alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bryne vidaregåande skule

Bryne vidaregåande skule er en offentlig videregående skole på Bryne i Time kommune. Høsten 2014 ble skolen slått sammen med yrkesfagsskolen Time videregående skole og er siden blitt en kombinert skole med studiespesialiserende og 5 yrkesfaglige program.

De fem yrkesfaglige programmene er bygg- og anleggsteknikk, helse- og oppvekstfag, restaurant- og matfag, service og samferdsel og teknikk og industriell produksjon. I tillegg tilbyr skolen Vg3 påbygging til generell studiekompetanse.

Historikk
Rogaland Landsgymnas ble etablert 1. september 1924 med 22 elever og to lærere. Gymnaset startet opp i den nye folkeskolebygningen som Time kommune hadde reist i årene 1922-23. Mellom initiativtagerne var Time mållag og forfatteren Arne Garborg.

Høsten 1946 flyttet gymnaset inn i nybygget som var ferdigstilt under krigen. 1947 ble Rogaland Landsgymnas tatt over av det offentlige og endret navn til Rogaland offentlege Landsgymnas.

Elevtallet økte og skoleåret 1962/63 var det 830 elever. 1960 hadde elevene tatt i bruk en ny klasseromsfløy, og to år senere ble det reist en vinkelfløy. 1964 sto idrettshallen ferdig.

I 1960 hadde gymnaset gått i gang med tre nye linjer: latinlinje, som det hadde vært ved skolen før 1945, naturfaglinje og økonomisk linje. Disse linjene kom i tillegg til real- og engelsklinja. I perioder har det også vært ei linje i gresk og ei i norrøn ved skolen.

I 1965 ble skolen tatt over av Rogaland fylke og den fikk sitt tredje navn Bryne Gymnas.

Litteratur
Andreas Skartveit: Vi kom til våre eigne. I: Gudleiv Forr og Helge Vold (red.): Landsgymnaset. Samlaget 2007. ISBN 978 82 521 7138 9

Eksterne lenker
 Skolens hjemmeside

Videregående skoler i Rogaland
Skoler i Time
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1924
Den finske ortodokse kirke

Den finske ortodokse kirke (Suomen ortodoksinen kirkko) er en av Finlands to statskirker; den andre er den evangelisk-lutherske kirken i Finland. 

Den finske ortodokse kirken er en selvstendig ortodoks kirke, som er tilsluttet det økumeniske patriarkat av Konstantinopel. Kirkens overhode er erkebiskop Leo av Karelen og Finland.

Den finske ortodokse kirken har omtrent 57 000 medlemmer, noe som tilsvarer omtrent 1,1 % av landets befolkning. Den lutherske kirken i landet har ca. 85,4 % av innbyggerne som medlemmer. Den ortodokse kirken er inndelt i Karelska stift, Helsingfors stift og Uleåborg stift. Biskopen i Karelska stift er også erkebiskop, mens de andre biskopene tituleres metropolitter. I Karelska stift er det og en assisterende biskop som tituleres som biskop av Joensuu. Finland har 25 ortodokse menigheter, der noen av dem er svært vidstrakte. De geografisk minste menighetene ligger i Øst-Finland, der man også finner den største andelen ortodokse. Dagens situasjon er delvis på grunn av andre verdenskrig, som gjorde at Finland mistet Karelen, Petsamo og et stort område øst for Salla. Tilsammen atten menigheter i områdene man mistet til Sovjetunionen ble oppløst i 1949 og erstattet av fjorten ny såkalte gjenoppbygde menigheter, som ble grunnlagt med tanke på den ortodokse befolkningens åndelige behov. Antallet kirker og bedehus (Såkalte tjasounor) er ca. 140.

Historie 
Det har vært ortodokse kristne i Finland og Karelen fra områdene ble kristnet, men først bare i Karelen. Da Finland i 1809 ble erobret av Russland og ble et storfyrstedømme, kom det en sterk økning i tilslutning til den ortodokse troen. Dette var i stor grad på grunn av de mange innflyttende russiske statstjenestemennene. Kirken var en del av Sankt Petersburg bispedømme fram til 1892, da kirken ble et eget finsk bispedømme med navn Vyborg og Finland eparki.

Som følge av den russiske revolusjonen ble Finland selvstendig i 1917, og både den ortodokse og den lutherske kirken fikk status som statskirke. I 1921 gav den russiske patriarken Tikhon den finske ortodokse kirken autonomi fra den russisk-ortodokse kirke. På det tidspunktet var Serafim den finske kirkens erkebiskop. Den finske kirken søkte seg i stedet til den ortodokse kirke i Konstantinopel, og i 1923 ble kirken et autonomt erkebispedømme under patriarken av Konstantinopel. Navnet ble da Karelen og hele Finland erkestift. Helsingfors stift ble opprettet i 1940, Uleåborg stift i 1980.

Det er tre ortodokse kloster i Finland; i Heinävesi i Savolax, Valamo nye kloster og Lintula kloster.

Eksterne lenker  
  Den finske ortodokse kirke 
 Ortodoksi.net 
 Valamo kloster 
 OrthodoxWiki – Church of Finland 
 Den finske ortodokse menigheten i Sverige 

Finland
Ortodokse kirke
Nord-Troms videregående skole

Nord-Troms videregående skole (nordsamisk: Davvi-Romssa joatkkaskuvla) er en offentlig videregående skole i Troms. Skolen ble opprettet 1. august 2011 gjennom en sammenslåing av Skjervøy videregående skole og Nordreisa videregående skole. Den betjener deler av Nord-Troms-regionen, nærmere bestemt kommunene Kåfjord, Skjervøy, Nordreisa og Kvænangen.

Skolested Nordreisa 

Skolested Nordreisa ligger i kommunesenteret Storslett i Nordreisa kommune. Skolen ble etablert som Nordreisa videregående skole (nordsamisk: Ráisa joatkkaskuvla) i 1975. Den har en særidrettslinje for langrenn og skiskyting, etablert i 1984, og den eneste av sitt slag i Nord-Norge. Det er et av fire offisielle skigymnas som er godkjent av Norges Idrettsforbund og har et kurstilbud som går over 4 år som fører til generell studiekompetanse.

Nordreisa vgs tilbød finsk som fag allerede i 1977, mens undervisning i samisk kom i gang i 1988 med samiske lærere. Den første tida var det en til to grupper som tok samisk som fremmedspråk. Det ble også arrangert kveldskurs for voksne. Fra 1984 fikk skolen skilinje, og flere elever fra Finnmark søkte seg til Nordreisa. Kautokeino og Tana hadde flere elever ved skolen og disse hadde samisk som morsmål og ønsket at undervisningen også skulle foregå på samisk. Skolen etablerte egen fagseksjon for samisk.

Skolested Skjervøy 

Skolested Skjervøy ligger i kommunesenteret Skjervøy i Skjervøy kommune. Skolen ble etablert i 1975 som en filial under daværende Nordreisa videregående skole, før den ble selvstendig i 1977 under navnet Skjervøy videregående skole (nordsamisk: Skiervvá joatkkaskuvla). I 1990 sto et nytt bygg ferdig.

Skolen har vært den minste videregående skolen i fylket, men beliggenheten sentralt på øya, innerst Vågen på Skjervøy legger til rette for et tett samarbeid med lokalt næringsliv. Elevene får derfor variert praksis og oppdatert opplæring i bedriftene.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Videregående skoler i Troms og Finnmark
Skoler i Skjervøy
Skoler i Nordreisa
Desna

Desna (russisk/ukrainsk: Десна) er ei elv i Russland og Ukraina. Den er ei venstre sideelv til Dnepr. Den er  kilometer lang, og har et nedbørfelt på .

I Ukraina er elva mellom 60 og 250 meter bred, med en gjennomsnittlig dybde på 3 meter. Middelvannføringen ved munningen er . Elva fryser over i begynnelsen av desember, og er frosset over til vårløsningen først i april.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Dnipros vassdragsområde
Elver i Brjansk oblast
Elver i Smolensk oblast
Elver i Tsjernihiv oblast
Elver i Ukraina
Gzjat

Gzjat (russisk: Гжать) er ei elv i Smolensk oblast i Russland. Den er 113 kilometer lang, og har et nedbørfelt på . Byen Gagarin ligger ved Gzjat.

Referanser 

Elver i Smolensk oblast
Vjazma (elv)

Vjazma (russisk: Вязьма) er ei elv i Smolensk oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Dnepr. Elva er 147 km lang, med et nedslagsfelt på  km². 

I tidligere tider var Vjazma en del av handelsruta som knyttet sammen de øvre delene av Volga, Oka og Dnepr ved hjelp av dragsteder. Ved elva ligger byen Vjazma, som har sitt navn etter elva.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Elver i Smolensk oblast
Volda videregående skole

Volda videregående skole (Volda vidaregåande skule) ligger i Volda i Møre og Romsdal. Skolen har 520 elever, 70 pedagogisk tilsatte og et driftspersonale på 15.

Historie 

Volda private millomskole og gymnas ble etablert i 1910 som det første gymnaset på landsbygda i Norge. Fra starten var skolen en privat treårig skole som bygde videre på middelskolen. Skolen fikk statstilskudd fra 1914 og skiftet da navn til Volda offentlege landsgymnas. Skolen ble etablert av Johan Fredrik Voss og Olav Riste som sammen var rektor frem til 1917. Deretter fortsatte Olav Riste som rektor. Skolen skiftet senere navn til Volda Gymnas og i 1966 til Volda videregående skole AF da den ble treårig. 

Volda Handelsskole, senere Volda videregående skole HK, ble etablert i 1933, også den som den første av sitt slag i Norge utenom byene. Fra og med skoleåret 1994/95 ble disse to skolane slått sammen til en skole med det nåværende navnet Volda videregående skole.

Litteratur
Asbjørn Aarnes: Periferi og sentrum. I: Gudleiv Forr og Helge Vold (red.): Landsgymnaset. Samlaget 2007. ISBN 978 82 521 7138 9

Eksterne lenker
 Skolens hjemmeside 

Videregående skoler i Møre og Romsdal
Skoler i Volda
Tromsdalen videregående skole

Tromsdalen videregående skole er en offentlig videregående skole i Tromsø kommune i Troms. Skolen ligger i bydelen Tomasjord i administrasjonssenteret og byen Tromsø, rett i nærheten av Tromsøbrua og Ishavskatedralen. Skolen er landets største innenfor idrett med totalt cirka 350 elever på ulike idrettsfaglige varianter.

Utdanningsprogram 
 Studiespesialisering
 Studiespesialisering med toppidrettsfag
 Studiespesialisering med petroleumsfag
 Studiespesialisering med realfag
 Studiespesialisering med samfunnsfag
 Idrettsfag
 Idrettsfag med basketball
 Idrettsfag med fotball
 Idrettsfag med handball
 Idrettsfag med ekstremsport
 Idrettsfag med fitness
 Idrettsfag med allsidig ballspill
 Idrettsfag med volleyball
 Idrettsfag med tennis
 Idrettsfag med ishockey
 Idrettsfag med utholdenhet/friidrett

Eksterne lenker 
Tromsdalen videregående skole

Videregående skoler i Troms og Finnmark
Skoler i Tromsø
Tromsø maritime skole

Tromsø maritime skole er en offentlig videregående skole i Tromsø kommune i Troms. Skolen ligger på Tromsøya, i administrasjonssenteret og byen Tromsø. Skolen ble slått sammen med Breivika videregående skole, og dens nye navn er Ishavsbyen videregående skole. Skolen er en yrkesrettet skole og blir den største videregående skolen i Tromsø.

Skolen ligger på Rambergan, med god utsikt over Tromsø by og skipstrafikken i Tromsøysundet, Tromsdalstinden ligger midt imot. Den har ca 500 elever/studenter fordelt på videregående skoles tilbud og på fagskoletilbudet. Ved årtusenskiftet hadde skolen i tillegg årlig ca. 1500 deltakere på ulike kurs på Sikkerhetssenteret på Skattøra.

Historie 
Bystyret i Tromsø vedtok den 12. mars 1863 å søke om opprettelse av en Sømandsskole for navigasjonsutdanning i byen. Søkaden ble imidlertid ikke sendt før 2. februar 1864. Den 18. mars 1864 meddeler Marinedepartementet at det ved kongelig resolusjon av 2. mars har blitt bestemt at det skal opprettes en skole i Tromsø. Dette var den spede starten, og Tromsø Navigasjonsskole startet dermed opp med sitt første kurs 1. oktober 1864. Kurset varte i ett skoleår og hadde tre elever fra byen. De første årene holdt skolen til i byens rådhus.

Det var varierende behov for opplæring de første årene, og først i 1912 ble det opprettet en skipsføreravdeling. Skolen holdt nå til i et lokale som under andre verdenskrig ble brukt som hovedkvarter av Gestapo og hadde fått egen bestyrer ved navn Emil Melle. I 1926 flyttet skolen til det såkalte administrasjonsbygget i Parkgata, men dette ble etterhvert for lite slik at det ble etablert klasserom forskjellige andre steder i byen.

I 1964 fikk skolen en stor nok bygning til å huse hele den maritime utdanningen. Den nye skolen var dimensjonert for 500 elever og hadde 30 klasserom. Budsjettet for oppføringen av bygget var på 4 millioner kroner, men dette ble overskredet med 3,5 millioner kroner.

Fram til 1976 besto skolen av disse to adskilte enhetene, med egen administrasjon og rektor, før enhetene ble slått sammen til én skole under navnet Tromsø maritime skole.

I 2015 bestemte Utdanningsetaten i Troms fylkeskommune at skolen skulle administrativt slås sammen med Breivika vgs - Det nye navnet er (pr jan. 2017) Ishavsbyen vgs Skolested Rambergan

Utdanningsprogram 
 Maritime fag
 Elektrofag
 Teknikk og industriell produksjon
 Kuldeteknikk

Fagskole - skipsoffisersutdanning 
 Skipsfører
 Maskinist

Eksterne lenker 
 Tromsø maritime skole

Videregående skoler i Troms og Finnmark
Skoler i Tromsø
Brattørbrua

Brattørbrua er ei veibru i Trondheim. Brua krysser Gryta kanalhavn og er en del av en arm av  til Brattøra. Brattørbrua er ei rullebru med rullende (bevegelige) bruklaffer, en sjelden brutype i Norge. Brua har tre spenn, lengde 32 meter og seilingshøyde (når brua er stengt) 5,3 meter. Hovedspennet er 11,5 meter. Brua ble bygd i 1880, ombygd i 1938/39 og igjen ombygd under andre verdenskrig. I 2000 ble brudekket skiftet ut med aluminiumsdekke.

Brattørbrua ble i 2002 foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Riksantikvaren fredet brua 17. april 2008.

Se også
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Eksterne lenker
 
 TeknologiVerkstedet: Broer i Trondheim (se Brattørbrua)
 Adresseavisen: To bruer blir varig fredet (23. februar 2008)
 Utstilling ved UBiT: Kroningen av Kong Haakon VII i 1906, æresportal på Brattørbrua (bilde)

Rullebroer
Broer på E6 (Norge)
Veibroer i Trondheim
Broer åpnet på 1800-tallet
1880 i Norge
Byggverk fullført i 1880
Kulturminner i Trondheim
Fredete byggverk i Trøndelag
Trøndelags samferdselshistorie
Midtbyen (Trondheim)
Brattøra
4 Non Blondes

4 Non Blondes var et amerikansk alternativt rockeband som startet i 1989. Bandet er mest kjent for låten «What's Up».

Gruppen besto opprinnelig av bassist Christa Hillhouse, gitarist Shaunna Hall], trommeslager Wanda Day og vokalist Linda Perry. Rett før deres første musikkalbum ble utgitt, ble Hall byttet ut med Roger Rocha mens Dawn Richardson erstattet Day på trommer. Albumet Bigger, Better, Faster, More! ble gitt ut i 1992 og ble bandets eneste album. Det inneholdt låten «What's Up» som toppet salgslistene i flere land.

I 1994 forlot vokalist Linda Perry bandet for å starte en solokarriere. Kort tid etter ble resten av bandet oppløst mens de spilte inn sitt andre album. Linda Perry uttalte at hun var misfornøyd med bandets første album, Bigger, Better, Faster, More!. Perry var åpent lesbisk, men bandmedlemmene Hillhouse og Richardson var ikke så komfortable med å være åpne om sin seksualitet tidlig på 1990-tallet.

Perry startet en solokarriere i1995. Hun ga ut soloinnspillinger og produserte og skrev sanger på album av Christina Aguilera, Alicia Keys, Pink, Gwen Stefani, Courtney Love og Kelly Osbourne.

Shaunna Hall har spilt inn, produsert, komponert for og opptrådt med forskjellige artister, inkludert vokalist Storm Large (1999–2001), gitarist Eric McFadden (1995–2001) og funkpioner George Clinton & Parliament Funkadelic og ga ut «Electrofunkadelica: e3+FUNKnth = music for the body, mind & soul«», et selvprodusert prosjekt i 2006 på Make Music, Not War! Records.

Etter å ha sluttet i 4 Non Blondes i 1991, fortsatte Wanda Day som trommeslager først sammen med Malibu Barbi, og så med Bad Dog Play Dead. Sent i 1992, ødela hun bena og brakk ryggen i en ulykke, noe som gjorde tromming veldig smertefullt. Hun flyttet fra San Francisco i 1995, var en tid i Arizona og flyttet til slutt tilbake til Salt Lake City. Wanda Day døde 10. juli 1997 og er begravet i Tropic, Utah.

Medlemmer 
 Wanda Day – trommer (1989–1991; død 1997)
 Shaunna Hall – sologitar (1989–1992)
 Christa Hillhouse – bassgitar, bakgrunnsang (1989–1994, 2014)
 Linda Perry – lead vocals, rhythm guitar (1989–1994, 2014)
 Dawn Richardson – trommer (1991–1994, 2014)
 Roger Rocha – sologitar (1992–1994, 2014)
 Louis Metoyer – sologitar (1992)

Diskografi

Album 
Studioalbum
 Bigger, Better, Faster, More! (1992)

Livealbum
 Hello Mr. President (Live in Italy 1993) (1994)

Singler 
 «Dear Mr. President» (1992)
 «What's Up» (1993) #1 Tyskland, #1 Holland, #2 Australia, #2 Israel, #2 Storbritannia, #1 Norge
 «Spaceman» (1993)
 «Mary's House» (1993)
 «Drifting» (1993)
 «I'm the One» (1994)
 «Superfly» (1994)
 «Misty Mountain Hop» (1995)

Kilder 
 Artistside

Eksterne lenker   
 
 

Rockegrupper fra USA
Band etablert i 1989
Konvoibyen

Konvoibyen på Randvik i Risør kommune er et sjømannshjem med 28 leiligheter spesielt øremerket til krigsseilere, tidligere mannskaper på den norske handelsflåten under andre verdenskrig.

Betegnelsen «konvoibyen» kommer av at den vanligste farten de norske skipene gikk i var såkalt konvoifart, spesielt i Nord-Atlanteren, mellom havnebyer på Canadas østkyst og havnebyer i England.

I konvoiene under andre verdenskrig seilte omtrent 25 000 nordmenn. Hver tiende mann ble drept, og mer enn halvparten av den norske handelsflåten på over åtte hundre skip gikk ned før maidagene 1945.

Konvoibyen ble åpnet av Kong Olav V i 1968.

Se også 
Per Hansson
Erik Bye
Leif Heimstad
Else Heimstad

Eksterne lenker 
 Konvoibyen - også et hjem for FN-veteraner
 Konvoibyens far

Byggverk i Risør
Sjøfart i Agder
Norge under andre verdenskrig
Artikler i sjøfart-prosjektet
Krementsjuk

Krementsjuk (ukrainsk: Кременчук, russisk: Кременчуг – Krementsjug) er en viktig industriby med ca.  innbyggere (2015) i Poltava oblast i det sentrale Ukraina ved elven Dnepr.


Historie 
Krementsjuk ble antagelig grunnlagt i 1571. Navnet består av de to ordene «Kremen» (mineralet flint) og «tsjuk», som kommer fra det ukrainske ordet «chuyu» som betyr plate, siden byen ligger på en stor flintplate.

Byen plassering på ved den sørlige delen av elven Dnjepr og plasseringen på veien mellom Moskva og Svartehavet har gjennom historien gjort at byen har hatt en viktig økonomisk betydning og fram til 1655 var den en rik kosakkby. 

I 1625, ved innsjøen Kurukove i Krementsjuk ble Kurukoveavtalen undertegnet mellom kosakker og polakker.

Under andre verdenskrig ble byen hardt rammet, både under okkupasjonen og under slaget ved Dnepr. Byen mangler derfor neste helt gammel bebyggelse da mer enn 90 % av byen ble ødelagt under krigen. Byens tidligere betydelige jødiske befolkning ble neste helt utryddet under krigen. 29. september, dagen da byen ble gjenerobret av Den røde armé i 1943, feires fortsatt i Krementjuk som «Byens dag».

Demografi 

Kilde: pop-stat.mashke.org

Referanser

Eksterne lenker 
 
 historien om Krementsjuk

Byer i Poltava oblast
Bosetninger etablert i 1571
1571 i Europa
Byer ved Dnipro
1500-tallet i Polen-Litauen
Nornefeltet

Nornefeltet er et stort olje- og gassfelt i Norskehavet utenfor Helgeland (66o N, 8o Ø).

Feltert er oppkalt etter nornene, skjebnegudinner fra norrøn mytologi.

Reservoarene  
Reservoaret befinner seg ca. 2500 meter under havbunnen.

Reservoarene består av sandstein som tilhører formasjonene Åre, Tilje, Tofte, Ile, Not og Garn, som ble avsatt i tidlig juratiden for mellom 170 og 200 millioner år siden.

Utbyggingen 
Feltet er bygd ut med en produksjons- og lagerplattform med skipsform (FPSO) på 378 meters vanndyp. Den er bygget av verftet til FELS i Singapore. Den har en lagerkapasitet på 115.150 tonn.

FPSOen er tilknyttet brønnrammer på havbunnen med havbunnsbrønner.

Produksjonen 
FPSOen ble installert i 1997, og oljeproduksjonen startet samme år.

Oljen blir produsert ved hjelp av vanninjeksjon. Gassinjeksjonen ble avsluttet i 2005, og all gass blir nå eksportert. Oljen blir lastet på tankskip med tandemlasting, og transportert til oljeraffinerier.

Gasseksporten tok til i februar 2001 og går i en egen rørledning til Åsgardfeltet, og derfra videre i Åsgard Transport til Kårstø.

Det arbeides med tiltak for å øke utvinningen, blant annet ved å ta i bruk ny brønnteknologi. En grenbrønn ble boret i 2007, og ble komplettert i 2008.

Statoil har samtykke fra Petroleumstilsynet til å drive feltet til 2021.

Eksterne lenker 
 Oljedirektoratet faktasider
 Statoils hjemmesider
 Norne i Aftenbladets interaktive sokkelkart

Norske olje- og gassfelter
Bjarne Thinn Syvertsen

Bjarne Thinn Syvertsen (født 3. juli 1895 i Drammen, død 13. juli 1962, Drammen) var en norsk arkitekt. Han var sønn av kjøpmann Christian Syvertsen og Willa Møller. Syversten drev sitt arkitektkontor i Drammen fra 1926 til 1962, kontoret ble de siste 11 åra ledet av sønnen hans Christian. Han var fra 1919 til 1920 ansatt hos arkitekt Rudolf Emil Jacobseni i Oslo og startet sitt eget kontor etter arkitektstudier ved Norges tekniske høgskole og seks års praksis ved de tre betydelige arkitektkontorene: Marston, Van Pelt & Maybury og Wallace Neff i Los Angeles og Pasadena i USA. Bakgrunnen fra USA preger både hans mange funksjonalistiske villaer, og de offentlige bygg og næringsbygg.

Med den amerikanske bungalowen som forbilde for et familiehus, flyttet Bjarne Thinn Syvertsen og hans amerikanske kone Sylvia Woollett tilbake til Norge i 1926 og åpnet praksis i Drammen. Thinn Syvertsen utførte over 1000 oppdrag i Drammensdistriktet, deriblandt eneboliger, forretningsgårder, fabrikklokaler, bensinstasjoner, boligblokker, sommerhus, skoler og eldrehjem. Rostockgården på Bragernes torg i Drammen fra 1936, var den første funksjonalistiske bygning ved Bragernes torg og fasaden har en sammenhengende rekke utstillingsvinduer i 1. etasje, glatte murflater og tre sammenhengende vindusbånd i kontoretasjene.

Bjarne Thinn Syvertsen tilhørte en gruppe av norske arkitekter som introduserte og etablerte modernismens arkitektur i Norge i mellomkrigstiden. Han skilte seg ut som en av veldig få norske arkitekt med en omfattende faglig bakgrunn fra Amerika, de fleste norske arkitekter var på denne tiden orientert mot Europa og europeiske forbilder. Thinn Syversten er i dag lite kjent da han aldri var sentral i hovedstadsmiljøet og satset størst på eneboliger og ikke de større boligblokkprosjekter.

Byggverk og prosjekter (utvalg) 
 1936: Rostockgården på Bragernes torg
 1929-37: Det engelske kvarter
 1939: Fylkeshuset på Gamle Kirkeplass i Drammen
 Funkishusmiljøet i Hans Hansens vei på Bragernes i Drammen.

Utdanning 
 Gikk murlære i 1912
 Uteksaminert fra Kristiania tekniske mellomskole i 1915
 Hospitant ved Norges tekniske høgskole fra 1917 til 1919
 1920–26 gikk han praksis ved de amerikanske arkitektkontorene: Marston, Van Pelt & Maybury og Wallace Neff.

Referanser

Litteratur 
 Åsmund Thorkildsen, Einar Sørensen, Jo. Sellæg, Jim Bengtson: «Bjarne Thinn Syvertsen og den moderne arkitekturen», Labyrinth Press, Drammens Museum 2008, ISBN 978-827393-049-1

Norske arkitekter
Personer fra Drammen kommune
Fødsler i 1895
Dødsfall i 1962
Vinstra vidaregåande skule

Vinstra vidaregåande skule er en offentlig videregående skole i Nord-Fron kommune i Innlandet. Skoleåret 2021/2022 har skolen 397 elever.

Skolen er en av tre videregående skoler i Innlandet med nynorsk som administrasjonsspråk.

Historikk
Fra starten i 1946 hadde Gudbrandsdal offentlege landsgymnas elever fra hele Gudbrandsdalen. Agval Gjelsvik var rektor. Skolen var tidligere hotell eller sanatorium, Furuheim, som var bygget av laftet tømmer i sveitserstil. Skolen hadde reallinje og engelsklinje, fra høsten 1961 også Norrønlinje.

I 1964 ble skolen slått sammen med Fron yrkesskule og Ringebu vidaregåande skule og fikk undervisningstilbud i håndverk, service og industrifag. Skolen skiftet da navn til Gudbrandsdal gymnas.

I 1990-årene og i det nye tusenåret kom det til estetiske studietilbud i musikk, formgiving og media. Skolen skiftet navn til det nåværende Vinstra vidaregåande skule.

Referanser

Litteratur
Arne Finborud: På heimleg grunn. I: Gudleiv Forr og Helge Vold (red.): Landsgymnaset. Samlaget 2007. ISBN 978 82 521 7138 9

Eksterne lenker
 Skolens hjemmeside

Videregående skoler i Innlandet
Byggverk i Nord-Fron