alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lodovico Jacobini

Lodovico Jacobini  (født 6. januar 1832 i Genzano ved Albano i Italia, død 28. februar 1887 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie. Han var nuntius i Østerrike 1874–1880, i deretter Pavestolens Statssekretær 1880–1887 (de to siste årene temmelig syk).

Han ble kreert til kardinal i september 1879 av pave Leo XIII, med Santa Maria della Vittoria som tittelkirke.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Lodovico Jacobini (1832-1887) *1874

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Italienske kardinaler
Italienske katolske biskoper
Pavelige nuntier
Ambassadører til Østerrike
Linjen Rebiba
Personer fra Storbyområdet Roma
Angelo Jacobini

Angelo Maria Jacobini (født 25. april 1825 i Genzano ved Albano i Italia, død 2. mars 1886 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i 1882 av pave Leo XIII.

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Italienske katolske prester
Italienske kardinaler
Personer fra Storbyområdet Roma
Fødsler i 1825
Dødsfall i 1886
Gressvik

Gressvik er et tettsted i Fredrikstad kommune i Viken. Det var administrasjonssentrum i gamle Onsøy kommune. Stedet hadde tidligere en stor sagbruksindustri, nå er dette byttet ut med lettindustri. Sentrale aktiviteter er salg og bygging av småbåter.

Gressvik strekker seg fra Ørebekk i nord til Rød/Viker i sør, og ligger på andre siden av Seutelva (vestsiden) i forhold til Trosvik. Bebyggelsen er blandet, med alt fra gamle gårdsbygg, sveitserhus fra oppgangsperioden på slutten av 1800-tallet, noe junker og varierende fra 1900-tallet. Fortetting foregår. Man kan finne flere klaser av såkalte sørlandshus, noe som sannsynligvis har en sammenheng med at sjøen var primærnæringen før industrien ble etablert i siste halvdel av 1800-tallet. Store deler av Gressvikveien med tilhørende sideveier er en såkalt vernesone hvor bebyggelsen er fra 1860 – 1900.

Gressvik sentrum kalles Torget, og fungerer som sentrum eller handlegate. Det finnes to barneskoler på Gressvik. Rød skole (Onsøy) er for elever bosatt på Oksviken, Viker, Krosnes, Rød og Dale. På Hurrød barneskole, kommer elever fra Gressvik sentrum. Ungdomsskolen heter Gressvik ungdomsskole, og ligger sentralt ved torget. Elevene på Gressvik Ungdomsskole rekrutteres fra barneskolene Rød, Hurrød og Slevik. Gressvik ungdomsskole så dagens lys i 1967. Ungdomsskolen består av fire ulike bygninger. 

Av matbutikker finnes Coop Extra, Meny, Kiwi og REMA 1000 og ved Gressvik torg finnes blant annet apotek, baker, klesbutikk, frisør, aktivitetshus, blomster og lekebutikk.

Gresvik IF, forkortet til GIF, er idrettslaget til Gressvik. GIF driver med både fotball, håndball og barneidrett. 

Bosetninger i Fredrikstad
Pablo Neruda

Pablo Neruda (opprinnelig Ricardo Eliezer Neftalí Reyes y Basoalto, født 12. juli 1904 i Parral i Chile, død 23. september 1973 i Santiago de Chile) var en chilensk forfatter og kommunistisk politiker. Han fikk Stalinprisen i 1953 og nobelprisen i litteratur i 1971.

Liv og virke

Bakgrunn
Neruda ble født i byen Parral, ca. 400 km sør for Santiago i regionen Region del Maule. Hans far var jernbanearbeider og hans mor, som døde to måneder etter hans fødsel, var lærer. Noen år senere flyttet han med sin far til byen Temuco, der hans far giftet seg med Trinindad Candia, en kvinne han hadde fått et barn med ni år tidligere, en gutt ved navn Rodolfo. Neruda vokste også opp med sin halvsøster Laura, en datter som faren hadde fått med ytterligere en annen kvinne.

Hans far var mot hans interesse for skriving og litteratur.  Han fikk imidlertid støtte fra andre, blant annet fra den senere nobelpristageren Gabriela Mistral, som ledet den lokale pikeskolen.

Forfatter
Hans første publiserte verk var en artikkel som han skrev for den lokale dagsavisen La Mañana da han var tretten års: Entusiasmo y perseverancia. I 1920, da han 16 år gammel tok han pseudonymet Pablo Neruda, var han allerede publisist, forfatter og journalist.

Den episke diktsyklusen Den store sangen (på spansk: Canto General), som tar utgangspunkt i Latin-Amerikas historie og geografi, betraktes som hans hovedverk. Like berømt er hans diktsamling Tyve kjærlighetsdikt og en fortvilet sang (på spansk: Veinte poemas de amor y una canción desesperada), som han utga som 20-åring. Denne utgivelsen har på verdensbasis blitt solgt i over én million eksemplarer.

Verkene hans er blitt oversatt til mange språk, dels som resultat av svært aktiv promotering av forfatterskapet hans fra KGB og andre sovjetiske myndigheter.

Neruda var politiker for kommunistpartiet i Chile, Partido Comunista de Chile. Da kommunismen ble forbudt i 1948, ble det utstedt arrestordre på ham, og han bodde flere år i eksil.

Nerudas egentlige navn var Ricardo Eliecer Neftalí Reyes Basoalto, men han brukte psevdonymet Pablo Neruda (etter den tsjekkiske forfatteren og dikteren Jan Neruda), for at foreldrene ikke skulle oppdage at han mot deres ønske arbeidet som forfatter. Senere tok han dette navnet offisielt.

Biblografi 
 Para nacer he nacido («For å skape er jeg født») er en diktsamling med blant annet «Winnipeg»

Død 
Offisielt døde Neruda av kreft, men i november 2015 ble det fremsatt påstander om at han muligens ble myrdet på ordre fra den chilenske diktatoren Augusto Pinochet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Chilenske forfattere
Chilenske politikere
Spanskspråklige forfattere
Nobelprisvinnere (litteratur)
Mottakere av Lenins fredspris
Personer fra regionen Araucanía
Personer fra regionen Maule
Vincenzo Moretti

Vincenzo Moretti (født 14. november 1815 i Orvieto i Kirkestaten, død 6. oktober 1881 i Bologna i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Bologna 1871–1879.

Han ble kreert til kardinal i desember 1877 av pave Pius IX.

Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.

Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi var:
 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal  Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
 Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
 Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
 Kardinal Antonio Riberi (1897-1967) *1934
 Erkebiskop Ignatius Pi Shushi (1897-1978) *1949
 Kardinal Vincenzo Moretti (1815-1881) *1856

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Italienske katolske biskoper
Italienske kardinaler
Linjen Rebiba
Personer fra Orvieto
The Stooges

The Stooges var et amerikansk rockeband fra Detroit. Deres musikk var støyete, energisk og ganske usofistikert, og deres musikkstil blir regnet som en forløper til punk. The Stooges oppnådde aldri den helt store suksessen i sin samtid, men blir regnet som et av rockens mest innflytelsesrike band og har blant annet vært inspirasjonskilde for band som New York Dolls, Ramones, Soundgarden og Sonic Youth.

The Stooges ble grunnlagt i 1967 av James Osterberg (som tok artistnavnet «Iggy Stooge», og senere «Iggy Pop») sammen med brødrene Ron og Scott Asheton på henholdsvis gitar og trommer og Dave Alexander på bass. Bandet ble kjent for sine ville sceneshow, hvor Iggy kunne finne på å smøre seg inn med blod eller peanøttsmør, skjære seg opp med glass eller hoppe ut blant publikum. 

I 1968 fikk bandet platekontrakt, og de ga ut sitt første album The Stooges året etter. Deres neste album Fun House ble gitt ut i 1970. På dette tidspunktet slet samtlige medlemmer, og Iggy spesielt, med tungt narkotikamisbruk. Alexander forlot bandet samme år og ble erstattet av gitaristen James Williamson, mens Ron Asheton overtok bassen. Året etter ble Stooges oppløst.

I 1972 hadde Iggy fått narkotikamisbruket under kontroll og ble kjent med David Bowie, og med Bowies hjelp ble Stooges gjenforent og ga ut sin tredje plate Raw Power i 1973, nå under navnet Iggy & The Stooges. Til tross for at Bowie hadde produsert platen, ble heller ikke denne platen noen suksess salgsmessig, og Stooges ble oppløst for godt senere samme år. 

Iggy Pop fikk senere suksess som soloartist, mens de andre medlemmene i gruppen ikke har satt dype spor etter seg i musikkhistorien utenom Stooges. I 2003 ble bandets originalbesetning, minus nå avdøde Dave Alexander som ble erstattet med Mike Watt fra punkbandet Minutemen.

Medlemmer
 Iggy Pop (vokal)
 Ron Asheton (gitar, bass) (død)
 Dave Alexander (bass)  (død)
 Scott Asheton (trommer) (døde i 2014)
 James Williamson (gitar)

Diskografi
 The Stooges (1969)
 Fun House (1970)
 Raw Power (1973)
 Telluric Chaos (Live, 2005)
 The Weirdness (2007)

Konserter i Norge 
Bandet har etter gjenforeningen i 2003 spilt fire konserter i Norge.
Bergenshallen, Bergen – 5. mai, 2006
Buktafestivalen, Tromsø – 21. juli, 2007
Gamlebyen, Fredrikstad – 7. september 2007
Øyafestivalen, Oslo – 11. august 2010
Parkenfestivalen, Bodø – 20. august 2011

Eksterne lenker 
 
 
 

Rockegrupper fra USA
Band etablert i 1967
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame
Excalibur (bilmerke)

Excalibur er et amerikansk bilmerke, startet av Brooks Stevens (1911–1995).  De bygger biler i retro-stil. 

Den første prototypen var en bil med mange likhetstrekk med Mercedes' SSK-modell fra 1927. Den ble bygget på chassiset til Studebakers Lark Daytona Cabriolet-modell og fikk navnet Mercebaker SS.  Den ble vist på bilutstillinger i 1964, den første i april i New York. Den første prototypen hadde et aluminiumskarosseri og en Studebaker V8-motor med kompressor på 290 hk. Denne ble ganske tidlig erstattet med Chevrolets 327 kubikktommer 300 hestekrefters Corvette-motor da produksjonen startet. Karosseriet ble tidlig i produksjonen erstattet av glassfiber. De tidligste utgavene var god for 0–100 km/h på cirka 5,5 sekunder.

I 1997 hadde de produsert over 3500 biler.

Eksterne lenker
 Excalibur-historien (engelsk)

Bilmerker
Sigbjørn Hølmebakk

Sigbjørn Hølmebakk (født Sigbjørn Marius Hølmebakk 2. februar 1922 på Feda i Vest-Agder, (død 25. november 1981 i Oslo) var en norsk forfatter. Han var også aktiv i folkebevegelsen mot atomvåpen i Norge og en av initiativtagerne til stiftelsen av Sosialistisk Folkeparti. I 1961 skrev han i Dagbladet den senere så berømte kronikken «Brønnpisserne» om mistenkeliggjøring og personforfølgelse av kommunister og andre radikale.

Hølmebakk debuterte litterært i 1950 med novellesamlingen Ikke snakk om høsten. Som forfatter var han realist. Han skrev om eksistensielle spørsmål med driv og sterke miljøskildringer. Han ble en folkekjær forfatter før han døde bare 59 år gammel. Han var gift flere ganger og ble far til i alt åtte barn. Flere av etterkommerne hans er også forfattere. Hans bror var den kjente forlagsredaktøren Gordon Hølmebakk.

Flere av Hølmebakks romaner ble filmatisert. Fimbulvinteren (1964) om tyskernes brenning av Finnmark ble filmatisert som Brent jord i 1969 med regi av Knut Andersen. Hurra for Andersens ble filmatisert i 1966 med regi av Knut Andersen. Jentespranget (1970) ble filmatisert i 1973 med regi av Knud Leif Thomsen. Karjolsteinen (1975) ble filmatisert i 1977 med regi av Knut Andersen.  

En byste av Hølmebakk er plassert på hjemstedet Feda, ved Feda skole.

Bibliografi 
 Ikke snakk om høsten – noveller (1950)  
 Det hvite fjellet – roman (1954)
 Menneskefiskeren – roman (1956) 
 Salve sauegjeter– barnebok (1959)
 Emigranten – roman (1959)
 Fimbulvinteren – roman (1964)
 Hurra for Andersens – roman (1966)
 Jentespranget – roman (1970)
 Tolv trøndere og to andre fortellinger – noveller (1973)
 Hundevakt, grålysning  – artikler (1974)
 Karjolsteinen – roman (1975)
 Sønnen – roman (1978)
 Fredlaustona – ufullendt, posthumt utgitt (1983)
 Liljer i snøen – noveller og reisebrev fra 1950- og 1960-tallet (1992)
 13 noveller – noveller i samling (2004)

Drama 
 Det siste kvarter – hørespill, NRK (1960)
 Et lite kapitel av en stor manns dagbok – hørespill, NRK (1961)
 Det siste kvarter – NRK fjernsynsteateret (1962)
 Heltedød til salgs – Det Norske Teateret (1968)
 Pappa er ikke glad i oss lenger – NRK fjernsynsteateret (1971)

Filmografi (utvalg)

Manus

Priser 
 Gyldendals legat 1956
 Kritikerprisen 1975, for Karjolsteinen
 Doblougprisen 1976

Eksterne lenker 
 
 
  Utdypningartikkel om Sigbjørn Hølmebakk hos Store norske leksikon, Forfatter: Tom Lotherington, besøkt 18.04.2009

Norske romanforfattere
Norske novellister
Vinnere av Gyldendals legat
Vinnere av Kritikerprisen
Vinnere av Doblougprisen
Personer fra Kvinesdal kommune
Feda
Marianne Cope

Marianne Cope, opprinnelig Maria Anna Barbara Koob (født 23. januar 1838 i Heppenheim i storhertugdømmet Hessen (Tyskland), død 9. august 1918 på Hawaii) var en tyskfødt katolsk nonne som vokste opp i USA, og ble priorinne for et fransiskanerkloster. Hun er kjent for sitt arbeide for spedalske på Molokai i det tidligere kongeriket Hawaii. Hun ble saligkåret den 14. mai 2005 som den første under pave Benedikt XVIs pontifikat, og helligkåret 21. oktober 2012. Ved siden av Damien de Veuster er hun den eneste helligkårede med tilknytning til Hawaii. I 2005 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

Liv og virke

Bakgrunn
Marianne Cope var femte barn av ekteparet Peter Koob (1787–1862) og Barbara født Witzenbacher (1803–1872) i Heppenheim i Hessen. Familien Koob utvandret i 1840 til De forente stater, til industribyen Utica i delstaten New York. Der justerte de sitt etternavn til Cope.  

Da Marianne var i åttende klasse var faren blitt invalid. Som den eldste i søskenflokken forlot hun skolen og begynte å atbeide i en tekstilfabrikk for å støtte familieøkonomien.  Hennes far var blitt naturalisert som amerikansk borger, og det betød den gang at hele familien automatisk fikk borgerstatus.

Ordenssøster
I 1862 trådte Barbara Cope inn i de nordamerikanske fransiskanerinners hloster St.-Anthony, og fikk ordensnavnet Marianne ved sin ikledelse. I 1875 ble sr. Marianne kalt til å være superior ved St Josephs hospital i Syracuse i New York, og to år etter ble hun generalsuperior for kongregasjonens provins.

Kongeriket Hawai'i
Da sr. M. Marianne Cope fikk høre om hvilken situasjon de spedalske i det daværende kongeriket Hawaiʻi levde i, begav hun den dit. Sammen md seks medsøstre og en leg hjelperske ankom de den 23. oktober 1883 Hawaii-øya Molokai, etter at allerede femti andre kongregasjoner hadde takke nei tok apostolatet der, på grunn av den store smittefaren. Der viet hun seg for resten av sitt liv til omsorgen for de spedalske; blant dem var da også presten Damian de Veuster. Pater de Veuster var tidligere reist til Molokai for å ta seg av de leprasyke der. 

Søster M. Marianne ble derimot ikke smittet med lepra. Etter et langt virke på Molokai døde hun 80 år gammel den 9. august 1918.

Referanser

Litteratur 
 
 Werbegemeinschaft Heppenheim (Hrsg.): Bilder aus unserer Stadt: zu einem kleinen Jubiläum: 10 Jahre Fussgängerzone in Heppenheim; Heppenheim: Werbegemeinschaft, 1984; S. 17
 Verkehrs- und Heimatverein Heppenheim e.V. (Hrsg.): 1250 Jahre Heppenheim; Heppenheim: Verkehrs- und Heimatverein Heppenheim, 2005; ISBN 3-00-016093-0; S. 120–121

Katolske ordenssøstre og nonner
Marianne Cope
Medlemmer av katolske ordener fra USA
Tyske medlemmer av katolske ordener
National Women's Hall of Fame
Personer fra Heppenheim
Personer fra Syracuse
Ruggero Luigi Emidio Antici Mattei

Ruggero Luigi Emidio Antici Mattei (født 23. mars 1811 i Recanati i Italia, død 21. april 1883 i Roma) var latinsk patriark av Konstantinopel, en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal in pectore i mars 1875 av pave Pius IX, publisert i september samme år.

Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:
 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1778-1876) *1828
 Kardinal Ruggero Luigi Emidio Antici Mattei (1811-1883) *1866

Referanser

Eksterne lenker 
 The Cardinals of the Holy Roman Church

Kardinaler reservert in pectore
Italienske katolske biskoper
Italienske kardinaler
Latinske patriarker av Konstantinopel
Personer fra Recanati
Linjen Rebiba
Vitruvius

Marcus Vitruvius Pollio, oftest bare kalt Vitruvius eller Vitruv (født ca 80–70 f.Kr. – død etter ca 15 f.Kr.) var en romersk forfatter, arkitekt og ingeniør som skrev det store verket De Architectura libri decem («Ti bøker om arkitektur»). Det er det eldste bevarte verket om arkitektur og det eneste overleverte fra Romerriket. Bøkene er skrevet i tiden mellom 27 og 23 f.Kr. De architectura fikk stor betydning for renessansens gjenoppdagelse av klassisk gresk arkitektur. Den eneste bygningen som vi vet at Vitruvius har arbeidet på, var en basilika i Fanum Fortunae (dagens Fano), men bygningen er i dag forsvunnet.

Ved sin egen beskrivelse  tjenestegjorde Vitruvius som ballista (artillerist) og fungerte antagelig som offiser med ansvar for doctores ballistarum (artillerieksperter) og libratores (som opererte maskinene).

Vitruvius stilte tre krav til bygninger: De skulle være vakre (venustas), varige (firmitas) og nyttige (utilitas).
Vitruvius gjorde også studier av menneskekroppen, og det var Vitruvius' tanker som lå til grunn for Leonardo da Vincis Den vitruviske mann.

I første kapittel i hans første bok beskrev Vitruvius de viktigste egenskapene til en ingeniør/arkitekt (i romersk tid var det ingen forskjell mellom de to fagene):

Litteratur

Referanser

Se også 
 De architectura («Ti bøker om arkitektur»)

Eksterne lenker 
 
 The Ten Books on Architecture online: krysslenket latin tekst og engelsk oversettelse
 The Ten Books on Architecture i samlingen til Perseus Classics.
 Palladio's Literary Predecessors

Romere
Italienske arkitekter
Italienske ingeniører
Kunsthistorie
Antikken
Oldtiden
Romersk arkitektur
RPWL

RPWL er et tysk progressiv rock-band. I begynnelsen var de et Pink Floyd-coverband, noe de startet med i 1997, men etter tre år bestemte de seg for å lage sin egen musikk basert på sine inspirasjonskilder fra denne tiden. Deres debut-CD, God Has Failed, ble møtt med internasjonal entusiasme og gode anmeldelser i alle de store musikkmagasinene som omhandler progressiv rock. 

I 2002 slapp bandet Trying to Kiss the Sun og dette albumet viste at bandet begynte å utvikle sitt eget lydbilde istedenfor å basere seg så mye på deres inspirasjonskilder. Deres tredje studioalbum World Through My Eyes ble sluppet i februar 2005.

Diskografi
 God Has Failed (2000)
 Trying to Kiss the Sun (2002)
 Stock (Inneholder sjeldne spor og materiale som ikke har blitt offentliggjort før, 2003)
 World Through My Eyes (2005)
 The RPWL Experience (Special Edition) (2008)
 The Gentle Art of Music (Samlealbum, 2010)

Eksterne lenker 
 
 
 

Tyske rockegrupper
Band etablert i 1997
1997 i Tyskland
Progressive band
Ranveig Frøiland

Ranveig Hjørdis Frøiland (1945–2020) var en norsk politiker (Ap). 

Hun var stortingsrepresentant for Hordaland i fem perioder 1985-2005 og var olje- og energiminister i Thorbjørn Jaglands regjering 1996-1997. Hun var varaordfører i daværende Fjell kommune 1983–1985.

Frøiland var oppnevnt riksrevisor fra 2006. Hun var styreleder i Helse Bergen 2006-2016.

Regjeringsmedlem 
 18. desember 1996 til 17. oktober 1997: olje- og energiminister i Thorbjørn Jaglands regjering.

Stortingskomitéer 
 2001–2005: medlem i Finanskomitéen
 2000–2001: leder i Kirke-, utdannings- og forskningskomitéen
 1997–2001: varamedlem i Den utvidede utenrikskomitéen
 1997–2000: medlem i Finanskomitéen
 1993–1997: varamedlem i Den utvidede utenrikskomitéen 
 1993-1996: nestleder i Energi- og miljøkomitéen
 1990–1993: medlem i Energi- og industrikomitéen
 1989–1990: medlem i Kirke- og undervisningskomitéen
 1985–1989: medlem i Sjøfarts- og fiskerikomitéen

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske olje- og energiministre
Ap-statsråder
Statsråder i Regjeringen Jagland
Stortingsrepresentanter fra Ap
Stortingsrepresentanter for Hordaland
Stortingsrepresentanter 1985–1989
Stortingsrepresentanter 1989–1993
Stortingsrepresentanter 1993–1997
Stortingsrepresentanter 1997–2001
Stortingsrepresentanter 2001–2005
Lokalpolitikere i Fjell
Ap-politikere i Hordaland
Norske riksrevisorer
Personer fra Sund kommune
Sarpsborgprisen

Sarpsborgprisen var en litteraturpris. I 1999 og 1959 ble det utdelt spesielle jubileumspriser, der kun tidligere prisvinnere var nominert.

Prisvinnere 
1951 – Carl Keilhau
1952 – Hilmar Orud
1953 – Inger Hagerup
1954 – Vegard Vigerust
1955 – Harald Sverdrup
1956 – Nils Brantzeg
1957 – Peter R. Holm
1958 – Lisbet Bull
1959 – Harald Sverdrup (10-årsjubileum)
1960 – Ebba Haslund
1961 – Anne-Cath. Vestly
1962 – Hans Børli
1963 – Astrid Tollefsen
1964 – Aslaug Høydal
1965 – Emil Boysen
1966 – Tor Obrestad
1967 – Kåre Holt
1968 – Olga Egeland
1969 – Rolf Jacobsen
1970 – Tore Coward
1971 – Gidske Anderson
1972 – Egil Elseth
1973 – Vera Henriksen
1974 – Tor Edvin Dahl
1975 – Rie Bistrup
1976 – Åse-Marie Nesse
1977 – Carl Fredrik Prytz
1978 – Ketil Bjørnstad
1979 – Tormod Haugen
1980 – Karin Sveen
1981 – Karsten Alnæs
1982 – Dag Skogheim
1983 – Mette og Philip Newth
1984 – Thore Hansen
1985 – Tor Åge Bringsværd
1986 – Aase Foss Abrahamsen
1987 – Per Petterson
1988 – Lars Saabye Christensen 
1989 – Gerd Brantenberg
1990 – Atle Næss 
1991 – Tove Nilsen
1992 – Mari Osmundsen
1993 – Edvard Hoem
1994 – Tor Fretheim
1995 – Olav Zakariassen
1996 – Vetle Lid Larssen
1997 – Torgrim Eggen
1998 – Britt Karin Larsen
1999 – Lars Saabye Christensen (50-årsjubileum)

Tidligere norske litteraturpriser
Utmerkelser etablert i 1951
Opphør i 1999
Newsmax.com

Newsmax.com er en amerikansk nyhetsinternettside. Den er selverklært høyreorientert og promoterer seg selv som «en ledende konservativ nyhetskilde som tilbyr et alternativ til den liberale mainstream media». En egen seksjon er tilegnet partisk journalistikk.

Newsmax ble grunnlagt i 1998 av journalist Christopher Ruddy, som er nåværende president, administrerende direktør og redaktør. Hovedkvarteret er i West Palm Beach, Florida.

Selskapet som driver nettsiden, Newsmax Media, publiserer også månedsmagasinet Newsmax. Selskapets eier er Richard Mellon Scaife.

Referanser

Eksterne lenker
 
 NewsMax.com company news
 Wired News: NewsMax Knows Its Audience

Nettsteder
Etableringer i 1998