Bisfenol A

Bisfenol A (BPA) er et syntetisk organisk stoff med kjemisk formel (CH3)2C(C6H4OH)2. Det er et fargeløst, fast stoff som er løselig i en organisk løsning men lite løselig i vann.  Ved to fenol funksjonelle grupper, blir det brukt for framstilling av polykarbonatpolymerer og epoxy, sammen med andre råstoffer til plast. BPA-basert plast er gjennomsiktig og bestandig, og blir brukt i mange vanlige forbruksvarer som tåteflasker, vannbeholdere, sportsutstyr, CD-er og DVD-er, og i industriell bruk som indre belegg i vannledninger.

Bisfenol A er en hormonhermer som kan herme østrogen, og dermed påvirke helsen negativt. Virkingen opptrer ved svake konsentrasjoner, og er derved omstridt. Det er derved bekymsfullt at stoffet forekommer i forbruksartikler. Siden 2008 har flere lands regjeringer stilt spørsmål ved produktsikkerheten, og har fått noen av produsentene til å trekke tilbake plastprodukter. I EU og Canada er bruk av BPA forbudt i tåteflasker.

Produksjon og bruk
Verdens totale produksjonskapasitet var 1 million tonn BPA på 1980-tallet, og mere enn 2,2 millioner tonn i 2009.

Stoffet blir syntetisert ved kondensasjon av aceton (herav betegnelsen A i navnet) med to ekvivalenter fenol. Reaksjonen blir katalysert av en sterk syre, som f.eks. saltsyre (HCl) eller et sulfonert flytende polystyren. Industrielt blir det brukt et stort overskudd av fenol for å sikre fullstendig kondensasjon. Produktblandingen av cumene-prosessen (aceton og fenol) kan også brukes som råstoff.

Mange ketoner inngår i liknende kondensasjonsreaksjoner. Kommersiell framstilling av BPA krever destillering – enten uttrekk av BPA fra mange avledede harpikskomponenter under høyt vakuum, eller løsningsbasert uttrekk ved å bruke mere fenol fulgt av destillering.

Den primære bruken av bisfenol A er som plastråstoff. Produkter basert på bisfenol A har vært i kommersiell bruk siden 1957. Årsproduksjonene er mere enn 4 millioner tonn BPA. Det er en vesentlig monomer i produksjonen av epoxy resiner og i de vanligste typene polykarbonat plast. Nettoreaksjonen ved framstilling av polykarbonat kan skrives som:

Polykarbonatplast, som er gjennomsiktig og nesten uknuselig, brukes til en rekke vanlige produkter som tåteflasker, vannflasker, sportsutstyr, helseprodukter, tannfyllinger og tetningsstoffer, CD-er og DVD-er, hjemme-elektronikk, og kontaktlinser. BPA blir også brukt for syntese av polysulfoner og polyeterketoner, som en antioksidant i noen myknere, og som en polymerisasjonshemmer i PVC. Epoksy resiner med innhold av bisfenol A blir brukt for å dekke overflaten på innsiden av de aller fleste mat- og drikkeboksers,. På grunn av mistanken om helsevirkninger ble belegget med BPA i Japan erstattet med PET-film. Bisfenol A inngår også i framstillingen av flammehemmeren tetrabromobisfenol A, og var tidligere i bruk som et soppmiddel. Bisfenol A er i vanlig bruk som fargeframkaller i karbonfritt kopipapir og termopapir, termisk kvitteringspapir. BPA-baserte produkter er også i bruk i metallurgi and for overflatebehandling av vannrør.

Industrien har svart på kritikken av BPA ved å markedsføre «BPA-frie» produkter, med et plast som i stedet inneholder stoffet bisfenol S (BPS). BPS som har lignende struktur og bruksegenskaper som BPA, er nå i bruk i alt fra pengesedler til termopapir. Den omfattende eksponeringen for BPS ble bekreftet i en analyse av urinprøver i 2012, tatt i USA, Japan, Kina og fem andre asiatiske land. En studie fra 2013 viste at BPS er like problematisk som BPA ved å være en østrogen hormonhermer selv i ekstremt lave eksponeringsdoser.

Identifikasjon av plast

"Plast som er merket med gjenvinningskode 1, 2, 4, 5, eller 6 inneholder sannsynligvis ikke BPA. Noen, men ikke alle, plaststoffer som er merket med gjenvinningskode 3 eller 7 kan bestå av BPA."

Det er definert syv gjenvinningsklasser for merking av plastemballasje. Type 7 er en "diverse"-klasse, og noen type 7 plaststoffer som polykarbonat (av og til identifisert ved bokstavene "PC" under gjenvinningssymbolet) og epoksy resiner, er framstilt fra bisfenol A monomere.

Type 3 (PVC) kan også inneholde bisfenol A som en antioksidant i myknere. Dette gjelder "bøyelig PVC", men ikke for stive materialer som rør, vinduer og rammer.

Historisk utvikling
Bisfenol A ble første gang syntetisert av den russiske kjemikeren A.P. Dianin i 1891.

Vurdering av skadelighet

BPAs østrogenlignende egenskaper ble første gang påvist på 1930-tallet ved eksperimenter på rotter men negative virkninger fra lavdosert påvirkning i forsøksdyr ble først påvist i en studie publisert i 1997.

I 2007 ble det rapportert at i offentlig finansierte BPA-forsøk på laboratoriedyr og vevsprøver, ble det påvist skadelige virkninger i 153 og ingen funn i 14. Samtidig viste samtlige 13 forsøk finansiert av kjemisk industri ingen skadelige virkninger.

De skadelige virkningene ble påvist i unger av gnagere eksponert under drektighetsperioden: Unormal vektøkning, insulinresistens, prostatakreft, samt unormal utvikling i melkekjertler.

En studie av 244 mødre indikerte at eksponering for BPA før fødselen kunne påvirke jenter adferd før 3 års alder. Jentebarn av de mødrene som hadde høye nivåer av BPA i urinen under svangerskapet, hadde dårligere resultater i tester for uro og hyperaktivitet. Selv om disse jentenes testresultat var innenfor normalområdet, ble det påvist at for hver tidobling av morens BPA var jentenes resultat minst seks prosent lavere i testene. Guttebarn viste ikke tilsvarende resultat i testene. Etter at et spebern er født kan morens BPA-eksponering fortsatt påvirke barnet ved amming.

Spedbarn på tåteflaske er blant de mest utsatte, og de som blir gitt polykarbonatflasker kan konsumere opp til 13 mikrogram bisfenol A per kg kroppsvekt per dag (μg/kg/dag; se tabellen under).  I USA og Canada er BPA påvist i flaskemelk i varierende konsentrasjon fra 0,48 til 11 ng/g.

Det empiriske belegget for BPAs negative helseeffekter varierer sterke mellom forskjellige studier. Flere rådgivende ekspertpaneler har konkludert med at gjeldende nivåer av BPA i befolkningen er ufarlige. Dette gjelder Europakommisjonens vitenskapskomite om mat, EUs myndighet for matsikkerhet, og USAs Food and Drug Administration. Derimot har eksperter  på hormonhermere erklært at hele befolkningen kan oppleve negative helsekonsekvenser fra gjeldende nivåer av BPA.

Hormonhermer

Det er påvist at bispfenol A hermer østrogen (17B-oestradiol) ved å binde seg til den østrogen-relaterte gamma-reseptoren (ERR-γ). med dissosiasjonskonstant 5,5 nM, men binder seg ikke østrogenreseptoren (ER). BPAs binding til ERR-γ bevarer dennes grunnleggende virksomme funksjon. Det kan også beskytte resptoren fra deaktivering ved den selektive østrogenreseptormodulatoren 4-hydroxytamoxifen.

ERR-γ har ulik funksjon i ulike deler av kroppen. Dette kan forklare variasjonen i BPAs virkninger. For eksempel finnes ERR-γ oppkonsentrert i placenta, noe som kan forklare hvorfor BPA finnes akkumulert i denne vevstypen.

Lavdoseeksponering av dyr

I 2007 konkluderte et panel av 38 forskere at vanlig forekommende nivåer av bisfenol A i befolkningen ligger over det som er skadelig for mange dyr i laboratorieforsøk. De påviste imidlertid at BPA ikke er persistent i miljøet eller i mennesker. Undersøkelser ved biomonitorering viser at eksponeringen skjer kontinuerlig. Den vanlige måten å fastsette normer for akseptabelt daglig opptak er ved å vurdere virkning på dyr av akutt eksponering. Ingen av dyreforsøkene hadde vurdert BPA farmakokinetisk ved kontinuerlig lavnivåeksponering.

De la til at måling av BPA-nivå i serum og andre kroppsvæsker antyder at enten er BPA-opptaket mye høyere enn antatt, eller at BPA kan bioakkumulere under visse forutsetninger som graviditet, eller begge.

Langs undersøkelse om hjertesykdom
Den første større studien av bisfenol As helseeffekter på mennesker ble publisert i 2008 av Ian Lang og kolleger.  Ved å analysere urin fra 1.500 mennesker ble det påvist at forhøyede konsentrasjoner av bisfenol A var signifikant forbundet med hjertesykdom, diabetes, og unormalt høye nivåer av visse leverenzymer.

En senere studie ved den samme gruppen, publisert i 2010, bekreftet sammenhengen med hjertesykdom, tross lavere konsentrasjoner av BPA enn ved den første studien, men viste ingen sammenheng med diabetes eller leverenzymer.  Pasientene med de høyeste BPA-nivået i urinen hadde 33% økt sjanse for coronary heart disease.

Helsevirkninger

Overvekt
En studie fra 2008 konkluderte med at BPA-eksponering kunne føre til overvekt. En oversikt fra 2009 over tilgjengelige studier konkluderte at "perinatal BPA-eksponering synes å ha varig virkning på kroppsvekt og mengde fettvev". Et senere studie av rotter har antydet at perinatal eksponering gjennom drikkevann med 1 mg/l av BPA økte mengden fettvev i hunndyr ved overgang til voksent kosthold.

Nevrologiske forstyrrelser
Fosterets tidligste utviklingsstadium ser ut til å være perioden med høyest følsomhet overfor virkningene, og noen studier har forbundet fostereksponering med senere nevrologiske forstyrrelser. En studie fra 2011 som målte kjemikalier i gravide kvinner i USA fant BPA i 96% av samtlige.

En studie fra 2007 konkluderte at lave doser av BPA under oppveksten hadde varig virkning på hjernestruktur, funksjon og oppførsel hos rotter og mus. En studie fra 2008 konkluderte at lavdose BPA-eksponering av mødre resulterte i langtidsvirkninger ved utviklingen av nervesystemet hos mus. En studie fra 2008 konkluderte at neonatal eksponering for BPA kan påvirke kjønnsspesifikk utvikling av hjernen hus mus. En studie fra 2008 konkluderte med at BPA endret langtidspotensasjon i  hippocampus og doser på nanomolar-nivå kunne indusere signifikante virkninger på hukommelsesprosesser.

En studie fra 2008 påviste uønskede nevrologiske virkninger i primater som var hyppig eksponert for bisfenol A i doser på nivå med United States Environmental Protection Agencys (EPA)s maksimal sikkerhetsdose 50 µg/kg/dag. Denne forskningen påviste sammenheng mellom BPA og endringer i hjerneceller som er kritisk forbundet med hukommelse, innlæring og humør.

En studie fra 2010 med rotter som var prenatalt eksponert for 40 µg/kg BPA konkluderte med at kortikosteron og tilhørende funksjoner i hjernen var følsom overfor BPAs programmerende effekt.

En studie fra 2012 påviste at den nevrologiske virkningen av BPA går over flere generasjoner i mus.  Genetiske uttrykk ble funnet å strekke seg inn i fjerde generasjon. Forskerne hevdet at deres studie var det første som hadde vist at BPA har fler-generasjonsvirkning på oppførsel og nevrale uttrykk.

Forstyrrelse av det dopaminergiske systemet
En studie fra 2005 konkluderte med at prenatal og neonatal eksponering for BPA i mus kan styrke de sentrale dopaminergiske systemene, med supersensitivitet overfor stoffmisbruksinduserte belønningseffekter og hyperaktivitet som resultat.

En oversiktsartikkel fra 2008 konkluderte at BPA hermer østrogen aktivitet og influerer på ulike dopaminergiske  prosesser med hyperaktivitet, svekket konsentrasjonsevne, og økt følsomhet overfor stoffmisbruk som konsekvens.

En studie fra 2009 på rotter konkluderte at prenatal og neonatal eksponering for lavdose BPA medførte mangelfull utvikling av hjernens striatum ved at funksjonen i dopaminergiske reseptorer var endret.

Tyroidfunksjonen
En oversiktsartikkel fra 2007 konkluderte at bisfenol-A hadde vist seg å knytte seg til skjoldkjertelhormonreseptorer og kunne påvirke.

En oversiktsartikkel fra 2009 om kjemikalier i miljøet og tyroidfunksjon uttrykte bekymring om BPAs virkning på trijodtyronin og konkluderte at det var et behov for offentlig regulering, spesielt overfor gravide, nyfødte, og små barn.

Kreft
Ifølge WHOs INFOSAN har undersøkelser vist at BPA-eksponering øker faren for å utvikle leukemi og testikkelkreft i rotter

Brystkreft
Et in vitro studie fra 2009 konkluderte at BPA har evnen til å indusere neoplastiske forvandlinger i menneskebrysters epitelceller. En annen studie fra 2009 konkluderte at hunrotter som var oralt eksponert for lave konsentrasjoner av BPA under amming hadde økt sjanse for å utvikle brystkreft.

En studie fra 2010 på brystkjertler i rotteunger etter at rottene under svangerskapet var eksponert oralt for 0, 25 eller 250 µg BPA per kg kroppsvekt viste at nøkkelproteiner i prosesser som cellespredning ble regulert på protein-nivå av BPA.

En studie fra 2010 fant at BPA kan redusere følsomhet overfor kjemoterapibehandling av visse svulster.

Nevroblastoma
In vitro studier har antydet at BPA kan fremme veksten av nevroblastomceller. En studie konkluderte i 2010 at BPA bidrar kraftig til invasjon og metastase av nevroblastomceller.

Prostatautvikling og kreft
En studie på mus fra 1997 fant at neonatal eksponering av 2 μg/kg BPA medførte økt prostatavekt i det voksne individet. Forholdet er bekreftet av flere. Et in vitro studie fra 2007 konkluderte at BPA-konsentrasjon på nivå med det som er vanlig i mennesker har sammenheng med permanent økning av prostatastørrelsen. En studie fra 2009 fant at nyfødte rotter som ble eksponert for lavdosert BPA (10 µg/kg) viste økt sannsynlighet for prostatakreft som voksen.

DNA-metylering
Minst ett studie har antydet at bisphenol A hindrer DNA-metylering forbundet med epigenetiske forandringer.

Seksuelle problemer
En studie fra 2009 om kinesiske arbeidere i BPA-fabrikker påviste at arbeiderne var fire ganger høyere tilbøyelig til å melde om erektil dysfunksjon, redusert seksuell lyst, og en overveiende misfornøydhet med sitt seksualliv sammenlignet med arbeidere uten eksponering for BPA. BPA-arbeiderne hadde også syv ganger større sannsynlighet for vanskeligheter ved ejakulasjon. De hadde også høyere sannsynlighet for å melde om redusert seksuell funksjon det første året de var ansatt ved fabrikken. Det var positiv sammenheng mellom eksponeringsgrad og graden av seksuelle vanskeligheter.

En studie fra 2013 påviste at BPA i så svake konsentrasjoner som 2 μg/l påvirket testikkelvev negativt. Tilsvarende nivåer forekommer i dagliglivet. Gravide kvinners eksponering for BPA kan være en årsak til medfødte misdannelser som hypospadi og kryptorkisme som har doblet i hyppighet de siset 40 årene. Det er også mulig at BPA bidrar til redusert spermproduksjon og til den observerte økningen i testikkelkreft hos voksne.

Astma

Hyppigheten av astma har økt dramatisk siden 1970-tallet. I 2011 rapporterte CDC at hvert tiende barn hadde diagnosen. Årsaken kan ha sammenheng med eksponering tdlig i livet og derav følgende endring i immunsystemet. Laboratorieforsøk på mus har påvist en forbindelse mellom BPA-eksponering og astma. En studie fra 2010 på mus konkluderte at perinatal eksponering av 10 µg/ml BPA i drikkevannet økte følsomheten overfor allergi, betennelse i bronkiene, og mottakelighet for astma. En studie fra 2011 fant et samsvar mellom høyere BPA-konsentrasjoner i gravide kvinners urin og kortpustethet, et astmasymptom, i ungene deres.

Blodtrykk

Et koreansk studie fra 2014 viste sterk korrelasjon mellom hypertensjon og BPA som var brukt i plastbelegget av drikkevarer på boks.

Kilder
Det er kjent at bisfenol A lekker fra plastbelegg i hermetikkbokser og polykarbonatplast, spesielt slike som er blitt vasket med sterke rensemidler eller som inneholder sure eller varme væsker. BPA er ett av stoffene i det indre belegget av metallbokser for langtidsoppbevaring av mat og drikke. En studie gjennomført for Health Canada påviste at de aller fleste mineralvannsboksene hadde lave, men målbare nivåer av bisfenol A.  En studie ved University of Texas School of Public Health i 2010, fant BPA i 63 av 105 prøver av fersk og hermetisert mat, mat solgt i plastinnpakning, og i katte- og hundemat i bokser og plastinnpakning. Den hyppigste eksponeringen for mennesker er gjennom maten, men eksponering er også mulig gjennom luftveiene eller ved opptak gjennom huden.

En studie fra 2011 publisert i Environmental Health Perspectives, «Food Packaging and Bisphenol A and Bis(2-Ethyhexyl) Phthalate Exposure: Findings from a Dietary Intervention», hadde 20 utvalgte deltagere basert på sitt erklærte forbruk av hermetisert mat. Deltagerne fulgte sine vanlige spisevaner, fulgt av tre dager da de bare spiste uhermetisert mat. Konklusjonen var: 1) påvist BPA i deltagernes urin avtok med mellom 50% og 70% mens de spiste fersk mat; og 2), deltagernes beskrivelse av sine spisevaner sannsynliggjorde at inntak av hermetisk mat og drikke og restaurantmåltider var deres viktigste kilde for BPA. Forfatterne konkluderte med at, utover disse 20 personene er BPA-eksponerng utbredt, med målbare nivåer i urinprøver fra mer enn 90% av USAs befolkning.

Fri BPA er påvist i høye konsentrasjoner i termopapir og karbonfritt kopipapir, mer tilgjengelig for direkte ekponering enn BPA i plast eller plastresin. Termopapir har vært brukt til kvitteringer og billetter. En studie fra Sveits fant at 11 av 13 termiske skrivepapir inneholdt   (BPA). Tørre fingre i kontakt med kvitteringer på termopapir tok opp om lag  BPA (). Våte eller oljebelagte fingre tok opp om lag ti ganger mer. Inntak av BPA fra fingrene var mulig opptil to timer etter eksponering. Det er liten bekymring omkring opptak av BPA gjennom huden, men fri BPA setter seg lett på huden og rester på huden kan bli spist.

Studier utført av CDC påviste bisfenol A i urinen av 95% av samtlige voksne som ble undersøkt i perioden 1988 til 1994 og i  93% av barn og voksne testet i 2003 og 2004.

En studie fra 2009 påpekte at drikke fra polykarbonerte flasker økte nivået av bisphenol A i urin betydelig, fra 1,2 mikrogram/gram kreatinin til 2 mikrogram/gram kreatinin. For å unngå mulig lekkasje av BPA til mat eller drikke, bør man unngå plastinnpakket mat oppvarmet i mikrobølgeovn, unngå å vaske plast i oppvaskmaskin, eller å bruke sterke vaskemidler.

BPA er også brukt i belegg på innsiden av vannrør. I eldre bygninger er slike belegg brukt for å forlenge levetiden til rør som avvekslende fører varmt og kaldt vann.

En studie indikerer at BPA anvendt på innsiden av hermetikkbokser blir absorbert i innholdet og deretter inntatt av forbrukeren. Eksperimentet ble utført på 75 deltagere. Halvparten spiste en lunsj av grønnsaksuppe på boks i fem dager, fulgt av fem dager med suppe laget på ferske grønnsaker. Den andre halvparten gjorde eksperimentet i omvendt rekkefølge. Analysen viste at da deltagerne spiste boksesuppe fikk de mer enn tidobbelt økning av BPA-konsentrasjon i urinen, sammenlignet med når de spiste fersk suppe.

En studie fra 2010 fra Østerrike, Sveits og Tyskland har anslått polykarbonat tåteflasker som den viktigste kilden for spedbarn, og boksemat for voksen og ungdom.  Den økte bekymringen for spedbarns BPA-eksponering har i senere år ført til at produsentene av tåteflasker ikke lenger bruker BPA i flaskene.

Eksponeringen skjer hovedsakelig gjennom maten, men annen oral påvirkning er også påvist. En studie fra  Japan testet plastikk babybøker for å finne mulige lekkasjer til barnas spytt når de tygget på bøkene.

Miljørisiko
Flere studier har påvist at BPA kan påvirke vekst, reproduksjon og utvikling av vannlevende organismer. Blant ferskvannsorganismer virker det som om at fisk er de mest følsomme artene.

Det er påvist virkning på det endokrine system i fisk, vannlevende virvelløse dyr, amfibier og reptiler ved konsentrasjoner som er langt lavere enn akutt giftighetsnivå. Det er stor spredning i de rapporterte verdiene med påvist endokrine virkninger, men mange er i området 1 μg/L til 1 mg/L.

BPA blir tilført miljøet enten direkte eller gjennom nedbryting av produkter som plastsøppel i havet. Utskilling av BPA fra plast og metall i fyllinger er en mulig kilde til forureningen.

Til tross for at halveringstiden i jordsmonn er så kort som 1–10 dager, er BPA en betydelig forurensning. Som forurensning forstyrrer BPA nitrogenfikseringen i belgfrukt-planters røtter forbundet med den symbiotiske bakterien Sinorhizobium meliloti. Ifølge Environment Canada, "en tidlig vurdering viser at lave nivåer av bisfenol A kan skade fisk og organismer over tid. Studier antyder også at det kan finnes i kommunalt avløpsvann."

En oversikt fra 2009 over de biologiske virkningene av plastmyknere på dyrelivet publisert av Royal Society med fokus på leddormer (både akvatiske og terrestre), bløtdyr, krepsdyr, insekter, fisk, og amfibier,  konkluderte at BPA påviselig hadde påvirket reproduksjonen i alle de studerte dyregruppene, hadde medført redusert utvikling i krepsdyr og amfibier, og hadde medført genetiske avvik.

Et større studie fra 2010 i to kanadiske elver viste at i områder forurenset av hormonlignende stoffer inkludert bisfenol A hadde visse fiekepopulasjoner 85% hunndyr sammenlignet med 55% i upåvirkede områder.

Regulering

Verdens helseorganisasjon (WHO)
WHO organiserte en ekspertkonsultasjon i 2010. Ekspertpanelet anbefalte ingen nye krav om å begrense eller forby bruk av bisfenol A, med begrunnelsen "igangsettelse av offentlige helsetiltak ville være prematurt."

EU
European Food Safety Authority (EFSA) anbefalte i 2008 en grense for forsvarlig daglig inntak (TDI) for BPA på  kroppsvekt.

I april 2012 bekjentgjorde EFSA at Bisfenol A ville bli vurdert på nytt. De nye anbefalingene ble publisert i 2014, med et forslag om forsvarlig daglig inntak redusert fra 50 µg/kg kroppsvekt til 5 µg/kg kroppsvekt.

EU-kommisjonen holdt i 2014 sammen med Scientific Committee on Emerging and Newly Identified Health Risks (SCENIHR) en offentlig høring om regulering av Bisfenol A i medisinske produkter.

Det Europiske Kjemikalieagenturets (ECHA) risikovurderingsutvalg har tatt stilling til et forslag fra Frankrike om å kategorisere Bisfenol A som reproduksjonstoksisk i kategorie 1B. Dette forslaget må nå tas videre av Europakommisjonen.

Danmark
I 2009 avgjorde det danske Folketinget at bruk av BPA i babyflaske og smokker skulle være ulovlig. I mars 2010 ble et midlertidig forbud innført av helseministeren.

Belgia
Fra 1. januar 2013 ble det forbudt å omsette produkter som inneholder BPA for aldersgruppen under tre år.

Frankrike
24. mars 2010 vedtok det franske senatet enstemmig å forby BPA i tåteflasker. Forbudet ble stadfestet i nasjonalforsamlingen sunderhus 23. juni 2010. Loven gjelder fra 2. juli 2010. 12. oktober 2011 vedtok nasjonalforsamlingen en lov som forbyr bruk av BPA i produkter som er beregnet på barn yngre enn tre års alder fra 2013, og bruk i matinnpakning fra 2014.

Tyrkia
10. juni 2011 ble BPA i tåteflasker og andre plykarbonatprodukter til bruk av spedbarn forbudt i Tyrkia.

USA
Food and Drug Administration uttrykker at BPA er ufarlig. Per 2014 er det ingen egulsering på føderalt nivå.

Første lovregulering av BPA i en delstat kom i Minnesota i 2010, med et salgsforbud av barneprodukter med innhold av BPA.

Connecticut var først ute med forbud mot BPA i innpakning av matvarer.

Canada
Den føderale regjeringen foreslo i 2008 å føre opp Bisfenol A på en liste over farlige stoffer. Helsemyndigheter har skrevet i Canada Gazette at "Det er konkludert med at stoffet bisfenol A kan bli ansett å tilføres miljøet i slike mengder eller konsentrasjoner eller på måter som utgjør eller kan utgjøre en fare i Canada for menneskers liv eller helse." Environment Canada har bekjentgjort at de vil ta tiltak for å begrense import, s\omsetning og reklame for polykarbonat tåteflasker som inneholder BPA.

Environment Canada oppførte bisfenol A som et giftig stoff("toxic substance") i 2010.

Referanser

Fenoler
Endokrinologi
Plast