The National Trust.

Kilder
Borough Council – Turistinformasjon om Castlerock

Byer i Londonderry
Vestvolden

Vestvolden (opprinnelig Vestenceinten og Husumenceinten) var en del av Københavns befestning og  ble oppført i 1888-1892 som et ca. 13 km langt vollanlegg vest for København. Det strakk seg fra  Køge Bugt i syd til Utterslev Mose i nord. Det ligger i flere kommuner: Københavns kommune, Brøndby kommune, Rødovre kommune og Hvidovre kommune.

Vestvolden er konstruert ut fra et revolusjonerende system som bygget på flankerende kasematt-beskytning. Dette systemet ble utviklet av den danske oberstløytnanten E.J. Sommerfeldt etter inspirasjon av den belgiske generalen Henri Alexis Brialmont (befestningen av Antwerpen, Liège og Namur). Systemet kjennes også internasjonalt som den Sommerfeldtske eller den Danske front. Vestenceinten inngikk sammen med Husumenceinten, de nordligere fort og batterier samt et antall sjøfort i Københavns befestning. Bak vollen lå/ligger en rekke batterier, bl.a. Paradis batteri.

Vestvolden var for sin tid et imponerende byggverk med vollgraver, skanser, magasiner og underjordiske ganger. Opprinnelig var det også en jernbane bak vollen. Det var danmarkshistoriens største anleggsarbeid inntil oppføringen av Storebæltsforbindelsen. Men den artilleristiske og teknologiske utvikling under første verdenskrig medvirket til at Vestvolden mistet sin militære betydning og ble derfor nedlagt i 1920 som følge av Forsvarsforliget 1909.

Under første verdenskrig ble befestningen bygget ut med Tunestillingen mellom Køge Bugt og Roskilde Fjord, da kanonene hadde fått lenger rekkevidde og derfor kunne nå København utenfor rekkevidden av Vestvoldens kanoner. Vestvolden var bemannet under hele første verdenskrig og det ble samtidig utført en del armeringsarbeider, f.eks. ble det bygget standplasser for skyttere som kunne dekke de delene av graven som kaponierene ikke kunne dekke, det ble bygget flere ammunisjonsmagasiner og lagt ut kilometervis med piggtråd, bl.a. foran kaponierene og standplassene samt langs hele vollen ved vannkanten og ved alle batardeauer.

Eksterne lenker
 Københavns befæstning 1880-1920
 Vestvolden 

Festningsanlegg i København
Brøndby kommune
Hvidovre kommune
Rødovre kommune
Brønshøj-Husum
Liste over norske arkitekturtidsskrifter

Liste over norske arkitekturtidsskrifter omfatter arkitektur- og planleggingstidsskrifter og tidsskrifter innen beslektede fagområder, som interiør- og landskapsarkitektur.

Arkitekturfaget spenner fra arkitekturhistorie og -teori, via forvaltning og vern til nyskapende, eksperimentell arkitektur. Dette gjenspeiles i fagets tidsskrifter. De fleste inneholder en blanding av bygningspresentasjoner, arkitekturteori, -debatt og -kritikk.

Innhold 
Listen omfatter norske tidsskrifter som presenterer arkitekter, deres teorier og verk, byggeskikk, materialbruk og -teknologi. Listen inneholder derfor forskningstidsskrifter, nyhets-, bransje- og debattorganer, studentpublikasjoner og enkelte årbøker og serier. Listen omfatter også avsluttede tidsskrift. Internordiske fagtidsskrifter inkluderes.

Bransjepublikasjoner fra BA-næringen er relevante for arkitekturfaget hvis de legger vekt på å presentere arkitektur i tilknytning til det faget eller i det materialet bransjen beskjeftiger seg med. Tidsskrifter som har selvbyggere, hytteeiere og designinteresserte personer som målgruppe, tas med dersom de har presentasjoner av arkitektur og arkitekter som del av sin redaksjonelle profil. Likeledes inkluderes enkelte lokalhistoriske årbøker og andre serier som inneholder artikler om arkitektur utover det rent lokale, for eksempel om bygninger som har en sentral arkitekturhistorisk betydning.

Liste over norske arkitekturtidsskrifter

Første utgave av fem norske arkitekturtidsskrifter 1883–2009

Listen omfatter ikke 
Norske arkitekter publiserer også i utenlandske arkitekturtidsskrifter, og norsk arkitektur presenteres både i norske og utenlandske tidsskrifter. Slike tidsskrift er ikke tatt med ovenfor; og listen over norske arkitekturtidsskrifter gir derfor ikke en fullstendig oversikt over dokumentasjonen av norske arkitekters virksomhet.

Dagspresse og ukepresse har intervjuer, nekrologer og omtale av arkitekter, arkitektkontorer og arkitektur. Disse finnes i betalingsbasen Retriever (Atekst).

Referanser og fotnoter

Se også
Norsk kunstnerleksikon
Liste over norske tidsskrifter
Liste over norske vitenskapelige tidsskrift

Eksterne lenker
 NAL-bibliotekets informasjon om artikkeldatabasen ARKDOK og oversikten over norske arkitektkonkurranser i KONKDOK 
 Google scholar – Akademisk litteratur (gratis)
 Norart – Norske og nordiske tidsskriftartikler (gratis)
 RIBA Library Catalogue online (gratis)

Norske tidsskrifter
Norske fagblader
Norske vitenskapelige tidsskrifter
Arkitektur i Norge
Grensetraktaten av 1751

Grensetraktaten av 1751 også kalt Strømstadtraktaten, inngått mellom Danmark-Norge og Sverige fastla riksgrensen mellom Norge og Sverige (med Finland) fra Kornsjø i Østfold til Nesseby i Finnmark. I og med denne traktaten ble det fastslått hvordan Norge og Sverige skulle fordele det omstridte samiskbosatte området fra Femunden og nordover.

I den anledning ble det laget en særskilt del av traktaten, «Lappekodisillen», for å verne samiske rettigheter og fastsette statenes plikter. Grensen fra 1751 er fortsatt gyldig, og Lappekodicillen på visse områder fortsatt rettskraftig.

Beskrivelse
Etter omfattende utredninger, for det meste under ledelse av Peter Schnitler, ble grensetraktaten undertegnet under Fredrik V .  Det er et dokument basert på rekognoseringer, kartleggingsarbeid, målinger, funderinger og forhandlinger. Traktaten som består av 8 artikler og 2 vedlegg (kodisiller) og har dannet grunnlag for senere grenseoppganger helt til våre dager.
Art. 7 (s.21) -straff for endring av grenseforløpet, ødelegging av grenserøyser m.m. blir straffet med henging på stedet
s.22 her blir forholdene omkring lappene tatt opp, med regler for deres virksomhet
§9 (s.36) uthogging av grensegate i 16 alners bredde (10 m).
§18 regler for plassering av røys i myr (fundamentering)
 §20 hovedrøysene skal være 3 alen høye (1,9 m) og 9 alen (5,7 m) i omkrets

 Kodisill inneholder bestemmelser omkring samene (Lappekodisillen).
 Kodisill av  beskriver selve grensa fra «Hisøe» i Nordre Kornsjø til «Fieldet Kolmisoifvi Madakietza». Grensemerke 349 Gålmesoaivi er nå også felles grensepunkt mellom kommunene Nesseby (Unjárga suohkan) og Sør-Varanger og mot Finland.

Det var uenighet om hvor Idre og Særna og Lierne skulle tilhøre. Dette ble løst etter forhandlinger, slik at Särna og Idre kom til Sverige og Lierne til Norge. 

Fjellbygdene Idre og Særna hadde i praksis tilhørt Sverige siden 1644. Men tilhørigheten til Lierne var ganske åpen. Den bofaste delen av befolkningen var i hovedsak svensk, men deres kirke Sørli hørte til det norske bispedømmet, og derfor ble denne "bulken" på riksgrensen til. Basert på traktaten ble varder utplassert langs hele strekningen fra Kornsjø til Nesseby og de fleste står fortsatt i dag.

Eksterne lenker 
Utvalg fra grensearkiv ca. 1750 i Riksarkivet.

Internasjonale avtaler
Sveriges historie
Norske traktater
Traktater på 1700-tallet
1751 i Norge
1751 i Sverige
Den norsk-finske grense

Den norsk-finske grense er riksgrensen mellom Norge og Finland. Den er 736 km lang, regnet fra Treriksrøysen i Storfjord i Troms til Treriksrøysen i Pasvikdalen i Finnmark. Store deler av finskegrensen går gjennom ubebodde strøk, fra Storfjord til Reisa nasjonalpark gjennom fjellområder, lenger øst gjennom Finnmarksvidda. Fra Øvre Anárjohka nasjonalpark følges Anárjohka og Tanas løp til Polmak, hvor grensen bryter av sydøstover til Neiden og deretter sydover til Pasvikdalen.

Treriksrøysen mot Sverige ligger forøvrig 600 m lenger nord enn røysen mot Russland. Grensen frem til Neiden ble fastlagt i 1751 som en del av den norsk-svenske grense, og ble ikke «Finskegrensen» før 1809.

På norsk side ligger fylkene Troms og Finnmark langs finskegrensen, mens på finsk side ligger Lappland langs norskegrensen.

De seks grenseovergangene er på europavei 8 fra Skibotn, europavei 45 ved Geadgejávri, riksvei 92 øst for Karasjok, europavei 75 ved Utsjok, fylkesvei 895 ved Polmak og riksvei 92 ved Neiden.

Riksgrensen mellom Norge og Finland er fastlagt av følgende grenseavtaler og hendelser:
 Grensetraktaten av 1751 mellom Sverige og Danmark: Hele grensen fra Kornsjø i Østfold til Nesseby i Øst-Finnmark ble gått opp og fastlagt i detalj og grenserøyser bygget, tilsammen ca 2228 km.
 Ved Sveriges avståelse av Finland i 1809 ble riksgrensen fra Treriksrøysen i Troms til Nesseby grense mot Storhertugdømmet Finland.
 Grensekonvensjonen av 1826: Fastla grensen mellom Norge og Russland fra Nesseby til Grense Jakobselv.
 Etter Finlands frigjøring i 1917 og Russlands nederlag i første verdenskrig tilhørte Petsjenga fra 1920 Finland. Finskegrensen gikk med det helt til Grense Jakobselv og var tilsammen 932 km lang.
 Etter annen verdenskrig ble Petsjenga formelt avstått til Sovjetunionen i 1947. Riksgrensen fra Pasvikdalen til Grense Jakobselv ble igjen grense mot Russland. Området oppover Pasvikelven til Jäniskoski kraftverk ble samtidig solgt til Sovjetunionen. Dette endret ikke på Norges grense mot Finland (eller Russland), men gjorde at Russland øket sin sektor rundt treriksrøysen fra 66° til 103°, mens Finlands minket fra 121° til 83°.

Samene og reindrift over grensen 

Finskegrensen skjærer gjennom områder som tradisjonelt er benyttet av samene til deres reindrift. For å minske ulempene for samene, ble de gitt spesielle rettigheter i den såkalte Lappekodisillen, et tillegg til grenseavtalen av 1751. I 1852 ble finske- og russegrensen stengt for reindriften, hvilket medførte til store forandringer og ulemper for reindriften, bl.a. i Utsjok og Øst-Finnmark. Dette var en medvirkende årsak til Kautokeino-opprøret samme år.

Sverige-Norge sa i 1859 nei til et finsk tilbud om å la Norge overta den aller nordligste delen av Finland, Enaredistriktet, for å minske samenes ulemper ved grensesperringen.

Se også 
 Norges riksgrense
 Svenskegrensen
 Russegrensen

Eksterne lenker 
 
 norgeshistorie.no Noregs grenser: det historiske målebord  av Øystein Lydik Idsø Viken
 Riksgrenser Statens kartverk

Den norske riksgrensen
Finlands geografi
Landegrenser
Jødisk Nasjonalfond

Jødisk Nasjonalfond - Keren Kajemet LeYisrael, forkortet KKL-JNF, har i løpet av 110 år utviklet seg til å bli en global miljøleder og blitt den sentrale basen for samarbeid med landet og folket i Israel. Organisasjonen ble grunnlagt i 1901 i Basel i Sveits. Navnet Keren Kajemet LeYisrael er den hebraiske oversettelsen av navnet Jødisk Nasjonalfond. KKL-JNF har kontorer i ca. 40 land over hele verden, som samler inn penger primært til miljøarbeid i Israel.

KKL-JNF er en kombinasjon av flere aktiviteter på forskjellige områder. Arbeidet fører veien til et bedre, sunnere miljø - med forskning, resirkulering av vann, øko-turisme, store åpne områder, grønne skoger og rekreasjonsområder i naturen, og respekt for natur- og kulturarv. Videre skapes jordbruksområder, nye lokalsamfunn, rehabiliterer elver og det bekjempes mot ørkenspredning. Organisasjonen utdanner barn til å bli miljøbevisste borgere for å skape en bedre fremtid for Israel. Dette er bare noen av våre mange og varierte grønne aktiviteter. Jødisk Nasjonalfond eier nå over 13% av landet i Israel og arbeider for en bærekraftig fremtid for Israel og verden forøvrig.

Årlig planter JNF 500.000 nye trær. Organisasjonen arrangerer også undervisning, driver forskning og utvikler øko-turisme og infrastruktur. JNF har plantet over 240 millioner trær i Israel og laget mer enn 200 dammer og reservoarer. JNF ble medgrunnlegger (og er fortsatt medlem) av International Arid Lands Consortium (IALC), en internasjonal organisasjon som arbeider for å hindre ørkenspredning.

KKL samarbeider med palestinske og jordanske samarbeidspartnere på jordbruk, utdanning, sanitær og vann teknologi.

Eksterne lenker
 
 Israels Jødisk Nasjonalfond
 Norges Jødisk Nasjonalfond
 Dansk Jødisk Nasjonalfond
 Svenska Keren Kajemet 

Israelske organisasjoner
Miljøorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 1901
Louise Burgaard

Louise Katharina Vinter Burgaard Madsen (født 17. oktober 1992 i Esbjerg) er en dansk håndballspiller, som spiller for den danske klubben  og det danske A-landslaget.

Burgaard er venstrehendt og spiller primært som høyre bakspiller, men kan også spille som høyre kantspiller.

Karriere

Klubb 
Burgaard begynte å spille håndball som 5-åring i den lokale klubben Vinding og meldte overgang til Fredericia i 2006.

Etter et opphold i  signerte hun sommeren 2011 under for .

I 2013 meldte Burgaard overgang til , og har siden 2015 spilt for .

Landslag 
Burgaard har spilt på alle ungdomslandslagene og var med i sluttspillet til U17-EM i 2009, U18-VM i 2010 og U19-EM i 2011 – i alle tre sluttspill ble hun uttatt til «all star»-laget. Hun debuterte på det danske A-landslaget under GF World Cup 2011.

Da Camilla Dalby ble skadet rett før Håndball-VM 2011 fikk Burgaard sin mesterskapsdebut, skjønt det var like før hun også måtte melde avbud på grunn av en skade, som hun pådro seg i opptakten. Den viste seg å være uproblematisk, så deltagelsen var sikret.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske håndballspillere
Spillere i Håndball-VM 2011 for kvinner
Deltakere for Danmark under Sommer-OL 2012
Håndballspillere under Sommer-OL 2012
Spillere i Håndball-EM 2012 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2013 for kvinner
Spillere i Håndball-EM 2014 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2015 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2017 for kvinner
Spillere i Håndball-VM 2019 for kvinner
Spillere i Håndball-EM 2020 for kvinner
Håndballspillere for FC Midtjylland
Håndballspillere for Metz Handball
Håndballspillere for Team Tvis Holstebro
Håndballspillere for Vejen EH
Håndballspillere for Viborg HK
Personer fra Esbjerg
Årsrapport

En årsrapport er en årlig rapport som inneholder følgende informasjon om et foretak:
 Årsregnskap (regnskapsoppstilling)
 Årsberetning (beskrivelse)

Rapporten er en melding om mål som er oppfylt siste år og hva organisasjonen forøvrig har gjennomført i året som er gått. I tillegg kan årsrapporten inneholde statistisk materiale.

Eksterne lenker

  Altinn / Årsregnskapet
  Altinn/ Årsberetning
   Årsmelding fra Kongsvinger kommune

Regnskap
Dokumenter
Årsberetning

Årsberetning er en beskrivende rapport om et selskaps tilstand. 

Det er ikke det samme som et årsregnskap, som fokuserer primært på regnskapstall.

Se også
 Årsrapport
 Årsregnskap

Eksterne lenker
  Altinn/ Årsberetning 

Norsk regnskap
Falturiltu

Falturiltu er ein nynorsk barnebokfestival som går av stabelen på Stord. Festivalen ble etablert i 2007 og har vokst til å bli en av de mest besøkte litteraturfestivalene for barn- og ungdom i Norge, samt det største enkeltstående nynorskarrangementet i landet. I 2019 var Falturiltu innom 12 kommuner med 99 ulike arrangement, og hadde et besøk på omtrent 7000. Falturiltu skal synliggjøre nynorsk barne- og ungdomslitteratur og løfte fram kreativ og nyskapende formidling. Festivalen er eid av Stord kommune og får driftsstøtte av Vestland fylkeskommune. Falturiltu har til nå fått tilskudd av Norsk Kulturråd, Sparebanken Vest, Høgskulen på Vestlandet, SKL, Haugaland kraft, Samlaget, NBU, Norsk forfattersentrum, Fritt Ord, UDI og Kværner. Festivalstyret består av  Jane Cathrin Særsten Junger og Hege Myklebust, Camilla Ruhs og Trond L. Onarheim.

Eksterne lenker 
 

Litteraturfestivaler i Norge
Festivaler i Vestland
Repeterende arrangementer etablert i 2007
Kultur i Stord
Valslagstunnelen

Valslagstunnelen er en veitunnel på fylkesvei 714, i tunnelen passeres kommunegrensen mellom Hitra og Orkland kommuner i Trøndelag. Tunnelen er 2624 meter lang.

Fylkesvei 714 ble opprinnelig bygget med en trasé langs Bustlisundet. På grunn av flere ras, samt økende tungtrafikk som følge av oppdrettsnæringa på Frøya og Hitra, ble det bestemt å rette ut og oppgradere deler av veien, deriblant den smale og svingete delen ved Bustlisundet.

Valslagstunnelen er den ene av tre nye tunneler på veien. De to andre er Fenestunnelen (1070 m) og Brattstiåstunnelen (215 m). I tillegg er 5 km vegstrekning oppgradert.

Anleggsarbeidet på Valslagstunnelen startet 7. desember 2011, og den åpnet 7. januar 2014.

Se også 
 Ny Rv 714
 Veitunneler i Norge
 Undersjøiske veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Statens vegvesen, vegprosjekt Mjønes-Vasslag

Veitunneler i Trøndelag
Veier i Hitra
Veier i Orkland
Tunneler åpnet i 2014
Fylkesvei 714
Avvirkningshastighet

Avvirkningshastighet (engelsk: Material Removal Rate, MRR) er mengden av materiale som fjernes per minutt når man dreier, kutter, freser, sliper eller honer metall. Jo mer som fjernes per minutt, jo høyere avvirkningshastighet.

Sagt på en annen måte er avvirkningshastigheten lik volumet av spon som avvirkes (fjernes) fra et arbeidsstykke per tidsenhet, i en sponskjærende bearbeiding.

Avvirkningshastigheten i en arbeidsprosess tilsvarer kuttdybde ganger kuttbredde ganger matehastighet. Avvirkningshastigheten måles typisk i kubikkcentimeter per minutt (cm3/min).

Dreiing 
Avvirkningshastigheten for en dreieprosess beregnes slik:
der  er turtallet,  er diameter før dreieprosessen,  er diameter etter dreieprosessen,  er kuttdybden,  er matingen og  er skjærehastigheten. Ofte brukes tilnærmingen av uttrykket til praktiske formål, siden det er nøyaktig nok.

Fresing 
Avvirkningshastigheten ved fresing beregnes ved
der  er matingshastigheten,  er kuttdybde (aksiell kuttdybde) og  er inngrepsmål (radiell kuttdybde).

Kuttdybdene  og  betegnes etter retningen i forhold til verktøyaksen.  er kuttdybden i retning av verktøyaksen og  er kuttdybden på tvers av verktøyets akse, som ofte ansees å være lik diameteren på verktøyet.

Eksempler på bruk 
«Nye verktøymaterialer og mer avanserte verktøymaskiner har ført til en øket avvirkningshastighet, slik at det i en verktøymaskin nå produseres mer spon pr. tidsenhet enn tidlligere.»«Det må slås fast at arbeidskostnaden, (maskinleie, lønn etc.) minsker når avvirkningshastigheten øker. Derimot øker verktøykostnaden med avvirkningshastighetens økning.»«Høyere avvirkningshastighet krever:
– større mating og kuttdybde
– grovere omskjerping av slipeskiva.»«I tillegg til hardmetallkvalitet velger vi skjærvinkler ut fra avvirkningshastighet og fresearbeidets art.»«Plansliping med slipesegmenter innebærer prinsipielt en større kontaktflate mellom slipeverktøyet og arbeidsstykket. Det gir oss igjen mulighet for en større avvirkningshastighet og dermed økt produksjon. Det er fremdeles mulig å få til god overflatefinhet og parallellitet.»

Se også 
 Skjærehastighet
 Matingshastighet

Referanser 

Bearbeidingsterminologi
Kanthaugen Freestyleanlegg

Kanthaugen Freestyleanlegg er idrettsanlegg som ligger i Lillehammer Olympiapark sammen med blant andre Lysgårdsbakkene og Birkebeineren skistadion og var arena for alle freestyle-øvelsene under Vinter-OL 1994.

Ved søknaden til Vinter-OL for ungdom 2016 er dette anlegget pekt ut som arena for snøbrett- og freestyle-øvelsene.

Arkitektene for freestyleanlegget var ØKAW Arkitekter og landskapsarbeidet ble gjort av Tore Løkke AS.

Anlegget brukes av blant andre det norske freestyle-landslaget.

Utenom bruk til konkurranser er dette en populær og trygg ake og kjelke-arena for lokalbefolkningen og tilreisende.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Vinter-OL for ungdom 2016 på www.insidethegames.biz

Skianlegg i Norge
Idrettsanlegg i Innlandet
Sportsanlegg under Vinter-OL 1994
Sportsanlegg under Vinter-OL for ungdom 2016
Byggverk i Lillehammer