alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Textron

Textron er et stort amerikansk konsern grunnlagt i 1923. Selskapet har 44 000 ansatte i nesten 40 land og er involvert i en rekke forskjellige industrier, fra produksjon av helikoptre og passasjerfly til golfbiler og gressklippere.

Blant avdelingene i Textron er Bell Helicopter Textron,  Cessna Aircraft Company, E-Z-GO og Jacobsen.

Textron er utelukket fra Statens Pensjonsfond pga. produksjon av klasebomber.

Eksterne lenker
 

 
Etableringer i 1923
Airbus AS332 Super Puma

Airbus Helicopters (tidligere Eurocopter) AS332 Super Puma (opprinnelig bygget av Aérospatiale) er en helikoptertype for sivilt og militært bruk som bygges av Airbus Helicopters. Den er en forbedret og større type basert på den tidligere Aérospatiale Puma. Super Puma fløy første gang i 1978, og har større passasjerkabin og kraftigere motorer enn Puma.

Utvikling 
Typen Super Puma er videreutviklet fra den opprinnelige Super Puma (AS332L) til Super Puma Mk 1 (AS332L1), med kraftigere motorversjon (MAKILA 1A1) og andre forbedringer. Super Puma Mk 2 (AS332L2) er den nyeste versjonen, hvor det i tillegg til enda kraftigere motorer (MAKILA 1A2) blant annet også er en lengre kabin, større rotordiameter og forbedret avionikkutrustning. Siste skudd på stammen er sivilt betegnet som EC225. Denne har samme utvendige mål som AS332L2, men kraftigere motorer (MAKILA 2A), mange forbedringer i kraftoverføring, rotorsystem og avionikk. Dette gir mer nyttelast, større rekkevidde og høyere marsjhastighet. EC225 ble tatt i bruk i Norge i 2008.

Bruksområder 
Typen har vært levert til 37 militærstyrker samt til om lag 1 000 sivile operatører. Super Puma har vist seg spesielt godt egnet til bruk i oljeindustrien, hvor den blant annet frakter folk og utstyr mellom land og oljeplattformer.

Ulykker 

8. september 1997 – Norneulykken: Et AS 332L1 Super Puma helikopter havarerte under transport av personell fra Brønnøysund til Nornefeltet etter at det oppstod en alvorlig teknisk feil. 12 personer ble drept.

1. april 2009: En AS 332L2 Super Puma havarerte underveis mellom Aberdeen og Miller-plattformen etter at det oppstod en alvorlig teknisk feil. 16 personer omkom.

Fakta Super Puma Mk 1

 Besetning: 1–2
 Passasjerer: 18–24
 Lengde:  16,29 m 
 Rotordiameter: 15,6 m
 Vekt, tom: 4 460 kg 
 Maksimal avgangsvekt: 8 600 kg 
 Motorer: 2× Turboméca Makila 1A1 turbinmotorer, 1 357 kW 
 Maksimal hastighet: 278 km/t
 Rekkevidde: 831 km
 Flyhøyde: Opp til 7 200 m (19 750 ft)

Referanser

Helikoptre
Airbus Helicopters
Gaula (avis)

Gaula er en avis som utgis på Melhus i Trøndelag. Den har også stoff fra nabokommunen Midtre Gauldal og Leinstrand og Byneset i Trondheim. Avisa ble etablert i 2001. Redaktør er Åsmund Snøfugl, og avisas utgivelsesdag er onsdag. Avisa holder til i Melhuset i Melhus sentrum.

Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.

Referanser

Aviser i Trøndelag
Kultur i Melhus
Aviser etablert i 2001
Næringsliv i Melhus
B

Denne artikkelen omhandler bokstaven B. For annet bruk se B (andre betydninger).

B, b er den andre bokstaven i det latinske alfabetet. Den tilhører den gruppen bokstaver vi kaller konsonanter.

Det antas at opphavet for bokstaven er et piktogram som representerte grunnplanen for et hus i egyptiske hieroglyfer eller i det førsemittiske alfabetet. 

En liten b, , blir brukt i musikknotasjon til å markere toner som er senket en halv tone.

Koder for datamaskinen

Alternative representasjoner av B

Bruk 
 B er nasjonalt kjennemerke for biler fra Belgia.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bokstaver i det latinske alfabetet
 

  Tall & Bokstav kombinasjoner:    

	B0 	B1 	B2 	B3 	B4 	B5 	B6 	B7 	B8 	B9 	  	  	0B 	1B 	2B 	3B 	4B 	5B 	6B 	7B 	8B 	9B
E (andre betydninger)

E eller e kan vise til 
 E – den femte bokstaven i det latinske alfabetet
 Е – den niende bokstaven i det kyrilliske alfabetet
 E eller epsilon – den femte bokstaven i det greske alfabetet
  E – note i musikkskala
 E i sekstentallsystemet – representasjon av tallet 14
 E, Spania – nasjonalitetsmerke for biler
 ℮ – EU-merket
 e (matematikk) – Eulertallet, matematisk konstant tilnærmet lik 2,7182…
 e (språk) – blandingsspråk som snakkes i Guangxi i Kina
 E (postområde) – postområde i London
 E, € eller euro – EUs valuta
 E eller ecstasy – narkotisk stoff
 e eller elementærladning – ladningen til ett enkelt proton
 e eller exa – SI-prefikset 1018
 E eller irradians – styrke for elektromagnetisk stråling
W

W (w), dobbelt-v er den tjuetredje bokstaven i det latinske alfabetet. Bokstaven fantes ikke på romernes tid. Den ble først brukt på 600-tallet av angelsaksiske skribenter. 
Det er ingen skiller mellom uttalen av w og v på norsk i og med at man ikke bruker den engelske uttalen av w. Før ca. 1800 ble w og v brukt om hverandre i norsk, nærmest tilfeldig. W forekommer ofte i eldre steds- og personnavn samt i en del fremmedord, men er ellers lite brukt i moderne norsk.

På walisisk regnes bokstaven for å være en trang bakre, eller nesten-trang nesten-bakre vokal, ikke en konsonant. Lydverdien dens er [ʊ] eller [u] («norsk o»). Siden den er en vokal, kan den opptre med de diakritiske tegn som andre vokaler kan ta på seg i walisisk, det seg være cirkumfleks som markerer lang vokal (ŵ), grav aksent som markerer kort vokal (ẁ), eller akutt aksent som markerer trykksterk vokal (ẃ).

Bruk
 W er det kjemiske symbolet for grunnstoffet wolfram.
 W er symbolet for watt i SI-systemet.
 W er også brukt som symbolet for arbeid (for engelsk work) i fysikk, tilsvarende A på norsk.  

 W kallenavn for USAs president George W. Bush, også «Dubya», (utt. /dø:b-jə/I) etter Texas-uttale. 
 W., en film om George W. Bush fra 2008 som har hentet tittel fra den tidligere presidentens kallenavn.

Se også 
 World Wide Web, forkortes ofte WWW, der uttalen kuriøst nok har tre ganger så mange stavelser som det fulle navnet. Detter gjelder både norsk og engelsk, selv om WWW på norsk også uttales «VVV».

Referanser 

Bokstaver i det latinske alfabetet
Z

Z er den 26. bokstaven i det latinske alfabetet. Bokstaven uttales «sett» på norsk.

Opphav 
Fønikerne kalte denne bokstaven for zayin, som betyr våpen. På fønikisk sto bokstaven antakelig for lyden dz. Grekerne adopterte denne bokstaven fra fønikerne og brukte den for stemt s-lyd, som i engelsk zap, og gav bokstaven navnet zeta.

Etruskerne adopterte så alfabetet inkludert denne bokstaven fra grekerne og brukte den for sin eneste s-lyd, som antakelig ble uttalt som vår norske S. Det etruskiske utseendet på bokstaven var det samme som det fønikiske og det tidlig greske.

Bokstaven Z sto opprinnelig på sjuendeplass i det latinske alfabetet, altså der G står i dag. Men romerne fant snart ut at de ikke hadde bruk for Z-en fordi det ikke fantes noen stemt s på latin, dermed fjernet de Z helt, og satte den nye bokstaven G inn på den samme plassen. Senere, da romerne ble bedre kjent med gresk, fant de ut at de nok allikevel hadde bruk for Z, nemlig når de skulle skrive greske navn og lånord. Men nå var jo den gamle plassen opptatt, så da måtte bokstaven legges til på slutten – etter Y, som de også hadde kommet på at de måtte gjeninnføre. Derfor er Z den siste bokstaven i den versjonen av det latinske alfabet som for eksempel brukes på engelsk.

I moderne europeiske språk står Z ofte for stemt s, som i engelsk, men også for ts, som i italiensk palazzo og tysk zehn, som uttales palatså og tsen.

Bruk

 I tegneserier brukes z ofte om lyden av snorking.
 På biler er Z nasjonalitetsmerket for Zambia.
 Z er symbolet for SI-prefikset zetta, og z er symbolet for zepto.
 I rørleggerterminologi er Z forkortelsen for designlengde, det vil si lengde av en rørdel (for eksempel midtstykket på et grenrør) unntatt lengden på eventuelle spissender eller muffer.
Z brukes som symbol i Russland under Russlands invasjon av Ukraina 2022.  I Tyskland ser delstatene Berlin, Niedersachsen og Bayern på bruk av symbolet Z til støtte for Russlands invasjon som en handling som kan være straffbar.

Referanser 

Bokstaver i det latinske alfabetet
Østbyen

For bydelen i Bodø, se Østbyen (Bodø)

Østbyen er fra 1. januar 2005 en av de fire administrative bydelene i Trondheim. Bydelen omfatter Møllenberg, Nedre Elvehavn, Rosenborg, Lade, Strindheim, Tyholt, Charlottenlund, Ranheim og Vikåsen
Finn Wagle

Finn Wagle (født 19. juni 1941) er tidligere biskop for Den norske kirkes bispedømme Nidaros. 

Wagle har teologisk utdannelse fra Menighetsfakultetet i Oslo, og ble cand.theol. i 1968. Fra 1970 til 1975 var han sokneprest i Sørreisa. Han var lektor ved menighetsfakultetets praktisk-teologiske seminar fra 1975 til 1981, instituttstyrer ved IKO fra 1981 og domprost i Trondheim fra 1988 til han i 1991 ble utnevnt til biskop i Nidaros. Han var preses (leder) i Bispemøtet fra oktober 2002 til september 2006.

Wagle ble i 2004 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.

I september 2007 valgte han å søke avskjed ved fylte 67 år. Han hadde ønsket å fortsette lenger, men valgte å søke avskjed av helsegrunner. Wagle holdt sin avskjedsgudstjeneste i Nidarosdomen 27. april 2008, og gikk av samme sommer.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Finn Wagles CV, bibliografi og et utvalg prekener
  Politiske taler av Finn Wagle, virksommeord.uib.no

Norske lutherske biskoper
St. Olavs Orden
Biskoper i Nidaros bispedømme
Bismerpund

Bismerpund  er en gammel måleenhet for vekt. Ifølge landsloven av 1277 ble et bismerpund inndelt i 24 bismermerker. På den tiden tilsvarte et bismerpund ca. 5,14 kg, men vekten økte med årene. Et bismerpund tilsvarte på 1800-tallet ca. 5,977 kg. Tre bismerpund utgjorde en vog (våg).

Forskjellige verdier

Fra 1683 var 1 bismerpund = 12 pund (= 24 merker) = 5,997 kg. Lov av 28. juli 1824 satte 1 bismerpund =5,977 kg.

Referanser 

Masseenheter
Gamle måleenheter
Fjerding

En fjerding har fra gammelt av blitt brukt som måleenhet i flere sammenhenger. Uttrykket betyr en fjerdepart eller 1/4.

Volum 
Fjerding er et gammelt hulmål for tørre varer. En fjerding er det samme som 34,7 liter. Det går fire fjerdinger på en tønne. En fjerding utgjøres av to skjepper à 17,4 liter.

Vekt
Fjerding er en gammel enhet for vekt. En fjerding betegner et fjerdedels skålpund, tilsvarende 0,125 kg.

Lengde
En fjerdingsvei er et gammelt lengdemål. I norrøn tid var en fjerdingsvei lik 8 000 fot (tilsvarende 2 275,2 meter eller 1/4 vei). En vei tilsvarte distansen på en rast og en mil og var opprinnelig 32 000 fot. I takt med endringene i foten (og tommen) endret derfor lengden på en fjerding seg med årene. I mål- og vektsystemet som ble brukt i Norge fra 1683 til 1887 (da metersystemet ble innført) var en fjerdingsvei omtrent 2 823,75 meter. Til vanns ble den også benevnt som et roskift. Etter 1887 ble den 2 500 meter og har blitt kalt en kvartmil til lands.

Et eksempel på tidlig bruk av lengdemålet har vi i beretninger fra bispevisitaser, bl. a. Jens Nilssøns ferd over Krokskogen (Oslomarka) fra 1594:

Tabell over gamle norske enheter for lengde

Én kvart var -alen.

Areal
I middelalderen var det vanlig å dele administrative distrikter inn i fjerdinger, som et herred, et kirkesogn eller lignende. Hole på Ringerike var for eksempel delt i Steinsfjerdingen, Årnesfjerdingen, Holefjerdingen og Bønsnesfjerdingen. En lignende inndeling fantes også i nabokommunen Norderhov og i den fjerne kommunen Enebakk. På Vestlandet utgjorde fjerdingen fjerdeparten av et fylke, mens den på Island utgjorde fjerdeparten av hele landet. I våre tidlige byer stammer begrepet kvartal fra en fjerding (altså en kvartpart eller en fjerdepart).

Tid
Fjerdingår er en gammel betegnelse for et kvartal, dvs tre måneder. 

Et eksempel på bruken av begrepet har vi fra Eilert Sundts "Haram. Et exempel fra fiskeri-distrikterne": "Det fjerdingår november, december og januar udmærker sig ved tilfældenes sjeldenhed i sammenligning med den lysere og roligere årstid." 

Masseenheter
Volumenheter
Flateenheter
Lengdeenheter
Gamle måleenheter
Tallord
Skjeppe

Skjeppe er et gammelt hulmål for tørre varer. En skjeppe tilsvarer 17,4 liter. Det går to skjepper på en fjerding (34,7 l) og åtte skjepper på en tønne (139 l).

Måleenheten mindre enn skjeppe har betegnelsen setting og tilsvarer 8,7 liter eller en halv skjeppe.

En skjeppe var også tidligere en bøtte eller et kar. Uttrykket «å stille/sette sitt lys under en skjeppe» betyr å skjule sitt lys, altså å være (falsk) beskjeden.

Hermeneutikk
Etter Det nye testamente, Bergprekenen, Matteus 5, 15. Synes i første omgang handle om det meningsløse i å sette et lys under en skjeppe eller en beholder og på den måten skjule det, og følgelig kvele det. I nyere oversettelser er ordet skjeppe erstatta med kar, eller bøtte, hvormed idiomet mister den mer direkte forbindelsen til den rikere flertydigheten idiomet opprinnelige har hatt. Som ordet 'skjeppe', speiler også de latinske og greske ordene det er oversatt fra et tilsvarende begrep om en gjenkjennelig hulromsenhet, mye anvendt, før den metriske revolusjonen gjorde dette allegoriske laget, hermeneutisk sett, mindre tilgjengelig. Ordspillet fremstår dermed som en advarsel mot å måle sitt lys, eller gradere andres(jf. forklaring i Wiktionary). 

Volumenheter
Gamle måleenheter
Logtun kirke

Logtun kirke er en steinkirke som ligger på halvøya Frosta i Trøndelag, like ved stedet hvor Frostatinget ble holdt. Man tror at både Frostatingets segl og lovbok – Frostatingsloven – har vært oppbevart i en kiste i kirken. Kirken har en spesiell altertavle som ble utskåret i 1652, og malt i 1655.

Ifølge Frostatingsloven var det en kirke her allerede på slutten av 1100-tallet, men den nåværende bygningen er trolig oppført omkring 1500-tallet. Den var hovedkirke på bygda frem til 27. desember 1862, da den ble vedtatt nedlagt pga. byggingen av en ny kirke på Presthus. Den nye kirken ble innviet 24. oktober 1866.

I  1903 ble kirken gitt til Fortidsminneforeningen – mot at de «holdt murene ved like» –. Murene ble restaurert og nytt tak ble lagt. Kirken blir brukt til bryllup og gudstjenester, og er om sommeren åpen for besøkende.

Litteratur

Eksterne lenker 
 Fortidsminneforeningen: Logtun kirke 
 
 
 

Kirker i Frosta
Kirker i Stiklestad prosti
Kulturminner i Frosta
Fortidsminneforeningens eiendommer
Norske middelalderkirker i stein
Religiøse bygninger fra 1500-tallet
Valgkirker i 1814
Fredete byggverk i Trøndelag
Kjølevæske

Kjølevæske er en betegnelse på en væske (freon) som har til oppgave å transportere termisk energi fra et sted til et annet. For å oppnå dette, bør det være en innstilt vannmengde som gjør at den klarer å varme/kjøle til riktig innstilt temperatur spesifikk varmekapasitet. Mens for freon så bruker man en ekspansjons-ventil som går inn til en fordamper som spruter inn freon og dermed kjøler, aggregattilstanden er da væske helt til den har blitt varmet opp å blir damp. Fordi vann er den væsken med høyest spesifikk varmekapasitet som er flytende ved normalt trykk og temperatur, er dette det mest brukte mediet i  kjølemaskiner/varmepumper som kjøler ned eller varmer opp vannet og transporterer dette videre.

Tilsetninger 
Mediet (væsken) skal holde flytende aggregattilstand ved lav temperatur, vanligvis også ved høy temperatur. Derfor er det vanlig å tilsette stoffer som senker frysepunktet, for eksempel alkoholer (glykol). Vann som fryser til is ekspanderer og kan føre til frostsprengte rør/radiatorer. Varmetransporten stopper også hvis kjølemediet fryser, og kjølemaskinen/varmepumpen vil ikke fungere.

Formål 
Kjølevæske brukes til å oppnå et av følgende 4 mål:
 Jevne ut en temperaturforskjell mellom steder eller tidspunkt.
 Utnytte den ovennevnte temperaturforskjellen til å gjøre mekanisk arbeid, for eksempel med en stirlingmotor eller en dampmotor. Dette vil også bidra til å utjevne temperaturforskjellen.
 Lage en temperaturforskjell ved hjelp av mekanisk arbeid. Det gjøres med en såkalt varmepumpe, slik som finnes i kjøleskap.
 Transportere varme bort fra noe som trenger kjøling. For eksempel en bilmotor, båtmotor, eller prosessor i en datamaskin.

 

 
Husholdningskjemikalier
Jüdisches Museum Berlin

Jüdisches Museum Berlin er et museum i Berlin som dokumenterer 2 000 års jødisk historie i Tyskland.

Det jødiske museet i Berlin ble første gang åpnet i 1933 i Oranienburger Straße, men ble stengt i 1938. Idéen om å gjenopprette museet ble først lagt fram i 1971, og en «forening for et jødisk museum» ble grunnlagt i 1975. Etter at Berlins bymuseum hadde vist en utstilling om byens jødiske historie i 1978, ble det åpnet en egen jødisk avdeling i bymuseet. I 1999 ble denne avdelingen gitt status som selvstendig museum. En egen bygning av Daniel Libeskind ble fullført i 1998 og offisielt åpnet i 2001. Museet har blitt et levende senter for jødisk historie og kultur i Europa.

Direktøren for museet er professor W. Michael Blumenthal, som opprinnelig er fra Berlin og var amerikansk finansminister under president Jimmy Carter.

Litteratur
 Schneider, Bernhard, Daniel Libeskind, Jewish Museum Berlin, Pestel forlag, ISBN 3-7913-2075-0

Eksterne lenker
 
 Bilder fra museet

Museer i Berlin
Friedrichshain-Kreuzberg
Jødedom i Berlin
Etableringer i 1933
Museer etablert i 1930-årene
1933 i Tyskland
Ali Hassan Salameh

Ali Hassan Salameh (, ) (1941 – 22. januar 1979), også kalt «den røde prinsen», var den antatte leder for organisasjonen Svart september, som var ansvarlig for München-massakren og andre aksjoner. Hans kodenavn var Abu Hassan. Han var også grunnlegger av Styrke 17. 

Salameh var målet for Mossad i Lillehammer-saken, som en del av operasjon Guds vrede.

Referanser

Litteratur 
 Bar-Zohar, Michael; Haber, Eitan (1983): The Quest for The Red Prince: The Israeli Hunt for Ali Hassen Salameh the PLO leader who masterminded the Olympic Games Massacre. Weidenfeld & Nicolson. ISBN 0-297-78063-8
 Bar-Zohar, Michael; Haber, Eitan (1. desember 2005): Massacre in Munich: The Manhunt for the Killers Behind the 1972 Olympics Massacre. The Lyons Press. ISBN 978-1592289455.

Palestinere
Personer fra Vest-Asia involvert i terroraktivitet
Personer fra Beirut
Dødsfall i 1979
Personer som led en voldelig død
Per Bredesen

Per Bredesen (født 22. desember 1930, død 3. oktober 2022) var en norsk fotballspiller. Han var proffspiller i Italia i mange år, og regnes som en av Norges beste spillere gjennom tidene av NFFs tidligere generalsekretær Nicken Johansen. Hans posisjon på banen var indre høyre, som grovt sett tilsvarer offensiv midtbanespiller etter dagens begreper.

Bredesen startet karrieren i Ørn-Horten på slutten av 1940-tallet, og ble raskt anerkjent som et av de største talentene i norsk fotball. Han debuterte på  allerede som 18-åring i 1949. Totalt spilte Bredesen 18 A-landskamper, og scoret sju landslagsmål, før han i 1952 ble signert av den italienske klubben SS Lazio.

Bredesen spilte tre sesonger i Lazio, og spilte senere for Serie A-klubbene Udinese Calcio, AC Milan, AS Bari og FC Messina Peloro. I 1957 ble han som første, og hittil eneste nordmann, italiensk seriemester med Milan. Totalt spilte Bredesen 212 kamper, og scoret 50 mål i italiensk fotball. Han la opp som profesjonell spiller, og returnerte til Norge i 1961, der han fortsatte karrieren på Ørn.

Da Bredesen ble Italia-proff, ble han også uaktuell for landslagsspill på grunn av Norges Fotballforbunds selvpålagte amatørbestemmelser, som sa at enhver spiller som mottar betaling for å spille fotball ble utestengt fra landslagsspill. Denne særnorske regelen ble opphevet i 1969, men da hadde Bredesen spilt sin siste sesong for Ørn Horten.

I 1962 ga han ut boken med tittelen Fotballen er rund på 146 sider på Aschehougs forlag.

Karriere som spiller 

* Kun seriekamper.

Bibliografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Per Bredesen på worldfootball.net
  Per Bredesen eu-football.info
  Per Bredesen - Et italiensk proffeventyr på fotballmuseet.blogspot.no, Publisert 7. august 2009.
  Per Bredesen – den glemte legenden på www.trenerforeningen.no, Publisert 14. november 2013 av Øyvind Johannessen.
  Solstrålen fra Horten på www.fotballsonen.com, Publisert 9. februar 2013 av Kasper Meidell.

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Norske bandyspillere
Fotballspillere for FK Ørn-Horten
Norske fotballspillere i Italia
Fotballspillere for AC Milan
Fotballspillere for SS Lazio
Fotballspillere for Udinese Calcio
Fotballspillere for AS Bari
Fotballspillere for ACR Messina Peloro
personer fra Horten kommune
Rathenow

Rathenow [] er en by i Brandenburg i Tyskland, beliggende ved elven Havel, omkring 70 kilometer vest for Berlin. Den er forvaltningssete for landkretsen Havelland.

Beskrivelse
Etter nyorganiseringen av kretsinndelingen i kongeriket Preussen etter Wienerkongressen ble Rathenow forvaltningssete for Westhavelland i regjeringsdistriktet Potsdam i provinsen Brandenburg. Byen ble utskilt fra Westhavelland som egen kommune i 1925.

Byen har vært et viktig senter for Preussens og Tysklands optiske industri.

Under den sovjetiske okkupasjonen fant det sted et opprør den 17. juni 1953, hvor lederne for den sovjetiske militæradministrasjonen ble lynsjet av borgerne.

I byen står bl.a. det store barokke minnesmerket for den store kurfyrstens slag mot Sverige i 1675.

Personer
Den tidligere norske biskopen Rosemarie Köhn er født i Rathenow.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker
 

Byer i Brandenburg
Veggli

Veggli er et tettsted i Rollag kommune i Viken. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger i Numedal ved Numedalslågen omtrent 66 kilometer nord for Kongsberg sentrum. Veggli kirke ligger her.

Veggli Vertshus har utleie av dresin til bruk på den nå nedlagte Numedalsbanen.

Fra Veggli går det vei vestover, over Vegglifjell. Den fører til Veggli Fjellstue og Vegglifjell Skisenter, Tessungdalen og Austbygde i Tinn kommune. Veien har grusdekke og bomavgift og er vinterstengt.

Referanser

Eksterne lenker 
 Turforslag til Blefjell og Vegglifjell på DNT og NRKs nettsted ut.no

Tettsteder i Viken
Bosetninger i Rollag
Kaplanturbin

Kaplanturbinen er en fullturbin som benyttes ved lave fallhøyder. Den ble konstruert av østerrikeren Viktor Kaplan i 1912. Den 7. august 1913 ble patentet på turbinen registrert i Østerrike. Grunnet flere små feil ble den ikke ferdigstilt før i 1922.  

Kaplanturbinen er formet som en propell som minner om en skipspropell. Denne turbintypen har størst virkningsgrad ved lave fallhøyder og stor vannmengde. 
Kaplanturbinen er derfor mye brukt i elvekraftverk.

Se også
Francisturbin
Peltonturbin

Referanser

Litteratur
Gschwandtner Martin: Gold aus den Gewässern: Viktor Kaplans Weg zur schnellsten Wasserturbine, GRIN Verlag 2007, ISBN 978-3-638-71574-4 (bok), ISBN 978-3-638-71515-7 (E-bok) (Prisbelønnet tysk bok om Viktor Kaplan, utviklingen av vannkraft og Kaplanturbinen basert på forfatterens dokorgradsarbeid)

Turbiner
Vannkraft