alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Karen Carpenter

Karen Anne Carpenter (født 2. mars 1950 i New Haven i Connecticut i USA, død 4. februar 1983, Downey, California) var en amerikansk vokalist og trommeslager. Hun dannet sammen med sin bror Richard pop-duoen The Carpenters på slutten av 1960-tallet. Hun led av anorexia nervosa, en spiseforstyrrelse som senere førte til en alvorlig hjertefeil og tok livet av henne i en alder av 32. Hennes død førte til økt oppmerksomhet rundt anorexia og bulimi nervosa i media.

Hun var kjent for evne til å synge i laveste delen av det kvinnelige registeret, som kontraalt.

Diskografi som soloartist 
 Karen Carpenter (1996)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Sangere fra USA
Personer fra New Haven
Guadalupe Larriva

Guadalupe Larriva (født 28. juli 1956 i Cuenca, død 24. januar 2007) var Ecuadors første kvinnelige forsvarsminister, hun døde i en helikopterstyrt i Ecuador 24. januar.

Referanser 

Ecuadorianske politikere
Personer fra Azuay
Omkomne i helikopterulykker
Fødsler i 1956
Dødsfall i 2007
Fylkesvei 1270

Fylkesvei 1270 går mellom Askim og Vollene i Indre Østfold. Veiens lengde er 10,9 km.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 740.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Viken
Veier i Indre Østfold kommune
Malaysisk sandsnegl

Malaysisk sandsnegl er en art med små, gjellepustende koniske snegler. De lever hele livet begravd i bunnlaget i elver og bekker i Asia og Afrika.
De går opp til overflaten om natten for å lete etter mat. 
De blir ca. 2,5 cm lange, og føder levende avkom ved partenogenese.

Akvaristikk 
Disse sneglene er ofte ettertraktet blant ferskvannsakvarister, fordi de utfører to nyttige funksjoner:

Ved å grave rundt i bunnlaget hjelper de til å lufte det og forhindrer at dødelig hydrogensulfid dannes.

De eter rester av fôr og døde plantedeler som ellers ville råtnet i vannet. De eter ikke levende planter.
Sneglene vil dog ete alle fiskeegg de måtte finne i løpet av natten.

Eksterne lenker 
 

Snegler
Akvaristikk
Takson navngitt av Otto Friedrich Müller
Bløtdyr formelt beskrevet i 1774
Oseanias bløtdyr
Ringsaker Pinsemenighet

Ringsaker Pinsemenighet er en kristen frimenighet i Ringsaker i Innlandet. Menigheten ble selvstendig i 2005 etter ca. tjue år som utpost for Filadelfia Hamar. Elen og Jonny Borge ble forstanderpar. Ellers satt Per Arne Gustavsen, Petter Ludvig Pettersen og Willy Arman Syvertsen i ledelsen. 

Ved dannelsen av menigheten ble det lagt inn en liste med påmelding om de som ønsket å tillegge seg menigheten og 48 stykker meldte seg på. Menigheten hadde 27 tilskuddstellende medlemmer i 2019. 

Menigheten har en utadrettet virksomhet i nærmiljøet, den støtter arbeid i Ukraina ved Halvard  Hasseløy og lønner en pastor i Ukraina.

Referanser

Eksterne lenker 
 Ringsaker Pinsemenighet sin nettside

Norske pinsemenigheter
Kultur i Ringsaker
Religion i Innlandet
Fylkesvei 1234

Fylkesvei 1234 går mellom Dingtorp og Berg i Indre Østfold. Veien er 6,9 km lang. Øst for Fv 646 heter den Heiaveien, på vestsiden heter den Svennebyveien.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 681.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Viken
Veier i Indre Østfold kommune
Heis

Heis er en innretning for å transportere et objekt eller menneske vertikalt.

Prinsippet for heis er en heisstol som går på stålføringer, opphengt med ståltau/wirer over en drivskive på en motor, og ned igjen til en motvekt som går på egne stålføringer ved siden av heisen i sjakten. Motvektens vekt er oftest vekten av tom heisstol + 50 % av heisens oppgitte merkelast. Dette vil da i prinsippet medføre at strømforbruk og mekaniske belastninger vil bli relativt lave.
Det finnes også andre prinsipper for heis, f.eks hydraulikk, trommel-, paternoster-, skrue-, skråbane- og på forskningsstadiet; -heiser med magnetisme som energikilde. 

Alle heiser skal være utstyrt med sikkerhetsanordninger som sørger for at heisen ikke skal kunne gå fortere enn heisens nominelle hastighet. Dette vil på elektriske tauheiser gjerne være et såkalt fangapparat, som ved hjelp av en overhastighetsbegrenser vil stanse heisen ved aktivering. Høyhastighetsheiser er lagd for høyere hastigheter, og beveger seg mye raskere enn vanlige heiser.

Det finnes i Norge mange leverandører av heiser, og de fleste større produsenter i verden, slik som KONE, ThyssenKrupp, Otis, Schindler og Mitsubishi er representert. 

Heiser er ofte påbudt enkelte steder av hensyn til funksjonshemmede.

Heiser i Norge har et omfattende regelverk for oppføring og er underlagt krav til regelmessig kontroll. Heisanlegg kontrolleres av blant annet Norsk Heiskontroll, Oslo Heiskontroll og Det Norske Veritas 
Heisfaget og krav til opplæring er regulert. Mange av Norges heismontører er organisert i Heismontørenes fagforening  

1853: Det store teknologiske gjennombruddet for moderne heisinnretninger kom ved amerikaneren Elisha Graves Otis sin oppfinnelse av fangapparatet i 1853, noe som forhindret at heisen ville falle ned ved brudd på bæremidlene.

1857: Verdens første kommersielle heis blir introdusert i et kjøpesenter i New York. Før dette ble heiser kun benyttet innen industri da de ble oppfattet som altfor utrygge blant folk flest. Dette endret seg etter nødbremsen til Otis ble standard i heiser.

1880: Werner von Siemens demonstrerer den første elektrisk drevne heisen.

1896: Norges første registrert heisanlegg i Kristiania.

1902: Otis Elevator Co. introduserer den første moderne elektriske heisen. To år senere, i 1904, blir den første kommersielle elektriske heisen installert i New York. En kombinasjon av elektronikk og mekanikk gjorde den hydrauliske heisen overflødig.

Den første heisen med knapper kom i 1892, elektronisk kontroll i 1924, automatiske dører i 1948, og i 1950 i Atlantic Refining Building i Dallas, ble den første førerløse heisen installert. I 1962 kom den fullautomatiske heisen.

Referanser

Se også 
 Koppelevator
 Romelevator
 Rulletrapp
 Stolheis
 Trappeheis
 Trampe (sykkelheis)
 Paternosterheis

Eksterne lenker 
 

Løfteredskaper
Bygg og anlegg
European Liberal Youth

European Liberal Youth (LYMEC) er en europeisk paraplyorganisasjon for liberale ungdomspartier. Den samler nær en 200 000 unge liberalere fordelt på 61 medlemsorganisasjoner i 39 land over hele Europa. Organisasjonen ledes av Antoaneta Asenova fra Bulgaria.

LYMEC ble dannet som Liberal Youth Movement of the European Community (derav forkortelsen, som fremdeles er i bruk) i 1976. Unge Venstre har vært fullt medlem siden 2002. Høsten 2006 var Unge Venstre vertskap for LYMECs halvårlige eksekutivmøte i Oslo.

LYMEC er ungdomsorganisasjonen til Alliance of Liberals and Democrats for Europe Party (ALDE), som inngår i den tredje største gruppen i Europaparlamentet.

Politikk
Organisasjonens politiske visjon er en liberal, demokratisk og føderal Europeisk Union som omfatter alle Europas stater. Innenfor EU jobber LYMEC særlig med å fremme fjerning av alle hindre for den frie bevegelsen av mennesker, varer, tjenester og kapital, og for at EU skal utvikle en felles europeisk utenriks-og sikkerhetspolitikk som setter EU i stand til å bruke sine massive økonomiske, teknologiske og politiske ressurser til å fremme demokrati, frihet, stabilitet og utvikling globalt.

Bureau 2012-2014
 Antoaneta Asenova, president (Youth MRF, Bulgaria)
 Dan-Aria Sucuri, visepresident (Liberala ungdomsförbundet, Sverige)
 Marten Porte, kasserer (Jonge Democraten, Nederland)
 Laia Comerma (Young Nationalists of Catalonia, Catalonia)
 Marina Sedlo (Junge Liberale, Tyskland)
 Ida-Maria Skytte (Svensk Ungdom, Finland)
 Ines Holzegger (Junos, Østerrike)

Presidenter i LYMEC 
2020-d.d.: Antoaneta Asenova
2018–2020: Svenja Hahn 
2016–2018: Sissel van Run-Kvist 
2014–2016: Vedrana Gujic
2012–2014: Jeroen Diepemaat
2010–2012: Alexander Plahr
2008–2010: Aloys Rigaut
2004–2008: Roger Albinyana i Saigí
2002–2004: Ellen Trane Nørby
199?-2004: Jan Burdinski
1994-199?: Dennis Straat
1992–1994: Elisabeth Geday
1984–1986: Joan Francesc Point

Se også 
Unge Venstre
International Federation of Liberal Youth

Eksterne lenker
 

Politiske organisasjoner
Politiske partier etablert i 1976
1976 i Europa
Alliance of Liberals and Democrats for Europe Party

Alliance of Liberals and Democrats for Europe Party (ALDE) er et europeisk parti og en paraplyorganisasjon for liberale partier i Europa, inkludert Venstre. Den samler liberalere fra 55 medlemsorganisasjoner over hele Europa, både innenfor og utenfor EU, men har sitt hovedvirke innenfor EUs institusjoner. Organisasjonen ledes av Annemie Neyts-Uyttebroeck fra Belgia. 

Den politiske gruppen i Europaparlamentet som partiet er knyttet til, kalles Alliansen av liberale og demokrater for Europa.

ALDE ble stiftet den 17. mars 1976.

Organisasjon
Venstre ble tatt opp som fullt medlem av ALDE i 2006.
ALDEs ungdomsorganisasjon er LYMEC hvor Unge Venstre er medlem.

Politikk
ALDE jobber primært for å styrke den liberaldemokratiske bevegelsen i EU og hele Europa, for å hjelpe liberaldemokratiske politikere i Europa å utveksle idéer og utvikle en felles politisk visjon, og utarbeide og vedta et felles valgmanifest for valgene til Europaparlamentet.

ALDE
I Europaparlamentet inngår ALDE i en felles parlamentetsgruppe sammen med sentrumsdemokratene European Democratic Party (EDP) under navnet Alliance of Liberals and Democrats for Europe (ALDE). Med 106 av 785 mandater, er ALDE den tredje største grupperingen i Europaparlamentet. Ca. 2/3 av ALDEs europaparlamentarikere kommer fra ELDR. ALDE-gruppen ledes av Guy Verhofstadt fra Belgia. Syv av Europakommisjonens 27 kommissærer kommer fra ELDR.

Referanser

Eksterne lenker
 

Europeiske politiske partier
Politiske partier etablert i 1976
1976 i Europa
Fylkesvei 1232

Fylkesvei 1232 går mellom Bodal og Ringstad i Rakkestad. Veien er 2,4 km lang, og går forbi middelalderkirken i Rakkestad.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 665.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Viken
Veier i Rakkestad
Christiansand stiftamt

Christiansand stiftamt var en administrativ enhet (stiftamt), opprettet i 1682, da Stavanger stiftamt ble omdøpt og stiftstaden flyttet fra Stavanger til Christiansand. Administrasjonen lå i Christiansand og var hovedamt også for Bratsbergs og Stavanger amt. I 1685 blir to nye underamt, Nedenes amt og Lister og Mandals amt skilt ut fra Christiansand stiftamt. En gang på 1800-tallet blir Stavanger på ny stiftamt, men kun over eget amt. Betegnelsen stiftamt forsvant stort sett mot slutten av 1800-tallet.

I 1918 blir Bratsbergs, Nedenes og Lister og Mandals amt omdøpt til Telemark, Aust-Agder og Vest-Agder fylker, og Kristiansand blir amdinistrasjonssted for sistnevnte. Samtidig blir Stavanger amt omdøpt til Rogaland fylke.

Agdesiden amt opprettet i 1662 omfattet det tidligere Agdesiden hovedlen, og amtet fikk nytt navn da stiftstaden ble flyttet fra Stavanger til Christiansand og stiftamtet endret navn til Christianssand stift i 1682.

Stavanger stift blir Christiansands stift 

Eneveldskongen Frederik III innførte den 1. februar 1662 amt med amtsmenn i Norge istedenfor len som ble styrt av adelen. Norge ble delt opp i 11 amt, hvorav 4 var de gamle hovedlen som ble omgjort til stiftamt. I tillegg til Akershus, Bergenhus og Trondhjems stiftamt, var dette Stavanger stiftamt med Stavanger som stiftstad.

Allerede i 1670 foreslo stattholder Ulrik Frederik Gyldenløve at Christiansand skulle være stiftstad, og stiftet skulle foruten hovedamtet Christiansand (Agdesiden), bestå av de underliggende amtene Stavanger og Bratsberg. Den 4. oktober 1671 ble Ove Juel utnevnt til stiftsbefalingsmann for "Christianssand eller Agdersidens hovedamt". Han var fra 1669 visestattholder i Norge og som sådan bodde han på Akershus i Norge. I 1676 ble han visekansler i det danske kanselli, og fikk  Jens Toller Rosenheim som stedfortreder. 

Jens Rosenheim, som var en kjent jurist og sønn av borgermesteren i Christiania, Nils Nilsen Toller, og var utnevnt til amtmann i Lister amt. Han skulle "tillige i Ove Juels fravær, dog under hans direktion og efter foregående kommunikation, om noget vigtigt kunde forefalde, have indseende med Christiansands stifts hovedamt". Rosenheim ble imidlertid opptatt med utkast til den nye norske lov, og det eksisterer ingen embetsbrev fra hverken Juel eller Rosenheim. 

Ove Juel fikk den 11. desember 1679 avskjed som visekansler på grunn av sykdom og alderdom. Samtidig fratrådte han etter eget ønske som stiftamtmann i Norge mot løfte om første ledige stiftamt i Danmark. I 1680 ble amtmannen i Stavanger, baron Ludvig Holgersen Rosenkrantz, utnevnt som ny stiftamtmann. Det var i hans tid, i henhold til kongebrev av 6. mai 1682, at det ble endelig bestemt at Stavanger stift heretter skulle hete Christiansand stift, og at både stiftamtmannen og biskopen skulle bo i byen.

Administrativ inndeling
 Stavanger amt
Jæderen og dalerne fogderi
Ryfylke fogderi
 Mandals amt
Lister fogderi
Mandal fogderi
 Nedenes amt
Nedenæs fogderi
Raabygdelagets fogderi
Øvre Tellemarkens Fogderi

Referanser

Amter i Norge
Hud (film)

Hud er en norsk spillefilm fra 1986. Regi og manus er ved Vibeke Løkkeberg. I hovedrollene spiller Keve Hjelm, Terence Stamp, Vibeke Løkkeberg og Elisabeth Granneman. Filmen var den inntil da dyreste filmen i norsk filmproduksjon. Hud fikk 16 års aldersgrense da den hadde premiere på kino.

Handling
Incest eller blodskam er temaet i Hud, og handlingen foregår i et sterkt mannsdominert øysamfunn på Vestlandet på 1890-tallet. Her bor Vilde, en ung kvinne (spilt av Vibeke Løkkeberg) sammen med sin invalide mor (Elisabeth Grannemann). Vilde har et blodskamforhold til sin stefar (Keve Hjelm), som hun fortvilet prøver å skjule. Dette forholdet har resultert i en datter, som nå er ti år. Fordi hun er stum og i tillegg ikke døpt, blir hun mobbet og utstøtt av det fordomsfulle øymiljøet. Stefaren og presten på stedet krever at kvinnen skal gifte seg med en rik innflytter og døpe barnet, men hun nekter. Ikke med den blodskammen hun er blitt påført. Det ender med drap.

Mottakelse
Hud var både kostbar og kontroversiell og fikk hard medfart av norske filmkritikere da den kom. Det oppstod en heftig avisdebatt som varte et halvt års tid, der Løkkeberg av enkelte ble «demonisert som riksheks». Filmen ble særlig anklaget for å være umoralsk og for langtekkelig, med dvelende scener og lite handling. Løkkeberg forsvarte seg med at hun ønsket å lage en kunstfilm med bilder inspirert av Edvard Munchs malerier. Hud ble imidlertid valgt ut til filmfestivalen i Cannes, der den ble vist som del av Un certain regard-programmet og fikk en viss anerkjennelse.

Roller
Vibeke Løkkeberg – Vilde
Keve Hjelm – Stefaren Sigurd
Terence Stamp – Edward
Elisabeth Granneman – Moren
Frank Audun Kvamtrø – Antonie
Per Jansen – Sjur
Tonje Kleivdal Kristiansen – Malene
Per Oscarsson – Presten
Thale Svenneby – Vilde som barn
Jan Andersen
Rolf Berntzen
Nicholas Grace
Arild Haaland
Gjert Haga
Patricia Hodge – Edward's kone
Olaf Jacobsen
Hans Lindgren
Olga Marie Mikalsen
Renie Thorleifsson

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske dramafilmer
Filmer fra 1986
Norske filmer fra 1980-årene
Filmer regissert av Vibeke Løkkeberg
Norskspråklige filmer
Filmer lagt til Vestlandet
Filmer satt til 1800-tallet
Joakim Fink Graasvold

Joakim Fink Graasvold (født 10. januar 1984 i Skien) er en norsk skuespiller og dramatiker.

Forfatterskap 
Joakim Fink Graasvold har blant annet skrevet teaterstykket Rotte på loftet (2005). Stykket har vært satt opp på Teater Ibsen, Henrik Ibsen Museum Venstøp, Ibsenmuseet i Oslo, teatermuseet og på ulike kaféscener i perioden 2005-2010. Stykket handler om unge Henrik Ibsen og hans forhold til den smårare grandtanten Faster Ploug.

Blant øvrig dramatikk:
 Blodøks (2014)
 Til bords med Henrik (2006)
 Fra en annen tid: en saga om blodslinjer (2006)

Kilder 
 Joakim Fink Graasvolds personlige hjemmeside
 Rotte på loftet, premierekritikk (2005)
 Rotte på loftet: aviskritikk (2005)
 Rotte på loftet, aviskritikk, dagen for psykisk helse (2007)
 Fra en annen tid: forhåndsomtale

Norske dramatikere
Norske manusforfattere
Personer fra Skien kommune
Fødsler i 1984
KappAbel

KappAbel var en matematikkonkurranse for ungdomsskoleklasser. Konkurransen startet som et prøveprosjekt ved Froland ungdomsskole høsten 1997. Etter dette ble alle 9. klasser i Aust-Agder invitert til å delta i en fylkeskonkurranse. Etter hvert ble det en landsdekkende konkurranse, og i dag er det en nordisk konkurranse med deltakere fra Norge, Island, Finland, Sverige og Danmark. Konkurransen har i dag byttet navn til UngeAbel og arrangeres av LAMIS, Landslaget for matematikk i skolen. 

Konkurransen ble oppkalt etter matematikeren Niels Henrik Abel, som døde på Froland verk i 1829.

Eksterne lenker
 UngeAbel – Den offisielle nettsiden

Matematikkonkurranser
Holt kirke

Holt kirke er en langkirke, senere korskirke fra 1100-årene i Tvedestrand kommune, Agder fylke. Steinkirken er fra middelalderen; og den er sognekirke for Holt menighet. Kirken fremstår i dag hovedsakelig som en barokkirke, og er en av de største og rikest dekorerte i sitt slag i Norge.

Middelalderkirken var en langkirke i stein, som i 1753 ble utvidet og tilbygd som korskirke. Tilbygget, koret og korsarmene, er laftet av tømmer. Ved ombyggingen ble kirken også utstyrt med korbue, dekorert i rokkoko. Byggmester Lars Albretsen Øvernes i Holt sto for ombyggingen.

Kirkeinventar
Av interiør fra middelalderen er bevart en døpefont i kleberstein, skåret i høygotisk stil.

Fra før reformasjonen er også et alterskap fra 1500-tallet; dette har i dag plass på nordveggen i kirkens vestre korsarm.

Altertavlen er laget i Christiania i 1732 av snekker Christen Paulsen, og treskjærerarbeidet er muligens utført av Torsten Ottersen Hoff.

Alterbildet har Jesus i Getsemane som motiv, og er malt av en dansk maler, Adam Müller. Bildet er gave fra jernverkseier Jacob Aall i 1837.

Korskrankedekor og dåpshuset er skåret av den danske treskjæreren Christian Suchow i 1758.

Av de spesielle ting i Holt kirke er en innelukket kirkestol som er bygget til verkseier Ulrich Schnell, en av eierne av Næs Jernverk. Den er utstyrt med slektens våpenskjold.

Kirkens eldste orgel er fra 1840 og bygget av den kjente norske orgelbyggeren Peter Albrechtsen. Dette orgelet står fortsatt på sin opprinnelige plass i vest, mens et nytt og større orgel er plassert i tverrskipet i sør.

Kirkesogninndeling
Holt kirkesogn var, da kirken ble bygd og fram til 1700-tallet, vesentlig større enn i dag. Holt sogn grenset i middelalderen mot Øyestad sogn, og grensen gikk ved Arendal sentrum, der det inntil 1992 var kommunegrense mellom Øyestad og Moland kommuner. Holt sogn bestod fram til 1742 også av Austre Moland, Tromøy, Barbu, Stokken, Dypvåg og Flosta.

I tilknytning til Holt kirke og prestegård ble Norges første lærerseminar, Holt seminar, opprettet.

Mange kjente navn knytter seg til Holt kirke og prestegård, først og fremst jernverkseieren, humanisten, teologen og eidsvoldmannen Jacob Aall, presten og folkeminnesamleren Andreas Faye, skolepioneren Andreas Feragen, dikteren Arne Garborg og språkforskeren og språkreformatoren Knud Knudsen.

Holt kirke er prostesete for prosten i Aust-Nedenes prosti som omfatter prestegjeldene Holt, Åmli, Risør og Gjerstad med sognene Holt, Tvedestrand, Dypvåg, Risør, Søndeled, Gjerstad, Vegårshei, Åmli, Tovdal og Gjøvdal.

Litteratur
Sigrid E. Nilsen: Kirkene i Aust-Agder. Hefte utgitt av Fylkeskonservatoren i Aust-Agder og Agder Bispedømmeråds Turistutvalg. Arendal 1984.

Eksterne lenker 
 
 Agderkultur
 

Kirker i Tvedestrand
Kirker i Aust-Nedenes prosti
Kulturminner i Tvedestrand
Norske middelalderkirker i stein
Religiøse bygninger fra 1100-tallet
Korskirker i Norge
Valgkirker i 1814
Rankine

Rankine er enheten for absolutt temperatur i det engelske enhetssystemet og har fått navnet sitt fra den skotske ingeniøren og fysikeren William John Macquorn Rankine. Han framsatte skalaen i 1859.

Rankine-skalaen har samme enhetsstørrelse som fahrenheitskalaen, slik at en temperaturdifferanse på 1 °R tilsvarer en differanse på 1 °F. Ved 0 °R er det absolutte nullpunkt kaldere enn det er fysisk mulig å få det. Dette tilsvarer rollen til kelvin-skalaen i SI-systemet, hvor temperaturdifferanser i celsius og kelvin er like store, og 0 K er det absolutte nullpunktet.

Rankine er en utbredt enhet for temperatur i engelsk litteratur og er ofte den foretrukne måleenhet blant amerikanske og engelske vitenskapsmenn. Sammenblanding mellom, og feil bruk av rankine, fahrenheit, celsius og kelvin er en evig kilde til regnefeil blant så vel professorer som studenter.

Omregningstabell mellom de forskjellige enhetene

Temperaturskalaer
Eilema uniola

Eilema uniola er en av lavspinnerne i familiegruppen bjørnespinnere (Arctiidae).

Utseende 
…

Lavspinnere kan forveksles med flere andre småsommerfugler, kanskje særlig en vikler eller en liten måler. Men de kan skilles fra disse på de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Lavspinnere har også et høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax).

Levevis 
Eilema uniola tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.

Utbredelse 
Eilema uniola finnes i det sydvestlige Europa, i Spania, Portugal, Frankrike og Italia.

Ikke i Norden.

Navnet 
Det latinske navnet Eilema betyr omsluttet, spole, og slekten har trolig fått navnet fordi noen arter bretter eller «ruller» vingene rundt kroppen som en spole når den hviler.

Systematisk inndeling 

 sommerfugler (Lepidoptera)
 gruppe Apoditrysia 
 gruppe storsommerfugler
 gruppe / overfamilie Noctuoidea 
 familie bjørnespinnere (Arctiidae) 
 delgruppe lavspinnere, (Lithosiinae)
 Eilema uniola (Rambur 1866)

Kilder 
 Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org

Eksterne lenker 
 

Bjørnespinnere
Dyr formelt beskrevet i 1866
Dyr formelt beskrevet av Jules Pierre Rambur