alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Alumn

Alumn er et latinsk ord som brukes om tidligere studenter ved et universitet eller en høgskole. På latin er formen alumnus, flertall alumni, hankjønnsformer og alumna, flertall alumnae, hunkjønnsformer. På norsk er Språkrådets anbefaling å bruke det kjønnsnøytrale alumn i entall og alumner i flertall. Alumnus- brukes i sammensetninger som alumnusarrangement eller alumnusnettverk.

Alumnene er ved en del læresteder organisert i alumnusorganisasjoner, som gjerne arrangerer studentgjenforeningstreff og pengeinnsamlinger. Ved noen universiteter sitter representanter for alumnusorganisasjonene i universitetsstyret.  

Medlemskap i en alumnusorganisasjon er ofte en selvfølge i engelsktalende land. Universitetene bruker også sitt nettverk av alumner til å samle inn penger. Ved norske læresteder er alumnusarbeid relativt nytt, og det er i liten grad økonomisk rettet. I stedet tenker man at kontakt med sine alumner er en viktig del av samfunnsengasjementet til et universitet, og at universitetets egne alumner kan være dets beste ambassadører, særlig med tanke på studentrekruttering, og som en «møteplass for kunnskapsdeling og erfaringsutveksling mellom universitetet og samfunns- og arbeidsliv».

Referanser

Eksterne lenker
 BI Alumni Handelshøyskolen BI
 NTNU Alumni
 NHH Alumni
 HiB Alumni (Høgskolen i Bergen)
 ANSA Alumni – karrierenettverket for tidligere utenlandsstudenter
 NMBU Alumni

Latinske ord og uttrykk
 
Akademisk terminologi
Palais-Royal

Palais-Royal er et slott i Paris. Det ligger vis-à-vis nordfløyen på Louvre. Til slottet hører en park, Le Jardin de Palais-Royal.

Slottet ble tegna av Jacques Lemercier og bygd for kardinal Richelieu i 1629, som i sin tur overdrog det til den franske kronen. Palais Royal har stort sett ikke vært kongebolig. Etter at Ludvig XIII døde, bodde dronningmora Anne av Østerrike, kardinal Mazarin og den unge Ludvig XIV her. Senere ble slottet brukt av yngre sønner av Huset Bourbon. 

Ludvig Philip II åpna under revolusjonen slottshagen for publikum, og fikk dermed kallenavnet «Philippe-Egalité». Han fikk også regulert kvartalene rundt hagen med «gallerier», der butikker og casinoer etter hvert flyttet inn og prostitusjonen blomstret. Ved hver ende av galleriene var det et teater; her oppførte bl.a. Molière sine stykker og  Jean-Baptiste Lully sine operaer. I det ene teatret holder i dag det franske nasjonalteatret, Comédie-Française, til.

Under februarrevolusjonen i 1848 inntok folkemassene slottet og plyndret det.

I dag huser Palais Royal Conseil d'État, konstitusjonsrådet og kulturdepartementet. Galleriene langs hagen har småbutikker, restauranter og kunstgallerier. Bygningen lengst bak i hagen eies av det franske nasjonalbiblioteket, men samlingene er flyttet andre steder.

Eksterne lenker
 Palais-Royal

1. arrondissement i Paris
Palasser og slott i Paris
Ola T. Lånke

Ola Torgeir Lånke (født 18. mars 1948 i Rennebu) er en norsk prest og politiker (KrF). Han var stortingsrepresentant for Sør-Trøndelag fra 1993 til 2009 og ordfører i Rennebu kommune fra 2011 til 2015.

I sin tid på Stortinget arbeidet Lånke lengst og mest med kultur- og mediaspørsmål. Han var saksordfører for ulike saker som ABM-meldingen (arkiv, bibliotek og museum), for Operasaken i flere omganger, opprettelsen av digitalt bakkenett for fjernsyn og utflytting av statlige tilsyn m.fl..

Før han ble valgt til Stortinget var han stiftskapellan med ansvar for personalspørsmål i Nidaros bispedømme, og før det residerende kapellan i Lademoen menighet i Trondheim. Han er gift med prest og tidligere leder for Nidaros pilegrimsgård Berit Lånke, som har vært nevnt ved flere bispenominasjoner.

Han var leder for Kristelig Folkepartis Ungdom fra 1975 til 1976.

Stortingets presidentskap 
 2006–2009 visepresident i Lagtinget

Stortingskomiteer 
 2006-2009 medlem av Kontroll og konstitusjonskomiteen
 2006-2009 medlem av Den utvidede utenrikskomiteen
 2005–2006 medlem av Kirke-, utdannings- og forskningskomiteen
 2001–2005 medlem av Familie-, kultur- og administrasjonskomiteen
 2001–2005 varamedlem av Valgkomiteen
 1997–2001 medlem av Familie-, kultur- og administrasjonskomiteen
 1993–1997 sekretær i Kommunalkomitéen

Styreverv 
 Medlem av «Stemmerettskomiteen» som skal forberede stemmerettsjubileet i 2013, fra 2009.
 Språkrådet, styremedlem fra 2010. 
 Nidaros bispedømmeråd, leder fra 2010.
 TrondheimSolistene, styremedlem fra 2009, styreleder fra 2010.
 Birka, Nasjonalt senter for kunst og håndverk, styremedlem fra 2009, nestleder i styret fra 2010.
 Vitenskapsmuseet i Trondheim, styremedlem fra 2009.
 Pilegrimssenter Dovrefjell, Hjerkinn, styremedlem fra 2010.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter 1993–1997
Stortingsrepresentanter 1997–2001
Stortingsrepresentanter 2001–2005
Stortingsrepresentanter 2005–2009
Stortingsrepresentanter fra KrF
Stortingsrepresentanter for Sør-Trøndelag
Norske lutherske prester
KrF-ordførere i Sør-Trøndelag
Ordførere i Rennebu
KrFUs ledelse
Personer fra Rennebu kommune
Samaritaine

La Samaritaine er et varehus i Paris, ved Seinen, rett bak Louvre.

Bygningen ble oppført i 1903 i art nouveau-stil. Interiøret preges av et rikt spekter av organiske former i farga glass, malte trapper og balkonger i støpejern og fliselagte veggfelt med blomstermotiver. På terrassen i 11. etasje er det en kafé med storslått utsikt.

Varehuset ble grunnlagt av familien Cognacq-Jay, som har gitt store summer til humanitære formål og dessuten var store kunstelskere. Kunsten kan beskues i Musée Cognacq-Jay i Rue Elzévir. La Samaritaine eies i dag av selskapet LVMH.

Byggverk i Paris
Kjøpesentre
1. arrondissement i Paris
Winamp

Winamp er en multimedieavspiller laget av Nullsoft. Winamp er kjent som den mest «skinbare» medieavspilleren, det vil si at den lar seg totalt modifisere visuelt.

Den første versjonen av Winamp var skrevet av Justin Frankel i 1996. I dag blir winamp utviklet av Ben Allison, Will Fisher, Taber Buhl, Maksim Tyrtyshny, Chris Edwards og Stephen Loomis.

Winamp vokste fra 33 millioner brukere februar 2005 til over 57 millioner brukere september 2006.

Fortid

WinAMP
Den tidligste versjonen av winamp ble lagd ut som freeware i 1997 og var ikke mer enn en meny bar. Spilleren hadde bare de mest nødvendige funksjoner, man dro mp3-filen til spilleren og hadde tilgang til avspilling, pause og stopp.

Se også 
Windows Media Player
XMMS
Audacious
Beep Media Player

Eksterne lenker 
 

Multimedieavspillere
Sjøstjerner

Brisingida
 Forcipulatida
 Notomyotida
 Paxillosida
 Platyasterida
 Spinulosida
 Valvatida
 Velatida

Sjøstjernene er en klasse av pigghuder som finnes i alle hav. Det fins ca.  ulike arter. 

De har vanligvis femkantet symmetri, men kan ha opptil omkring 20 armer. Ytterst på hver arm sitter ett øye, som kan oppfatte lys. Hvis én arm går tapt, vokser en ny ut igjen. 

Sjøstjernen puster og urinerer gjennom huden, og på undersiden har den mange små tubeføtter i form av sugekopper som gjør den i stand til å flytte seg og feste seg på underlaget. Den har også smaksløkene på undersiden, så den smaker på alt den passerer over. Finner den mat, kjenner den smaken med kroppen. Den spiser ved å gulpe opp magesekken og tømme fordøyelsessaft over maten. 

Sjøstjernens Kjønnsåpninger sitter mellom armene, og tømmer ut egg og sperm (ytre befruktning). Larvene ser ut som en bittesmå sjøstjerner med fallskjerm. Stort sett er sjøstjerner særkjønnede, men noen er hermafroditter. Noen kan produsere mer enn to millioner egg på én gang.

En rekeart på Hawaii, Harlequin-shrimps, har spesialisert seg på sjøstjerner. De samarbeider om å dra en fanget sjøstjerne inn i rekehulen, der de begynner å spise av en arm snart vokser ut igjen. En sjøstjerne blir derfor en slags fornybar ressurs som kan holde dem lenge med mat, og Harlekin-reker kan mate fangen slik at den fungerer som matlager lengst mulig.

Sjøstjernen kan låse skjelettet sitt når det passer seg slik. Straks den har klart å lage en glipe i blåskjell den prøver å åpne, låses skjelettet så den ikke trenger bruke mer kraft for å holde blåskjellet åpent. Så klemmer sjøstjernen magesekken sin inn i glipen og tømmer fordøyelsessaft ut over offeret, som fordøyes i levende live. 

I Norge finnes omkring 50 arter. Mest alminnelig langs norskekysten er korstrollet, som har fem armer og kan ha en diameter på opptil 60 cm. En annen type er solstjerner, med 9–12 armer. 

Sjøstjerner spiser små dyr, som muslinger. Noen kan også ta små fisk.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Pigghuder
Dyr formelt beskrevet av Henri Marie Ducrotay de Blainville
Pigghuder formelt beskrevet i 1830
Slangestjerner

Eyryalae
 Ophiurae

Slangestjerner (Ophiuroidea) er en gruppe pigghuder. De omfatter omkring 2000 arter som gjerne lever på hard bunn i mørkt dypt vann. 

Slangestjernene mangler anus, og munnåpningen har derfor funksjon både som munn og anus. Slangestjerner har skiveformet læraktig kropp med fem tynne lange fleksible armer med ledd som er skarpt avgrenset fra den sentrale skivekroppen. I motsetning til sjøstjerner, hvor kroppen kan sies å være delt inn i flere deler etter armene, er slangestjernenes midtpunkt mere en egen legemsdel.

Slangestjerner har ikke sugeskiver på rørføttene, og rørføttene brukes ikke til bevegelse som hos sjøstjernene, men har sensoriske oppgaver og hjelper med matinnsamling. 
De kryper og klatrer rundt på bunnen mellom steiner, koraller og alger ved hjelp av de sterkt bevegelige armene, som hos noen kan rulles inn mot munnsiden.

De er stort sett særkjønnede. Hos noen arter bærer et hunnindivid et mindre hannindivid rundt omkring. Noen slangestjerner er imidlertid hermarfroditter. I mange tilfelle er det slik at yngelen fødes som en form for larver som flyter rundt omkring.
 
Omkring 30 arter finnes langs Norges kyst.

Eksterne lenker 
 

Pigghuder
Pigghuder formelt beskrevet i 1840
Dyr formelt beskrevet av John Edward Gray
Valmet

Valmet, originalt Valtion Metallitehtaat (oversatt: statens metallfabrikker) derav navnet Valmet, er et finsk industrikonsern. Det ble grunnlagt i 1951 da den finske staten slo sammen ulike fabrikker fra rustningsindustrien til ett konsern. Valmet produserte blant annet traktorer, skogsmaskiner, biler, papirmaskiner, husholdningsapparater , lokomotiv, trikker, fly og våpen. Valmet og deler av selskapet Rauma fusjonerte i 1999 til Metso. Etter at Metso konsernet ble lagt dødt i 2013, etablerte Valmet seg på nytt.

Traktorer 

Den finske statens metallfabrikker hadde den første prototypen av sin traktor ferdig i 1949, men den tilfredsstilte ikke kravene, da den blant annet var vanskelig å starte. I 1951 ble navnet på fabrikken forandret til Valmet AB, og en ny prototyp ble lansert etter utprøving hos gårdbrukere. I Brasil ble det i 1960 etablert en fabrikk for produksjon av Valmet, og i 1964 ble det lisensproduksjon av Valmet i Portugal. Valmet-motorer ble etter hvert levert både til Massey Ferguson, Steyr og Landini.

I 1979 inngikk Valmet et samarbeid med traktordivisjonen til AB Volvo om felles utvikling av "Den nordiske traktoren". Traktorene het i noen år Volvo BM Valmet, men i 1985 trakk AB Volvo seg ut av samarbeidet og solgte traktordivisjonen sin til Valmet. I 1994 ble traktoravdelingen til Valmet kjøpt av Sisu, og traktorene gikk under navnet Sisu Valmet. Hele Sisu-konsernet ble så kjøpt av Partek i 1997, og navnet Valtra Valmet ble tatt i bruk. I 2001 ble 50-årsjubileet for traktorproduksjonen feiret med lanseringen av det nye navnet Valtra, og Valmet-navnet var helt ute av historien.

 I 1973 lanserte Valmet en sekshjulsdrevet traktor, hvor de vanligvis store bakhjulene var byttet ut med to par små hjul, med mulighet for belter. Denne ble imidlertid ingen stor suksess.
 I 1989 innførte Valmet som første traktorprodusent programmet med valgfri farge. Kundene kunne velge mellom fargene rød, blå, grønn, gul og hvit.

Skogsmaskiner 

Valmet finnes fremdeles som varemerke på skogsmaskinene produsert av Komatsu Forest AB som lager skogsmaskiner i Umeå i Sverige (hvor hovedkontoret ligger) og i Wisconsin i USA. Komatsu Forest har siden 1. januar 2004 vært en underdivisjon av det japanske konsernet Komatsu Ltd.

Valmet Automotive 
I samarbeid med SAAB laget Valmet fra 1970 til 1992 personbiler i Nystad. Foruten flertallet SAAB-biler for det finske markedet, ble alle eksemplarer av SAAB 90 og SAAB 900 cabriolet laget der. I dag heter Metsos fabrikk Valmet Automotive, og foretaket produserer for bl.a Porsche – Porsche Boxster og Porsche Cayman. Også Opel, Lada og Simca-Talbot har produsert biler hos Valmet. Mellom 2009 og 2011 produserte Valmet den norskutviklede elbilen Think.

Maskinprodusenter
Skogsmaskinprodusenter
Traktorprodusenter
Etableringer i 1951
Finske industriselskaper
1951 i Finland

nn:Valmet
IRCAM

IRCAM – Institut de Recherche et Coordination Acoustique/Musique – er et forskningsinstitutt for musikk og lyd og et senter for elektronisk musikk i Paris. Det ligger på Place Igor Stravinsky ved Pompidou-senteret, og er administrativt forbundet med det. Bygget sto ferdig i 1973.

IRCAM ble stiftet i 1970-årene av Pierre Boulez på oppfordring av president Georges Pompidou. I 1992 etterfulgte Laurent Bayle Boulez som instituttets direktør, og fra 2002 har det vært ledet av filosofen Bernard Stiegler.

Lokalene ligger for det meste under bakken. Bygget på torget er tegnet av Renzo Piano.

Bibliografi
Georgina Born: Rationalizing Culture: IRCAM, Boulez, and the Institutionalization of the Musical Avant-Garde

Eksterne lenker
 
 IRCAMs historie (fransk tekst)

Paris
Byggverk i Paris
Musikkinstitusjoner
4. arrondissement i Paris
Byggverk fullført i 1973
Renzo Piano
Portalaksel

En portalaksel er en aksel på et kjøretøy hvor drivakselen ikke går inn i senter på hjulnavet.  Hensikten er å heve drivakselen og differensialhuset opp fra terrenget og øke bakkeklaringen.  Det kan også være nedgiring i portalakselen.

Det finnes også portalaksler uten drift, for eksempel foran på de fleste 2-hjulsdrevne traktorer.

Kjøretøyer som bruker portalaksler inkluderer AM General HMMWV, Steyr-Daimler-Puch Pinzgauer,Praga V3S og Mercedes-Benz Unimog.

Eksterne lenker 
 

Bildeler
Hôtel de Ville (Paris)

Hôtel de Ville i Paris ligger på Seinens høyre bredd, like overfor Notre-Dame, i 4. arrondissement. Foruten å huse byadministrasjonen og borgermesteren, brukes huset til større mottakelser.

Bygningen er tegna av Théodore Ballu og Pierre Deperthes og reist på samme sted som det gamle rådhuset sto inntil det ble brent av kommunarder under Pariserkommunen i 1871. 

Rådhuset i Paris har vært i sentrum for de fleste større oppstander og revolusjoner i Frankrikes historie. Det var her revolusjonsrådet tok sete i 1789, det var her Alphonse de Lamartine proklamerte den andre republikk i 1848, og Léon Gambetta og general Louis Jules Trochu den tredje i 1870. Charles de Gaulle holdt en stor tale herfra etter frigjøringa av Paris i 1944. Pga. sin opprørske historie ble Paris fra 1871 styrt direkte fra innenriksdepartementet fram til 1977, da byen igjen ble tillatt å ha egen borgermester.

Det opprinnelige rådhuset ble påbegynt i 1533 med støtte fra kong Frans I og fullført i 1628 under Ludvig XIII. Det var tegna av Dominique de Cortone og Pierre Chambiges.

Det nærliggende Bazar de l'Hôtel de Ville (BHV) er et varemagasin med navn etter rådhuset.

Eksterne lenker
 

Rådhus
4. arrondissement i Paris
Tjøtta internasjonale krigskirkegård

Tjøtta internasjonale krigskirkegård er en krigskirkegård som ligger på Nordøya på Tjøtta. På denne krigskirkegården ligger gravene til døde fra fange- og troppetransportskipet DS «Rigel». Den ble åpnet i 1971. Ved siden av ligger Tjøtta sovjetrussiske krigskirkegård med sovjetrussiske krigsfanger som døde ulike steder i Nord-Norge og som ble flyttet hit i 1951 i det som kalles Operasjon Asfalt.

Rigel-katastrofen representerer i antall døde en av de største katastrofene under den andre verdenskrig. Fangeskipet Rigel var på tur sørover da britiske fly bombet skipet den 27. november 1944. I Narvik og Bodø hadde skipet tatt om bord 2248 russiske krigsfanger, 103 tyske fanger og også noen serbere, tsjekkere og nordmenn. I tillegg var det noen hundre mann tysk eskorte og norsk bemanning slik at man antar at det var 2838 mennesker om bord i transportskipet. Av disse døde 2457 mennesker, og dette er ett av de største skipsforlis i verden. 

På den internasjonale krigskirkegården ligger døde fra skipet «Rigel». Det er sovjetrussere, tyskere, serbere, tsjekkere og nordmenn. 

Norske krigskirkegårder ble lenge forvaltet av Krigsgravtjenesten, men ansvaret for gravregister og annen dokumentasjon om krigsgravene er tillagt Falstadsenteret.

Referanser

Litteratur
 Soleim, Marianne Neerland (2004): Sovjetiske krigsfanger i Norge 1941-1945 - antall, organisering, repatriering. Doktoravhandling. Institutt for historie. Universitetet i Tromsø. Spartacus forlag, ISBN 9788230400432

Eksterne lenker 
 60 års taushet og tristesse. Kronikk av Halvor Fjermeros i Dagbladet 4. juli 2013.

Gravlunder i Nordland
Kultur i Nordland
Norge under andre verdenskrig
Kulturminner i Norge fra andre verdenskrig
Krigskirkegårder i Norge
Byggverk i Alstahaug
Alstahaugs historie
Distriktskommando Nord-Norge

Distriktskommando Nord-Norge (DKN) var den militære kommandoen for Nord-Norge. Den ble etabert i 1897 og ble nedlagt 17. desember 2002.

Underliggende avdelinger
 6. divisjon 
 15. Brigade (BRIG 15)
 Brigaden i Nord-Norge (BRIG N)
 14. Brigade (BRIG 14)
 Nordenfjeldske Dragonregiment (NDR)
 Finnmark Landforsvar (FLF)
 Troms Landforsvar (TLF)
 Nordhålogaland Landforsvar (NHLF/IR16)
 Sørhålogaland Landforsvar (SHLF/IR14)
 Garnisonen i Sør-Varanger (GSV)
 Varanger bataljon (VRGRBN)
 Garnisonen i Porsanger (GP)
 Alta bataljon (ALTABN)
 Hålogaland ingeniørbataljon (HÅLINGBN)
 Hålogaland sambandsbataljon (HÅLSBBN)
 Hålogaland sanitetsbataljon (HÅLSANBN)
 Bjerkvik tekniske verksted (BTV)
 Befalsskolen for Infanteriet i Nord-Norge (BSIN)

Se også
 Liste over nedlagte norske militæravdelinger

Norske nedlagte militæravdelinger
Harstads historie
Forsvaret i Troms og Finnmark
Etableringer i 1897
Opphør i 2002
Sega Mega Drive

Sega Mega Drive (Japansk メガドライブ, Mega Doraibu) er en spillkonsoll fra Sega. Konsollen kom på markedet i 1988 i Japan, 1989 i USA og 1990 i Europa. Den nordamerikanske versjonen av Mega Drive het Sega Genesis, grunnet at Sega ikke kunne sikre rettigheter til navnet Mega Drive i regionen. Mega Drive solgte dårlig i Japan i forhold til konkurrentene fra Nintendo og NEC, men på det europeiske markedet hadde den kjempesuksess. Det mest kjente spillet til konsollen er Sonic the Hedgehog. Det ble produsert to utvidelsesenheter til konsollen; Mega-CD i 1991 og 32X i 1994, men ingen av dem hadde noen kommersiell suksess på markedet.

Referanser 

Spillkonsoller fra Sega
Jeff Lynne

Jeff Lynne (født 30. desember 1947 i Birmingham i England) er en britisk musiker. Lynne begynte karrieren som musiker i bandet The Idle Race på midten av 1960-tallet. Senere gikk han over til The Move, som senere ble grunnlaget for bandet Electric Light Orchestra (ELO). 

Etter at Lynne ga seg i ELO (1986), startet han supergruppen Traveling Wilburys med artistene Bob Dylan, George Harrison, Tom Petty og Roy Orbison. Etter to utgivelser med Traveling Wilburys, ga han ut et soloalbum, Armchair Theatre. Han har også arbeidet som produsent og låtskriver for en hel rekke artister, blant andre:

 George Harrison
 The Beatles («Free As A Bird» og «Real Love»)
 Tom Petty
 Little Richard
 Tom Jones
 Roy Orbison

I 2001 ga Lynne ut et nytt ELO-album: Zoom.

I 2017 fikk Jeff Lynne som medlem av ELO plass i Rock'n'Roll Hall of Fame.

I 2019 ga ELO ut albumet From Out of Nowhere som de høsten 2020 turnerer med.

Lynne ble i 2020 utnevnt til offiser av Order of the British Empire (OBE).

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Engelske låtskrivere
Engelske sangere
Engelske plateprodusenter
Traveling Wilburys
Jeff Lynne
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Personer fra Birmingham
Musée Carnavalet

Musée Carnavalet eller Musée de l'Histoire de Paris er bymuseet i Paris. det ligger i Rue Sévigné nr. 23 i bydelen Le Marais, i 3. arondissement.

Museet er lagt til to eldre bygninger, Hôtel de Carnavalet og (fra 1989) Hôtel Le Pelletier de Saint-Fargeau. Mellom de to bygningene ligger lycée Victor-Hugo, og de er forbundet med et galleri i andre etasje.

Museet rommer samlinger av malerier, skulpturer, brukskunst, bruksgjenstander og arkeologiske funn som dekker Paris' historie fra de tidligste tider til første verdenskrig.

Hôtel Carnavalet 
Bygningen ble oppført mellom 1548 og 1560 som bolig for Jacques de Ligneris, president i det franske parlamentet. I 1578 ble huset kjøpt av Françoise de Kernevenoy, enke etter en bretonsk adelsmann med tilnavnet Carnavalet. Fra 1677 til 1696 tilhørte huset Marquise de Sévigné. I 1650-åra fikk arkitekten François Mansart i oppdrag å ombygge og utvide huset med en ekstra fløy.

Etter den franske revolusjon kom huset i offentlig eie, og ble i 1866 kjøpt av Paris by. Det ble utvida og renovert mellom 1871 og 1890 for å huse byens historiske samlinger. Bl.a. ble en del bygningsdetaljer fra hus som ble revet under baron Haussmanns nyregulering av byen tatt vare på. I 1914 ble bygningen på nytt påbygd.

Hôtel Le Pelletier de Saint-Fargeau 
Huset ble tegna av Pierre Bullet i 1590. Den mest spesielle detaljen er trappa med bærende konstruksjoner i støpejern, utført i en teknikk som først ble gjenoppdaga på 1800-tallet. Det ble en del av Musée Carnavalet på 1960-tallet. Ombygningen som forbinder de to bygningene fant sted mellom 1982 og 1989.

Eksterne lenker 
 

Kunstmuseer i Frankrike
Museer i Paris
3. arrondissement i Paris
Arkitektur på 1500-tallet
Etableringer i 1880
Museer etablert i 1880-årene
1880-årene i Frankrike
Henrik Rød

Henrik Rød (født 14. september 1975 i Halden) er en norsk politiker (FrP).
Han ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 2001.  
Han var vararepresentant i perioden 1997–2001. Han har vært medlem av kommunestyret i hjembyen Halden siden 1995.

Henrik Rød har siden endt siviløkonomutdanning i 1998 vært selvstendig næringsdrivende innen eiendomsbransjen og driver i dag investeringsselskapet Maxmill Group AS.

Stortingskomitéer 
 2001–2005 medlem av Kontroll- og konstitusjonskomitéen.
 2001–2005 varamedlem av Valgkomitéen.

Eksterne lenker 
 
 
 Maxmill Group AS – Henrik Røds investeringsselskap

Stortingsrepresentanter 2001–2005
Stortingsrepresentanter fra FrP
Stortingsrepresentanter for Østfold
Lokalpolitikere i Halden
FrP-politikere i Østfold
Personer fra Halden kommune
Opéra Bastille

Opéra Bastille er navnet på det nye operahuset i Paris, som ble bygd til tohundreårsjubileet for den franske revolusjon i 1989. Den ligger på Place de la Bastille. Bastille-operaen erstatta da den gamle Opéra Garnier, som fortsatt huser operaballetten.

Bastille-operaen var ett av president Mitterrands prestisjeprosjekter. Den er tegna av den uruguayanske arkitekten Carlos Ott.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byggverk i Paris
Operahus
12. arrondissement i Paris
Liste over ledere for Landsorganisasjonen i Norge

Landsorganisasjonen har siden stiftelsen i 1899 hatt følgende ledere:

1899-1900: Hans G. Jensen
1900-1901: Dines Jensen
1901-1904: Adolf Pedersen
1904-1905: Joh. Johansen
1905-1906: Adolf Pedersen
1906-1925: Ole O. Lian
1925-1934: Halvard Olsen
1934-1939: Olav Hindahl
1939-1965: Konrad Nordahl
1965-1969: Parelius Mentsen
1969-1977: Tor Aspengren
1977-1987: Tor Halvorsen
1987-1989: Leif Haraldseth
1989-2001: Yngve Haagensen
2001-2007: Gerd-Liv Valla
2007-2013: Roar Flåthen
2013-2017: Gerd Kristiansen
2017-2021: Hans-Christian Gabrielsen
2021-: Peggy Hessen Følsvik

Under 2. verdenskrig gikk Landsorganisasjonen i illegalitet. Ledere for det legale LO, den delen av organisasjonen som ønsket samarbeid med okkupasjonsmakten, var:
1940: Elias Volan
1940-1941: Jens Tangen
1941-1945: Odd Fossum
1945: Kåre Rein

Referanser 

Landsorganisasjonen i Norge
Landsorganisasjonen i Norge