alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hviterussland under EM i friidrett 2006

Hviterussland deltok under EM i friidrett 2006 som ble arrangert 7.–13. august 2006 i Göteborg. Utøvere fra Hviterussland tok seks medaljer under mesterskapet.

Medaljevinnere

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted Göteborg 2006
 European Athletic Association

Nasjoner under EM i friidrett 2006
Hviterussland under EM i friidrett
EM i friidrett 2006
Maratontabell for Norges herrelandslag i fotball

Maratontabell for Norges herrelandslag i fotball er en liste med historisk oversikt over samtlige motstandere til Norges herrelandslag i fotball som er listeført av Norges Fotballforbund, siden den aller første landskampen mot  den 12. juli 1908, og frem til siste oppdatering av siden.

Maratontabell 
Sist oppdatert 20. november 2022.

Forklaring:
 V = Kamper vunnet
 U = Kamper endt uavgjort
 T = Kamper endt med tap
 Mf = Mål for
 Mm = Mål mot
 +/- = Målforskjell

Se også 
 Maratontabell for Norges kvinnelandslag i fotball

Fotnoter

Eksterne lenker 
 
 RSSSF.no – All-time national team record (1908-dd)

Norges herrelandslag i fotball
Fotballister
Estland under EM i friidrett 2002

Estland deltok med 14 utøvere under EM i friidrett 2002 som ble arrangert 6.–11. august 2002 i München. Utøvere fra Estland tok to medaljer under mesterskapet.

Medaljevinnere

Referanser

Eksterne lenker 
 
 European Athletic Association

Nasjoner under EM i friidrett 2002
Estland under EM i friidrett
EM i friidrett 2002
Spansk gyvel

Spansk gyvel (Spartium junceum) er en busk i erteblomstfamilien. Den er den eneste arten i slekten Spartium.

Den blir 1–3 m høy med opprette, sivlignende greiner. Bladene er små og enkle, og de faller tidlig av. Blomstene er gule, sitter i endestilte klaser og dufter søtt. Belgen er 5–8 cm lang. Arten vokser i åpen skog, maquis og langs vegkanter, helst på kalkholdig jord. Den er utbredt i nesten hele middelhavsområdet, men mangler på Kypros og noen andre steder i øst. Busken finnes nordover til Midt-Frankrike, men er naturalisert mange andre steder, for eksempel på Krim og i Transkaukasia.

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Erteblomstfamilien
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Hviterussland under EM i friidrett 2002

Hviterussland deltok med 27 utøvere under EM i friidrett 2002 som ble arrangert 6.–11. august 2002 i München. Utøvere fra Hviterussland tok en medalje under mesterskapet.

Medaljevinnere

Referanser

Eksterne lenker 
 
 European Athletic Association

Nasjoner under EM i friidrett 2002
Hviterussland under EM i friidrett
EM i friidrett 2002
Ablaberini

Ablaberini er en gruppe av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Små til middelsstore, avlange, gjerne blankt brunlige oldenborrer.

Levevis 
Larvene lever i jorda, der de eter røtter.

Utbredelse 
Gruppen har tallrike arter i Afrika.

Systematisk inndeling 
Ablaberini er trolig søstergruppen til småoldenborrer (Sericinae) Kirby, 1837.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Ablaberini Blanchard, 1850
 Slekten Ablabera Erichson, 1847 - 37 arter
 Slekten Camenta Erichson, 1847 - 40 arter
 Slekten Diplotropis Boheman, 1857 - 3 arter
 Slekten Eucamenta Péringuey, 1904 - 2 arter
 Slekten Hybocamenta Brenske, 1898 - 31 arter
 Slekten Paracamenta Péringuey, 1904 - 6 arter
 Slekten Tulbaghia Péringuey, 1904 - 3 arter

Kilder 
 Oversikt over gruppen

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Camenta sp.

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1850
Afrikas insekter
VG-børsen

VG-børsen er en årlig rangering av spillerne i eliteserien i fotball for menn. Vinneren av rangeringen er allment akseptert som «Årets spiller i norsk fotball». 

Gjennom sesongen gir VGs journalister børskarakterer til alle spillere i alle eliteseriekamper, på en skala fra 1 til 10. Med svært få unntak får alle spillere i alle kamper mellom 3 og 8. I helt spesielle tilfelle er karakterene 1, 2, 9 og 10 benyttet. 

Den endelige resultatlisten ved sesongslutt inneholder mellom 100 og 200 navn, cirka 10–12 navn fra hver klubb. Ofte har over 20 spillere vært på banen, men en regel sier at man må ha spilt minimum 30 minutter i minimum 60 % av kampene for å komme med på listen, det vil si 18 kamper.

Årets spiller i norsk fotball
1962: Sverre Andersen, Viking.
1963: Bjarne Hansen, Vålerengen.
1964: Kjell Kaspersen, Skeid.
1965: Edgar Stakset, Steinkjer.
1966: Finn Thorsen, Skeid.
1967: Nils Arne Eggen, Rosenborg.
1968: Odd Iversen, Rosenborg.
1969: Trygve Bornø, Skeid.
1970: Tor Alsaker-Nøstdahl, Strømsgodset.
1971: Geir Karlsen, Rosenborg.
1972: Per Haftorsen, Fredrikstad.
1973: Per Pettersen, Frigg.
1974: Harry Hestad, Molde.
1975: Harry Hestad, Molde.
1976: Svein Kvia, Viking.
1977: Helge Karlsen, Brann og Tom Lund, Lillestrøm.
1978: Svein Mathisen, Start.
1979: Harald Berg, Bodø/Glimt.
1980: Åge Hareide, Molde.
1981: Tom Lund, Lillestrøm.
1982: Per Egil Nygård, Bryne.
1983: Øivind Tomteberget, Kongsvinger.
1984: Per Egil Ahlsen, Fredrikstad.
1985: Trond Sollied, Rosenborg.
1986: Tom Sundby, Lillestrøm.
1987: Per Egil Ahlsen, Brann.
1988: Thor André Olsen, Molde.
1989: Bård Bjerkeland, Lillestrøm.
1990: Einar Rossbach, Tromsø.
1991: Dag Riisnæs, Kongsvinger.
1992: Erik Mykland, Start. 
 1993: Runar Berg, Bodø/Glimt 6,14
 1994: Øyvind Leonhardsen, Rosenborg 6,33
 1995: Petter Rudi, Molde 6,04
 1996: Rune Tangen, Moss 5,96
 1997: Erik Hoftun, Rosenborg 5,85
 1998: Erik Hoftun, Rosenborg 6,43
 1999: Trond Andersen, Molde 6,06
 2000: Ørjan Berg, Rosenborg 5,67
 2001: Erik Hoftun, Rosenborg 5,96
 2002: Ørjan Berg, Rosenborg 5,78
 2003: Ørjan Berg, Rosenborg 5,96
 2004: Robbie Winters, Brann 5,65
 2005: Alex Valencia, Start 5,73
 2006: Per Nilsson, Odd 5,71
 2007: Somen Tchoyi, Stabæk 5,96
 2008: Alanzinho, Stabæk 5,92
 2009: Makhtar Thioune, Molde 6,08
 2010: Anthony Annan, Rosenborg 5,69
 2011: Rodolph Austin, Brann 5,96
 2012: Magnus Wolff Eikrem, Molde 5,81
 2013: Stefan Johansen, Strømsgodset 6,07
 2014: Jone Samuelsen, Odd 6,04
 2015: Pål André Helland, Rosenborg 6,14
 2016: Mike Jensen, Rosenborg 5,96
 2017: Samuel Adegbenro, Viking og Rosenborg 6,04
 2018: Erling Braut Haaland, Molde 5,70
 2019: Magnus Wolff Eikrem, Molde 6,05
 2020: Jens Petter Hauge, Bodø/Glimt 6,94
 2021: Patrick Berg, Bodø/Glimt 6,12
 2022: Amahl Pellegrino, Bodø/Glimt 5,91

Referanser

Kilder
Årets spiller for årene 1962–1992:
Årets spiller fra 1993: Spillerbørsen. vglive.no

Eliteserien i fotball for menn
Verdens Gang
Utmerkelser etablert i 1962
Åse Minde

Åse Minde (født 24. oktober 1950) er en pioner innen kunstpsykoterapi i Norge. Hun har bidratt til utviklingen og formidling av kunstpsykoterapi, spesielt bruken av kunstpsykoterapi i behandling av spiseforstyrrelser.

Minde har siden 2001 bygget opp og ledet  Spesialpoliklinikk for Spiseforstyrrelser på Gaustad ved Oslo Universitetssykehus. Hun har skrevet bøker og artikler innen fagfeltet kunstpsykoterapi som er oversatt til flere språk. I sin bok Fra kokong til Sommerfugl (1994) presenterer hun behandlingsformen kunstpsykoterapi og dens teorier og metoder. Minde har vært opptatt av at en som behandler skal møte hele mennesket og ikke kun lidelsen eller diagnosen. 

Åse Minde ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i 2017. Begrunnelsen for tildelingen var blant annet at hun hadde vært«… som pioner for fagfeltet kunstpsykoterapi, som foregangskvinne i utviklingen av spesialiserte behandlingsprogram for spiseforstyrrelser her til lands, med kunsten i hjertet av behandlingen- og som en unik formidler av kunstpsykoterapi gjennom bl.a bøker oversatt til flere språk»

Bibliografi 
 Minde, Å. (1981) Billedterapi ved psykotpatologi. «Helse- og sosialpolitikk. Forsknings-, forsøks- og utredningsprosjekter 1979–1980»
Minde, Å. (1994) Fra kokong til sommerfugl, Oslo Notam Gyldendal
 Minde, Å. (2000) Kunsten som sjelens arkitekt. Kunst, galskap og terapi. Oslo: Gyldendal Akademisk

Referanser 

Psykoterapi
Kongens fortjenstmedalje
Jana Midelfart Hoff

Jana Midelfart Hoff (født 18. april 1972 i Trondheim) er en norsk overlege, professor og politiker (H) bosatt i Bergen.

Hun er datter av spesialist i nevrologi Erik Midelfart og professor i øyesykdommer Anna Midelfart (født Hyková). Hun er gift med Børje Lihaug Hoff, advokat og ledende partner i Advokatfirmaet Harris i Bergen.

Hun har IB-diplom fra Trondheim katedralskole fra 1991, medisinsk embedseksamen fra NTNU fra 1997, doktorgrad i medisin fra Universitetet i Bergen fra 2006 og spesialisering i nevrologi fra 2011. Hun hadde vitenskapelige og praktiserende stillinger ved Førde sentralsjukehus, Haukeland universitetssykehus og Institutt for klinisk medisin ved Universitetet i Bergen før hun i 2009 ble overlege ved nevrologisk avdeling ved Haukeland universitetssykehus. Hoff har vært fast spaltist i Dagens Medisin og tillitsvalgt i legenes organisasjoner. I 2019 ble hun utnevnt til professor ved Fakultet for helsefag ved VID vitenskapelige høgskole i Bergen.

Hun meldte seg inn i Høyre i 2009 og ble leder i Årstad Høyre i 2013. Hun var byråd for barnehage og skole i Bergen kommune 5. januar 2015 til 22. oktober 2015. I perioden 2015–2019 sitter hun i Bergen bystyre og er fraksjonsleder i helse- og sosialkomiteen.

Hoff mottok i 2003 GlaxoSmithKlines forskningspris for unge forskere innen nevrologi.

Referanser 

Byråder i Bergen
Høyre-politikere i Hordaland
Professorer ved VID vitenskapelige høgskole
Alumni fra NTNU
Personer fra Trondheim kommune
Fødsler i 1972
Melanocanthon

se systematisk inndeling

Melanocanthon er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Middelsstore (6-10 millimeter), svarte, brede, noe langbeinte skarabider. Hodet er bredt skovlformet med to par tenner på forkanten, det indre paret ganske lange og det ytre ganske korte.

Levevis 
Billene lever av møkk.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Melanocanthon Halftter, 1958
 Melanocanthon bispinatus (Robinson, 1941)
 Melanocanthon granulifer (Schmidt, 1920)
 Melanocanthon nigricornis (Say, 1823)
 Melanocanthon punctaticollis (Schaeffer, 1915)

Kilder 
 Liste over artene
 bugguide.net - Melanocanthon

Eksterne lenker 
 
 Bilder av Melanocanthon sp.

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 1958
Paracanthon

se systematisk inndeling

Paracanthon er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Små, bredt ovale, hvelvede, brunsvarte skarabider.

Levevis 
Billene lever av møkk.

Utbredelse 
Slekten er bare kjent fra Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Paracanthon Balthasar, 1938
 Paracanthon hirsutus Paulian, 1939
 Paracanthon pereirai Andretta & Martinez, 1957
 Paracanthon rosinae Balthasar, 1942
 Paracanthon trichonotulus Balthasar, 1938

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 1938
Aulacopris

se systematisk inndeling

Aulacopris er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Små, svarte, knudrete skarabider. Hodet er bredt skovlformet med to korte, spisse tenner i midten. Pronotum er uvanlig stort og kan være kileformet tilbaketrukket i midten hos hannene, ujevnt og grovt punktert. Dekkvingene er små, hvelvede, uten punktrader, men med rader av blanke knøler. Flygevinger mangler. Hannens bein er lengre enn hunnens, med krumme legger (tibiae).

Levevis 
Billene lever av møkk.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det østlige Australia (New South Wales, Victoria og Queensland).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Aulacopris White, 1859
 Aulacopris matthewsi Storey, 1986
 Aulacopris maximus Matthews, 1974
 Aulacopris reichei White, 1859

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 
 Tegning av Aulacopris matthewsi, hann og hunn

Møkkskarabider
Dyr formelt beskrevet i 1859
Rom for kunst

Rom for kunst på Oslo S ble initiert i 2001. 
Rom for kunst er en satsing for å fremme produksjon og visning av temporær samtidskunst på Oslo S, Trondheim S og Stavanger S. Prosjektet startet med utgangspunkt i Oslo S, som er Norges mest besøkte bygg med ca.150.000 besøkende daglig. Prosjektets målsetting er å ta i bruk områdene på nye måter ved å presentere tidsbegrensede og stedsspesifikke kunst- og kunstrelaterte prosjekter. Rom for Kunst ble etter hvert utvidet til å omfatte Trondheim S og Stavanger S og siden starten har det blitt gjennomført mer enn 90 prosjekter. Bane NOR Eiendom står bak satsingen.

Litteratur 
«Rom for kunst 2001-2011» Ansvarlig utgiver: Kulturbyrået Mesén  ISBN 978-82-998887-0-7

Eksterne lenker 
 Rom for kunsts nettsted

Norsk kunst
Byrrhidium

se systematisk inndeling

Byrrhidium er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Levevis 
Disse billene lever i tørre, ørkenaktige områder. De kan ikke fly. Billene lever av møkk, muligens er de spesielt knyttet til klippegrevlinger.

Utbredelse 
Slekten er kjent fra et relativt lite område i det sørvestlige Afrika rundt grensen mellom Namibia og Sør-Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Byrrhidium Harold, 1869
 Byrrhidium convexum Scholtz & Howden, 1987
 Byrrhidium namaquensis Scholtz & Howden, 1987
 Byrrhidium ovale Harold, 1869

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Møkkskarabider
Dyr formelt beskrevet i 1869
Canthonosoma

se systematisk inndeling

Canthonosoma er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia (Queensland, New South Wales og Western Australia).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Canthonosoma MacLeay, 1871
 Canthonosoma castelnaui (Harold, 1868)
 Canthonosoma macleayi (Harold, 1868)
 Canthonosoma mastersi MacLeay, 1871

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Møkkskarabider
Dyr formelt beskrevet i 1871
Cephalodesmius

se systematisk inndeling

Cephalodesmius er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Middelsstore, kraftige, svarte skarabider. Hodet er bredt og skovlformet, i midten med to tenner som er forlenget til korte horn (i alle fall hos hannene), på sidene med et par korte tenner. Pronotum er mye bredere enn langt og bredere enn dekkvingene, tett og grovt punktert. Dekkvingene er kort ovale, hvelvede, med markerte punktstriper. Flygevinger mangler.

Levevis 
Artene lever i regnskog. I motsetning til de fleste andre gjødselgravere (Scarabaeinae) holder de sammen i stabile par som bor i permanente ganger under bakken - de fleste andre artene lager nye ganger for hvert enkelt eggkull. De lager en ball, ikke av møkk, men av istykkerevne blader fra skogbunnen, som hunnen legger egg på. Dette er trolig en tilpasning til å leve i et miljø med liten tilgang på møkk.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det østlige Australia (Queensland, New South Wales og Tasmania).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Cephalodesmius Westwood, 1842
 Cephalodesmius armiger Westwood, 1842
 Cephalodesmius laticollis Pascoe, 1863
 Cephalodesmius quadridens MacLeay, 1871

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Cephalodesmius laticollis, hann

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 1842
Circellium

se systematisk inndeling

Circellium er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En middelsstor (15-20 millimeter), svart skarabide, ligner overflatisk på en tordivel. Hodet er bredt skovlformet uten horn. Pronotum er stort, blankt og hvelvet, dekkvingene forholdsvis små og rundede.

Levevis 
Billene ruller en ball av møkk, gjerne fra elefanter, denne graves ned og hunnen legger så egg på den.

Utbredelse 
Arten er kjent fra spredte områder i Sør-Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Circellium Latreille, 1829
 Circellium bacchus (Fabricius, 1781)

Kilder 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 1829
Frank Gilbreth

Frank Bunker Gilbreth, Sr. (født 7. juli 1868, død 14. juni 1924) var en tidlig forkjemper for vitenskapelig arbeidsdeling og en pioner innen tids- og bevegelsesstudier. I ettertid er han kanskje mest kjent som hovedpersonen i boken Cheaper by the Dozen, et halvbiografisk verk skrevet av hans sønn Frank Bunker Gilbreth, Jr. og datteren Ernestine Bunker Gilbreth.

Karriere

Bevegelsesstudier 

Da Gilbreth tjenestegjorde i den amerikanske hæren under første verdenskrig, var hans oppgave  å finne raskere og mer effektiv måte å montere og demontere håndvåpen. Ifølge Claude George (1968), reduserte Gilbreth alle bevegelsene hånden skulle gjøre, til 17 grunnleggende bevegelser. Gilbreth kalte bevegelsene for therbligs, «Gilbreth» stavet baklengs, med th stavet motsatt. Gilbreth utarbeidet også standardteknikker for hvordan man raskt demonterer og monterer sine våpen selv når man har bind for øynene eller i totalt mørke. Disse teknikkene brukes av militære styrker rundt om i verden i opplæringen av rekrutter. Gilbreth bidro også til å effektivisere de militære kantinene.

Død 
Gilbreth døde av hjerteinfarkt 14. juni 1924, da han var bare 55 år gammel. Han var på Lackawannas jernbanestasjon i Montclair i New Jersey, og døde mens han pratet i telefonen. Kona Lillian døde først 48 år senere.

Referanser

Videre lesing 
 The Magic of Motion Study
 George, C. S. Jr., 1968. The History of Management Thought. Prentice Hall.
 Gilbreth, Frank Jr., and Ernestine Gilbreth Carey, 1948. Cheaper by the Dozen. ISBN 0-06-008460-X
 ------, 1950. Belles on Their Toes. ISBN 0-06-059823-9
 Lillian Moller Gilbreth, 1998. As I Remember. Norcross, GA: Engineering & Management Press.
 Price, Brian, 1990, " Frank and Lillian Gilbreth and the Motion Study Controversy, 19ac07-1930" in A Mental Revolution: Scientific Management since Taylor, Daniel Nelson, ed. The Ohio State University Press.

Eksterne lenker 

 Gilbreth archive hos Purdue University.
 The Gilbreth Network.
 Bibliography of books by and about Gilbreth.
 "The Gilbreth 'Bug-lights', by Frank B. Gilbreth, Jr. Originally published in the Historic Nantucket, Vol 39, no. 2 (Summer 1991), p. 20–22.
 Original Films of Frank B Gilbreth 1945

Forskere fra USA
Personer fra Montclair
Fødsler i 1868
Dødsfall i 1924
Labroma

se systematisk inndeling

Labroma er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utbredelse 
Slekten er bare kjent fra provinsen Western Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Labroma Sharp, 1873
 Labroma horrens Sharp, 1873
 Labroma tuberculata Waterhouse, 1874
 Labroma umbratilis Matthews, 1974

Kilder 

 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Møkkskarabider
Dyr formelt beskrevet i 1873
Macropanelus

se systematisk inndeling

Macropanelus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utbredelse 
Slekten er endemisk for Sumatra.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Macropanelus Ochi, Kon & Araya, 1998
 Macropanelus fujitai Ochi, Kon & Kawahara, 2008
 Macropanelus karasuyamai Ochi, Kon & Kawahara, 2008
 Macropanelus sumatrensis Ochi, Kon & Araya, 1998

Kilder 

 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 1998
Sumatras insekter
Namakwanus

se systematisk inndeling

Namakwanus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Middelsstore (ca. 10 millimeter) skarabider uten flygevinger. Kroppen er brunsvart, litt matt og bredt oval. Hodet er bredt skovlformet med to korte tenner på forkanten og markerte, spissvinklede hjørner på sidene. Pronotum er omtrent dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er rundede med svake punktstriper, beina forholdsvis korte.

Levevis 
Namakwanus-artene er sjeldne og lite er kjent med sikkerhet om biologien deres. Imidlertid er minst to av artene funnet i "latriner" ved kolonier av klippegrevlinger, det er svært sannsynlig at slekten er knyttet til slike. Artene lever på høytliggende (rundt 1500 m), tørre tresavanner.

Utbredelse 
Slekten er bare kjent fra Namibia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
 Slekten Namakwanus Scholtz & Howden, 1987
 Namakwanus davisi Deschodt & Scholtz, 2007
 Namakwanus endroedyi Deschodt, Davis & Scholtz, 2011
 Namakwanus irishi Scholtz & Howden, 1987
 Namakwanus streyi Frolov, 2005

Kilder 
 Frolov, A.V. (2005) A New species of the dung beetle genus Namakwanus (Coleoptera, Scarabaeidae) from Namibia. Side 245-247 i: Konstantinov, Tischechkin & Penev (red.): Contributions to Systematics and Biology of Beetles. Papers Celebrating the 80th Birthday of Igor Konstantinovich Lapatin. Pensoft Publishing, Sofia og Moskva. 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 1987
Namibias endemiske fauna
Namibias insekter