alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Yang Shangkun

Yang Shangkun (kinesisk: 杨尚昆, pinyin: Yáng Shàngkūn, født 1907 i Tongnan fylke (da) i provinsen Sichuan i Kina, død  14. september 1998 i Beijing) var Folkerepublikken Kinas president fra 1988 til 1993 og stedfortredende formann for Folkerepublikkens sentrale militærkommisjon.

Han tilhørte opprinnelig grupperingen som ble kalt de 28 bolsjeviker, og var en av de lengstlevende veteranene fra den lange marsjen. Fra 1956 til 1968 innehadde han flere førende funksjoner i Sentralkomiteen for Det kinesiske kommunistparti, men under kulturrevolusjonen ble han degradert. 

I  1978 ble han rehabilitert og i 1982 gjort til medlem av Politbyrået. Yang tilhørte den såkalte første ledelsesgenerasjon. Som president spilte han en nøkkelrolle sammen med Deng Xiaoping ved den militære undertrykkelsen av de pro-demokratiske demonstrantene i juni 1989 på Den himmelske freds plass i Beijing. Hans fetter Yang Jianhua kommanderte den svært disiplinerte 27. armé som ble kalt inn fra provinsen Hebei for å slå ned demonstrasjonene.

Selv om han hadde sterk innflytelse over Folkets frigjøringshær ble han avsatt av Deng Xiaoping i 1992 fordi han hadde forsøkt å avsette Jiang Zemin som partisjef. Man vet at  Yang og hans bror Yang Baibing hadde mange støttespillere og venner i hæren, og at Yangs fratreden ble fulgt av avsettelser av mer enn halvdelen av det ledende offisersskikt.

Yang Shangkun blir av de kinesiske kommunister regnet som en av de åtte eldste.

Referanser

Litteratur 
 Domes, Jurgen. Peng Te-huai: The Man and the Image, London: C. Hurst & Company. 1985. ISBN 0-905838-99-8.
 Eckholm, Erik. "Yang Shangkun, 91, Ex-China Chief, Dies". The New York Times. 15 September 1998. Retrieved 28 January 2012.
 Teiwes, Frederick C. "Peng Dehuai and Mao Zedong". The Australian Journal of Chinese Affairs. University of Chicago Press. No. 16, July 1986. pp.81–98. Retrieved 10 February 2012.
 Xinhua. "The Glorious, Militant Life of Yang Shangkun" The People's Daily. Retrieved 28 January 2012.

Kinas presidenter
Personer forfulgt eller i unåde under kulturrevolusjonen
Personer fra Chongqing
H.H. Kung

K'ung Hsiang-hsi (, født 11. september 1881 i fylket Taigu i prefekturet Jinzhong i provinsen Shanxi i Kina, død 16. august 1967 i Locust Valley på Long Island utenfor New York City), best kjent som H.H. Kung, var en kinesisk bankmann og politiker. H.H. Kung var i sin tid Kinas rikeste mann.

Liv og virke

Bakgrunn 
Kung nedstammet fra en slekt av rike handelsfolk bankierer i Taigu fylke i Shanxi-provinsen, og betraktet seg som en av etterkommerne etter Konfucius. Han kunne regne opp leddene bakover, og var selv etterkommer av filosofen i det 75. slektsledd. Kungs far var  Kung Fantsi (; 1861–1911).

H.H. Kung fikk sommeren 1901 hjelp av Luella Miner, en protestantisk misjonær uteksaminert fra Oberlin College i Ohio i USA, hjelp til å reise til Oberlin for høyere utdannelse. Men ved ankomst i San Francisco ble Kung og hans medreisende på grunn av Chinese Exclusion Act holdt i fengsel i flere uker til den kinesiske gegeralkonsul utløste dem ved å kausjonere for dem. De tok ble så nektet å reise til Obverlin for nok et år. Deres jernbanereise tok dem gjennom Canada, og det var bare etter en kraftig intervensjon fra en kongressmann for Ohio som gjorde at de kunne krysse grensen og inn i USA igjen. Kung fikk eksamen fra Oberlin i 1906, og fortsatte så med økonomistidier ved Yale University.

Han giftet seg med Soong Ai-ling, en av Soong-søstrene, og ettersom Chiang Kai-shek var gift med en annen av søstrene, ble de to svogre.

Politisk virke 
Kung var en tidlig støttespiller til Sun Yat-sen og senere til Chiang Kai-shek. Han var minister i Republikken Kinas regjering som industri- og handelsminister (1928–1931), finansminister (1933–1944), og guvernerør for Central Bank of China (1933–1945). Han kom med i eksekutivkomiteen for Kuomintang (KMT)  i 1931. 

I 1937 besøkte han og to andre kinesiske Kuomintang-representanter Tyskland, der de ble mottatt av Adolf Hitler. Dette var på et tidspunkt da Tyskland hadde et samarbeid med Republikken Kina, og det var kinesernes håp å kunne utdnytte dette vennskapet - som gikk tilbake til republikkens tidligste tider - for å få hjelp mot japansk ekspansjonisme.  

H.H. Kung var statsminister fra 1. januar 1938 til 20. november 1939.

Emigrasjon til USA 
I 1948, omkring avslutningen av den kinesiske borgerkrig, flyttet han til USA.

Referanser

Litteratur 
 Sterling Seagrave: The Soong Dynasty: Corgi Books, 1996, ISBN 0-552-14108-9
 Barnouin, Barbara and Yu Changgen. Zhou Enlai: A Political Life. Hong Kong: Chinese University of Hong Kong, 2006. ISBN 962-996-280-2.  Retrieved March 12, 2011.
 
 Gillin, Donald G.  Warlord: Yen Hsi-shan in Shansi Province 1911-1949.  Princeton, New Jersey: Princeton University Press.  1967.
  
 
 
 
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
 

Kinesiske økonomer
Etterkommere av Konfucius
Kung,H.H.
Kung,H.H.
Kung,H.H.
IOK-medlemmer
Museu Picasso

Museu Picasso (Picasso-museet) i Barcelona har en av de største samlingene av verker av den spanske kunstneren Pablo Picasso. Det er et av de mest besøkte museene i Barcelona. Museet ligger i fem sammenhengende palasser fra Middelalderen i bydelen Barri Gòtic.

Samlinga består av 4.249 verker. De fleste av dem er fra Picassos tidlige periode, da han bodde i Barcelona. Picasso kom til byen i 1894 da faren hans, som var kunstlærer, hadde fått jobb ved byens kunstskole. Høydepunktene i samlinga er to av Picassos første store verker, Første kommunion (1896) og Vitenskap og veldedighet (1897). Museet uttrykker særlig kunstnerens forhold til Barcelona, er forhold som starta i barndoms- og ungdomstida, og som varte helt til hans død. Mange av verkene ble donert av Picasso selv til museet i 1970, tre år før han døde.

Samlinger 
Museet inneholder følgende samlinger, sortert kronologisk:
 Málaga
 La Coruña
 Barcelona
 Málaga: sommerne 1896 og 1897
 Madrid
 Horta de Sant Joan
 Barcelona: 1899–1900
 Paris: 1900–1901
 Den blå perioden
 Den rosa perioden
 Barcelona: 1917
 1917–1957
 Las Meninas
 Picassos kobberstikk
 Picassos keramikk

Utstillinger 
Museu Picasso avholder ofte spesielle utstillinger hvor hans verker eller verker av andre kunstnere blir presentert. Fra tid til annen holdes det også seminarer og forelesninger om emner relatert til Picasso eller andre ting av interesse av spesialister fra hele verden.

Eksterne lenker 
 

Museer i Barcelona
Pablo Picasso
Museer etablert i 1963
1963 i Spania
Kunstmuseer i Spania
Hvalsey kirke

Hvalsey kirke (opprinnelig: Hvalseyjarfjardarkirkja, dansk: Hvalsø Kirke) er en gammel nordbokirke som ligger ved Hvalsey i Hvalseyjarfjord (Qaqortukulooq), ikke langt fra Qaqortoq, som er Sydgrønlands største by. 

Den ble trolig bygd på begynnelsen av 1300-tallet, og lå i det som Eirik Raude ga navnet Austerbygda da vikingene etablerte seg på Grønland omkring 1000. 

I 1408 ble det feiret bryllup i denne kirken. Fordi brudeparet var islendinger som giftet seg på Grønland, ble bryllupet kjent på Island, og denne beretningen er det siste Europa hørte fra den norrøne bosetningen på Grønland, før 300 års taushet senket seg.

Kirken er den best bevarte ruinen fra norrøn tid, og er svært godt bygd, med bl.a. rundbuer i vinduene. Den er ikke ulik mange norske middelalderkirker. Andre kirker fra samme periode har forvitret, siden kirker normalt ble bygd av tre eller torv i denne perioden. 

Steinene er 4-5 tonn tunge, noen enda tyngre. Det er også brukt mørtel, men man vet ikke om det er brukt mellom steinene, eller bare på utsiden av veggene. Mørtelen er lagd av knuste skjell, dermed ville kirken ha vært hvit da den ble bygd. Kirkens ytre mål er 16 x 8 meter, og veggene er ca. 1,5 meter tykke. Gavlene er 5-6 meter høye, men var trolig to meter høyere da de var nybygde. Langveggene er 4 meter høye, man har vært høyere. Taket har trolig vært av tømmer og torv. 

Kirkens fundament er ikke utført like godt som selve kirken. Torven som kirken ligger på, er i bare varierende grad fjernet, og dette er mye av årsaken til setningsskadene, der kirken har sunket ujevnt slik at veggene ikke er blitt stående. Restaureringen har ikke gått ut på å gjenoppbygge kirken, men snarere å sikre den mot å forfalle enda mer.

Galleri

Referanser

Se også 
 Kujataa, verdensarvområde fra 2017

Eksterne lenker 
 
 Historiske bilder fra kirkeruinen
 Hvalsey kirkeruin 
 Etterlyst: Nordmenn. Sist sett: 1408. Dagbladet 15.10.2008.

Kirker på Grønland
Kirkeruiner
Kulturminnevern
Ruiner i Danmark
L’Auditori

L'Auditori er en moderne bygning på 42 000 kvadratmeter i Barcelona i Catalonia. Den er tegna av arkitekten Rafael Moneo, og ble åpna 22. mars 1999. Den er sentrum for det nye byutviklingsprosjektet ved Plaça de les Glòries, hvor de tre avenyene Diagonal, Gran Via og Meridiana møtes. L'Auditori brukes til musikkforestillinger.

I det samme musikkomplekset er også lokalene til Orquestra Simfònica de Barcelona (Barcelona symfoniorkester), Escola Superior de Música de Barcelona (Barcelonas musikkhøyskole) og Museu de la Música (Musikkmuseet). Dette gjør L'Auditori til et sentrum for byens musikkliv.

Saler
Bygningen har tre saler:
Sala 1 Pau (2 200 seter)
Sala 2 Oriol Martorell (600 seter)
Sala 3 Tete Montoliu (400 seter)

Eksterne lenker 
 

Byggverk i Barcelona
Fylkesvei 8100

Fylkesvei 8100 går mellom Hamningberg i Båtsfjord og Svartnes i Vardø kommune. Veien er 40,0 km lang.

Nasjonal turistvei 

Sammen med europavei 75 mellom Svartnes i Vardø og Varangerbotn i Nesseby har veien fått status som nasjonal turistvei Varanger. Turistveien er 160 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 341 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Fremtid
Det finnes forslag om en vei mellom Hamningberg og Båtsfjord. Det mangler kun 25 km fordi det er en kommunal vei med fast dekke mellom Syltefjorden og Båtsfjord. Det er ikke noen tidsplan besluttet på det. Den må gå gjennom Syltefjorddalen naturreservat og Persfjorden-Syltefjorden landskapsvernområde.

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Nasjonale turistveier
Veier i Vardø
Veier i Båtsfjord
Fylkesvei 8072

Fylkesvei 8072 (Fv8072) går mellom Mehamn og Gamvik i Gamvik kommune. Veien er 20,3 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 263 (Finnmark). En 51 m lang arm av fylkesvei 888 til Mehamn skole ble overført til Fv8072, denne er fortsatt primær fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Gamvik
Primære fylkesveier
Fylkesvei 8074

Fylkesvei 8074 går mellom Hopseidet i Lebesby og Skjånes i Gamvik kommune. Veien er 24,6 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 264 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Ivarsfjord

Endepunkt Skjånes

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Lebesby
Veier i Gamvik
Fylkesvei 8032

Fylkesvei 8032 går mellom Klubbukt og Lyngsletta i Hammerfest kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 134 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Hammerfest
Fylkesvei 8028

Fylkesvei 8028 går mellom Sulladannjárga og Gárgu i Hammerfest kommune. Veien er 25,7 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 132 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Neverfjord

Saraby
Endepunkt Gárgu

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Hammerfest
St. Olavsloppet

St. Olavsloppet  (tidligere: St. Olofsloppet) er en årlig landeveisstafett som avholdes i slutten av juni mellom Trondheim og Östersund, henholdsvis i Trøndelag og Jämtland. Stafetten er oppkalt etter kong Olav Haraldsson, som var konge i Norge 1015–1028. Etappene har utgangspunkt i deler av den samme ruten som Kongen fulgte fra Novgorod i Russland til Trøndelag i 1030 for å kristne Norge.

Navn 
St. Olavsloppet har sitt navn fra Olav Haraldsson av Norge. På folkemunne er stafetten kjent som Loppet.

Organisering 
Det er veksling mellom start og målgang hvert annet år, slik at med start i Trondheim går stafetten i retning av Østersund. Den går motsatt vei ved start i Østersund. Løpet går gjennom Trøndelag og Jämtlands län. Lagene som deltar er en blanding av profesjonelle lag, lokale idrettslag, familielag, bedriftslag og andre.

I Trondheim er start og målgang ved det historiske Torvet, like ved Olavstatuen, mens den i Østersund vanligvis befinner seg i nærheten av torget der. Underveis i stafetten passerer deltakerne flere byer, severdigheter og minnesmerker. Blant disse er Åre, Levanger, Verdal og Stiklestad og Steinvikholm slott.

Løpet følger Olavsleden, med utgangspunkt i ruten fra Østersund gjennom Rödön, Alsen, Åre, Sandvika og Stiklestad.

Historie 
Løpet har blitt arrangert siden 1988, og går over fire dager, fra onsdag til lørdag. I 2014 og 2015 gikk starten i Trondheim. I 2016 og 2017 gikk starten i Östersund. I 2016 stilte ca. 7000 løpere opp til en eller flere etapper.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sportsarrangementer i Trøndelag
Sportsarrangementer i Sverige
Jämtlands län
Repeterende arrangementer etablert i 1988
Sport i Norge i 1988
Sport i Sverige i 1988
Rettskaffen blant nasjonene

Rettskaffen blant nasjonene (engelsk: Righteous Among the Nations) er en ærestildeling som er opprettet av den jødiske minneparken og minnelund; Yad Vashem. Ærebevisningen skal minnes de mellom fem og seks millionene jødene som ble myrdet før og under andre verdenskrig og dem som forsøkte å hjelpe dem.

Begrunnelse og omfang 
Yad Vashems «Rettskaffen blant nasjonene» tilfaller mennesker som hjalp og reddet forfulgte jøders liv i krigsårene. Totalt var tittelen i 2017 tildelt til 26 513 personer, derav 67 nordmenn.

Etter en tildeling av «Rettskaffen blant nasjonene» får den hedrede en navneplate på sten, og et tre blir plantet i minneparken Yad Vashem.

Norske mottakere 
Inntil 1. januar 2017 var 67 nordmenn innlemmet blant «Rettskafne blant nasjonene». I tillegg kommer den kollektive tildeling av tittelen til motstandsfolk som bidro til å redde jøder.

Ufullstendig liste over norske mottakere:

Alfhild Bonnevie
Ola Breisjøberget
Kjell Staal Eggen
Per Faye-Hansen
Nina Hasvold
Sigrid Helliesen-Lund
Kåre Kleivan
Reidar Larsen
Hans Chr. Mamen
Alf T. Pettersen
Gerd Pettersen
Ola Rauken
Per Roth, Stavanger
Markus Rotvold
Ingebjørg Sletten-Fosstvedt
Einar Solbergseter (1921-2011) 
Hans Solbergseter (1889-1970) 
Henry Rudolf Tangen (født Solbergseter) (1918-1993 
Laura Solbergseter (1889-1980) 
Martin Solvang 
Rolf A. Syversen
Gerda Tanberg
Asbjørn Trosholmen (1923-1991)  
Inga Trosholmen (1897-1986)  
Karl Trosholmen (1893-1990)  
Nic Waal

Referanser

Eksterne lenker 

 Offisielt nettsted (engelsk)

Israel
Riskahallen

Riskahallen er en idrettshall som ligger i bydelen Riska i Sandnes kommune. Idrettshallen og svømmebassenget blir brukt av blant annet Hommersåk Innebandyklubb, Riska Håndball, Riska Basket, Riska Badminton og samt av Riska ungdomsskole. Bygget inneholder også et svømmebasseng.

Riskahallen ligger på Hommersåk, 12 km fra Sandnes sentrum, ble bygget i 1986, og har et moderne svømmeanlegg på 25 x 12,5 meter med seks svømmebaner. Bassenget er 0,9 og 3,8 meter dypt. Vanntemperaturen holder 29'C. Her er en meter og tremeter sviktstupanlegg, fem meter tårnstup og en vannsklie. Lufttemperaturen er 30'C.
Riskahallen har gode garderober, dusjanlegg og badstuer. Riskahallen har også kafeteria. Det drives svømmekurs, trening og svømmemerker.

Idrettshaller i Norge
Idrettsanlegg i Rogaland
Sport i Sandnes
Unni Løvlid

Unni Løvlid (født 23. mars 1976) er en norsk musiker. 

Hun vokste opp i Hornindal i Sogn og Fjordane. Interessen for folkesang fikk hun fra sin mor, Oline Ragnhild Løvlid som har samlet inn mye tradisjonsmusikk i Nordfjord. Etter tre år musikklinjen på Firda videregående skole fra 1992 til 1995, gikk Unni på Toneheim folkehøyskole på Hamar. Siden begynte hun på Norges musikkhøgskole, hvor hun tok hovedfag i musikk. I 2006 ble Unni kåret til årets folkemusiker på Folkelarm, og hun var den første som fikk denne prisen. I 2007 fikk hun Gammleng-prisen i klassen folkemusikk, og samme år fikk hun også spelemannsprisen i samtidsmusikk for utgivelsen "Draumkvedet" av Arne Nordheim. I 2015 vant hun Landskappleiken i Vokal kl. A. I 2018 ble Løvlid ansatt som leder for folkemusikkseksjonen på Norges musikkhøgskole.

Utgivelser 

Hymn (2016)
Lux (2013)
Seven Winds (2009)
Rite (2008)
Vita (2005)
So ro liten tull (1999)

Unni Løvlid bidrar også på utgivelsene

 Rusk II (2006)
 Gjenklang (2006)
 Draumkvedet (2006) (Arne Nordheim)
 Bridges: Live in China (2005)
 Rusk (2002)
 Listen – The Art of Arne Nordheim (2002)
 Norsk folkemusikk og folkedans (2001)
 Hornindalstausene: Frie former (2000)
 Ingunn Linge Valdal og Knut Ivar Bøe: Ferdafolk (1997)

Se også 
 Liste over kjente elever ved Firda videregående skole

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Unni Løvlid Folkemusikk.no sin utøverkatalog 
  Lydopptak av Unni Løvlid kan du høre her. Opptakene er gjort av Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane, musikkavdelinga.

Norske folkemusikere
Personer fra Hornindal kommune
Lunden (Ditmarsken)

Lunden (lavtysk: Lunnen) er en by og kommune i Ditmarsken i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Lunden tilhører Eiderens amt. Lunden danner en sammenhengende bebyggelse med Lehe og Krempel, som utgjør egne kommuner. Lunden ligger like ved elven Eider, og er et lite og landlig handelssentrum i Nord-Ditmarsken.

Lunden ligger om lag 16 km i kjøreavstand fra Ditmarskens største by, Heide. Lunden stasjon betjenes av passasjer- og godstog på Marskbanen (Marschbahn).

Historie 

Navnet Lunden kommer antagelig fra dansk Lunn, en øylignende høyde, eller Lund, en liten skog. Lunden ligger på en høy sanddyne i lavlandet mellom elvene Eider og Treene. I skriftlige kilder nevnes Lunden første gang  av erkebiskopen i Bremen i 1140.

I middelalderen var Eider grenseelv mellom Det tysk-romerske rike og Danmark, noe som gjorde Lunden til det tyske rikets nordligste by.

Lunden har vært kirkested siden senmiddelalderen. St. Laurentius-kirken i Lunden ble bygget på 1100-tallet og utvidet i 1471. Fra 1516 til 1532 hadde byen også et fransiskanerkloster.

Lunden har historisk sett hatt en praktisk beliggenhet ved Eider, som har vært seilbar, og nært Nordsjøen. Lunden fikk byrettigheter i 1529, men mistet dem ved den ditmarskske bonderepublikkens fall i 1559. Lunden beholdt likevel setet for fogden og den lokale domstolen. Kommunevåpenet vedtatt i 1988, stammer fra tiden med bystatus.

I likhet med mange andre små byer i Ditmarsken har Lunden gått tilbake i folketall etter 1900. I 1885 hadde byen 4 064 innbyggere, og i 2014 under halvparten så mange.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Ditmarsken
Ing Per Gjerdrum

Ing Per Gjerdrum AS (PG Marine Group) er en familiebedrift som ble grunnlagt i 1982 av Per Gjerdrum, og eies i dag 100% av familiene Gjerdrum, Norum, Eide. Bedriften startet som pumpeleverandør for det norske maritime markedet. Men i dag har blitt verdensledende innen lossesystemer for flytende last ombord offshore supply-skip, og har betydelig eksport til Kina, Singapore og Brasil – hvor selskapet er dominant markedsleder.

Omsetningen var i 2006 på 262 millioner kroner og med EBIT 25,7 millioner kroner. Forventet omsetning i 2007 er ca. 400 millioner kroner.

Bedriften fikk sammen med NLI Group i 2007 en kontrakt på 50 millioner kroner for bygging av en kjemikalieinjeksjonsmodul til den nye Gjøa-plattformen. Samme år fikk bedriften en kontrakt på 100 millioner kroner for levering av lastehåndteringssystemet PG-MACS til tyske Harms Offshore.

Bedriften har 46 ansatte og ligger på Hvalstad i Asker.

Referanser

Eksterne lenker
 pg-marinegroup.com
 pg-macs.com
 Kvasir firmasøk på PG Marine Group – Ing. Per Gjerdrum AS
 Offshore Shipping Online Search

Norske industriselskaper
Etableringer i 1982
Blind Archery Club

Blind Archery Club ble dannet i 2003, og platedebuterte med The Union i februar 2007.

Bandet er Oslobasert og kommer fra Follo. De har spilt på festivaler som Norwegian Wood, Quartfestivalen, KlubbØYA og Lost Weekend, i tillegg til turnevirksomhet over hele landet.

Den mest kjente låta er «Off The Deep End», som nådde 4.-plass på Hit40 vinteren 2007.

Eksterne lenker
 

Norske musikkgrupper
Band etablert i 2003
Fylkesvei 8008

Fylkesvei 8008 går mellom Eibymoen og Gargia fjellstue i Alta kommune. Veien er 16,1 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 30 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Alta
Fylkesvei 8068

Fylkesvei 8068 går mellom Márkannjárga og Gálbbiiddearbmi i Karasjok kommune. Veien er 10,7 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 223 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Karasjok
Fylkesvei 7980

Fylkesvei 7980 går mellom Bredbuktnes (Govdavuohpenjárga) og sentrum i Kautokeino kommune. Veien er 5,5 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 5 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Kautokeino
Fylkesvei 7982

Fylkesvei 7982 går mellom Čunovuohppi og sentrum i Kautokeino kommune. Veien er 10,2 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 6 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Kautokeino
Fylkesvei 7978

Fylkesvei 7978 går mellom Kautokeino og Njavevuolessuolu i Kautokeino kommune. Veien er 13,0 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 4 (Finnmark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Kautokeino
Barntrup

Barntrup er en by og kommune i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen i Regierungsbezirk Ostwestfalen-Lippe og hører til kretsen Lippe.

Barntrup ble grunnlagt av greve von Sternberg i 1317.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Nordrhein-Westfalen
Liberal Party of Australia

Liberal Party of Australia er et liberalkonservativt australsk politisk parti, som har eksistert siden 1944. Det ledes av . I regjeringsposisjon styrer partiet vanligvis i koalisjon med National Party of Australia.

I 2007 tapte John Howard og liberalpartiet valget mot Kevin Rudd og arbeiderpartiet.

Føderale ledere av partiet
Vist kronologisk

1945 – Robert Menzies (Statsminister 1949-66)
1966 – Harold Holt (Statsminister 1966-67)
1968 – John Gorton (Statsminister 1968-71)
1971 – William McMahon (Statsminister 1971-72)
1972 – Billy Snedden 
1975 – Malcolm Fraser (Statsminister 1975-83)
1983 – Andrew Peacock (Første periode)
1985 – John Howard (Første periode)
1989 – Andrew Peacock (Andre periode)
1990 – John Hewson 
1994 – Alexander Downer
1995 – John Howard (Andre periode) (Statsminister 1996-2007)
2007 – Brendan Nelson
2008 – Malcolm Turnbull
2009 – Tony Abbott
2015 – Malcolm Turnbull
2018 – Scott Morrison

Føderale nestledere av partiet
Vist kronologisk

1944 – Eric Harrison
1956 – Harold Holt (Leder 1966-67)
1966 – William McMahon (Leder 1971-72)
1971 – John Gorton (Leder 1968-71)
1971 – Billy Snedden (Leder 1972-75) 
1972 – Phillip Lynch
1982 – John Howard (Leder 1985-89 & 1995-2007)
1985 – Neil Brown
1987 – Andrew Peacock (Leder 1983-85 & 1989-90)
1989 – Fred Chaney
1990 – Peter Reith 
1993 – Michael Wooldridge
1994 – Peter Costello
2007 – Julie Bishop
2018 – Josh Frydenberg

Kilder
Gerard Henderson, Menzies' Child: The Liberal Party of Australia 1944-1994, Allen and Unwin, 1994
Dean Jaensch, The Liberals, Allen and Unwin, 1994
John Nethercote (ed.), Liberalism and the Australian Federation, Federation Press, 2001
Marian Simms, A Liberal Nation: The Liberal Party and Australian Politics, Hale and Iremonger, 1982
Graeme Starr, The Liberal Party of Australia: A Documentary History, Drummond/Heinemann, 1980

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Australia
Konservative partier
Politiske partier etablert i 1944
1940-årene i Australia