alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Wyandott (hønserase)

Wyandott er en tung hønserase som stammer fra Amerika.

Den er oppkalt etter indianerstammen med samme navn som visst nok skal bety øyboer og den ble kjent på 1880-tallet. Det er en kombinasjonsrase som er god egglegger og gode kjøttdyr. Dvergvarianten ble framavlet i Tyskland, Nederland og Storbritannia. Eggene veier 55-60 gram for stor og 35 gram for dverg. Eggfargen er rosa til brun. Hanen veier 3,8 kg og hønen veier 3,1 kg. Når det gjelder dvergvarianten veier hanen 1,2 kg og hønen veier 1 kg. Det er den hønserasen som har flest godkjente farger, 29 stk.

Farger 
 Hvit
 Svart
 Gul
 Blå
 Rød
 Tverrstripet
 Gul/tverrstripet
 Rød/tverrstripet
 Lys/columbia
 Lyseblå/columbia
 Lumbia
 Gul/columbia
 Gul/blå/columbia
 Svart/hvitflekket
 Legbarfarget
 Gullhalset
 Svart/gullhalset
 Sølvhalset
 Svart/sølvhalset
 Oransje
 Rapphønsfarget
 Brunbåndet
 Sølvtegnet
 Sølvrandet
 Gullrandet
 Blå/gullrandet
 Hvit/gullrandet
 Trefarget
 Lakefarget
 Bjørkefarget

Eksterne lenker 
 

Hønseraser
Den estiske kommisjon for undersøkelse av forbrytelser mot menneskeheten

Den estiske kommisjon for undersøkelse av forbrytelser mot menneskeheten, også kalt historikerkommisjonen, er en internasjonal kommisjon for granskning av forbrytelser mot menneskeheten begått i Estland under den sovjetiske og tyske okkupasjon under den andre verdenskrig. Den ble nedsatt i oktober 1998 av president Lennart Meri.

Kommisjonen ble ledet av den finske diplomaten Max Jakobson og besto ellers av Uffe Ellemann-Jensen, Paul Goble, Nicholas Lane, Peter Reddaway, Arseny Roginsky og Wolfgang von Stetten. Med utgangspunkt i artikkel 7 i statuttene for Den internasjonale straffedomstolen fikk kommisjonen i oppdrag å granske forbrytelser som arrestasjoner, fengslinger, deportasjoner, tvangsevakuering og drap, omstendighetene rundt forbrytelsene og den historiske bakgrunnen, samt ansvaret for dem. Til støtte for sitt arbeid ansatte kommisjonen estiske historikere som gransket arkiver i Estland og utlandet. 

Som et resultat av kommisjonens arbeid ble det utgitt rapporter og konklusjoner om den første sovjetiske okkupasjonen 1940 til 1941, den tyske okkupasjonen 1941 til 1944 og den andre sovjetiske okkupasjonen fra 1944 av. Kommisjonens resultater er publisert på estisk, russisk og engelsk, sistnevnte med det internasjonale samfunn for øye.

Eksterne lenker
 Estonian International Commission for Investigation of Crimes Against Humanity 

Estland
Antonella Lualdi

Antonella Lualdi (født Antoinette De Pascale 6. juli 1931 i Beirut) er en italiensk skuespiller.

Antonella Lualdi ble født i Beirut ettersom hennes far, en sivilingeniør, var ansvarlig for en italienskdesignet bro i byen, og han giftet seg med en gresk kvinne som bodde i Libanon. Hun har spilt i mer enn 90 franske og italienske filmer siden 1949, særlig på 1950- og 1960-tallet, mens de i de senere år har blitt hovedsakelig TV-filmer og serier, eksempelvis i den franske TV-serien Les Cordier, juge et flic og Commissaire Cordier, som ble produsert fra 1992 til 2005. Her spilte hun den italienske hustruen til hovedrolleinnehaveren, Pierre Mondy.

Utvalgte filmer 
 Abbiamo vinto! (1951)
 È arrivato l'accordatore, (1952)
 Il Cappotto, (1952)
 Polikuschka, (1958)
 Il principe delle volpi, (1959)
 Signorinella, (1959)
 Appuntamento a Ischia, (1960)
 Amore mio, (1964)
 I Cento cavalieri, (1964)
 Hermann der Cherusker – Die Schlacht im Teutoburger Wald (1967)
 Mafia, una legge che non perdona (1980)
 L'Urlo della verità, (1992)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Antonella Lualdi hos Allmovie

Italienske skuespillere
Personer fra Beirut
Fødsler i 1931
Skotfoss stadion

Skotfoss stadion er et fotballstadion som ligger på Skotfoss, 5 km utenfor Skien. Stadionet ligger ved Røråsen, ikke langt fra den gamle papirfabrikken som nå er nedlagt. 

Banen ligger rett nede ved elven, som er en del av Telemarkskanalen. På den ene langsiden er det sitteplasser. Klubbhuset ligger rett ved parkeringsplassen. Skotfoss har deltatt i den norske cupen flere ganger, og har derfor hatt besøk av store norske lag på Stadion. Blant annet da Vålerenga var der 7. mai 2003 i en kamp Vålerenga vant 5-1. 10. mai 2006 kom Odd Grenland på besøk i cupen. Odd Grenland vant 3-0. Etter det har ikke Skotfoss greid å kvalifisere seg til NM.

Fotballstadioner i Norge
Idrettsanlegg i Vestfold og Telemark
Sport i Skien
Byggverk i Skien
Famagusta

Famagusta eller Ammókhostos (gresk: Αμμόχωστος, Ammóchōstos, tyrkisk: Gazimağusa) er en kommune og by på østkysten av Kypros, i distriktet Famagusta.

Galleri

Vennskapsbyer 
  İzmir (Tyrkia), siden 1994

Referanser 

Kommuner på Kypros
Byer på Kypros
Burfjorddalen

Burfjorddalen er et dalføre øst i Kvænangen kommune i Troms. Topografisk er dalen en sørøstlig fortsettelse av Burfjorden. I dalbunnen renner den rolige Storelva, og ved elvas munning i fjorden ligger bygda Burfjord.

Burfjorddalen har en topografi som gir særdeles fruktbar natur. Det faller lite nedbør i de nordligste delene av Norge. Burfjorddalens omgivelser er i vest bratte fjell, mot øst noe slakere lende. Dette beskytter mot vind og tar vare på fuktighet. I tørre somre benyttes Storelva til kunstig vanning av jordbruksland. 

Hovedveien E6 kommer inn i Burfjorddalen fra sørøst over det lave Baddereidet og fortsetter nordover langs østsida av Burfjorden. I tillegg til godt landbruk byr dalen på livskraftige forekomster av naturlig utbredt furu, noe som er uvanlig så langt nord.

Burfjorddalen er hjemstedet til Gunnar Kaasen (1882–1960), kjent som fører av hunden Balto.

Referanser 

Daler i Troms og Finnmark
Kvænangens geografi
Psykiatri som avstraffelsesmetode i Sovjetunionen

I Sovjetunionen ble psykiatriske institusjoner brukt for å straffe motstandere av kommunistregimet. Politiske fanger ble sperret inne i mentalsykehus for å isolere dem fra omverdenen, diskreditere dem og ødelegge dem fysisk og psykisk. Bruken av psykiatrien som straff mot friske mennesker regnes som tortur. 

Fangene ble utsatt for frihetsberøvelse, elektrosjokk, elektromagnetisk tortur, strålingstortur, provokasjoner, slaveri, vold og ødeleggende medikamenter, som narkotika, antipsykotika og insulin.

Referanser

Sovjetunionen
Kommunisme
Tortur
Grov (Skånland)

Grov, eller Grovfjord, er et tettsted i Tjeldsund kommune i Troms, som ligger på østsida av Grovfjorden, der denne nesten deles i to av et smalt sund. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar .

I bygda ligger Grov skole, en barne- og ungdomsskole med svømmehall. Av andre kommunale tilbud finnes barnehage, bibliotekfilial og bo- og servicesenter. Det ligger to mekaniske virksomheter i Grov, og det drives også jordbruk og oppdrett av laks og skjell.

Fotballaget til Grovfjord Idrettslag spiller per 2018 i 4. divisjon avdeling Hålogaland.

Fylkesvei 825 går gjennom bygda, og fylkesvei 829 går fra bygda og østover inn fjorden.

Referanser 

Tettsteder i Troms og Finnmark
Bosetninger i Tjeldsund
Herkules

Herkules eller Hercules kan vise til:

 Herakles, den gresk-romerske helten og guddommen
 Herkules (stjernebilde)
 Herkules (film), en Disney-animasjon fra 1997
 Hercules (2014 film), med Dwayne Johnson, Ingrid Bolsø Berdal, Tobias Santelmann og Aksel Hennie.
 Lockheed Martin C-130 Hercules, et transportfly
 de Havilland DH 66 Hercules, et passasjerfly fra 1920-årene
 Herkules Capital, et norsk selskap
 Herkules Idrettsforening, fra Skien
Shannon (Clare)

Shannon  på (irsk: Baile na Sionnainne) er en by i Irland i grevskapet Clare. Byen ligger like ved den internasjonale Shannon lufthavn. Den har navnet fra elva Shannon, som er Irlands lengste elv.

Byen er en av tre byer i øya Irland som er planlagt av myndighetene. De andre er i Nord-Irland, Craigavon og Westport. Byen fikk bystatus i 1982.

Byen ble bygget på brakkland like ved Shannon lufthavn. Det var planlagt at flere tusen ansatte på flyplassen og industriområdet, Shannon tollfrisone ved siden av skulle bosette seg i byen, men mange satset på å bo i andre byer i nærheten.

På grunn av flere feilplanlegginger tok utbyggingen av byen lengre tid enn ønskelig. En fire felts motorvei delte byen i to. Boliggatene ble planlagt rette med fast og regelmessig husplassering. Byen ble laget med stor vekt på bilisme og mindre hensyn til fotgjengere og miljøskapende elementer. Utbyggingen de siste årene har blitt langt mer vellykket, og det er bygget ny vei som fører gjennomgangstrafikk utenom byen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Clare
Black Dyke Band

Black Dyke Band, tidligere Black Dyke Mills Band, er et verdenskjent brassband som ble stiftet i 1855, med røtter til et band fra 1816 (som seinere ble oppløst). Det var tidligere bandet til Black Dyke Mills i Queensbury, West Yorkshire, England, et selskap eid av John Foster. Foster, som spilte «fransk horn», etablerte med andre et lite orkester i Queensbury i 1816. Dette overlevde ikke, men i 1855 etablerte Foster det nye bedriftsorkesteret og utstyrte det med uniformer laget av fabrikkens eget stoff. Siden da har bandet vært aktivt og det øver fremdeles i de opprinnelige lokalene.

Innspillinger

I september 1968 ga det ut en singel på The Beatles sitt merke Apple Records. A-siden var en instrumental komponert av Lennon/McCartney kalt «Thingumybob» (temamusikk for en Yorkshire Television sitcom (situasjonskomedie) med samme navn med Stanley Holloway). Baksiden var en brassbandinstrumental av en annen Lennon/McCartney-komposisjon, «Yellow Submarine».  Singelen ble gitt ut under navnet John Foster & Sons Ltd Black Dyke Mills Band, produsert av McCartney. Den var en av de første, fire singlene utgitt på Apple.  

Black Dyke Band har laget mange innspillinger av klassisk musikk. Det har spilt inn med den klassiske trombonisten  Douglas Yeo, så vel som med popmusikerne Tori Amos, Peter Gabriel and The Beautiful South. Det har også samarbeidet med Gabriel på det kritikerroste Millennium Show i Millennium Dome og spilt inn musikk for BBC-programmet Ground Force.

Priser
Bandet har vunnet mange priser og konkurranser gjennom årene. Black Dyke var det første bandet som tok Grand Slam, da det i 1985 vant alle de fire anerkjente konkurransene «Yorkshire Brass Band Championships», «European Brass Band Championships», «British Open» og «National Brass Band Championships». Det ble også «BBC Band of the Year 1985».

I 2009 vant bandet «National Brass Band Championships of Great Britain» for 22. gang.

I 2015 vant bandet europamesterskapet for brassband for 13. gang.

Gruppeledere
Gruppelederne i bandets nåværende oppsetning er:

 Førstekornett: Richard Marshall
 Soprankornett: Connor Lennon
 Flygelhorn: Stephanie Wilkins
 Horn: Siobhan Bates
 Euphonium: Daniel Thomas
 Trombone: Brett Baker
 Førstetuba: Gavin Saynor

Nåværende musikalsk leder og dirigent er Nicholas Childs. Hans forgjenger var trompetisten James Watson.

Kronologisk liste over prinsipaler i Black Dyke

RNCM
Black Dyke Band er husorkester på Royal Northern College of Music i Manchester, og Nick Childs dirigerer også RNCM Brass Band.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Black Dyke Band
 GNER-tog oppkalt etter bandet i desember 2005

Lydfiler
 Variations on Laudate Dominum av Edward Gregson.
 Theme to Ground Force

Britiske brassband
Etableringer i 1855
Roscrea

Roscrea (irsk:  Ros Cré ) er en irsk by i Tipperary i provinsen Munster, i den sydvestlige del av Irland med en befolkning (inkludert omegn) på 5 896 innbyggere i 2006. Byen har 4 910 innbyggere.

Navnet Ros Cré, Cre sin skog, kommer av det gamle kvinnenavnet Cre. 

Fra gammelt av var Roscrea en viktig handelsby. I dag produseres mest kjøttvarer og legemidler.

Historie 

Roscrea ble bygget nær et gammelt kloster. Eldste delen av klosteret som fremdeles står er et rundt tårn med en dør 4,6 meter over bakken. Det vanlige koniske taket på tårnet er borte siden det var ødelagt av kanonild i 1798.

Book of Dimma er en bok fra det 8. hundreåret med evangeliene og en Missa Infirorum. Den tilhørte klosteret, men oppbevares nå i Trinity College i Dublin. Den oppbevares i et skrin av bronse med sølvbeslag med keltiske ornamenter.

Transport 
Byen ligger nær krysset mellom N7 mellom Dublin og Limerick og N62 mellom Athlone og Horse and Jockey hvor den krysser hovedveien N8 mellom Dublin og Cork. N7 mellom Dublin og Limerick er under utbygging til fire felts motorvei på hele strekningen og blir lagt utenom byen.

Byen er godt dekket med bussforbindelse og jernbane. Roscrea jernbanestasjon åpnet i 1857.

Næringsliv 
Byen har flere restauranter, hoteller og forretninger. Det er noe industri, men lite tilgang på godt betalte jobber. Det er ikke uvanlig å pendle til Dublin eller Limerick for arbeid.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Roscrea Rugby Club

Byer i Tipperary
Bergens gamle rådstue

Bergens gamle rådstue, i middelalderen kalt Stevnestova, lå omtrentlig på dagens Nikolaikirkeallmenningen på Bryggen i Bergen. I tilknytning til rådstuen lå byens vinkjeller, som fungerte både som lager og skjenkested. Rådstuen ble trolig bygget som en stor toetasjes murbygning omkring år 1300. Kun ruinene etter vinkjelleren er igjen i dag, under et parkeringshus i Rosenkrantzgaten.

Historie 
Stevnestova ble bygget som lokale for byrådet i Bergen, og er første gang nevnt i 1315. Bygningen lå strategisk plassert langs Breida-almenningen, midt blant bryggegårdene.

Rådmennene hadde flere praktiske, administrative og rettslige oppgaver i forbindelsen med driften av byen. De skulle blant annet påse at byggeforskriftene ble overholdt og ha tilsyn med handel. Rådmennene satt også på rettigheter i forhold til utsalg av vin fra vinkjelleren.  

Mot slutten av 1400-tallet ble vinkjelleren leid ut til hanseatene.

Rådstuen var i bruk til rundt 1560, da funksjonene gradvis ble flyttet til Christoffer Valkendorfs tidligere privatbolig på Rådstuplass, det som i dag kalles det gamle rådhuset.

Den gamle rådstuen gikk med i den store bybrannen i 1702.

Nyere tid 
Ruinene etter vinkjelleren ble avdekket årene 1908–09, da Christian Koren-Wiberg gjennomførte arkeologiske utgravninger på Bryggen.

Informasjonsfilm 
Rådstuen har i nyere tid blitt "digitalt gjenreist" på grunnlag av arkeologiske tolkninger av vinkjeller-ruinen. Filmen Rådstuen og Vinkjelleren i middelalderens Bergen fra 2011 var et samarbeid mellom Byantikvaren i Bergen og arkikon, med støtte fra Riksantikvaren og DNB.

Bergen Anno 1320 – en digital tidsreise 
Bergens gamle rådstue (Stevnestova og vinkjelleren) er en del av prosjektet Bergen Anno 1320, et digitalt hjelpemiddel for å orientere seg i middelalderens Bergen, slik det kan ha sett ut i tiden omkring 1320 (se ekstern lenke nedenfor). Stevnestova og vinkjelleren ble prelansert under Middelalderuken 2019 i forbindelse med feiringen av Bryggens 40-årsjubileum som verdensarvsted. Bergen Anno 1320 er et samarbeid mellom Byantikvaren i Bergen, arkikon og Universitetet i Bergen, som en del av aktivitetene innenfor Middelalderklyngen. Prosjektet er støttet av Riksantikvaren. Visningene er lagt ut som en del av nettressursen Grind, Universitetet i Bergens portal for formidling av kultur- og naturhistorie.

Se også
 Det gamle rådhus
 Bergen rådhus

Eksterne lenker
Bergens gamle rådstue (Stevnestova) og vinkjelleren på www.grind.no
Bergen byleksikon på nett, om Bergens gamle rådstue
 
Prosjekt Bryggen: Bryggenleksikon om Stevnestova (Rådstuen, rådhuset)
 NRK om Bergens gamle rådstue
 Film om Rådstuen og Vinkjelleren i middelalderens Bergen

Bergens historie
Fredete byggverk i Vestland
Kulturminner i Bergen
Petter Skauen

Petter Skauen (født 11. september 1944) er en norsk fredsarbeider. Han ble utdannet ved Det norske Diakonhjem i 1968. Han arbeidet fra 1972 til 1978 for Kirkens Nødhjelp med bistandsarbeid i Ecuador. I Guatemala arbeidet han fra 1978 frem til 1999 der han spilte en aktiv rolle i arbeidet som førte til fredsavtalen som ble underskrevet i Oslo i 1996. I forbindelse med fredsarbeidet har Petter Skauen vært kritisk til USA sitt manglende engasjement for at folk i Mellom-Amerika skulle kunne få et bedre liv. «Amerikanerne hadde nøkkelen til et bedre liv i Mellom-Amerika, men de vil ikke bruke den», sa Petter Skauen. 
Fra 1999 ble Petter Skauen engasjert av Utenriksdepartementet i samarbeid med Kirkens Nødhjelp for å arbeide med freds- og forsoningsarbeid på Haiti og i Den dominikanske republikk. I 2006 fikk han Blanche Majors Forsoningspris og i begrunnelsen sto det «at han får prisen for sin evne og vilje til å skape arenaer der stridende parter kan møtes».

Priser 
 1995: Brobyggerprisen
 1996: Hjelp til selvhjelp-prisen  for sitt engasjement for befolkningen i Latin-Amerika. 
 2006: Blanche Majors Forsoningspris 
 2010: Østfoldprisen, Østfold fylkeskommunes hederspris

Kilder 
 www.strommestiftelsen.no Hjelp til Selvhjelp-prisen i 1996
 Mysen Rotary klubb om Petter Skauen
  www.nytid.no i forbindelse med fredsavtalen for Guatemala

 

 

Norske bistandsarbeidere
Fødsler i 1944
Kysten Rundt

For det norske TV-programmet fra 1988 med Vera Kvaal og Harald Tusberg, se Kysten Rundt
Kysten Rundt er en norsk hurtigmat- og kafékjede. Etter stiftelsen i 1997 nærmer kjeden seg 250 medlemmer.

Eksterne lenker
 Nettside

Norske restaurantkjeder
Etableringer i 1997
Armenia i Eurovision Song Contest

Armenia debuterte i Eurovision Song Contest i  2006 og har deltatt 14 ganger. Siden debuten har Armenia kvalifisert seg 11 ganger. Landet har blitt slått ut i semifinalen tre ganger: i 2011, 2018 og 2019. Armenia har aldri vunnet Eurovision Song Contest, men beste plassering er en fjerdeplass i 2008 og 2014.

Historie
Det er Armenias offentlige tv-selskap (ARMTV) som har senderettighetene til Eurovision Song Contest i Armenia. I 2006 sendte landet sitt første bidrag til Eurovision Song Contest, André med «Without Your Love».

Han kom på sjetteplass i semifinalen og kvalifiserte seg dermed til finalen. Der endte André på en åttendeplass med 129 poeng, og Armenia var dermed direktekvalifisert til finalen i Eurovision Song Contest 2007. Frem til 2011 kom Armenia på topp ti hvert år. Siden har resultatene variert, og landet ble slått ut i semifinalen to år på rad i 2018 og 2019.

Fraværene i 2012 og 2021 

I Düsseldorf i 2011 ble artisten Emmy og «Boom Boom» slått ut i sin semifinale, og for første gang kom ikke Armenia til en Eurovision-finale.

Året etter valgte Armenia ikke å delta, siden nabolandet og erkefienden Aserbadsjan skulle arrangere Eurovision Song Contest etter å ha vunnet året før. De to landene har en langvarig og konfliktfylt historie, blant annet striden om regionen Nagorno-Karabakh. Vinteren 2012 satte armenske artister i gang en underskriftskampanje for å få Armenia til å trekke seg fra konkurransen, siden de mente Aserbajdsjan nylig hadde utvist «anti-armenske holdninger». Aserbajdsjanske myndigheter på sin side garanterte for sikkerheten til den armenske delegasjonen, men Armenia valgte til slutt å trekke seg fra konkurransen. I 2013 kom Armenia tilbake igjen i konkurransen og deltok hvert år frem til 2020.

I 2021 var Armenia påmeldt til konkurransen, men besluttet å trekke seg i mars 2021, bare en uke før tidsfristen gikk ut for å levere bidrag. Kringkasteren forklarte fraværet med de politiske urolighetene i landet som eskalerte vinteren 2020–2021. Blant annet opplevde landet kuppforsøk i februar 2021, der kuppmakerne krevde statsminister Nikol Pasjinjans avgang. Urolighetene skyldes frustrasjon med den økonomiske utviklingen i landet, og utfallet av krigen om Nagorno-Karabakh, der Armenia ble tvunget til å gi fra seg områder til erkerivalen Aserbajdsjan. Armenia var tilbake i konkurransen i 2022.

Deltakere

Stemmehistorikk  
Under er en oversikt over poengene Armenia har fått og gitt siden debuten i 2006. Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.

Merk: Tabellene ovenfor er bare basert på poeng avgitt i finalene. Stemmer avgitt i semifinalene er ikke tatt med.

Kommentatorer og poengopplesere

Galleri

Se også 
 Armenia i Junior Eurovision Song Contest

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisiell nettside for Eurovision Song Contest
 Armenia i Eurovision Song Contest

Land i Eurovision Song Contest
Aubøsund

Aubøsund, Aubøsundet, tidligere Ubøsund, Uböhagen er et sund og et sted mellom Aubø og Bjergøy, på Sjernarøyene i Finnøy kommune, Rogaland. Stedet er kjent som et gammelt handelssted med kai, landhandel og postkontor.

Historie
En gravhaug på Steinneset tyder på at stedet har vært bebodd siden jernalderen. Siden de tidligste nedskrivningene på 1500-tallet, har Aubøsund vært husmannsplass tilhørende garden på Aubø. Kart fra 1857 tyder på at stedet tidligere ble kalt Uböhagen. Fra rundt 1868 ble det startet med handel og sildesalteri ved Mariavigen. I 1913 ble ny butikk ved kaien bygget, og det gamle sildesalteriet er blitt tatt i bruk som naust. Siden den tid har det i Aubøsund også vært både landhandel, pelsdyrfarm, hønsegård, telefonsentral, skole, bensinstasjon og småbåtmarina. På nordvestsiden av sundet har det også vært både meieri, pensjonat, bank, bibliotek og kino.

Næringsvirksomhet
I dag er det postkontor like ved kaien. For øvrig er primærnæringen dominerende med gårdsbruk på begge sider av sundet.
Den tidligere butikken ble bygget i 1913 og ble mellom 1950 og 2016 drevet av Signy Halsne. Landhandelen var svært kjent for sine hjemmelagede lefser.

Samferdsel
Den offentlige kaien ble bygget i 1905. Kaien ble brukt til rutegående skipstrafikk til 1978, da kaien på Nesheim, og senere Helgøy, tok over trafikken. I dag er kaien hovedsakelig brukt av lege, dyrlege og diverse bulktransport.

Referanser 

Fjorder i Stavanger
Bosetninger i Stavanger
Finnøy
Sund i Rogaland
Filleproletariat

Filleproletariat (tysk: Lumpenproletariat) er en i utgangspunktet marxistisk term, som refererer til proletarer som er stilt utenfor produksjonsprosessen, og som dermed ikke er en del av det store, arbeidende proletariatet, men som i hovedsak skaffer seg et levebrød gjennom tyveri, tiggeri, prostitusjon, streikebryteri, og lignende. Begrepet ble først lansert av Karl Marx og Friedrich Engels i Den tyske ideologi (1845), og ble senere videreutviklet av Marx.

I marxismen
I Marx og Engels' Det kommunistiske manifest omtales filleproletariatet som «fornektelse av klasser», ettersom filleproletaren mot betaling lett kan la seg overtale til å slåss selv for reaksjonære idealer.

I Der achtzehnte Brumaire des Louis Bonaparte (1852) refererer Marx til filleproletariatet som den klassefraksjon som i 1848 gikk i ledtog med Louis Bonaparte, slik at det ved dets hjelp lyktes Louis Bonaparte å plassere seg over de to hovedklasser, proletarene og borgerskapet. Dermed kunne han fremheve filleproletariatet som en uavhengig maktfaktor, og brukte dem til å bedre borgerskapets materielle kår på bekostning av proletariatet.

I anarkismen
Anarkisten Mikhail Bakunin så mer positivt på filleprolateriatet, og karakteriserte dem som en klasse med iboende revolusjonært potensial.

I rasehygienen
I andre sammenhenger ble filleproletariatet vurdert som del av de asosiale og kriminelle samfunnsgrupper som måtte holdes i sjakk eller fjernes. Ved århundreskiftet rundt år 1900 begynte sosialhygienikere som beskjeftiget seg med befolkningshygieniske teorier og planer å rette sitt søkelys mot de såkalt subproletære grupper, som de gav merkelappen «asosiale». I 1912 hevdet hygienikeren Alfred Grotjahn, medlem av SPD og under den tyske Weimarrepublikkens tid medlem av Riksdagen, at samfunnet måtte benytte tvangsmidler mot dette samfunnsskiktet som en del av kriminalitetsforebyggende arbeid.

I nasjonalsosialismen
I nasjonalsosialismen ble det såkalte Lumpenproletariat tilført et arvebiologisk innhold, og når uttrykket ble benyttet i den nasjonalsosialistiske samfunnspolitikk var det som eksempler på «asosiale» og «fellesskapsfremmede»  elementer som man burde ta hånd om rasehygienisk, det vil si få ryddet av veien.

Se også 
Arbeiderklasse
Proletar
Prekariat, moderne samfunnsklasse preget av bekymringer og usikker arbeidssituasjon

Litteratur
Christiania-Posten, op.cit. Arbeider-Foreningernes Blad No. 13 – 1851.
Ole Andreas Øverland: Thraniterbevægelsen. Tillæg til Folkebladet. Oscar Andersens Bogtrykkeri. Kristiania 1903.

Samfunnsklasser
Marxisme