alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
The Tour Championship

The Tour Championship er en golfturnering på PGA-touren, og den siste turneringen i sesongen. Den spilles på East Lake Golf Club i Atlanta i Georgia. Siden 2002 har den hatt det offisielle navnet THE TOUR Championship presented by Coca-Cola. Den ble avholdt første gang i 1991 som arvtaker til Nabisco Championship, som ble arrangert fra 1987 til 1990.

De 30 beste på PGA-tourens pengeliste etter den nest siste turneringen kvalifiserer seg til The Tour Championship, som er en av de rikeste turneringene i golf. 

Til og med 2006 fant turneringen sted tidlig i november, uken etter den tilsvarende turneringen i Europa, Volvo Masters Andalucia, noe som gjorde at spillere som er medlem av både PGA-touren og Europatouren fikk anledning til å spille i begge sesongavslutningsturneringene. Etter The Tour Championship ble pengelisten sluttført. Det ble arrangert flere turneringer mellom The Tour Championship og jul, men premiepenger som ble vunnet i disse var uoffisielle.

Fra 2007 ble turneringen den siste av de fire sluttspillturneringene i FedEx-cupen. Turneringen ble flyttet til september. Fra 2013 var det også den siste turneringen gjennom hele sesongen på PGA-touren.

Vinnere

 2020 Dustin Johnson
 2019 Rory McIlroy, Nord-Irland
 2018 Tiger Woods, USA
 2017 Xander Schauffele, USA
 2016 Rory McIlroy, Nord-Irland
 2015 Jordan Spieth, USA
 2014 Billy Horschel, USA
 2013 Henrik Stenson, Sverige
 2012 Brandt Snedeker, USA
 2011 Bill Haas, USA
 2010 Jim Furyk, USA
 2009 Phil Mickelson, USA
 2008 Camilo Villegas, Colombia
 2007 Tiger Woods, USA
 2006 Adam Scott, Australia
 2005 Bart Bryant, USA
 2004 Retief Goosen, Syd-Afrika
 2003 Chad Campbell, USA
 2002 Vijay Singh, Fiji
 2001 Mike Weir, Canada
 2000 Phil Mickelson, USA
 1999 Tiger Woods, USA
 1998 Hal Sutton, USA
 1997 David Duval, USA
 1996 Tom Lehman, USA
 1995 Billy Mayfair, USA
 1994 Mark McCumber, USA
 1993 Jim Gallagher jr., USA
 1992 Paul Azinger, USA
 1991 Craig Stadler, USA
 1990 Jodie Mudd, USA
 1989 Tom Kite, USA
 1988 Curtis Strange, USA
 1987 Tom Watson, USA

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil på PGATOUR.com

Golfturneringer i USA
Repeterende arrangementer etablert i 1987
Sport i USA i 1987
Sport i Georgia (USA)
Atlanta
Ian Poulter

Ian Poulter (født 10. januar 1976) er en engelsk golfspiller. Han var medlem av både PGA-touren og Europatouren, men spiller fra 2022 i LIV Golf.

Poulters første seier som profesjonell var i Open de Côte d'Ivoire på Challenge-touren i 1999, og han fikk spillerett på Europatouren gjennom kvalifiseringsskolen senere samme år. I hans første sesong (2000) vant han Italian Open og ble utnevnt til Sir Henry Cotton Rookie of the Year. Videre seire fulgte i hver av de neste fire sesongene. Han var blant de ti øverste på pengelisten (Order of Merit) i 2003 og 2004.

Poulter var med på det seirende europeiske laget i Ryder Cup i 2004, som gav ham spillerett på PGA-touren.

Seire på Europatouren 
 2011 Volvo World Match Play Championship
 2010 WGC–Accenture Match Play Championship, UBS Hong Kong Open
 2009 Barclays Singapore Open
 2006 Open de Madrid Golf Masters
 2004 Volvo Masters Andalucia
 2003 Celtic Manor Wales Open, Nordic Open
 2002 Italian Open
 2001 Moroccan Open
 2000 Italian Open

Eksterne lenker 
 
 
 Profil på Europeantour.com

Engelske golfspillere
LIV Golf
Personer fra Hitchin
Bær

Bær er vanligvis betegnelsen på en type små spiselige frukter som vanligvis inneholder flere frø. Disse fruktene er ofte søte og saftige. Bær har ofte en farge som skiller dem fra omgivelsene for å øke sjansen for at dyr skal ete dem og dermed spre frøene. Når for eksempel en fugl eter et bær, vil den ikke klare å fordøye frøene, og disse kommer uskadde ut sammen med fuglens avføring. Siden fugler ofte flyr over lange avstander, er dette en effektiv måte for bærplantene å spre seg over store områder på.

Botanisk sett er bær en frukttype, nærmere bestemt en saftig, kjøttfull frukt produsert fra ett eneste fruktemne. I de fleste tilfeller har bæret flere frø, men her finnes unntak (f.eks. avokado)

Begrepet bær brukes altså på en annen måte i botanisk sammenheng enn det gjør i mat-sammenheng. Etter botanikkens definisjon er bringebær ikke et bær, men en sammensatt steinfrukt (samfrukt). Fordi blomsterbunnen følger med bæret hos bjørnebær kan denne frukttypen karakteriseres som en hjelpefrukt ("falsk frukt"). Jordbæret er også en hjelpefrukt fordi det kjøttfulle i jordbæret er blomsterbunnen hvor de små nøttene er spredd utover. Kirsebær er heller ikke et bær etter botanisk definisjon fordi frøet her omgis av først en hard indre del ("steinen") og så en saftfull ytre del. Denne frukttypen kalles steinfrukt, vanlig i deler av rosefamilien. Vanligvis har steinfrukter kun én "stein", men det finnes unntak (mjølbær, krekling).

Eksempler på bær i botanisk sammenheng er tomat, banan, agurk, appelsin, druer, kumquat og avokado.

Liste over bærsorter 
De vanligste bærsortene i Norge (etter den dagligdagse definisjonen):
 bjørnebær
 blåbær
 boysenbær
 bringebær
 jordbær
 multer
 rips
 solbær
 stikkelsbær
 tranebær
 tyttebær

Eksterne lenker 
 

Plantemorfologi
Munk

Se også Munk (fugl).

En munk (fra gresk monakhos, «alene») er en mann som har avgitt et løfte om å vie sitt liv til sin religion innenfor spesielle rammer. Munker finnes innenfor flere religioner, men uttrykket brukes spesielt mye innen kristendom og buddhisme, og til dels innen hinduisme og andre religioner.

Ordet, i den greske formen monakhos, ble opprinnelig brukt om kristne eremitter som viet seg til Gud.

Kristne munker
Det finnes flere former for munkeliv. To hovedretninger er eremittilværelsen og koinobittilværelsen, det vil si å leve enten som eneboer eller i et klosterfellesskap. Munkene avlegger spesielle løfter, som både innenfor kristendommen og buddhismen inkluderer fattigdomsløfte, sølibats-løfte og lydighetsløfte. Trappistordenen kjennetegnes av kontinuerlig taushet og streng faste, askese og forbud mot vitenskapelige studier. En moderne trappist, Thomas Merton, har skrevet at atmosfæren i klosteret var mer preget av atletisk aktivitet enn av kontemplativ stillhet og fred. I cistercienserordenen avlegges taushetsløfte. Munker som jobbet som smeder, fikk likevel lov til å snakke sammen, ellers mislyktes arbeidet deres. Videre hadde to munker som pløyde et jorde sammen, lov til å snakke sammen ved enden av jordet, så de ble enige om å snu.

Buddhistiske munker
Buddha stiftet munke- og nonneordner for sine disipler mens han levde for å videreføre læren (dharma), og for at munker og nonner skulle virke som eksempler for lekfolk.

Reglene for munker og nonner er angitt i Vinaja Pitaka og aksepteres av de fleste skolene. Det finnes variasjoner og tillegg til disse levereglene.

Munker og nonner forlater sine familier, lever i sølibat og gir avkall på personlige eiendeler og verdslige forpliktelser. Tradisjonelt lever nonner og munker av donasjoner fra lekfolk. Mange gir opplæring i dharma, og enkelte munker og nonner arbeider også med veldedig virksomhet. Først og fremst skal munker og nonner arbeide aktivt med å bli kjent med sitt eget sinn for å få kontroll over sitt eget tanke- og følelsesliv slik at de kan dyrke frem sine positive egenskaper. Bønn og meditasjon brukes som virkemidler for å oppnå dette.

Munker og nonner nyter stor respekt blant lekbuddhister, og sangha er en av de tre juveler. Buddhister er takknemlige for at sangha har holdt læren levende gjennom 2.500 år, og fordi det regnes som beundringsverdig å vie livet sitt til å trene seg opp til å bli en buddha.

I mange tradisjoner er det fullt akseptert å vende tilbake til det verdslige livet etter å ha levd en tid som munk eller nonne. I Thailand har muligheten for å gå i kloster tradisjonelt ført til sosial mobilitet siden en munkeutdannelse har blitt ansett som en god bakgrunn for å få stillinger i det offentlige.

Hinduistiske munker
Hinduistiske munker vier seg til en av mange guder i religionens pantheon.

Konfucianske munker
Shaolin-munker, en gruppe kinesiske konfucianere, trenes fra barnsben av i kampsport og bruk av eksotiske våpen, og blir dermed ekstremt refleksive og raske.

Referanser

Se også
Kloster
Nonne
Religiøs orden

Eksterne lenker 
 Klosterløfte, artikkel hos Store norske leksikon

Geistlige titler
Yrkesbeskrivelser
Roberto Carlos

For den brasilianske popstjernen, se Roberto Carlos Braga

Roberto Carlos da Silva Rocha (født 10. april 1973 i Garça, São Paulo) er en brasiliansk tidligere fotballspiller. Hans siste opptreden som fotballspiller var som spillende manager i den indiske klubben Delhi Dynamos i 2015.

Roberto Carlos er regnet som en av tidenes beste venstrebacker innen fotballen. Han hadde en energisk spillestil, men mest av alt er det den dødelige skuddfoten han er kjent for.

På klubbnivå har Roberto Carlos spilt for Palmeiras, Inter Milan, Real Madrid, Fenerbahçe og Anzji.

Han har over 100 landskamper for , og var med på å vinne VM i 2002 etter å ha tatt sølv i 1998. Han ble verdensberømt etter at han scoret et utrolig frisparkmål mot  i prøve-VM 1997.

I desember 2004 fikk Roberto Carlos spansk statsborgerskap, men beholdt samtidig sitt brasilianske.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Brasilianske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 1998
Spillere i Fotball-VM 2002
Spillere i Fotball-VM 2006
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Fotballspillere for SE Palmeiras
Fotballspillere for FC Internazionale Milano
Fotballspillere for Real Madrid CF
Fotballspillere for Fenerbahçe SK
Fotballspillere for FK Anzji Makhatsjkala
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Personer fra regionen Marília
Verdensmestere i fotball
Olympiske medaljevinnere i fotball
Agostino Spinola

Agostino Spinola (født ca. 1482, død 18. oktober 1537) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Perugia.

Han ble kreert til kardinal i mai 1527 av pave Klemens VII. Det var hans første konsistorium.

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Italienske kardinaler
Italienske katolske biskoper
Fødsler på 1400-tallet
Dødsfall i 1537
Såpe

Såpe er stoffer, nærmere bestemt alkalisalter, som brukes til å løsne smuss fra overflater som hud og klær. Natriumsalter brukes til å lage faste såper, mens kaliumsalter brukes til å lage flytende såper.

Historie 
Ved å legge bladene av såpenellik (Saponaria officinalis) i vann får man såpe.  Såpe kan lages ved å blande fett, for eksempel planteolje eller dyrefett, med aske og vann.  De eldste kjente bevisene for bruk av såpe er 4800 år gamle, fra datidens Babylon.  En babylonsk oppskrift på produksjon av såpe, skrevet på en leirtavle, er 4200 år gammel.  Under utgravingene etter vulkanutbruddet i Pompei i år 79 fant man en såpefabrikk.  

Ordet 'såpe' har sammenheng med protogermansk 'saipo', som ble til latinsk 'sapo'.

Produksjon

Syrekatalysert hydrolyse 
Ved syrekatalysert hydrolyse av triglyserider dannes fettsyrer som ved nøytralisering med lut gir såpe. For eksempel:

stearinsyre + lut → såpeløsning → fast såpe (natriumstearat)

C17H35COOH(l) + NaOH(aq) → C17H35COO-(aq) + Na+(aq) → C17H35COONa(s)
Hydrokulose er det som skaper reaksjonen mellom atomene.

Basisk hydrolyse 
Ved basisk hydrolyse av triglyserider dannes fettsyrers alkalisalter (såpe) og glyserol. For eksempel:

Virkning 
Når en fast såpe løses i vann får vi en løsning med natriumioner og fettsyreioner. For eksempel:

C17H35COONa(s) → C17H35COO-(aq) + Na+(aq)

Vann er et godt løsemiddel, men det er polart og løser derfor ikke upolart smuss. Fettsyreionene, såpeanionene, derimot, har en hydrofob upolar del og en hydrofil polar del:

Såpeanionene kiler seg inn mellom vannmolekylene i overflaten og reduserer derfor overlatespenningen i vannet. Da preller ikke vannet av, men fukter tøyet. Etter hvert som konsentrasjonen av såpe øker, dannes det et enmolekylært lag av såpeanioner på overflaten og i løsningen dannes det miceller. En micelle er en gruppe såpeanioner som er gått sammen i en kuleliknende form der hydrokarbon-halene peker innover mot sentrum av kulen, og de polare hodene ligger ytterst og danner hydrogenbindinger med vann. En micelle inneholder 50-100 såpeanioner så illustrasjonen er ikke helt nøyaktig :

Den upolare delen av såpeanionene søker seg vekk fra det polare vannet og fester seg på smuss. De trenger seg også inn mellom fibrene og mellom fiber og smuss slik at smusset løsner. Den upolare delen av såpeanionene binder seg til fettet slik at de (såpeanionene) ligger som en film rundt hver enkelt fettdråpe. Filmen gjør at dråpene ikke slår seg sammen og ikke fester seg til tøyfibrene igjen. Såpeanionene som festet seg til fibrene har den polare delen ut mot vannet, og vil derfor frastøte filmen rundt det frigjorte fettet.

Se også
 Vaskemidler

Eksterne lenker

 Miljødirektoratet: Kjemikalie
 Miljøstatus i Norge: Miljøgifter

Kjemiske forbindelser
Rengjøringsmidler
Stian Grimseth

Stian Grimseth (født 24. juli 1972 i Bergen, Hordaland) er en norsk vektløfter fra Naustdal i Sogn og Fjordane. Han innehar flere nasjonale og internasjonale topplasseringer fra sin aktive periode på 1990- og 2000-tallet.
 
Grimseth vant tolv NM-gull på rad i perioden 1993 til 2004, og ytterligere to NM-gull i 2007 og 2008. Fra 1995 til 2004 vant han også kongepokalen, for å ha vært NMs poengmessig beste løfter uavhengig av vektklasse. Internasjonalt har Grimseth konkurrert en rekke ganger i både VM og EM. Han vant han blant annet gull i rykk under EM i 1996 og 1997, og bronse sammenlagt i 1997. Han innehar dessuten norske og nordiske rekorder i både rykk, støt og sammenlagt. Grimseth var tatt ut til OL i 1996, 2000 og 2004, men fikk stående resultat kun i 1996. I 2004 løftet han 185 kg i rykk, men fikk en skade i sitt første forsøk i støt på 205 kg, og ble dermed stående uten resultat. I 2009 deltok Grimseth i NRK-programmet Mesternes Mester, hvor han endte på andreplass, etter at han i finalerunden tapte i ballongholding mot tidligere toppsyklist Dag Otto Lauritzen.

Resultater og meritter i vektløfting http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2015051108089

NM i vektløfting

Junior-NM i vektløfting

Ungdoms-NM i vektløfting

Nordisk mesterskap i vektløfting

Junior-Nordisk i vektløfting

Dopingsaken 
Grimseth avla en positiv dopingprøve under et internasjonalt stevne på Vigrestad 2. september 2000. Prøven inneholdt spor etter det anabole steroidet nandrolon. Dopingsaken ble kjent 16. september 2000 på åpningsdagen til Sydney-OL.

Grimseth bedyret sin uskyld, og la forklaringen til forurenset kosttilskudd, etter å ha tatt kosttilskuddet Ribose. Selv om han fikk støtte av Olympiatoppens toppidrettssjef Bjørge Stensbøl, ble han hjemsendt før han fikk konkurrere i Sydney.

9. mai 2001 ble Grimseth dømt av domsutvalget i Norges Idrettsforbund (NIF). På grunn av de formildende omstendigheter ble dommen på seks måneders utestengelse. Det internasjonale vektløfterforbundet (IWF) holdt en strengere linje, men reduserte straffen fra 24 til 15 måneders utestengelse etter et møte 5. juli.

Produsenten av kosttilskuddet Ribose, heter Universal Nutrition. Grimseth forberedte et søksmål mot produsenten fra 2002, og saken skulle opp for en amerikansk domstol i New Jersey. I juni 2006 inngikk partene forlik av ukjent størrelse. Med dette forliket anser Grimseth seg som renvasket.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Stian Grimseth cup, blir årlig avholdt i Førde

Norske vektløftere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1996
Vektløftere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2004
Vektløftere under Sommer-OL 2004
Dopingsaker i vektløfting
Mesternes Mester-deltakere
Personer fra Naustdal kommune
Kongepokalvinnere i vektløfting
El Caco

El Caco (spansk for «Tyven») er et rockeband fra Lillestrøm som ble stiftet i 1998 og har fram til nå gitt ut fem plater. Bandet er mest kjent for sangen «Substitute» fra albumet The Search. Videoen til «Substitute» ble laget av Qvisten Animation Studios. For albumet vant de Alarmprisen 2006 i klassen heavy metal og ble nominert til Spellemannprisen 2005 i klassen metal. I tillegg ble de nominert til Spellemannprisen 2012 i klassen metal for albumet Hatred, Love & Diagrams.

Medlemmer

Nåværende medlemmer 
 Øyvind Osa – vokal, bassgitar
 Anders Gjesti – gitar
 Fredrik Wallumrød – trommer

Tidligere medlemmer 
 Thomas Fredriksen – trommer, 1999–2007

Tidslinje

Diskografi 
 Viva (2001) 
 Solid Rest (2003) 
 The Search (2005) 
 From Dirt (2007)
 Heat (2009)
 Hatred, Love & Diagrams (2012)
 7 (2016)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Bandets myspaceside

Norske rockegrupper
Vinnere av Alarmprisen
Band etablert i 1998
CP/M

CP/M er et operativsystem for datamaskiner basert på 8 biters prosessorer fra Intel (8080/85) og Zilog (Z80).  Systemet ble utviklet av Gary Kildall, innehaver av selskapet Digital Research, Inc. i California i 1974. Forkortelsen CP/M sto opprinnelig for 'Control Program/Monitor', men ble senere endret til 'Control Program for Microcomputers'.  

Datamaskiner med CP/M og S-100-buss, for eksempel MITS Altair, ble tidlig en de facto standard for mikrodatamaskiner, og dominerte markedet for biters mikromaskiner på slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet. Den viktigste suksessfaktoren - og samtidig CP/Ms største bidrag til teknologiutviklingen - var imidlertid hardware-uavhengighet. Ved å skille ut de hardware-avhengige delene av systemet, og gjøre dem enkle å tilpasse til ulike systemer, sørget CP/M for å senke terskelen for nye aktører i markedet. Mot slutten av 1970-tallet var CP/M i bruk på over 3.000 ulike systemer med over en  kvart million solgte lisenser. 

Systemet ble en standard-plattform for applikasjonsutvikling som forårsaket en eksplosjon i software-markedet, både det kommersielle og blant entusiaster. Den hardware-avhengige delen av systemet ble kalt BIOS – Basic Input/Output System, en betegnelse som lever videre i dagens PC-er. 

Digital Research videreuviklet operativsystemet og tilhørende verktøy i flere runder fra 1975 til 1983, med CP/M 3, også kjent som 'CP/M Plus', som siste versjon. I mellomtiden hadde selskapet også utviklet en versjon for 16 bits (Intel 8086/8088) systemer. CP/M-86 ble lansert i 1982 og var funksjonelt identisk med sin 8-bits lillebror. Systemet ble videreutviklet med flerbruker-støtte (MP/M-86) og senere omdøpt til Concurrent CP/M-86. For å skille 8-bits og 16-bits systemene tydelig fra hverandre, blir 8-bits systemet ofte betegnet som 'CP/M-80'.

Norske Kontiki Data (senere Tiki Data) ble i 1984 saksøkt av lisensinnehaverne til CP/M for sin norske CP/M-klone KP/M. Ettersom det å klone software var relativt nytt på den tiden, førte ikke rettssaken fram og Kontiki døpte om KP/M til Tiko for å unngå mer trøbbel.

Seattle Computer Products benyttet trolig samme 'knep' med 86-DOS, som senere ble kjøpt av Microsoft, omdøpt til MS-DOS/PC-DOS og lisensiert til IBM i 1982 for bruk sammen med  den nye IBM PC. Derfor blir det ofte hevdet at CP/M la et viktig grunnlag for den milliardbedriften Microsoft er i dag.

Rettighetene til CP/M har vært gjennom flere eiere i årenes løp, inklusive Novell og Caldera. Den siste eieren, Lineo Inc., en avlegger av Caldera, friga all CP/M kildekode som Open Source i 2001.

CP/Ms viktige bidrag til teknologiutviklingen ble understreket da Organisasjonen IEEE i 2014 innlemmet systemet i sin Milestones-liste og la ned en hedersplakett i nærheten av der Gary Kildall bodde, i Pacific Grove, California. Kildall blir også anerkjent som en viktig bidragsyter til amerikansk teknologiutvikling i boken They Made America (2004).

Gary Kildall hadde norsk-ættet far, og en halvt svensk mor. Han og døde i en ulykke i 1994.

Referanser

Operativsystemer
Programvare fra 1974
Total faktorproduktivitet

Total faktorproduktivitet er en slags uforklart restfaktor som gjør at produksjonsfaktorene blir utnyttet så effektivt at produktiviteten øker og bidrar til en selvforsterkende økonomisk vekst over lengre tid.

Det vil si at desto høyere total faktorproduktivitet, desto høyere BNP for samme mengder av arbeidskraft og realkapital.

Jo lavere total faktorproduktivitet, jo lavere langsiktig vekst. 

Cobb-Douglas-produktfunksjonen:
forutsatt at og 
Her er: Y = Reelt BNP, A = Total faktorproduktivitet, a = Andel av bruttokapitalinntekter i BNP, K = Realkapital, L = Sysselsetting

Makroøkonomi
ND

ND, Nd, nD og nd kan bety:

ND

 Norsk Data
 Nord-Dakota

Nr

nR

nr
Gianluigi Buffon

Gianluigi Buffon Masocco (født 28. januar 1978) er en italiensk fotballspiller som spiller for SSD Parma Calcio 1913.

Han har spilt 176 kamper på .

Klubbkarriere 
Buffon startet karrieren i Parma i 1995, og gikk til Juventus i juli 2001 for om lag 400 millioner kroner, som da var tidenes dyreste keeper. Han er idag tidenes femte dyreste keeper.

I 2004–05 hjalp Buffon Juventus til lagets tredje Serie A-tittel på fire sesonger. Buffons utrolige redninger i den avgjørende kampen mot AC Milan var med på å avgjøre kampen. Tittelen ble, i likhet med neste års tittel, imidlertid trukket tilbake etter dommerskandalen i 2006.

Da Juventus ble flyttet ned til Serie B, valgte Buffon å bli i klubben, til tross for at han kunne gått til en rekke andre klubber. Kontrakten med Juventus ble våren 2007, da klubben var sikret opprykk til Serie A igjen, forlenget til 2012.

Buffons debut i Serie A var for Parma mot Milan, 19. november 1995.

Den 11. mai 2016 skrev han under en ny kontrakt til 30. juni 2018 med Juventus.

Den 4. juli 2019 kom han tilbake til  etter ett år i den franske klubben Paris Saint-Germain FC. Han skrev han under en ettårskontrakt til 30. juni 2020.

Landslagskarriere 
Buffon debuterte for landslaget mot  29. oktober 1997.

Etter å ha vært reserve for Gianluca Pagliuca under VM 1998 og gått glipp av EM 2000 på grunn av en skade, startet Buffon for Italia under VM 2002 og EM 2004.

I VM i 2006, som Italia vant, ble Buffon kåret til beste keeper og fikk Lev Jasjin-prisen. Buffon er den spilleren med flest kamper for det Italienske landslaget.

Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.

Buffon ga seg på landslaget etter tapet mot  i kvalifiseringen til VM 2018.

Involvering i dommerskandalen 2006 
Den 12. mai 2006 ble det påstått at fire Juventus-spillere var mistenkt for å ha satset penger på kamper som de selv hadde deltatt i. To av dem skulle ha vært stjernene Gianluigi Buffon og Fabio Cannavaro, ifølge svenske Expressen,, og nevner to cupkamper mot Atalanta i 2006 og i 2005 hvor Juventus tapte. Buffon ble frikjent.

Meritter 
 Serievinner: 2002, 2003, 2012, 2013, 2014, 2015 
 Cupvinner: 1999, 2015
 Gull i den italienske supercupen: 1999, 2002, 2003, 2012, 2013
 UEFA-cupen: 1999
 Gull i fotball-VM 2006
 «Lev Jasjin-prisen» for beste keeper: VM i 2006
 Årets beste keeper (FIFA): 2003, 2004, 2005, 2006.
 Ligue 1 : 2018–19

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 

Italienske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 1998
Spillere i Fotball-VM 2002
Spillere i Fotball-EM 2004
Spillere i Fotball-VM 2006
Spillere i Fotball-EM 2008
Spillere i Fotball-VM 2010
Spillere i Fotball-EM 2012
Spillere i Fotball-VM 2014
Spillere i Fotball-EM 2016
Spillere i FIFA Confederations Cup 2009
Spillere i FIFA Confederations Cup 2013
Fotballspillere for Parma FC
Fotballspillere for Juventus FC
Fotballspillere for Paris Saint-Germain FC
Personer fra Carrara
Verdensmestere i fotball
Målvakter i fotball