alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Urløpebiller

Trachypachus
 Systolosoma

Urløpebiller (Trachypachidae) er en liten familie av små biller som ligner sterkt på løpebiller, men skiller seg fra disse i noen anatomiske detaljer. Én art, Trachypachus zetterstedti, finnes i Norge, men bare i Nord-Norge, og den er ganske sjelden. Billene i slekten Trachypachus er svarte, blanke (en av artene er litt metallglinsende) og ligner på løpebilleslekten Bembidion. Av de fire artene i denne slekten lever tre i det vestlige Nord-Amerika, den fjerde i Nord-Europa. Artene i slekten Systolosoma er bredere på kroppsform og kraftig punkterte. Fargen er nærmest matt gullglinsende, med et eller to mørke tverrbånd. Disse lever i Chile. Lite er kjent om biologien til urløpebillene, men man antar at de er rovdyr, som nesten alle andre medlemmer av gruppen Adephaga.
Urløpebillene kan finnes i flere ulike habitater. Trachypachus zetterstedti finnes helst i litt myrete skog, mens T. holmbergi løper rundt i solskinnet på bar, løs jord. Den graver seg raskt ned om den skulle føle seg truet. T. slevini lever på grusete og steinete strender ved Stillehavet.
Som det norske navnet antyder er urløpebillene antatt å være en gammel, primitiv gruppe. Det er kjent over 50 fossile arter som plasseres i denne gruppen.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Familien Urløpebiller, Trachypachidae
 Slekten Trachypachus
 Trachypachus holmbergi   – Alberta, Canada og Oregon
 Trachypachus gibbsii  – California
 Trachypachus slevini  – Oregon
 Trachypachus zetterstedti – Nord-Europa, også Nord-Norge
 Slekten Systolosoma  – Chile
 Systolosoma breve
 Systolosoma lateritium

Referanser

Kilder 
 Maddison, D.R. 1995. Trachypachidae på Tree of Life, med bilder.

Eksterne lenker 
 

Biller
Hornvannkalver

Noterus

Hornvannkalver er en liten familie av biller som ligner vannkalver, men kan skilles fra disse på at kroppen er nokså høyt hvelvet (vannkalvene er temmelig flate) og bredest foran midten (hos vannkalvene er kroppen vanligvis bredest i eller bak midten, eller de er jevnbrede). Antennene er ofte mer eller mindre fortykkede. De er rovdyr som lever i vann, og noen av artene er raske svømmere, andre ikke så gode. Noen av artene graver i bunnmudder og bredden av vannet. Av de ca. 270 kjente artene er to funnet i Norge, begge i slekten Noterus.

Systematisk inndeling/norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Familien hornvannkalver, Noteridae
 Underfamilien Noterinae
 Slekten  Canthydrus Sharp, 1882
 Slekten  Hydrocanthus Say, 1823
 Slekten  Liocanthydrus Guignot, 1957
 Slekten  Mesonoterus Sharp, 1882
 Slekten  Neohydrocoptus Satô, 1972
 Slekten Noterus Clairville, 1806
 Noterus clavicornis (DeGeer, 1774) – spredte funn vest til Aust-Agder
 Noterus crassicornis (Müller, 1776)  – Sør- og Østlandet, også funnet i Rogaland
 Slekten  Prionohydrus Gómez & Miller, 2013
 Slekten  Pronoterus Sharp, 1882
 Slekten  Renotus Guignot, 1936
 Slekten  Sternocanthus Guignot, 1948
 Slekten  Suphis Aubé, 1836
 Slekten  Suphisellus Crotch, 1873
 Slekten  Synchortus Sharp, 1882
 Slekten  Tonerus Miller, 2009
 Underfamilien Notomicrinae Zimmermann, 1919
 Slekten  Notomicrus Sharp, 1882
 Slekten  Phreatodytes Uéno, 1957
 Slekten  Speonoterus Spangler, 1996

Referanser

Kilder 
 Ødegaard, F., Hanssen, O. og Dolmen, D. 1996. Coleoptera, biller. Side 151-167 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.): Limnofauna norvegica. Tapir forlag.

Eksterne lenker 
 
 Hydrocanthus iricolor: 

Biller
Vannkalver
Biller formelt beskrevet i 1860
Dag-Eilev Fagermo

Dag-Eilev Akerhaugen Fagermo (født 28. januar 1967 i Bærum) er en norsk fotballtrener som fra 2020 er hovedtrener for Vålerenga Fotball.

Fagermo begynte trenerkarrieren for Idrettslaget Skarphedin, før han gikk til Pors Grenland i 2002. Han trente deretter Notodden Fotballklubb i 2005, før han fikk jobben som hovedtrener i Strømsgodset Toppfotball før 2006-sesongen. Etter å ha trent Strømsgodset i to sesonger, gikk han til Odds Ballklubb fra desember 2007. I 2014 fikk han prisen for årets trener i Tippeligaen, og ble også årets telemarking.

Høsten 2014 ble Fagermo spurt om han ville ta over trenerjobben i Rosenborg Ballklub. Fagermo valgte å takke nei og signerte i stedet en ny kontrakt med Odd.

Fagermo har hentet mye av sin filosofi fra Nils Arne Eggen. Fagermo spiller et helt tydelig 4-3-3-system, hvor laget skal spille seg rundt på kantene. Da Fagermo kom til Odds Ballklubb var klubben i 1. divisjon. Fagermo ledet klubben opp til Tippeligaen på første forsøk. På tross av klubbens dårlige økonomi ledet Fagermo klubben til respektable tabellplasseringer hvert år.

I 2014 kom det store gjennombruddet da Fagermo ledet Odds Ballklubb til sin første seriemedalje på over 50 år. Samme år første han også Odd til cupfinalen. I 2015 havnet Odd på fjerdeplass i Tippeligaen, men spilte seg helt til play-off i europaligakvalifiseringen. Der ble det tap for storlaget Borussia Dortmund.

I 2016 ledet Fagermo klubben til nok en ny seriemedalje, denne gang bronse.

I 2020 takket Fagermo ja til å bli trener for Vålerenga, og ledet laget til bronse i første sesong.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballtrenere
Fotballtrenere for Strømsgodset IF
Fotballtrenere for Odds ballklubb
Nettavisen-prisen
Personer fra Midt-Telemark kommune
Personer fra tidligere Sauherad kommune
Trinity College (Dublin)

Trinity College, formelt Provost, Fellows and Scholars of the College of the Holy and Undivided Trinity of Queen Elizabeth near Dublin, irsk navn Coláiste na Tríonóide, Baile Átha Cliath er det eneste kollegiet ved University of Dublin, som er Irlands eldste universitet. Kollegiet ble opprettet i 1592 av Elisabeth I av England. Det ligger på College Green i sentrum av Dublin, rett ovenfor den gamle parlamentsbygningen som nå tilhører Bank of Ireland. Campus er på 190 000m² med en blanding av gamle og nye bygninger. 

En av Irlands eldste skrifter, Book of Kells, er en av kollegets hovedattraksjoner, og trekker til seg et stort antall turister.

I praksis er kollegiet og universitetet samme enhet, og de kalles derfor ofte kollektivt University of Dublin, Trinity College. Det viktigste unntaket fra dette er måten universitetsgrader gis på; kollegiet står for undervisningen, mens universitetet deler ut gradene.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Universiteter i Irland
Dublin
Etableringer i 1592
Severdigheter i Dublin
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1590-årene
1592 i Europa
Andrej Kurkov

Andrej Jurjevitsj Kurkov (russisk: Андрей Юрьевич Курков, ukrainsk: Андрій Юрійович Курков [Andrij Jurijovytsj Kurkov], født 23. april 1961 i Budogosjtsj i Leningrad oblast i Sovjetunionen) er en ukrainsk forfatter. Han har skrevet 13 romaner og fem barnebøker, og skriver på russisk.

Barndom og ungdom 
Kurkovs far var testpilot for Sovjetunionen og moren var doktor. Kurkov begynte å skrive da han var syv år gammel. Da to av hans tre hamstere døde på tragisk vis, en av dem ble spist av en katt og den andre ble klemt i hjel av en dør, skrev han et dikt om hvor ensom den siste hamsteren følte seg. Da denne hamsteren også døde like etterpå, i et stygt fall ut balkongdøra og ned på asfalten, skrev han et nytt dikt om Lenin. Dette diktet sies å være inspirert av hans sovjetiske utdannelse på denne tiden.

Fordi han var en trent japansk oversetter, ble han ansatt i militærtjenesten for å assistere KGB. Men han fikk byttet papirene sine slik at han kunne jobbe for militærpolitiet i stedet. Dette gav ham en stor grad av frihet i og etter hans tjenesteperiode. Han fikk arbeid som fengselsvakt i Odessa, og i denne perioden skrev han alle sine barnebøker.

Forfatter og bokselger 
Kurkovs første roman ble publisert to uker før Sovjetunionens fall. Under de følgende sosiale og politiske urolighetene tok han sine første steg mot selv-publisering og distribusjon. Ved å låne penger fra venner, fikk han publisert omkring 75 000 bøker på egen hånd. Og mens han organiserte distribusjon rundt om i Ukraina, stilte han seg også opp i gatene for å selge kopier for hånd.

Som mange vellykkede forfattere hadde Kurkov problemer med å etablere den første publiseringskontrakten. Han skal ha blitt avslått 500 ganger før han endelig ble akseptert. I mellomtiden hadde han nesten skrevet ferdig åtte komplette romaner.

Etablert forfatter 
Senere i karrieren har han fått mer anerkjennelse, og han hylles nå som en av de mest suksessfulle russiskspråklige forfattere i tiden etter Sovjetunionens fall. Han har også mange høye plasser på europeiske bestselgerlister. Bøkene hans er fulle av svart humor, post-sovjetisk realia og elementer av surrealisme.

Kurkov er en ukrainsk forfatter, men han skriver på russisk. Dette har ført til kritikk, og noen mener at han på denne måten ikke er med på å støtte opp om den blomstrende ukrainske litterære bevegelsen.

Utbredelse 
Hans arbeider er oversatt til 33 språk, blant annet engelsk, japansk, fransk, kinesisk og hebraisk. Han har også skrevet skuespill. Hans artikler har blitt publisert i en rekke land.

Bibliografi 
 Døden og pingvinen, 1996, Cappelen forlag i 2006 ISBN 82-02-24590-7
 Venn av avdøde, 2001, Cappelen forlag i 2010 ISBN 9788202290436
 Dagbok frå ein invasjon, 2022, Cappelen Damm, ISBN 9788202764807

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Døden og pingvinen hos Cappelen. Omtale, utdrag av anmeldelser og av boka
 Lenke til intervju med Andrej Kurkov på dansk

Ukrainske forfattere
Russiskspråklige forfattere
Personer fra Kirisji rajon
Fødsler i 1961
Dublins rådhus

Dublins rådhus (City Hall, opprinnelig Royal Exchange) er møtestedet for Dublins bystyre. Bygningen ble reist mellom 1769 og 1779 i enden av Parliament Street ved siden av Dublin Castle. 

Den eldste byadministrasjonen holdt til i middelalderbygningen Tholstel omtrent 400 meter fra rådhuset. I 1850 ble Royal Exchange kjøpt av Dublin Corporation og ombygget slik at det kunne brukes som rådhus. Bygningen ble på begynnelsen av det 21. århundre restaurert til sitt opprinnelige utseende. 

Det meste av byadministrasjonens stab er lokalisert i Civic Offices, en ny og kontroversiell bygning som ble reist over et nasjonalmonument, vikingbyens fundamenter på Wood Quay.

Eksterne lenker 
 

Byggverk i Dublin
Rådhus
Jon Stokke

Jon Stokke (født 10. september 1926, død 25. juli 2000) var en tekstilkunstner og husflidsarbeider fra Levanger.

Stokke arbeidet med ulike husflidstradisjoner: han vevet åklær, sydde i hardangersøm, dyrket og bearbeidet lin, arbeidet med tægerbinding, lagging og sveiping. Han var er periode også formingslærer ved Skogn Folkehøgskole. Han var også engasjert i teater, som instruktør og aktør.

Stokke bodde på gården Mønsterhaug i Levanger, som han drev sammen med kona Agnes. Han var nært knyttet til Finland, og besøkte landet mer enn 50 ganger. 

Han mottok Nord-Trøndelag fylkes kulturpris i 1993, Levanger kommunes kulturpris i 1990 og Nordisk kulturpris i 1990, utdelt på Midtnordiske kulturdager i Jyväskylä.

Litteratur 
 Jon Stokke. «Fra linfrø til ferdig klede» I: Årsskrift / Levanger historielag, 1983
 biografi om ham I: Årsskrift / Levanger historielag, 1981
 Andreas Lunnan. «Nekrolog» I: Adresseavisen, 1.8. 2000
 NRK laget et fjernsynsprogram om ham i 1986, med tittelen "Med lin og lyst". 

Norske tekstilkunstnere
Personer fra Levanger kommune
Athlone

Athlone er en liten by i Irland, ved elven Shannon ved sørenden av Lough Ree. Den ligger nær øyas geografiske sentrum, på grensen mellom Roscommon og Westmeath, og dermed også mellom provinsene Connacht og Leinster. Administrativt tilhører byen Westmeath.

Eksterne lenker 
 

Byer i Roscommon
Byer i Westmeath
Phoenix Park

Phoenix Park (irsk: Páirc an Fhionn-Uisce) er en stor park nordvest for Dublins sentrum. Det engelske navnet er en forvanskning av irsk fionn uisce, som betyr «klart vann».

Parken er omhegnet av en 16 km lang mur, og har store gressområder og avenyer. Det er frittgående dåhjort der. Den er en av Europas største innhegnede parker; Richmond Park i London er større, men både Hyde Park i London og Central Park i New York er mindre enn Phoenix Park.

Den irske presidentens offisielle residens, Áras an Uachtaráin, ligger i parken. Den var opprinnelig den britiske visekongens residens.

Historie 

Området ble etter at normannerne tok Dublin og omlandet i det 12. århundre gitt til Hospitallerordenen. De etablerte et abbedi i Kilmainham, der Royal Hospital nå ligger. Ridderordenen mistet området i 1537, da det ble konfiskert av Henrik VIII. Da Karl II kom på tronen etablerte hans visekonge i Dublin, lord Ormonde, en kongelig jaktpark der, med fasan og rådyr. Dette var grunnen til at man valgte å reise en mur rundt hele parken. I 1747 åpnet lord Chesterfield parken for Dublins befolkning.

I 1882 skjedde Phoenix Park-mordene, drapet på embetsmennene Frederick Cavendish og Thomas Henry Burke som var på vei til visekongens bolig.

Eksterne lenker 
 

Parker
Severdigheter i Dublin
Ola Hoel Johannessen

Ola Hoel Johannessen (født 1. mai 1981 i Gjøvik) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte back for Rosenborg i GET-ligaen.

I oktober 2006 gikk han til Comet fra den den svenske klubben Arboga, hvor han ikke lykkes særlig godt. Før overgangen til Arboga spilte Hoel Johannessen for den norske eliteserieklubben Storhamar Dragons, der han debuterte i 2003 mot Manglerud Star. Han har tidligere spilt for Gjøvik Hockey og Lillehammer. Hoel Johannessen blir regnet som en hurtig og anvendelig spiller.

Johannessen ble i 2001 kåret til årets nykommer i Lillehammer Ishockeyklubb.

Da Comet gikk konkurs høsten 2009 signerte han for Sparta ut 09/10-sesongen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Spillerens profil på ikcomet.no
 Spillerens profil på sil.no

Norske ishockeyspillere
Ishockeyspillere for Storhamar Hockey
Ishockeyspillere for Sparta Sarpsborg
Ishockeyspillere for IK Comet Halden
Ishockeyspillere for Gjøvik
Ishockeyspillere for Lillehammer IK
Ishockeyspillere for Rosenborg IHK
Personer fra Gjøvik kommune
T-40

T-40 var en lett stridsvogn med amfibiekapabilitet utviklet for den sovjetiske hær og var i tjeneste fra 1939. Den skulle komme til å danne grunnlaget for en rekke lette stridsvogner utviklet senere som T-60 og T-70. Men etter kampanjen mot Finland fant man ut at amfibiekapabiliteten var unødvendig, og at bestykningen var utilstrekkelig og pansringen for tynn. Totalt ble bare 225 produsert.

T-40 hadde en bestykning på en 12,7 mm DShK tung mitraljøse og panseret var mellom 7 mm og 14 mm tykt. Den hadde et mannskap på to og var drevet av en GAZ-202 bensinmotor på 70 hk. Den var utstyrt med propell og ror for fremdrift i vann.

Stridsvogner fra andre verdenskrig
GAZ
Introduksjoner i 1939
Lette stridsvogner
Hommelfoss kraftverk

Hommelfoss kraftverk er et vannkraftverk i Matresdalen i Masfjorden kommune i Vestland.

Kraftverket ble påbegynt i 1917 av det tyske firmaet Badische Anilin- und Soda-Fabrik. Anlegget ble ikke ferdigstilt før under den andre verdenskrigen.  I 1986 ble den gamle kraftverksbygget erstattet av et nytt bygg.

Nedbørfeltet er på , og tilsiget er på .  Vannkraftverket utnytter et fall på  fra Hommelvatnet.

Installert effekt er  med en francisturbin. 
Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon er .

Anlegget er eid og driftes av Eviny Fornybar AS.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Eviny Matre- og nabovassdragene
 Gamle Hommelfossen kraftstasjon (arkiv)
 digitaltfortalt.no - Matrefaldene og Hummelfossen kraftverk

Småkraftverk i Vestland
BKK
Kraftverk i Masfjorden
Kraftverk etablert i 1944
Kraftverk etablert i 1986
Arne Lie

Arne Johannes Lie (1921–1982) var en norsk skuespiller kjent fra hørespillene om Paul Cox og Stompa (også tre filmversjoner). Han hadde også et betydelig karrieren på scenen.

Bakgrunn og virke 
Lie debuterte 1947 på Den Nationale Scene hvor han var ansatt til 1952. Han fikk et gjennombrudd som Biff i Arthur Millers En handelsreisendes død i 1950. Han ble senere ansatt ved Folketeatret 1952–55, Det norske teatret 1955–60, Fjernsynsteatret 1960–64 og 1970–72, Nationaltheatret 1964–70 og var på slutten av karrieren ansatt ved Oslo Nye Teater 1972–80. På Det Norske Teatret spilte han prins Erik i Strindbergs Gustav Vasa og Erlend i Kristin Lavransdatter. En av hans siste roller i teateret var som Shylock i Shakespeares Kjøpmannen i Venedig.

Han medvirket i filmer som Stompa & Co (1962), Bobbys krig (1974) og Min Marion (1975). Han huskes kanskje særlig for sin rolle som lektor Brandt i tre av filmene om Stompa, samt flere radiohørespill i samme serie.

På TV var han å se i flere oppsetninger av Fjernsynsteatret på 1960- og 1970-tallet, samt et par episoder av komiserien Fleksnes. I Fjernsynsteatret spilte han blant annet tittelrollen i Tsjekhovs Onkel Vanja og Pinters Kolleksjonen. I Fleksnes-episoden Det går alltid et tog fra 1974 spilte han myndig major i en togkupé.

Arne Lie ble gift i 1955 med skuespiller Irene Thomsen Lie.

Filmografi 
 1980 Den som henger i en tråd (Olaus Strande)
 1978 Olsenbanden og Data-Harry sprenger verdensbanken (portvakt i verdensbanken)
 1977 Karjolsteinen (presten)
 1976 Vårnatt (portør)
 1975 Min Marion (Verten)
 1974 Under en steinhimmel (ordføreren)
 1974 Kimen (Dal)
 1974 Bobbys krig (Fredrik)
 1973 Jentespranget 
 1972 Marikens bryllup (Carsten)
 1970 Døden i gatene (Mike)
 1966 Før frostnettene (Knut Holmen)
 1965 Stompa forelsker seg (lektor Brandt)
 1965 De kalte ham Skarven (Ole Jacob Moe)
 1964 Marenco 
 1963 Stompa, selvfølgelig! (lektor Brandt)
 1962 Stompa & Co (lektor Brandt)
 1956 På solsiden (Hartvig Riibe, godseier)
 1955 Blodveien (film) også kjent under tittelen Krvavi put

TV-opptredener 
 1988 Fleksnes – Her har jeg mitt liv (Offiser på tog) [er med i et klipp innspilt i 1974]
 1979-1980  Hjemme hos oss (Magne) 
 1974 Fleksnes – Det går alltid et tog (offiser på tog) 
 1974 Fru Biksby og skinnkåpen (novellefilm) 
 1971 Smilet (Fjernsynsteater) 
 1971 Erasmus Montanus  (Fjernsynsteater) 1970 Areal 618 - De forviste (TV-kortfilm)
 1970 Frakt under havet (Fjernsynsteater) 1963 Kranes konditori (Justus Gjør) (Fjernsynsteater) 1962 Gengangere (Snekker Engstrand) (Fjernsynsteater) 1961 Den evige ektemann (Aleksei Ivanovitsj Vetsjaninoff) (Fjernsynsteater) 1961 Fru Inger til Østråt (Finn) (Fjernsynsteater) 1960 Den fjerde nattevakt (Sigismund) (Fjernsynsteater) 1960 Frøken Julie (Jean) (Fjernsynsteater)''

Referanser

Eksterne lenker 
  
 Radiohelt løser mysterier (NRK, 2006)

Personer fra Oslo
Norske skuespillere
Skuespillere ved Nationaltheatret
Skuespillere ved Den Nationale Scene
Skuespillere ved Det Norske Teatret
Skuespillere ved Oslo Nye Teater
Skuespillere ved Fjernsynsteatret
Kjetland kraftverk

Kjetland kraftverk er et  vannkraftverk i Masfjorden kommune i Vestland.

Kraftverket er et elvekraftverk i Dalaelvi som er en sideelv i Haugsdalsvassdraget og utnytter et fall på .

Nedslagsfeltet er på .

Installert effekt er  med en francisturbin.

Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på .

Anlegget er eid og driftes av Kjetland kraft as og regnes som et småkraftverk.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Fadum tekniske – Turbineverandør

Småkraftverk i Vestland
Kraftverk i Masfjorden
Kraftverk etablert i 2004
Grand Canal (Irland)

Grand Canal (irsk An Chanáil Mhór) er den sørligste av to kanaler som forbinder Dublin med elven Shannon; den andre er Royal Canal. De to omkranser nesten Dublins sentrum. 

Kanalen begynner ved Liffey og Dodder i Grand Canal Dock, og fortsetter til Shannon. Det er forskjellige grener som går ut fra den, blant annet en forbindelse til Barrow ved Athy. 

Fra Grand Canal Dock går den gjennom Ringsend, så gjennom byens sørlige deler og forbi Ranelagh, Rathmines, Harolds Cross og Crumlin. Ved Inchicore kan man se rester av en gjenfylt kanalgren til det opprinnelige Guinness-bryggeriet og til James Street Basin som ble fylt igjen i 1970-årene. 

Kanalen fortsetter så vestover gjennom Dublins forsteder og inn i Kildare. Ved Sallins går det en gren sørover til Naas/Corbally, mens hovedkanalen fortsetter vestover forbi Prosperous og Robertstown. Rett øst for Robertstown ligger stedet hvor Blackwood Feeder tidligere kom inn i kanalen, og litt vest for byen ligger det travleste krysningspunktet i kanalen, med Old Barrow-linjen, Milltown Feeder og Athy & Barrow-kanalen. Videre østover passerer Grand Canal Edenderry og Tullamore før den når Shannon.

Eksterne lenker 
 
 Informasjon om kanalen fra The Inland Waterways Association of Ireland (engelsk)

Kanaler i Republikken Irland
Dublin
Dún Laoghaire

Dún Laoghaire (, anglifisert stavemåte Dunleary) (uttale etter «norsk» : dønleri) er en havneby omkring 12 km sør-sørøst for Dublins sentrum. Den er administrasjonssenter for Dun Laoghaire-Rathdown, og tilhører Stor-Dublin.

Byen fikk offisielt navnet Kingstown i 1821, til ære for Georg IV som besøkte stedet. i 1921, men Irlands uavhengighetskamp pågikk, endret bystyre det tilbake til det gamle gæliske navnet. Det kommer fra grunnleggeren, Laoghaire, som var overkonge av Irland i det 5. århundre, og som la et fort (dún) der for å lettere kunne sende ut raid mot dagens England og Frankrike

Dún Laoghaire er forbundet med det sentrale Dublin via forstadsbanen DART og hyppige bussavganger. Det er fergeforbindelse til Holyhead i Wales. Jernbanen mellom Dún Laoghaire og Dublin ble åpnet i 1837, som den første jernbanestrekningen i landet. 

Havnen ligger i sørlige del av Dublin Bay men har ikke naturlig skjerming av terrenget. Havnen har derfor to store betongmoloer som skjermer havnen mot Irskesjøen. 

Innenfor moloen ligger havneanlegget til fergen til Holyhead og to staslige bygninger «Yacht Clubs» som har en helt annen standard og klubbhus enn vanlige norske båtforeninger.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer og forsteder i Dublin
Havner i Irland
Maldivenes flagg

Maldivenes flagg er rødt med et stort grønt rektangel i midten med en hvit nymåne. Flagget ble tatt i bruk 25. juli 1965.

Det røde rektangelet representerer modigheten til nasjonens helter, og viljen deres til å ofre hver bloddråpe i forsvaret av landet sitt. Det grønne rektangelet symboliserer fred og velstand. Den hvite nymånen symboliserer den islamske troen.

Asiatiske flagg
Maldivene
Royal College of Surgeons in Ireland

Royal College of Surgeons in Ireland (RCSI) er en privat medisinsk institusjon på St. Stephen's Green i Dublin. Den er et av fem kollegier ved National University of Ireland.  Colleget gir per 2006 utdanning innen medisin, fysioterapi, farmasi og sykepleie. Tidligere fikk tannlegestudenter undervisning i prekliniske fag og enkelte kliniske fag sammen med medisinstudentene.

Institusjonen ble grunnlagt i 1784 av barberlauget i Dublin, til å begynne med for å bedre kunnskaper blant feltskjærere.

Colleget gir en etterutdannelse som gir tittelen Fellow of Royal College of Surgeons in Ireland med rett til bokstavene FRCSI etter navnet.

Det har vært et særdeles internasjonalt miljø på colleget. På 60- og 70-tallet var det regelmessig 20 norske studenter på hvert årskull. Andre store grupper var foruten irer, engelskmenn, sørafrikanere med indisk avstamning og vest-indere. Mindre grupper kunne omfatte studenter fra Indonesia, Mauritius, Nigeria, USA, Holland osv.

Tidlig på 70-tallet ble det satset betydelig i bygging av store deler av dagens bygningsmasse. Den fremste delen av bygningen mot St. Stephens Green har en fasade med søyler og dekorasjon i stein (muligens empire-stil). Dette fortsetter i de fremste kontorer, hall, trapperom og noen større rom som ble brukt i høytidelige anledninger. I kjelleren under denne delen var det lave bueganger i en godt besøkt studentkantine. På 90-tallet var kjelleren omgjort til bønnerom for muslimer.

I forbindelse med nybyggingen ble skolepengenivået hevet betydelig. Statens lånekasse for utdanning kunne ikke lenger dekke hele skolepengebeløpet som stipend, og andelen norske studenter ble noe redusert.

Navnet er gammeldags på to måter: Royal kommer fra tiden hvor Irland var underlagt Storbritannia, med den britiske monarken som statsoverhode, og i Storbritannia har termen Royal College nå gått over til å betegne overvåkningsorganer og ikke utdanningsinstitusjoner.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Universiteter i Irland
Dublin
Etableringer i 1784
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1780-årene