alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Johann Georg Hiedler

Johann Georg Hiedler (født 28. september 1792 i Spital i Østerrike, død 9. februar 1857 samme sted) er den mann som etter sin død ble oppført som far til Alois Hitler og dermed som farfar til Adolf Hitler. Men farskapet er ikke sikkert belagt; ingen vet hvem som var Hitlers farfar.

Hiedlers opphav og erklærte farskap 
Johann Georg Hiedler var sønn av Martin Hiedler (født 17. november 1762, død  10. januar 1829) og Anna Maria Goschl (født 23. august 1760, død 7. desember 1854). Han tjente til livets opphold som omreisende møllersvenn. Han giftet seg med sin første kone i 1824, men hun døde i barsel fire år etter. I 1842 giftet han seg med Maria Anna Schicklgruber og ble dermed stefar til hennes fem år gamle sønn, Alois, et barn født utenfor ekteskap. Det var han som tyve år etter Johann Georgs død ble erklært å være dennes naturlige sønn også. Den som kom med den edelige erklæringen, var Johann Nepomuk Hiedler (eller Hüttler), Johann Georgs egen bror.

Fire kandidater til tittelen «Hitlers farfar» 
Fire personer er blitt anført som mulig farfar til Adolf Hitler. De to brødrene Hiedler er de desidert sterkeste kandidatene i historikeres øyne. Minst to til er fremholdt:
 Jøden Leopold Frankenberger fra Graz ble nevnt av Hitlers advokat Hans Frank i hans memoarer, som han skrev før han ble henrettet under Nürnberg-prosessene i 1946. Maria Anna Schicklgruber skal ha tjent som hushjelp hos ham, og så fått sønnen Alois med ham. Frank påstod han hadde fått vite dette av en av Hitlers slektninger i 1930, men er senere beskyldt for løgn. Uansett ansees nå Frankenberger som på det nærmeste utelukket som Hitlers farfar.
 Jøden Adolf Hittler (1832–92), gravlagt i București (Davidson 1997). Hvis fødselsåret på gravstenen er korrekt, kan han imidlertid alt i utgangspunktet utelukkes fordi han må ha fylt fem år det året da Hitlers far ble født. Hvorvidt Hittler overhodet var i slekt med Hitler, er ikke kjent.

Hitler selv mislikte spekulasjoner om sitt opphav – f.eks. om en farfar som samtidig var farfaren til Hitlers mor, og særlig muligheten for en jødisk farfar.

Referanser

Litteratur 
 Eugene Davidson 1997: The Making of Adolf Hitler – The Birth and Rise of Nazism. University of Missouri Press; ISBN13 9780826260277
 Marc Vermeeren, De jeugd van Adolf Hitler 1889-1907 en zijn familie en voorouders. Soesterberg, 2007, 420 blz. Uitgeverij Aspekt. ISBN 978-90-5911-606-1

Hitlers familie
Personer fra Bezirk Gmünd
Fødsler i 1792
Dødsfall i 1857
Olga Pall

Olga Pall (født 3. februar 1947) er en tidligere østerriksk alpinist.

Under Vinter-OL 1968 i Grenoble vant hun gullmedaljen i utfor.

I tillegg til den olympiske triumfen vant Olga Pall to verdenscuprenn i løpet av karrieren, begge i utfordisiplinen.

Verdenscupseire

Eksterne lenker 
 

Østerrikske alpinister
Olympiske mestere for Østerrike
Verdensmestere i alpint
Medaljevinnere under Vinter-OL 1968
Deltakere for Østerrike under Vinter-OL 1968
Alpinister under Vinter-OL 1968
Fødsler i 1947
Olympiske medaljevinnere i alpint
Østerrikske mestere i alpint
Carrie-Anne Moss

Carrie-Anne Moss (født 21. august 1967 i Burnaby i Britisk Columbia) er en kanadisk skuespillerinne som blant annet har spilt i The Matrix-trilogien.

Som barn bodde Moss med sin mor Barbara i Vancouver. I en alder av elleve år ble hun med i Vancouvers barnemusikkteater, og senere dro hun på turné i Europa med Magee Secondary School Choir. Hun ble etter hvert immatrikulert på American Academy of Dramatical Arts i Pasadena. I 1985 forlot hun Vancouver og flyttet til Toronto, der hun ble fotomodell. Modellkarrieren førte henne til Japan og Spania sent på 1980-tallet.

Mens Moss var i Spania fikk hun en rolle i dramaserien Dark Justice, hennes første TV-opptreden. Hun flyttet fra Barcelona til Los Angeles sammen med serien i 1992. Hennes store gjennombrudd kom da hun ble valgt til å spille «Trinity» i kinosuksessen The Matrix fra 1999. Hun gjentok rollen i de to oppfølgerne, The Matrix Reloaded og The Matrix Revolutions. Hun har også hatt andre større filmroller, blant annet i Memento og Sjokolade.

Moss giftet seg med skuespiller Steven Roy i 1999. De fikk et barn sammen sommeren 2003. Hennes andre barn ble født i november 2005.

Filmografi

Filmer

TV

Annet 
 Moss' mor oppkalte henne etter The Hollies' hit «Carrie-Anne» fra 1967.

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 

Canadiske skuespillere
Personer fra Metro Vancouver
Personer fra Vancouver
Baktriakamel

Baktriakamel eller villkamel (Camelus ferus), domestisert også kjent som kamel (Camelus bactrianus), og tilhører slekten kameler (Camelus) og er et stort, drøvtyggende klovdyr med lang, bøyd hals, lange lemmer og to distinkte ryggpukler.

Arten ble domestisert for omkring 4 500 år siden, trolig i Sentral-Asia. Dens nærmeste nålevende slektning er dromedaren (Camelus dromedarius), som kun har en enkelt synlig ryggpukkel. Vill baktriakamel (villkamel) er kritisk truet av utryddelse. Den kan være en egen art.

Navnet har arten fra det antikke landskapsnavnet Baktria i Sentral-Asia.

Beskrivelse 

Baktriakameler blir omkring 180–225 cm i skulderhøyde og veier typisk 300–690 kg. De har to distinkte ryggpukler, mot dromedarens ene. Vill baktriakamel (C. ferus) har ikke like uttalte pukler som domestiserte (C. bactrianus), og puklene sitter dessuten med noe større avstand. Villkamelen er dessuten mindre fysisk og noe slankere bygget.

Villkamelen (C. ferus) har vist seg i stand til å drikke saltvann, uten at det har fått negative konsekvenser for dyra.

Baktriakamelen er sterk, utholdende og kan bære tungt, men den er ikke like hurtig som dromedaren. Kjøttet spises, melken brukes til å lage blant annet ost og smør, huden til lær, pelshårene til tøyveving og ekskrementene til brensel.

Klassifisering 
I øyeblikket hersker det en viss forvirring omkring hvorvidt den domestiserte (C. bactrianus) og ville (C. ferus) baktriakamelen er to distinkte arter eller ikke. En DNA-studie fra 2008 indikerer at det er to separate arter. Evolusjonært skilte de trolig lag for omkring 700 000 år siden.

Utbredelse 
Baktriakamel er utbredt i Asia og brukes som et allsidig husdyr. Den ble trolig domestisert i Sentral-Asia for omkring 4 500 år siden. Den ville bestanden (C. ferus) som fortsatt eksisterer er kritisk utrydningstruet og teller trolig kun omkring 900-1 100 dyr.. Disse overlever i fire begrensede områder i Gobiørkenen, tre i Kina og ett i Mongolia. Den største populasjonen finnes i Lop Nor, et tidligere testområde for kjernefysiske våpen gjennom 45 år, men nå dedikert som viltreservat for den ville baktriakamelen.

Atferd 
Baktriakameler er planteetere (herbivore) som har tilpasset seg inntak av vanskelige plantevekster, som ørkenvekster med pigger eller vekster med et høyt innhold av salt.

Hunnen går drektig i 12-14 måneder og føder normalt kun en kalv. Den nyfødte kalven kan gå og løpe etter kun få timer. Den vil die mora i opp mot 18 måneder, før den avvennes. Ungdyr blir kjønnsmodne etter cirka 3,5 år. Villkamelen blir sjelden mer enn 25 år gammel, mens den domestiserte kamelen typisk blir 25-35 år.

Annet 
Villkamelen er på randen av utryddelse. Den trues av hybridisering, predasjon fra ulv og krypskyting, det siste fordi kamelene konkurrerer om føden i et område med svært begrenset tilgang på egnet føde.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Wild Camel Protection Foundation

Kameldyr
Pattedyr formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Kritisk truede arter på IUCNs rødliste
Jenny

Jenny har flere betydninger:

Jenny (navn), et kvinnenavn.
Jenny (roman), fra 1911 av Sigrid Undset.
Jenny (TV-serie), en norsk dramaserie fra 1982, basert på Undsets roman
Hvem Hva Hvor

Hvem Hva Hvor er Aftenpostens årsleksikon, utgitt første gang høsten 1935, da avisen startet med å utgi et årsleksikon, en aktuell oppslagsbok. De første utgavene av årboken 1936–1940 hadde tittelen Hvem Hvad Hvor. Utgivelsen ble stanset under andre verdenskrig, men fra 1946 har det kommet årlige utgaver. Frem til utgaven for 1994 (utgitt i 1993) var formatet 12,5×16,5 cm. Fra 1995-utgaven (utgitt i 1994) ble formatet endret til det større 17×22 cm. For 2011-utgaven (utgitt i 2010) er formatet tilbake til det opprinnelige.

Bakgrunn 
Bøkene har i alle år inneholdt en kort oversikt over det foregående års viktigste hendelser, avisoverskrifter med videre. I tillegg aktuelle tematiske artikler, aktuelle navn i tiden, idrettsrekorder, prisvinnere, film og teater og meget annet. Boka utgis årlig i oktober; og er i tittelen angitt å gjelde det etterfølgende året. Hvem Hva Hvor 1985 er derfor utgitt i 1984, og dekker begivenheter i perioden oktober 1983-september 1984.

Utgaven for 2015 (som utkom i oktober 2014) var den 75. i rekken, Den kom i et opplag på , og siden førsteutgaven har Hvem Hva Hvor blitt utgitt i rundt fem millioner eksemplarer.

Ny utgave kommer hver høst, og utgiveren markedsfører boken som den perfekte julegave.

Selv om eldre utgaver har vært forholdsvis lett tilgjengelige i antikvariater, på loppemarkeder og i Frelsesarmeens Fretex-butikker har Aftenposten utgitt faksimileutgaver, fotostatisk opptrykk av de første årbøkene. Slike bøker er utgitt for årgangene 1936 til 1954.

Ideen til Hvem Hvad Hvor ble opprinnelig uttenkt i 1933 i den danske avisen Dagbladet Politiken. Første utgave av boken utkom i Danmark den 21. desember 1933 under tittelen Hvem Hvad Hvor Politikens Aarbog 1934. Den siste kom i Danmark i november 2012 som utgave for 2013. Tilsvarende årbøker har også vært utgitt på svensk, finsk, hollandsk og tysk. Boken har vært mønstergivende for en rekke andre oppslagsbøker.

Referanser

Eksterne lenker 
 Hvem Hva Hvor  på Schibstedforlag.no

Norske oppslagsverk
Bøker fra 1935
Depeche Mode

Depeche Mode er et britisk synthrock band. Bandet ble grunnlagt i 1980 som et synthpop band, og var gjennom mesteparten av 80-tallet et av de fremste bandene innenfor new wave/new romantic-sjangeren. I 1990 fikk det sin hittil største hit, Enjoy the Silence, fra albumet Violator og etablerte seg med det som et av verdens mestselgende band. Depeche Mode har frem til i dag solgt flere enn 100 millioner plater verden over.

I Moskva i 1992 gikk gruppens fans spontant ut i gatene med ønske om at «Sovjethærens dag» ble omdøpt til «Depeche Mode-dag».

Medlemmer 
Dagens medlemmer
Martin Gore – hovedkomponist, låtskriver,  vokal, gitarer, synth
David Gahan – vokal, låtskriver
Tidligere medlemmer
1983–1995: Alan Wilder (Recoil) – synth
1980–1981: Vince Clarke (Erasure) – hovedkomponist, låtskriver, synth
Andrew Fletcher (synth)

Diskografi

Studioalbum 
1981: Speak & Spell
1982: A Broken Frame
1983: Construction Time Again
1984: Some Great Reward
1986: Black Celebration
1987: Music for the Masses
1990: Violator
1993: Songs of Faith and Devotion
1997: Ultra
2001: Exciter
2005: Playing the Angel
2009: Sounds of the Universe
2013: Delta Machine
2017: Spirit

Konsertalbum 
1989: 101
1993: Songs of Faith and Devotion Live

Samleplater 
1984: People Are People (kun i Nord-Amerika)
1985: The Singles 81>85 (gjenutgivelse 1998)
1985: Catching Up With Depeche Mode (kun i Nord-Amerika)
1991: Singles Box, Vol. 1
1991: Singles Box, Vol. 2
1991: Singles Box, Vol. 3
1998: The Singles 86>98
2004: Singles Box, Vol. 4
2004: Singles Box, Vol. 5
2004: Singles Box, Vol. 6
2004: Remixes 81-04
2006: The best of Depeche Mode volume 1
2011: Remixes 2: 81-11

Singler

Turnéliste

Referanser

Eksterne lenker
 
 
 
 

Britiske rockegrupper
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame
Isolerende språk

Må ikke forveksles med isolerte språk.
Isolerende språk, også omtalt som analytiske språk, kjennetegnes ved at orda i liten grad tar bøyningsendelser eller avledningssuffikser. 

I sin reneste form betyr det at alle ord bare består av ett morfem. Flertall må da f.eks. markeres ved et eget ord for «mange», mens verbalhandling i fortid angis ved å tilføye et ord for «da».

Kinesisk og vietnamesisk er eksempler på forholdsvis rent isolerende språk.

Referanser

Se også
Morfologisk typologi

Språktypologi

eo:Lingva tipologio#Analizaj lingvoj
pl:Język analityczny
Gorningen

Gorningen er en innsjø som ligger i Siljan kommune i Telemark. Den er regulert som magasin for Kiste kraftverk.

Referanser 

Innsjøer i Vestfold og Telemark
Siljans geografi
Reservoarer i Vestfold og Telemark
Nedre Veikvatnet

Nedre Veikvatnet (lulesamisk: Vuolep Viejekjávrre) er en innsjø i Sørfold kommune i Nordland. Nedre Veikvatnet er del av Kobbelvvassdraget. Vannet har største tilløp er Stillelva fra Øvre Veikvatnet. Utløp er i vest gjennom Austerelva, som renner videre ned til Kobbvatnet. Nedre Veikvatnet er ikke regulert, men store deler av det naturlige tilløpet er overført til Kobbelv kraftverk. Rett sørøst for vannet ligger Veikdalen naturreservat.

Referanser 

Innsjøer i Sørfold
Anne Heggtveit

Anne Heggtveit (født 11. januar 1939 i Rockcliffe Park, Ottawa, Ontario) er en kanadisk tidligere alpinist av norsk avstamning.

Bare 15 år gammel gikk hun overraskende til topps i storslalåmrennet i Holmenkollen i 1954. Året etter ble hun skadet, og ble tvunget til å ta en lengre pause fra idretten.

Karrierens høydepunkt kom i 1960 under OL i Squaw Valley, der hun ble olympisk mester i slalåm. Hun vant også kombinasjonsøvelsen, som talte som VM-tittel.

Eksterne lenker 
 

Canadiske alpinister
Olympiske mestere for Canada
Verdensmestere i alpint
Deltakere for Canada under Vinter-OL 1960
Alpinister under Vinter-OL 1960
Canadiere av norsk opphav
Personer fra Ottawa
Order of Canada
Fødsler i 1939
Olympiske medaljevinnere i alpint
Liste over Finlands statsministre

Liste over Finlands statsministre og Finlands regjeringer fra og med selvstendigheten i 1917, gir en oversikt over navn, datoer og sammensetningen av koalisjonsregjeringer.

Historie
I 1918, ble det keiserlige senatet for Finlands økonomidepartement, gjort om til Statsrådet (eller kabinettet) i Finland, og stillingen som Viseordfører for senatets økonomidepartement ble gjort om til statsminister. Villa Bjälbo (på finsk Kesäranta), som ligger i Meilahti i Helsingfors, har vært statsministerbolig i Finland siden 1919.

Siden uavhengigheten, den 6. desember 1917, har Finland hatt 46 statsministere og 76 regjeringer, inkludert den nåværende. Den lengstsittende regjeringen var statsminister Paavo Lipponens to regjeringer, som begge satt i 1 464 dager.

Liste over statsministre

Referanser

Se også
 Politiske partier i Finland
 Liste over Finlands statsoverhoder

Litteratur 
 Osmo Jussila, Seppo Hentilä, Jukka Nevakivi: Finlands politiska historia 1809-1998. Schildts, Esbo 1998.
 

Finsk politikk
 
Statsministre
Finland
Salangsdalen kapell

Salangsdalen kapell ligger i Bardu kommune og beboerne i den sørlige delen av kommunen sokner til dette.

Kapellet ble tatt ibruk i 1982 da det var gjenoppbygd etter brann.

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 Informasjon på Bardu kommunes nettsted
 Bardu menighet

Kirker i Bardu
Kulturminner i Bardu
Norske kirker fra 1982
Kirker i Senja prosti
Nedre Bardu kapell

Nedre Bardu kapell ligger i Bardu kommune og beboerne i den nordlige delen av kommunen sokner til dette. Kapellet ble tatt i bruk 1981.

Litteratur

Eksterne lenker 
 Bardu kommune
 Bardu menighet

Kirker i Bardu
Kirker i Senja prosti
Norske kirker fra 1981
Makaroni

For å lese om en overdreven 1700-tallsmote, se Macaroni (mote)For det norske varemerket, se MaccaroniMakaroni (fra italiensk maccheroni, flertall for maccherone'') er en type pasta.

Makaroni er pasta laget uten egg. Den er ofte formet som små tuber eller spiraler, men kan også fåes nuddelformet. Den mest kjente makaroni-formen er kort, hul og bøyd («albueformet»). Den selges normalt som tørket, ikke fersk, pasta.

Referanser

Pasta
Espen Gangvik

Espen Gangvik (født 1958 i Tromsø) er en norsk bildekunstner og kurator.

Utdannelse 
Gangvik er utdannet ved Kunstakademiet i Trondheim fra 1980 til 1984.

Kunstnerisk virke 
Kunstprofessor Øivind Storm Bjerke har karakterisert ham som en kunstner som fra et konstruktivistisk ståsted arbeider i grenselandet «…mellom realitet og virtualitet. Hans skulpturer – som oftest utført i metall eller i andre materialer som gir en følelse av å besitte masse og en fast form – er basert på manipulasjon av rom ved hjelp av geometri og matematikk som de grunnleggende verktøy.»

Gangvik presenterte skulpturserien Compustructions under utstillingen Electra'96 ved Henie Onstad Kunstsenter i 1996. Skulpturene var konstruerte med hjelp av data-assisterte utregninger og 3D verktøy, hvor den digitale informasjonen ble overført til et automatisert tre-akset freseverktøy. Dette var det første heldigitaliserte norske skulpturprosjektet fra konstruksjon til fysisk objekt.  

Espen Gangvik var engasjert som konstituert direktør ved Trondheim kunstmuseum i 1996 og 1997, og  i samarbeide med professor Jeremy Welsh var han samme år ansvarlig for Trondheim bys 1000-årsjubileums kunstutstilling screens. Etter Electra'96 var denne utstillingen Norges andre kollektive mønstring for teknologirelaterte kunstprosjekter.  

I 2002 opprettet Gangvik stiftelsen TEKS – Trondheim Elektroniske Kunstsenter, som har som formål å tilrettelegge for produksjon og formidling av kunst som nyttiggjør seg nye teknologier og nye vitenskapelige gjennombrudd. Fra 2002 til 2009 arrangerte TEKS en årlig kunst- og teknologifestival – Trondheim Matchmaking – og fra og med 2010 opprettet TEKS Trondheim internasjonale biennale for kunst og teknologi – Meta.Morf. Gangvik er per 2022 TEKS' daglige leder og direktør for Meta.Morf.  

Espen Gangvik har siden 1984 deltatt i en rekke kollektivutstillinger i inn- og utland. Han har gjennomført flere større utsmykninger og er innkjøpt av blant andre Norsk kulturråd, Riksgalleriet og Nasjonalmuseet.

Referanser

Eksterne lenker 
 gangvik.no
 TEKS – Trondheim Elektroniske Kunstsenter
 Meta.Morf – Trondheim internasjonale biennale for kunst og teknologi

Norske billedhuggere
Norske kunstnere
Svennsgrunnen

Svennsgrunnen er et fiskefelt i Andfjorden, havområdet mellom Senja og Andøya.  

Fiskefeltet er i stor utstrekning benyttet til linefiske av kystlinebåter fra Torsken, med overvekt av fartøy på om lag 15 meters lengde.

Norskehavet
Troms og Finnmarks geografi
Nordlands geografi
FedEx-cupen

FedEx Cup er en poengbasert serie på PGA-touren som introduseres fra 2007. Spillerne vil samle poeng basert på deres resultater i turneringene på PGA-touren.

FedEx Cup arrangeres for de 125 spillerne med flest poeng gjennom PGA-touren, og er en mesterskapsserie på tre turneringer. De 30 beste etter de to første turneringene spiller finalen, The Tour Championship. Spilleren med flest poeng etter The Tour Championship vinner FedEx Cup og vil motta «den største utbetalingen innen konkurranseidrett» .

Serien ble annonsert 2. november 2005 under den årlige State of the Tour-talen til PGA-tourens sportsdirektør Tim Finchem. Hensikten er å ta opp konkurransen med andre idretter som preger høstsesongen på TV. Golfsporten har tradisjonelt hatt lavere seertall etter PGA-mesterskapet i august, sesongens siste major-turnering.

Etter The Tour Championship og FedEx Cup følger høstserien, der spillerne fortsetter å konkurrere i håp om å ende blant de 125 beste på pengelisten som får spillerett til neste sesong. I tillegg vil mange av spillerne også delta i lagkonkurransene Ryder-cupen og The Presidents Cup.''

Playoff-turneringer
 Northern Trust (topp 125)
 BMW Championship (topp 70)
 Tour Championship (topp 30)

Eksterne lenker 
 
 Artikkel på PGATOUR.com
 Artikkel i The New York Times
 Liste over turneringer i FedEx Cup
Pangea

Pangea eller Pangaea er gresk for «alt land» (fra «Παγγαία», pan- betyr «alt-», gaia betyr «land»). Det er navnet på superkontinentet som eksisterte før platetektonikkens prosess hadde skilt kontinentene til den nåværende formen. Pangea omfattet mesteparten av den kontinentale jordskorpen. Superkontinentet oppstod ved en sammenføying av Laurasia i nord og Gondwanaland i sør. 

Navnet Pangea ble først brukt av den tyske opphavsmannen av platedriftteorien, Alfred Wegener, i 1920 i hans bok om platedrift, Die Entstehung der Kontinente und Ozeane, hvor han skrev at Pangea spilte en nøkkelrolle.

Kontinentaldriftteorien

Teorien om Pangea ble satt fram av den tyske geofysikeren Alfred Wegener i 1912, hvor han hevdet at kontinentene helt fram til triasperioden (ca. 200 mill. år siden) utgjorde én enhet, et superkontinent, som han gav navnet Pangaea. Dette ble splittet opp i flere enheter som drev fra hverandre. Teorien bygde på likhetspunkter i de forskjellige verdensdelene, kystlinjenes store likhet på begge sider av Atlanterhavet, likhet hva fossile dyr og planter angikk og like bergarter på begge sider av havene. Teorien ble avvist av de fleste forskere på den tid fordi den ikke forklarte hvordan slik kontinentaldrift foregikk. 

Forklaringen på kontidentaldriften ble funnet i 1960-årene etter omfattende undersøkelser av havbunnen, platetektonikk, havbunnsspredning.

Paleogeografi 

Den geologiske teorien er i korte trekk: Pangea, som lå langt sør begynte å sprekke opp i permtiden, samtidig som deler beveget seg nordover. I juratiden begynte Sør-Amerika å drive vekk fra Afrika. I krittiden løste India, Australia og Antarktika seg ut fra østsiden av det nåværende Afrika. 

I begynnelsen av tertiærtiden åpnet Nord-Atlanteren seg, idet Nord-Amerika drev bort fra Vest-Europa og Grønland drev bort fra Norge, og samtidig skilte Australia og Antarktika lag. Rødehavet åpnet seg for 30 mill. år siden, og Island begynte å vokse på Den midtatlantiske ryggen for 20 mill. år siden. Nord-Amerika og Europa fjerner seg fremdeles fra hverandre, slik at Atlanter-havet stadig blir bredere, ca. 2 cm i året. Rødehavet tolkes som et begynnende verdenshav.

Pangea oppstod ved en sammenføyning av et nordlig superkontinent, Laurasia, og et sørlig, Gondwanaland. Pangea var omgitt av urhavet Panthalassa. Kontinentene slik vi kjenner dem i dag oppstod ved fragmenteringen av Pangea, som begynte i jura. Navnet Pangea ble først brukt av A. Wegener.

Paleogeografi
Superkontinenter
Historiske kontinenter
Musserende vin

Musserende vin er vin med kullsyre. Enklere musserende viner produseres rett og slett ved å tilsette kullsyre, men den klassiske produksjonen (ofte kalt champagnemetoden) utføres ved at vinen gjæres i to omganger, først på fat og deretter i flaske. Det er den andre gjæringen som gjør at karbondioksid dannes i flasken og gjør vinen sprudlende. Under gjæringen dannes det grums. Dette fjernes ved at flasken stadig vendes slik at all grums samles ved korken. Ved en spesiell teknikk slås flasken slik at korken og grumset forsvinner fra flasken. Deretter etterfylles flasken med mer vin før den korkes på nytt.

Musserende viner er vanligvis hvite, men musserende rosévin (og til og med rødvin) blir også stadig vanligere.
Champagne er den klassiske varianten, men det finnes flere varianter som for eksempel spansk cava, tysk sekt, italiensk spumante, asti og prosecco, og crémant fra Bourgogne, Jura eller Alsace. I Italia brukes ofte Charmat-metoden, som også kalles også tankmetoden eller cuve close. Den går ut på å sette ferdig hvitvin under trykk i en temperaturkontrollert ståltank, for så å tilsette gjær og sukker. Metoden gjør at vinen får kraftigere bobler enn ved bruk av den klassiske metoden.

Musserende vin fra Sør-Afrika produseres etter Méthode Cap Classique (MCC) som er deres svar på den tradisjonelle champagnemetoden.

I Norge var Golden Power i en årrekke alene som et norskprodusert innslag i Vinmonopolets tilbud av musserende vin. Golden Power produseres av Vingården og er laget av 70 % rabarbra, 20 % eple og 10 % druer. Golden Power ble lagret ett år på eikefat og 2-4 måneder på flaske. Den var gått ut av sortimentet i 2006. 

Sider er vin laget av eplemost. Den kan serveres musserende eller «flat».

Referanser 

Vintyper