alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Federal Election Commission

Federal Election Commission (FEC) er et tilsynsorgan som ble grunnlagt i 1975 av den amerikanske kongressen for å håndheve reguleringen av valgkampfinansiering i USA. Kommisjonen ble opprettet i forbindelse med en endring i Federal Election Campaign Act som ble vedtatt i 1975. Den beskriver kommisjonens oppgaver som «å offentliggjøre finansiell valgkampinformasjon, å håndheve bestemmelsene i loven om grensene for og forbud mot bidrag, og å overvåke den offentlige finansieringen av presidentvalget.»

Medlemskap  
Kommisjonen består av seks medlemmer, som oppnevnes av USAs president og velges av det amerikanske senatet. Hvert medlem tjenestegjør i en periode på seks år, og to seter er på valg hvert år. Det er vedtatt ved lov at ikke mer enn tre kommissærer kan være medlemmer av samme politiske parti, og minst fire stemmer er nødvendig for at vedtak i kommisjonen skal være gyldig. Kritikere av kommisjonen hevder at denne strukturen fører jevnlig til vranglåser på tre stemmer, men andre hevder at slike vranglåser er et relativt sjeldent fenomen, og vanligvis basert på prinsippet heller enn partiskhet.

Kritikk
Kritikere av FEC, inkludert støttespillere av valgkampreformer som Common Cause og Democracy 21, har klaget over at det er et klassisk eksempel på "regulatory capture", som oppstår når reguleringene tjener interessene til de reguleringene i utgangspunktet var myntet på. FECs tverrpolitiske struktur gjør byrået "tannløst". Kritikerne hevder også at de fleste FEC straffer for brudd på valgloven, først blir sanksjonert mot etter selve valget er gjennomført som ugjerningen skjedde i tilknytning til. I tillegg har noen kritikere hevdet at kommissærene har en tendens til å opptrer som en forlenget arm av "det etablerte" politiske miljøet ved utstedelse av kjennelser og utforming av forskrifter. Andre påpeker imidlertid at kommissærene sjelden er delt jevnt langs de politiske linjene, og at problemene med responstid kan være symptomatisk for systemet. Prosessen i behandlinger av klager - inkludert tiden for den tiltaltes tid til å svare for anklagene, tiden til å etterforske og engasjere seg i juridisk analyse, og til slutt, hvor berettiget, påtale - tar nødvendigvis langt lengre enn den relativt korte perioden en politisk kampanje tar.

På samme tid, sier andre kritikere, som for eksempel tidligere FEC formann Bradley A. Smith og Stephen M. Hoersting, direktør for Center for Competitive Politics, forfølger regelverket altfor aggressivt, og krenker ytringsfriheten

Referanser

Eksterne lenker 
 

USAs føderale etater
Valgmyndigheter
Etableringer i 1974
Fearnleys gate (Oslo)

Fearnleys gate (5, 2-10) er en gate på Majorstuen i Oslo. Den går fra Majorstuveien og til Professor Dahls gate like ved Vestkanttorvet, og er enveiskjørt i nevnte retning.

Gaten fikk navn i 1879 etter maleren Thomas Fearnley. Bebyggelsen er av varierende alder og type.

Kilder

Eksterne lenker
 
 Fearnleysgate.no

Veier i Oslo oppkalt etter menn
Veier på Majorstuen
Allround-NM på skøyter 1952 for damer

Allround-NM på skøyter 1952 for damer ble avholdt 2. og 3. februar 1952 på Øya stadion i Trondheim.Teknisk arrangør var Trondhjems Skøiteklub.
 
Norgesmester ble Randi Thorvaldsen, IF Liv.

Sammenlagt 

* = vinner på grunn av minst tre distanseseire.

Kilder

Eksterne lenker 
 

Allround-NM på skøyter
Øya (Trondheim)
Sport i Trondheim
Sportsarrangementer i Trøndelag
Hurtigløp på skøyter i 1952
Skøyter
Artikler i skøytesportprosjektet
STS-36

STS-36 var en romferd NASA gjennomførte mellom 28. februar og 4. mars 1990 med romfergen Atlantis. STS-36 var den 34. ferden i romfergeprogrammet til NASA og Atlantis' sjette.

Mannskap

  John O. Creighton, Kommandør (2)
  John H. Casper, Pilot (1)
  Richard M. Mullane, Oppdragspesialist (3)
  David C. Hilmers, Oppdragspesialist (3)
  Pierre J. Thout, Oppdragspesialist (1)

Høydepunkter og oppsummering
STS-32 var opprinnelig planlagt til å starte 22. februar 1990, men ble utsatt på grunn av sykdom hos mannskapet og dårlig vær. Neste oppskytning, som var planlagt til 25. februar 1990, ble utsatt på grunn av været. Til slutt kunne oppskytningen finne sted 28. februar 1990. Oppdraget var unikt på den måten at inklinasjonsvinkelen var 62 grader, i motsetning til andre flygninger der inklinasjonen ikke overgitt 57 grader. Dette var på grunn av at avleveringen av satellitten de hadde med krevde dette. Dette førte til en midlertidig dispensasjon av reglene om oppskyting over land, og Atlantis' utskytningsbane gikk over både Cape Hatteras, Cape Cod og delvis inn i Canada. Hva lasten besto av er hemmeligstemplet.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker
 NASAs oppsummering

Romfergeoppdrag
Romutforskning i 1990
Artikler i astronomiprosjektet
Br. Torkildsen Orgelbyggeri

Br. Torkildsen Orgelbyggeri AS (opprinnelig Brødrene Torkildsen Orgelbyggeri) er Norges eldste orgelbyggeri, etablert av brødrene Iver og Peder Torkildsen i 1882.  Firmaet ble i 1945 organisert som et aksjeselskap under det nåværende navnet.

Opprinnelig produserte Torkildsen-brødrene physharmonika og trøorgler, over  ble levert fram til 1914. Det første pipeorgelet ble levert til Åsen kirke i 1895. Firmaet vedlikeholder orglene i Nidarosdomen, og restaurerte i 1915 kirkas Steinmeyerorgel.

Orgelbyggeriet holder til i de opprinnelige lokalitetene i Åsen sentrum i Levanger, et ombygd meieri.

Referanser

Kilder
 Stein Johannes Kolnes: Norsk orgelkultur : instrument og miljø frå mellomalderen til i dag, Oslo, Samlaget 1987, ISBN 82-521-2922-6, bl.a. side 224-225

Eksterne lenker 
 Br. Torkildsen Orgelbyggeri: Opusliste 

Orgelprodusenter
Selskaper etablert i 1882
Næringsliv i Levanger
1882 i Norge
Mille Collines

Mille Collines (fransk, betyr «hundre åser») er blitt et stående uttrykk som karakteriserer det afrikanske landet Rwanda, dom har en særdeles kupert geografi - Pays des Mille Collines er nesten blitt et synonym for Rwanda. 

Rwanda
Franske ord og uttrykk
Roger Græsberg

Roger Græsberg (født 8. juni 1983 i Oslo) er en norsk musiker, gitarist og låtskriver. Græsberg er kjent fra bandene Roger Græsberg & The Anti-Music Bonanza og Roger Græsberg & Foreningen. I 2014 slapp han sin første plate på norsk i forbindelse med bistandorganisasjonen FORUTs barneaksjon. Græsberg er per 2020 aktiv med bandet Roger Græsberg & Foreningen som spiller country-/visemusikk på norsk.  

Græsberg bor på Kongsvinger, men er vokst opp på Græsberget på Finnskogen.

Diskografi 
 Field Recordings for Lovers - Roger Græsberg & The Anti-Music Bonanza (2010)
 Honky Tonk Hipster - Roger Græsberg & The Anti-Music Bonanza (2013)
 Gode venner i Nepal - Bonanza Kidz (2014)
 Triste sanger og vals - Roger Græsberg & Foreningen (2017)
 El dorado - The Anti-Music Bonanza (2017)
 Trøst - Roger Græsberg & Foreningen (2018)
 Årringer - Roger Græsberg & Foreningen (2020)

Andre utgivelser 
 Stenseng II - Einar Stenseng (2010, gitar og kor)
 Dansbare takras og andre lekkerbiskener (2005, tre låter som Roger Græsberg Anti-Folk Experience, Pale Orange og The Apple Falls)

Singler / EP 
 «Big Trucks» – EP (2013)
 «Babydoll» (2011)

Eksterne lenker 
 
 Roger Græsberg & Foreningen: Trøst  hos americanaforum.no
  – Roger Græsberg
  – Roger Græsberg & The Anti-Music Bonanza
  – Roger Græsberg & Foreningen
  – Roger Græsberg Anti-Folk Experience
   – The Apple Falls
  – Pale Orange

Norske musikere
Personer fra Oslo
Fødsler i 1983
Norske låtskrivere
Personer fra Kongsvinger kommune
Eiker prosti

Eiker prosti er et tjenestedistrikt i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Hokksund hvor Haug kirke er prostikirke.

Prostiet ble opprettet i 1970 ved fradeling av Drammen prosti og omfatter fellesrådene/kommunene Øvre Eiker, Krødsherad, Modum og Sigdal.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Sogn/menigheter

Krødsherad
Krødsherad
Modum
Modum
Sigdal
Eggedal
Sigdal
Øvre Eiker 
Bakke
Fiskum
Haug
Vestfossen

Referanser 

Prostier i Tunsberg bispedømme
Religion i Viken
Kongsberg prosti

Kongsberg prosti (Kongsberg Provsti) er et tjenestedistrikt i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Kongsberg hvor Kongsberg kirke er prostikirke.

Prostiet omfatter fellesrådene/kommunene Flesberg, Kongsberg, Nore og Uvdal og Rollag.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Historie 

Kongsberg prosti ble opprettet ved kongl. res. av 18. desember 1739 ved delingen av Bragernes prosti, slik at Sandsvær, Kongsberg, Eiker, Modum og Sigdal ble henlagt det nye prostiet. Ved bestemmelse av 30. juni 1741 ble også Flesberg og Rollag fra Brunla prosti henlagt Kongsberg prosti.

Kongsberg by ble anlagt i nordre del av Sandsvær prestegjeld 1624, og bergstaden fikk egen kirke og prest. Det er imidlertid uklart når Kongsberg ble eget prestegjeld, kanskje ved grunnleggelsen, eller muligens først 1771. I 1867 ble Eiker, Modum og Sigdal overført til Drammen prosti.

Prestegjeld på 1600-tallet
(1739 fra Bragernes prosti)
 Sandsvær
 Kongsberg
(1739 fra Bragernes prosti - 1867 til Drammen prosti)
 Eiker
 Modum
 Sigdal
 (1741 fra Brunla prosti)
 Rollag
 Flesberg

Sogn/menigheter
Flesberg kommune:
Flesberg
Lyngdal
Svene 
Kongsberg kommune:
Efteløt
Hedenstad
Jondalen
Komnes
Kongsberg
Tuft 
Nore og Uvdal kommune:
Nore
Tunhovd
Uvdal 
Rollag kommune:
Rollag
Veggli

Referanser 

Prostier i Tunsberg bispedømme
Religion i Viken
Larvik prosti

Larvik prosti er et tjenestedistrikt i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Larvik hvor Larvik kirke er prostikirke. Prostiet omfatter alle sogn i Larvik kommune.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Sogn/menigheter
Larvik
Berg
Hedrum
Hem
Hvarnes
Kjose
Kvelde
Langestrand
Larvik
Nanset
Stavern
Styrvold
Svarstad 
Tanum
Tjølling
Østre Halsen

Referanser

Prostier i Tunsberg bispedømme
Religion i Vestfold og Telemark
Nord-Jarlsberg prosti

Nord-Jarlsberg prosti (Nordre Jarlsberg Provsti) er et tjenestedistrikt i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Horten hvor Horten kirke er prostikirke. Prostiet fikk sitt nåværende navn i 1922.

Prostiet omfatter fellesrådene/kommunene Holmestrand, Horten, Re, Sande og Svelvik.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Historikk
Prostiet ble opprettet i 1848 ved delingen av Jarlsberg prosti i Søndre og Nordre Jarlsberg prostier. Prostiet fikk sitt nåværende navn i 1922. I 1948 ble Ramnes overført fra Sør-Jarlsberg prosti, og i 1970 ble Skoger og Strømsgodset overført til Drammen prosti. Ved kommunesammenslåingen 1. januar 2020 ble sognene i tidligere Re kommune overført til domrpsotiet.

Sogn/menigheter
Holmestrand
Botne
Hillestad
Hof/Eidsfoss
Holmestrand 
Sande
Vassås 
Horten
Borre
Horten
Nykirke
Åsgårdstrand

Referanser

Prostier i Tunsberg bispedømme
Religion i Vestfold og Telemark
Tønsberg domprosti

Tønsberg domprosti er et tjenestedistrikt i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Prostiet er ledet av en domprost som er knyttet til Tønsberg domkirke i Tønsberg.

Prostiet omfatter fellesrådene/kommunene Færder og Tønsberg. Ved kommunesammenslåingen 1. januar 2020 ble sognene i tidligere Re kommune overført til domrpsotiet.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Sogn/menigheter
Færder
Nøtterøy
Teie
Torød 
Hvasser
Tjøme 
Tønsberg 
Fon
Ramnes
Sem
Slagen
Søndre Slagen
Tønsberg Domkirke 
Undrumsdal
Vivestad
Våle

Referanser				

Prostier i Tunsberg bispedømme
Religion i Vestfold og Telemark
Xylocopa

Xylocopa er en slekt av store bier. De finnes ikke i Norge.

Mange er helt svarte, men noen har gule bånd. De kan minne om humler, men kan skilles på de mørke vingene og på at abdomen ikke er så tett dekket av hår. Hunnen bygger bol og legger egg i treverk.

I Europa er det åtte arter, men denne varmekrevende gruppen er stort sett begrenset til middelhavslandene. Xylocopa violacea har på grunn av klimaendringer utvidet utbredelsen og finnes lenger nord i Frankrike og Tyskland enn før, og formerer seg nå også i England.

Kilder

Eksterne lenker 
 

Bier
Årevinger formelt beskrevet i 1802
Dyr formelt beskrevet av Pierre André Latreille
Deee-Lite

Deee-Lite var en club-/dancemusikkgruppe som ble etablert i Ny York, USA på 1990-tallet. Gruppens meste kjente single var Groove Is in the Heart,  fra debutalbumet World Clique. 

Medlemmene i gruppen var:

 Supa DJ Dmitry aka DJ Dmitry (Dmitry Brill, Ukraina)
 Lady Miss Kier (Kierin M. Kirby, Ohio)
 Towa Tei (Dong-hwa Chung, Tokyo)
 DJ Ani (Ani Q. Schempf, Kansas City)

Diskografi 
 World Clique (1990)
 Infinity Within (1992)
 Dewdrops In the Garden (1994)
 Sampladelic Relics & Dancefloor Oddities (1996)
 The Very Best of Deee-Lite (2001)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Deee-Lite site
 Good Beat, youtube.com. Besøkt 6. april 2014

Dance-artister
Popgrupper fra USA
Hyen stadion

Hyen stadion er et kombinert idrettsanlegg for fotball og friidrett i bygdesenteret Straume i Gloppen kommune. Anlegget er hjemmearena for fotballaget til Hyen Idrettslag. 

Stadion ligger like ved Hyen skole og nyttes som undervisningsarena. Frem til 2012 hadde friidrettsbanen rødstubbdekke, mens fotballbanen var grusbane. Fredag 21. september 2012 åpnet idrettslaget banen med gummidekke på løpebanen og kunstgress på fotballbanen.

Eksterne lenker 
 fotball.no: Flott opning av kunstgrasbana i Hyen

Idrettsanlegg i Vestland
Sport i Gloppen
Hyen
Friidrettsarenaer i Norge
Fotballstadioner i Norge
Byggverk fullført i 2012
Byggverk i Gloppen
«Murmansk» (1955)

Må ikke forveksles med «Murmansk», en annen lett krysser, som opprinnelig var USS «Milwaukee» og ble overført fra USA til Sovjetunionen i 1944.  

«Murmansk» (W206) var en lett krysser av Sverdlov-klassen (sovjetisk betegnelse: Prosjekt 68bis) som først tjenestegjorde i Nordflåten i den sovjetiske marinen og senere i flåten ved samme navn i den russiske marinen. Skipet ble bygget i Sovjetunionen i 1955 og var i tjeneste under den kalde krigen frem til 1992. På julaften 1994 gikk skipet på grunn rett utenfor Sørvær i Finnmark, da slepet røk mens det var under slep fra Russland til opphugging i India.

Historie 
«Murmansk» ble bygget ved verftet Zavod nr. 402 i Severodvinsk. Kjølen ble strukket 28. januar 1953 og skipet ble sjøsatt den 24. april 1955. Den 22. september samme år ble krysseren satt i tjeneste hos den sovjetiske marinen. Skipet sluttet seg til 2. krysserdivisjon, som ble opprettet i 1956.

Skipet var i tjeneste frem til 1992 og ble deretter solgt for opphugging til India i 1994. Under slepingen fra Russland, som fant sted den 24. desember 1994, slet imidlertid skipet fra seg slepet og gikk på grunn ved den vesle bygda Sørvær i Hasvik kommune. Det ble først antatt at de kraftige vinterstormene ville ødelegge de delene av «Murmansk» som stakk opp over vannet, men i 2009 var bevilgningene til demontering av fartøyet endelig på plass. Siden det havarerte skipet var i svært dårlig forfatning da avgjørelsen for å fjerne det ble tatt, hadde bergingsmannskapet ingen mulighet til å taue det til land. Skipet måtte tørrlegges, skjæres opp og fjernes bit for bit. I 2012 hadde arbeidet begynt og en flytende tørrdokk hadde blitt bygget rundt skipet for å gi tunge maskiner anledning til å komme tett innpå det. I april 2012 startet fjerningen av vannet i tørrdokken rundt vraket. I midten av mai var tørrdokken nesten tømt for vann, og demonteringen av skipet kunne begynne. Skipet var fullstendig demontert og fjernet fra stedet i midten av desember 2012, knappe 18 år etter at det hadde forlist og strandet på skjær. Oppryddingen kostet 360 millioner kroner.

Krysseren «Murmansk» har opp gjennom årene vært tema for mange diskusjoner om hvorvidt den inneholdt radioaktive miljøgifter eller ikke. Enkelte hevdet at skipet inneholdt polonium-210, som er en meget sterk alfakilde med en halveringstid på 138 dager. Etter demonteringen og hevingen av skipet ble det imidlertid fastslått at det ikke fantes noe helsefarlig atomavfall om bord.

Referanser

Eksterne lenker 
 Fjerning av vraket "Murmansk − AF Gruppen 
 Bilder av det grunnstøtte skipet − artificialowl.net 

Sovjetiske krigsskip
Russiske kryssere
Skip fra 1955
Sjøulykker i 1994
Hasvik
Skip bygget i Sovjetunionen
Artikler i sjøfart-prosjektet
Koloniseringen av Afrika

[[Fil:Colonial Africa 1913 map.svg|miniatyr|300px|Kart over Afrika som viser områder kontrollert av de europeiske kolonimaktene i 1913, med dagens landegrenser også merket av.

 

Koloniseringen av Afrika kan deles inn i de tre følgende delene: antikken, de islamske erobringene og europeisk kolonisering. I vanlig dagligtale brukes gjerne begrepene «kolonialisme» og «koloniseringen av Afrika» utelukkende om den europeiske aktiviteten i Afrika fra andre halvdel av 1800-tallet og frem til utbruddet av første verdenskrig i 1914, en periode ofte kjent som den nye imperialismen.

Den europeiske koloniseringen av Afrika var en gradvis prosess som må sees i sammenheng med den generelle utviklingen i Europa. Etter hvert som de europeiske statene vokste seg større og rikere økte også interessen for luksusvarer og andre sjeldne råvarer. På grunn av at det rundt slutten av middelalderen var mange oppdagelsesreiser til Afrika, ble en kjent med nye steder der en kunne få tak i råvarer.

I begynnelsen var en fornøyd med å bare hente ut (plyndre) ressurser og skaffe billig arbeidskraft, blant annet i form av slaver. For å få det mer organisert, og få litt mer prestisje i det, begynte flere land med en overgang fra økonomiske interesser til strategisk okkupasjon. Der det før hadde vært havnebyer og fort utviklet det etter hvert seg mektige kolonihovedsteder. De europeiske stormaktene konkurrerte til slutt om å ha flest kolonier. Storbritannia forsøkte å få kolonier fra nord til sør, mens Frankrike gikk inn for å okkupere landområder fra vest til øst i Afrika. 

Kolonitiden varte helt frem til vår egen tid, og det var først på 1950-, 1960- og 1970-tallet at de fleste koloniene i Afrika oppnådde full selvstendighet. Vest-Sahara, som ble okkupert av Marokko da Spania trakk seg ut i 1975, og Cabinda som ble okkupert av Angola da Portugal trakk seg ut i 1975 er de eneste gjenværende koloniene på det afrikanske kontinentet.

I nesten samtlige av dagens afrikanske land er nasjonalspråket som brukes i dagliglivet arvet fra eller på en eller annen måte knyttet til en eller flere av de tre store kolonitidene (antikken, de islamske erobringene og den europeiske koloniseringen). Eksistensen av en stor afrikansk diaspora er en arv fra kolonimaktenes utbredte virksomhet med å frakte millioner av afrikanske slaver ut fra Afrika.

Se også 
Kappløpet om Afrika
Nykolonialisme 
Den tredje verden
Hvite afrikanere

Afrikas historie
Kolonihistorie
Trogodes

se systematisk inndeling

Trogodes er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.

Utseende 
Nokså små (6-8 millimeter), avlange, matt brunsvarte gullbasser. Oversiden er tett og grovt punktert. Pronotum er nærmest sirkelrundt sett ovenfra, skilt fra bakkroppen med en markert "stilk".

Levevis 
Disse artene er knyttet til maur og lever i maurenes tuer.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Cremastocheilini 
 Slekten Trogodes Westwood, 1873
 Trogodes angolensis Rojkoff, 2011
 Trogodes congoensis Rojkoff, 2011
 Trogodes delahayei Rojkoff, 2011
 Trogodes demeyeri Rojkoff, 2011
 Trogodes hulstaerti Burgeon, 1932
 Trogodes rotundicollis (Boheman, 1857)
 Trogodes squamosus Moser, 1911
 Trogodes touroultiminettii Rojkoff, 2011

Kilder 
 Nettside om gruppen, med bilder

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Trogodes angolensis
 Cetoniidae på Encyclopedia of life

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1873
Anne Marie Mangor

Anne Marie Mangor (født 12. juni 1781, død 16. mai 1865 samme sted, begravet på Assistens Kirkegård) var en dansk forfatterinne av kokebøker. 

Som kokeboksforfatterinne ble hun kjent som Madam Mangor. I 1837 utsendte hun anonymt og på eget forlag sin første kokebok Kogebog for smaa Huusholdninger som inneholdt en rekke oppskrifter med nøyaktig angivelse av mål og tid. I 1840 fulgte Syltebog for smaa Huusholdninger og året etter Fortsættelse af Kogebog for smaa Huusholdninger. Disse tre bøkene ble svært populære og gjenopptrykt i flere opplag, således at de samlet kom opp på ca. en halv million eksemplarer.

Referanser

Eksterne lenker 
 Anne Marie Mangor, kvinfo.dk. Besøkt 6. april 2014

Danske forfattere
Personer fra København
Linn-Elise Øhn Mehlen

Linn-Elise Øhn Mehlen (født 28. oktober 1991) er en norsk tidligere ungdomspolitiker. Hun var leder i Rød Ungdom fra 2014 til 2018. Hun er ved siden av Bjørgulv Braanen den eneste RU-lederen som har blitt valgt for to perioder. Siden 2018 er hun ansatt i avisa Klassekampen.

Biografi

Mehlen er opprinnelig fra Drammen, men flyttet til Oslo og vokste som tenåring opp på Holmenkollen. Senere har hun bosatt seg på Grønland på byens østkant.

Øhn Mehlen var med i både Unge Høyre og AUF før hun gikk inn i RU. Hun hadde vært landsstyrerepresentant og nestleder for Oslo RU og jobbet som regionssekretær for Østlandet før hun ble leder for organisasjonen. Hun arbeidet som økonomiansvarlig på Rød Ungdoms kontor da hun ble valgt til leder på organisasjonens landsmøte i april 2014.

Leder i Rød Ungdom

Som leder i Rød Ungdom markerte Mehlen seg særlig i arbeidslivsspørsmål og fagforeningspolitikk. Hun var en skarp kritiker av Høyre/FrP-regjeringens endringer av arbeidsmiljøloven i 2015.

Hun markerte seg også mot det Rød Ungdom kaller «skjønnhetstyranniet» og tok til orde for merking av retusjerte modeller i reklame. 

I skolepolitikken gikk hun inn for å fjerne hjemmeleksene og gikk mot heldagsskole.

Mehlen ga også uttrykk for at moderpartiet Rødt trengte modernisering på enkelte områder.

Referanser 

Rød Ungdoms ledelse
Rødt-politikere
Fødsler i 1991