alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Noregs Ungdomslag

Noregs Ungdomslag (NU) ble stiftet i 1896 og er en kulturorganisasjon med ca.  medlemmer i 350 lokale ungdomslag i hele Norge. Mye av aktiviteten er knyttet til folkedans, teater, bunad og barne- og ungdomsarbeid, men ungdomslagsbevegelsen har et unikt mangfold av aktiviteter.

Formål
Noregs Ungdomslag skal gjennom folkelige kulturaktiviteter skape engasjement og levende lokalmiljø.

Prinsipprogram
Prinsipprogrammet til Noregs Ungdomslag er bygget rundt fire kjerneverdier, som ligger til grunn for politikken til organisasjonen: Frilynt, folkekultur, samværskultur og samfunnsengasjement.

Ledelse  
Noregs Ungdomslag ledes av styreleder Torbjørn Bergwitz Lauen. Generalsekretær er Kai Roger Vatne.

Referanser

Eksterne lenker
 

Norske kulturorganisasjoner
 
Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 1896
1896 i Norge
Harstad barneskole

Harstad barneskole ligger i St. Olavsgate, men grenser også til Skolegata, og har omkring 340 elever fra 1. til 7. klassetrinn. Konstituert rektor for Vidar Larsen er: Kjersti Frostad (2020). Skolen ble etablert i 1964 i forbindelse med opprettelsen av Harstad ungdomsskole. Barneskolen sammen med ungdomsskolen utgjør de to avdelingene ved det som i 2007 fikk navnet Harstad skole. Skolen ble høsten 2013 omgjort til ren barneskole, og alle elevene på ungdomsskoletrinnet ble overført til Hagebyen skole, som samtidig ble omgjort til ren ungdomsskole.

Bygningen, som er fra 1918, huset tidligere Harstad folkeskole. Den har tre etasjer pluss kjeller, og regnes arkitektonisk å høre til nybarokk, noe påvirket av jugendstil. Trapperommene ble i 1957 utsmykket av skolens tidligere elev Karl Erik Harr.

Referanser

Skoler i Harstad
Barneskoler i Troms og Finnmark
Luftens friheter

Luftens friheter er et sett med regler som regulererer den kommersielle luftfart.

Luftens friheter, opprinnelig Luftens fem friheter, er en avtale regulert i Chicago-konvensjonen (Convention on International Civil Aviation] fra 7. desember 1944.   

Senere har andre «friheter» blitt lagt til, selv om de ikke er offisielt godkjent under internasjonal avtale.

Første frihet
Rett til overflyging uten landing.

Etter den kalde krigen er den første frihet nesten fullstendig universell, selv om enkelte land krever en forhåndsnotis før en overflyvning. Under den kalde krigen var det ikke tillat å fly over Sovjetunionen eller Kina, et problem på ruter Europa-Japan.

Annen frihet
Rett til teknisk mellomlanding (uten trafikkrettigheter).

Det mest kjente eksemplet på anvendelsen av den annen frihet var Shannon Airport, som ble brukt til tekniske mellomlandinger for fly fra Kontinentet og frem til 1960-årene. For SAS-fly i atlanterhavstrafikk ble Prestwick i Skottland brukt tilsvarende. SAS kjørte København–Tokyo over Nordpolen med mellomlanding i Alaska, USA, da man ikke fikk fly over Sovjetunionen.

Tredje frihet
Rett til å sette av passasjerer og last fra flyets hjemland, i et annet land.

Fjerde frihet
Rett til å ta opp passasjerer og last bestemt for flyets hjemland.

Det mest kjente eksemplet på anvendelse av tredje og fjerde frihet var det islandske flyselskapet Loftleiðir. På grunn av Islands lave trafikkgrunnlag hadde ikke selskapet noen mulighet for økonomisk å kunne operere i atlanterhavstrafikken. Fra 1950-tallet tok Loftleiðir en stor del av atlanterhavstrafikken ved å kombinere de to friheter. Passasjerer mellom Europa og USA ble utstyrt med to billetter, en for strekningen Europa – Island og en for Island – USA, selv om det ble benyttet samme fly hele veien. Dette er egentlig den sjette friheten.

Tredje og høyere friheter reguleres av avtale mellom land. Svalbard er ikke listet i avtale mellom Norge og Finland, og dekkes ikke av EU/EØS-regler fordi Svalbard er ikke med i EØS. Finnair ble i 2016 ikke tillatt å fly mellom Finland og Svalbard av denne grunn.

Femte frihet
Rett til å ta opp og sette av passasjerer og last mellom to fremmede land, for flyruter som begynner eller ender i hjemmelandet.

Sjette frihet
Retten til å frakte passasjerer og gods fra et annet land til et tredje, ved å mellomland i ens eget land

Syvende frihet
Retten til å frakte passasjerer og gods mellom to fremmede land.

Åttende frihet
Retten til å frakte passasjeres og gods innen et fremmed land i forbindelse til eller fra ens eget land.

Niende frihet
Retten til å frakte passasjerer og gods innen et fremmed land uten forbindelse til eller fra ens eget land.

Denne frihet har British Airways tidligere brukt i Norge på sin rute Billund – Oslo – Geilo. Norwegian Air Shuttle bruker den for å fly innenriks i Sverige. Wizzair flyr innenriks i Norge.

EU tillater alle friheter for flyselskaper fra EU/EØS innenfor EU/EØS.

Referanser

Eksterne lenker
 UDs instruks: Bistand til norske luftfartøyer

Internasjonale avtaler
Luftfart
Vektstang

En vektstang eller hevarm er et legeme formet som en stang. Den kan dreie om en akse eller et fast punkt og blir påvirket av krefter i motsatte retninger. Størrelsen av de enkelte dreiekreftene kalles dreiemomenter.

Vektstangprinsippet 
Vektstangen blir utsatt for to like sterke, men motsatt rettede rotasjonskrefter (dreiemomenter) så lenge den er i ro. Dreiemomentet beregnes som produktet av kraften som virker i punktet og avstanden fra punktet til aksen, altså som kraft ganger avstand (= arm). Kreftene forholder seg altså omvendt proporsjonalt til armlengdene. Hvis dreiekreftene skulle bli forskjellige, vil stangen måtte bevege seg i den retningen som har det største dreiemomentet.
 
Vektstangprinsippet kan formuleres med ord som

 „Kraft ganger kraftens arm er lik last ganger lastens arm"

eller med en formel som
 

hvor F er kraft og D er avstand fra vippepunktet, og indeksene refererer til de to stedene kreftene tilføres stangen.

Bruk
Vektstangen utnyttes både i mekaniske maskiner og i enkle innretninger i hverdagen, for eksempel spett til å løfte og vippe tunge ting, håndtak på dører, i redskaper som nøkler, tenger, klyper, sakser, dumphusker og trillebårer. Brønnvipper er vektstanganordninger for å løfte tunge bøtter opp fra brønner og vann.

Vektstangklasser 
Det finnes tre vektstangklasser (første-, andre- og tredjeklasse) der plasseringen av vippepunktet og påvirknings- og resultatkraften varierer.

Vektstenger kan også kategoriseres som enarmet (andre- og tredjeklasse) og toarmet (førsteklasse):
 Enarmet vektstang: Påvirkningskraft og resultatkraft er plassert på samme side av vippepunktet
 Toarmet vektstang: Påvirkningskraft og resultatkraft er plassert på hver sin side av vippepunktet

Førsteklasse vektstang 

Vippepunkt er plassert mellom påvirkningskraft og resultatkraft.

Eksempler:
 Saks
 Tang
 Balansevekt og skålvekt
 Dumphuske
 Spett
 Kubein
 Åre

Andreklasse vektstang 

Resultatkraft er plassert mellom påvirkningskraft og vippepunkt.

Eksempler:
 Trillebår
 Nøtteknekker
 Dør 
 Kubein
 Spett
 Stiftemaskin
 Stupebrett
 Skrunøkkel

Tredjeklasse vektstang 

Påvirkningskraft er plassert mellom resultatkraft og vippepunkt.

Eksempler:
 Menneskearm
 Flottør
 Pinsett
 Blide
 Fiskestang
 Redskaper som hakke og ljå
 Padleåre

Referanser

Se også
Arkimedisk punkt

Enkle maskiner
Klassisk mekanikk
Geolog

Geolog er en naturviter som studerer geologien hos en terrestrisk planet. 

Arbeidsområdet kan være alt fra oljeleting til gruvedrift, men avhenger vanligvis av hva man har som fagfelt.

Utdannelse
I Norge kan man bli geolog ved flere universiteter og høyskoler. Størst er Institutt for geofag i Oslo og Institutt for geovitenskap i Bergen.

  
Yrkesbeskrivelser
Likestillingsrådet

Likestillingsrådet var en norsk statlig etat. Rådet ble etablert i 1972 som et offentlig, men frittstående organ, og lovhjemlet i 1978. Likestillingsrådet var det første offentlige organ i Norge som arbeidet spesielt med likestillingsspørsmål. Det var en av tre forløpere til Likestillings- og diskrimineringsombudet.

Historie
I 1972 ble Likestillingsrådet etablert av regjeringen, etter initiativ fra Norsk Kvinnesaksforening (NKF). NKF hadde bedt regjeringen om å opprette et eget permanent råd for å bedre kvinners stilling, etter at FN hadde anmodet alle land om å nedsette kommisjoner for å bedre kvinners stilling. Likestillingsrådet uttalte i 1984 at «Norsk Kvinnesaksforening la grunnlaget for Likestillingsrådets arbeide».

Likestillingsrådet bestod av syv medlemmer oppnevnt av Kongen i statsråd, som var representanter for partier og/eller ulike sivilsamfunnsorganisasjoner som NKF og andre. Noen av lederne i rådet hadde først og fremst partipolitisk bakgrunn, mens Eva Kolstad og Bjørg Schonhowd Leite ble oppnevnt som ledere vel så mye for sitt engasjement i Norsk Kvinnesaksforening som for sin partipolitiske bakgrunn.

Rådet ble lovfestet med likestillingsloven av 1978, der det het at «Kongen oppnevner et Likestillingsråd med det mandat og med det antall medlemmer som Stortinget til enhver tid fastsetter.

Rådet hadde et eget sekretariat. I 1997 vedtok Stortinget en omorganisering der Likestillingsrådet ble nedlagt, men rådets sekretariat ble videreført som Likestillingssenteret (formelt Kompetansesenter for likestilling). Likestillingsrådet ble 1. januar 2006 fusjonert med Likestillingsombudet og Senter mot etnisk diskriminering til Likestillings- og diskrimineringsombudet.

Ledere
Reiulf Steen (1973–1976) – Arbeiderpartiet
Eva Kolstad (1976–1978) – Venstre/Norsk Kvinnesaksforening
Bjørg Schonhowd Leite (1978–1983) – Arbeiderpartiet/Norsk Kvinnesaksforening
Inger Sjong (1983–1987) – Høyre
Åse Kleveland (1987–1989) – Arbeiderpartiet
Åse Klundelien (1989–1997) – Arbeiderpartiet

Rådets sekretariatsledere var Kari Vangsnes, Tove Beate Pedersen og Brit Fougner.

Referanser

Feminisme
Tidligere norske statlige myndigheter
Skjold leir

Skjold leir er en militærleir ved tettstedet Øverbygd i Målselv kommune i Indre Troms i Troms og Finnmark fylke. Leiren består av to tidligere leirer som ligger like inntil hverandre, Maukstadmoen leir og Holmen leir. Fram til 1. juni 2002 var dette en egen garnison; Skjold garnison.

Avdelingene som holder til på Skjold er 2. bataljon og Ingeniørbataljonen.

Historie 
Tidligere lå et av hærens kløvkompanier på Skjold, men ble avskaffet i 1998 etter som det var utdatert og ikke kunne måle seg med stridsdyktigheten til stridsvogner og andre militære kjøretøy. (Det andre var i Starum leir).

Den 5. mars 1986 under Nato-øvelsen «Anchor Express» omkom 16 ingeniørsoldater fra Holmen leir i et snøskred i Vassdalen. Ulykken er den største enkeltulykken i Brigade Nords historie. Det ble reist et minnesmerke over de døde ved siden av kapellet på Holmen leir.

Infrastruktur 
Skjold leir består av seks kaserner som primært huser ett kompani hver, befalshybler, garasjeanlegg, depoter, varme og kalde vedlikeholdshaller, administrasjonsbygg for bataljonene, undervisningsbygg, gymsal, messe, velferdsbygg (med kantine, bibliotek og kino), brannstasjon og Skjold tekniske verksted (SKTV).

Undervisning og øvelser foregår i nærområdet og i Mauken og Blåtind Skyte- og øvingsfelt, som ligger drøyt to kilometer vest for leiren og er kjent for sin utsikt mot fjellet Hattavarre. 
Før var det to seperate skytefelt, men i 2011 ble slått sammen via en sammenbindingstrase.

Holmen leir er en nedlagt militærleir for Ingeniørbataljonen med kort gangavstand fra Skjold leir. Her finnes det kaserner, befalsboliger, garasjeanlegg, kapell og messe som Skjold leir disponerer.

Ny alliert leir 
I januar 2020 sto  en ny midlertidig leir for alliert trening ferdig på utsiden av leirgjerdet på Maukstadmoen. Den består fire kaserner, en spisesal og kontorbygg, og kan brukes av inntil 1000 allierte soldater.

Referanser

Eksterne lenker 
Skjold leir på Forsvaret.no

Militære installasjoner i Troms og Finnmark
Norske militærleirer
Byggverk i Målselv
Breivikbotn

Breivikbotn (nordsamisk: Goahtečorru) er et tettsted og administrasjonssenteret i Hasvik kommune i Finnmark. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Breivikbotn ligger innerst i Breivikfjorden, en del av Lopphavet, som er kjent for sine rike fiskeforekomster. Stedet ligger 15 kilometer fra tettstedet Hasvik og 20 kilometer fra tettstedet Sørvær. Breivikbotn kapell ligger her.

Referanser

Eksterne lenker
 Hasvik kommune, informasjon om Breivikbotn

Tettsteder i Troms og Finnmark
Bosetninger i Hasvik
Fiskevær i Troms og Finnmark
Popkorn

Popkorn er en populær snacks laget av tørkede maiskorn som eksploderer, eller «popper», når de blir varmet i matolje eller i mikrobølgeovn. Inne i denne maisen er det stivelsesrikt materiale og litt vann. Når maiskornet utsettes for varme blir vannet til vanndamp, som tar mer plass, og dette fører til at maiskornet sprekker. Det stivelsesrike materialet blir omgjort til skum som størkner. Ved lavt trykk blir popkornene store. Det finnes enkelte typer mais som passer bedre til popkorn enn andre.

Historie 
Mais ble tamme for rundt 10 000 år siden i det som nå er Mexico. Arkeologer oppdaget at folk har visst om popkorn i tusenvis av år. Fossile bevis antyder at mais ble sprengt så tidlig som 4700 f.Kr. 

I Mexico har de for eksempel funnet rester av popcorn fra rundt 3600 f.Kr. Mange historikere tror til og med at popcorn er den første typen mais som er kjent for mennesker. 

I Mexico var de forberedt for øyeblikket, og la mais i veldig varme leirgryter, eller satte korn på brennende aske. På Yucatan -halvøya brukte mayaene også popcorn til rituelle og gastronomiske formål. 

Christopher Columbus bemerket at de innfødte laget hatter og bodices med popcorn, som de solgte til sjømenn. 

Rundt år 1612 dokumenterte franske oppdagelsesreisende at urbefolkningen Iroquois utnyttet mais i leirgryter ved å bruke brennende sand. De rapporterte også at under en Iroquois -middag ble det konsumert øl og suppe laget av popcorn. 

I Chile, på 1700 -tallet, produserte urbefolkningen også popcorn med sandteknikken for å male det og senere produsere et mel som ble konsumert som en fersk eller varm drikke.

Tilberedning 
Popkorn selges både ferdig poppet, upoppet og som «mikropop», hvor sistnevnte er en spesiell type som tilberedes i mikrobølgeovn. Upoppet popcorn kan tilberedes i gryte eller popcornmaskin. Popcornmaskin er ofte raskere, og man kan bruke mindre fett. Til fett kan man for eksempel bruke meierismør, olivenolje eller solsikkeolje. 

Popcorn blir som regel servert med smeltet smør og salt. I andre land som for eksempel Tyskland spises det også ofte med sukker eller honning.

Referanser 

Snacks
FN-bygningen

FN-bygningen (også kjent som FNs sekretariatsbygning) i New York City står som et landemerke i Turtle Bay på Manhattans østside, med utsikt mot East River. Hovedkvarteret har adressen United Nations Plaza 760 og ligger langs First Avenue mellom 42nd Street og 48th Street. Bygningen stod ferdig i 1952 etter tegninger av den amerikanske arkitekt Wallace K. Harrison som prosjektleder i samarbeid med en rekke internasjonalt anerkjente arkitekter som rådgivere, blant dem Oscar Niemeyer fra Brasil og Le Corbusier fra Frankrike, som hadde størst innflytelse på utformingen av anlegget. Foran den 39 etasjer høye bygningen står nesten 200 flaggstenger, hvor medlemslandenes flagg står i alfabetisk rekkefølge. 5 000 mennesker arbeider der.

FNs hovedkvarter inkluderer tre større bygninger: 
 Sekretariatet (39 etasjer høyt)
 Hovedforsamlingsbygningen (hvor alle medlemsnasjonene møter til hovedforsamlingene)
 Biblioteksbygningen, oppkalt etter FNs andre generalsekretær, Dag Hammarskjöld

Området blir definert som internasjonalt og nøytralt territorium.

Fra 1946 til 1950 holdt den nystartede generalforsamlingen i FN til i bygningen som i dag rommer Queens Museum.

Norske bidrag til bygget 
Da bygget var under planlegging og FN ble ledet av nordmannen Trygve Lie ble de skandinaviske landene bedt om å donere og utsmykke hvert sitt rom. Norge fikk tildelt salen der Sikkerhetsrådet har sine møter. Rommet ble utformet av arkitekten Arnstein Arneberg, kunstneren Per Krogh laget veggmaleriet som henger rett bak det hesteskoformede møtebordet, mens Else Poulson designet tapetet.

Det er også brukt marmor fra Fauske i bygget, ikke minst synlig fra møter i generalforsamlingen hvor de grønne marmorflisene blir bakgrunn for talerstolen.

Se også 
 Palais des Nations

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Traktaten bak etableringen av FNs hovedkvarter (på engelsk)
 Informasjon om guidede turer (på engelsk)
 Kart fra Google.com som viser plasseringen til FN-bygningen
Nyoppusset norsk gave til FN (Aftenposten)

FN-bygninger
Byggverk på Manhattan
Per Solemslie
Byggverk fullført i 1952
1952 i New York (delstat)
Rasebiologi

Rasebiologi var en vitenskap som forsket på forskjeller mellom menneskeraser. Rasebiologiens blomstringstid var fra 1800-tallet frem til 1940-tallet. I dag er det stor enighet blant biologer om at rasebiologien må betegnes som misbruk av (og ikke som en fagdisiplin innen) biologien.

Grunnen til at rasebiologisk forskning ble forlatt, er fordi det ideologiske og politiske misbruket av resultatene, som resulterte i ufattelige menneskelige lidelser.

Det vitenskapsteoretiske problemet bestod i at rasebiologer ikke satte frem testbare hypoteser, men selektivt lette etter støtte for sine antakelser – antakelser som i sin tur var basert på fordommer og politiske overbevisninger. At de funnene som ble gjort på denne måten, i neste omgang ble brukt til å rettferdiggjøre politikken, gjorde ikke saken bedre.

Rasebiologiens teoretiske fundament kan sies å ha vært sosialdarwinismen, som så dagens lys i Storbritannia på 1860-tallet. Dette utløste blant annet den eugeniske forskningen som ble gjennomført i store deler av den vestlige verden i begynnelsen av 1900-tallet. Mens man i USA overveiende omtalte den som eugenikk, ble denne betegnet som rasehygiene i mange europeiske land. Det mest dramatiske eksempelet på rasebiologisk forskning var imidlertid menneskeforsøkene i nazi-Tysklands konsentrasjonsleirer.

Raseforskning i dag
Forskningen som i dag skjer på etniske forskjeller mellom menneskegrupper, har lite til ingenting til felles med 18- og 1900-tallets rasebiologi, og omtales derfor heller ikke som rasebiologi. Forskningen er i hovedsak genetisk og prøver bl.a. å avdekke menneskeartens evolusjon før og etter at denne utvandret fra opphavsregionen i Afrika. Resultatene kan langt på vei sies å ha avkreftet rasebiologiens grunnantakelse:
De genetiske forskjellene mellom etniske menneskegrupper er små. I den grad humangenetikere uttaler seg om politiske konsekvenser, tar de vanligvis eksplisitt avstand fra politisk (mis)bruk av funnene.
Tvert imot har enkelte humangenetikere hevdet at det ikke fins noe vitenskapelig grunnlag for rasebegrepet.

Se også
Rase
Menneskeraser
Eugenikk, rasehygiene

Politiske ideologier
Pseudovitenskap
Vitenskapelig rasisme
Svein Mathisen

Svein «Matta» Mathisen (født 30. september 1952, død 27. januar 2011) var en norsk fotballspiller, journalist og fotballeder. 

Bortsett fra et kort proffopphold i den skotske klubben Hibernian FC spilte «Matta» hele sin karriere i  i Kristiansand. Han ble norsk seriemester i  og  og spilte 25 kamper (to mål, mot  i 1979 og mot  i 1980) for det norske . Han klarte imidlertid aldri å prestere på samme høye nivå på landslaget som han gjorde på klubbnivå. Han mottok Norges Fotballforbunds gullklokke etter kampen mot  26. september 1984, en kamp som også ble hans siste landskamp.

«Matta» ble benyttet som offensiv midtbanespiller eller ren spiss. Han var en kreativ spiller som ble en stor publikumsfavoritt i Kristiansand. Til sammen spilte «Matta» 327 seriekamper i øverste divisjon og scoret 106 mål. Begge deler er klubbrekord, og da han la opp i 1989, hadde «Matta» rekorden for antall spilte kamper i den norske eliteserien. Denne rekorden har senere blitt slått av Ola By Rise, Daniel Berg Hestad, Roar Strand, Erik Hoftun og Bjørn Johansen. Hans 106 seriemål utgjorde 19% av alle Starts mål (563) i eliteserien fra 1969 til 89. Mathisen hadde sterke offensive egenskaper og var en av de farligste spissene i norsk klubbfotball, men hadde sin svakhet i hodespill og defensivt spill.

Han ble kåret til Årets spiller av VG i 1978. I 1998 ble han utnevnt til æresmedlem av Start.

Etter karriereslutt ble «Matta» mediemann på fulltid. Han var først journalist i Fædrelandsvennen, før han ble sportsredaktør i samme avis. Deretter gikk veien til NRK Radiosporten, før han meldte overgang til TV 2 som ekspertkommentator, en stilling han hadde i over 10 år. I 2007 vendte han tilbake til  som sports- og mediedirektør, senere betegnet sportssjef. 

Mathisen døde i januar 2011 av kreft, en diagnose han fikk sommeren 2010. Han var sønn av Alf Mathisen og far til Start-spiller Jesper Mathisen.

I november 2011 kom boka om Svein Mathisen, en bok som ifølge omtalen handler om "driblekongen, muntrasjonsrådet og familiefaren Svein Mathisen". Mathisen begynte selv å skrive før han ble syk, mens sønnen Jesper har fullført prosjektet.

Landskamper

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Svein Mathisen er død NRK Sørlandet 27. januar 2011
 Svein Mathisen 1952-2011 www.ikstart.no - Minneord fra kolleger

Personer fra Sauda kommune
Personer fra Kristiansand kommune
Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Norske fotballspillere i Skottland
Fotballspillere for Idrettsklubben Start
Fotballspillere for Hibernian FC
Ekspertkommentatorer (sport)
Steinar Pedersen (fotballspiller)

Steinar Pedersen (født 6. juni 1975) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener for Vålerenga Fotball Damer.

Han er fra bydelen Hellemyr i Kristiansand

Spillerkarriere 
Pedersen begynte sin karriere i , og har også vært innom , ,  og .

I 1997 ble han den første nordmann som vant Champions League da han spilte for Borussia Dortmund. Dette til tross for at han fikk lite spilletid i den tyske klubben, og ikke var på banen i finalen.  

I sine yngre dager spilte Pedersen en rekke kamper for det norske U21-landslaget. Han har spilt én kamp for .

Trenerkarriere 
Før 2014-sesongen ble han ansatt som trener i Jerv, som nettopp hadde rykket opp til 2. divisjon. I sin første sesong ledet han laget til nok et opprykk. I 2015 tok han laget til en 5. plass i 1. divisjon og kvalifisering til Eliteserien. I kvalifiseringen til Eliteserien møtte de Start. Kvalifiseringen endte med tap 2-4 og Jerv ble værende i 1. divisjon i 2016.

Før 2016-sesongen tok han over som hovedtrener i nettopp Start. I Pedersens første sesong rykket de ned fra Eliteserien. Året etter var de med i toppen av 1. divisjon, og laget lå på andreplass da Pedersen i september 2017 fikk sparken. Pedersen var kritisk til den sportslige ledelsen og uenig i begrunnelsen til at han fikk sparken da laget lå på opprykksplass med fem kamper igjen av sesongen.

2. august 2018 tok Pedersen over som ny hovedtrener for Arendal Fotball. I september 2020 ble det kjent at han var enig med klubben om at han fratrådte som hovedtrener med umiddelbar virkning.

25. november 2020 ble han hovedtrener i dameklubben Amazon Grimstad FK, med en kontrakt over tre år.

31. januar 2022 ble det kjent at han hadde signert en kontrakt på to år som assistenttrener for Vålerenga Fotball Damer.

Familie 
Hans far Erik Ruthford Pedersen har både spilt og vært trener i , mens broren Kjetil Ruthford Pedersen har spilt for Start og en rekke andre klubber, samt trent . Pedersen er svoger av Marius Johnsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske fotballspillere i Sverige
Norske fotballspillere i Tyskland
Fotballspillere for Idrettsklubben Start
Fotballspillere for BV Borussia 09 Dortmund
Fotballspillere for Lillestrøm SK
Fotballspillere for IFK Göteborg
Fotballspillere for Strømsgodset TF
Fotballtrenere for IK Start
Norske Champions League-vinnere
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Personer fra Kristiansand kommune