alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Denis Ivanovitsj Fonvizin

Denis Ivanovitsj Fonvizin (russisk: Денис Иванович Фонвизин, tysk: Dennis von Wiesen; født 14. april 1745 (3. april g.s.) i Moskva, død 12. desember 1792 (1. desember g.s.) i St. Petersburg) var en russisk forfatter og oversetter.

Fonvisin reformerte med sine verker det russiske litteraturspråk og var banebrytende innen poesi, dramatikk og prosa ved at han stod for en realistisk litterær stil.

Biografi 
Fonvizin var av tysk slekt med bakgrunn i Livland. Han var embedsmann i det russiske utenriksministeriet, og var blant annet greve Nikita I. Panins sekretær. Fonvizin innførte den såkalte miljøkomedien i det russiske teater og banet veien for 1800-tallets samfunnskritiske litteratur. Han oversatte også blant annet Holbergs Moralske Fabler og Jean de France til russisk.

Mare to komedier av Fonvizin er bevart, men på dem hviler også hans berømmelse. «Brigadegeneralen» (1762) var påvirket av Holbergs Jean de France, og gjorde narr av gallomanien i Russland, det vil si datidens særegne russiske form for frankofili. «Landjunkeren» (Недоросль, 1769) var et teknisk mindre velbygd arbeid men likefullt et mesterstykke. Her rettes satirens brodd mot sedenes råskap og den krasse selviskheten og samtidens ille oppfostrede landadel. 

Han falt senere i unåde hos Katarina II på grunn av noen diskusjonsinnlegg i et tidskrift, innlegg som var kritiske til henne, og i 1788 ble hans karriere stanset.

Sine siste år tilbragte Fonvizin utenlands.

Referanser

Litteratur 
 Barbara Gobrecht: Analyse heutiger Rezeptionsbedingungen europäischer Erfolgskomödien aus dem 18. Jahrhundert. Besonders des Jeu de l'amour et du hasard von Marivaux. Frankfurt am Main u.a.: Lang 1995. (= Europäische Hochschulschriften; Reihe 13, Französische Sprache und Literatur; 203) ISBN 3-631-48519-0
 Peter Hiller: D. I. Fonvizin und P. A. Plavil'scikov. Ein Kapitel aus der russischen Theatergeschichte im 18. Jahrhundert. München: Sagner 1985. (= 	Slavistische Beiträge; 189) ISBN 3-87690-324-6
 Marvin Kantor: Dramatic works of D. I. Fonvizin. Bern u.a.: Lang 1974. ISBN 3-261-01425-3
 Charles A. Moser: Denis Fonvizin. Boston: Twayne Publishers 1979. (= Twayne's world authors series; 560; Russia) ISBN 0-8057-6402-X
 Reuel K. Wilson: The literary travelogue. A comparative study with special relevance to Russian literature from Fonvizin to Pushkin. The Hague: Nijhoff 1973
 Erhard Hexelschneider: Europa und Rußland in zeitgenössischen Reiseberichten von Fonwisin bis A. Turgenjew in: Russland & Europa. Historische und kulturelle Aspekte eines Jahrhundertproblems Rosa Luxemburg-Verein, Leipzig 1995 ISBN 3-929994-44-5 S. 49 - 64

Russiske forfattere
Russiske dramatikere
Russiske oversettere
Personer fra Moskva
Fødsler i 1745
Dødsfall i 1792
Erika Nissens gate (Oslo)

Erika Nissens gate (1-13, 2-14) er en gate på Torshov i Oslo. Den går mellom Agathe Grøndahls gate og Lammers' gate.

Gaten fikk navn etter pianisten Erika Nissen i 1914. I området finnes også en rekke andre gater med navn etter musikere og komponister.

Kilder

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Veier på Torshov
Veier i Oslo oppkalt etter kvinner
Kyrre Grepps gate (Oslo)

Kyrre Grepps gate (1-37, 2-40) er en gate på Sandaker i Oslo. Den går mellom Nordkappgata og Borger Withs gate.

Gaten fikk navn i 1923 etter Olav Kyrre Grepp, som i sin tid var leder av Arbeiderpartiet.

Bebyggelsen er hovedsakelig kommunale blokker fra 1920- og 1930-årene i tre til fem etasjer. Nr. 11 huser Nordre Aasen Habiliteringssenter for barn og ungdom.

Kilder

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Sandaker
Sykkelrytteren

Sykkelrytteren (originaltittel: De renner) er en kortroman av den nederlandske forfatteren Tim Krabbé, første gang utgitt av forlaget Bert Bakker i Nederland 1978.

Innhold 
Boka skildrer Tim Krabbés deltakelse i sykkelrittet Tour du Mont Aigoual den 26. juni 1977. Det 137 kilometer lange rittet går i to sløyfer rundt landsbyen Meyrueis i Lozère og leder over flere fjellpass i Cevennene.

Boka omfatter hendelser i perioden 1948 til 1978, men sykkelrittet  opptar det meste av plassen og fortelles i nåtid, resten som flashbacks som midlertidig bryter inn i den kronologiske framstillingen av rittet. Romanen starter med at jeg-personen gjør sine siste forberedelser, vurderer konkurrentene og undersøker en kort strekning av løypa. Rittet skildres gjennom jeg-personens subjektive opplevelser og tanker på ulike punkt i løypa, eksempelvis er de to første:
«0-2 kilometer. Folk klapper raust "Allez Poupou."  […]  5 kilometer. Les Gorges de la Jonte. Vi ser ikke mer til Despuech.»  

I løpet av rittets gang gjennomgår jeg-personen ulike faser, han møter «veggen», han føler han flyr og utvikler en tese om at det er hans viljestyrke som skaper denne illusjonen, han hallusinerer på grunn av utmattelse og han ser for seg og planlegger sluttspurten mot sin argeste konkurrent, Reilhan.

I avbruddene fra selve rittet forteller Krabbé om sin sykkelkarriere, om sykkelsporten i sin alminnelighet, beretter sykkelhistorier, og legger inn et lite «sykkelalfabet».

Eksterne lenker 
 Tim Krabbé: Sykkelrytteren, norsk oversetting ved Eve-Marie Lund, Arneberg 2009 ISBN 978-82-91614-82-3
 Tim Krabbé – De renner, Verdec Boekverslagen
 De Renner, scholieren.com
 Kart over Tour du Mont Aigoual

Romaner
Nederlandsk litteratur
Ole Brumm - Nye eventyr i Hundremeterskogen

Ole Brumm - Nye eventyr i Hundremeterskogen (originaltittel: Winnie the Pooh) er en amerikansk animert fantasymusikal og filmkomedie for barn fra 2011 produsert av Disney. Filmen handler om bjørnen Ole Brumm og hans venner i hundremeterskogen. Ugla sender både Brumm, Tigergutt, Petter Sprett, Nasse Nøff, Kengu, Kengubarnet og Tussi  ut på en vilter jakt for å finne en ny hale til Tussi og for å redde Kristoffer Robin fra den skumle "Tebake". Filmen ble laget ved hjelp av tradisjonell animasjon og er den andre animerte langfilmen for kino som Disney har laget om Ole Brumm. De har i tillegg produsert noen kortfilmer, noen animerte langfilmer for video, samt en realfilm.

Filmen ble godt mottatt av anmelderne, men oppnådde ikke den suksessen som mange av de andre samtidige Disney-filmerne gjorde.

Handling 
Ole Brumm våkner en morgen, og oppdager at han har gått helt tom for honning. Når han går ut for å skaffe mer honning, oppdager han at Tussi har mistet halen sin. Dere gode venn Christopher Robin bestemmer seg å gjennomføre en konkurranse for å se hvem som kan finne en erstatning for halen til Tussi. 

Prisen som vinneren kan få er en stor gryte med fersk honning. Etter et mislykket forsøk på å skaffe honning fra en bikube, spiser Ole Brumm ved et uhell litt gjørme. Men han og alle vennene hans må også forsøke å redde Kristoffer Robin fra noe de tror er et skummelt monster.

Om filmen

Popularitet og økonomi 
Ole Brumm ble ingen publikumsuksess. Den innbragte $49,9 millioner på verdensbasis, hvorav $26,7 millioner i USA, $1,2 millioner i Storbritannia og $1 million i Norge. I tillegg innbrakte den $21,3 millioner på DVD-salg i USA. Ifølge The Numbers havnet på den på 110. plass over de mest innbringende filmene på verdensbasis i 2011 og på 103. plass i USA.

Produksjonskostnadene var på $30 millioner.

Anmelderne 
Den ble meget godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 91 % på Rotten Tomatoes.

De norske anmeldelsene var jevnt over gode.

Priser 
Den ble tildelt én Annie-pris under Annie Awards.

Figurer i filmen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Filmer fra 2011
Animerte fantasyfilmer fra USA
Animerte filmmusikaler fra USA
Animerte filmkomedier fra USA
Animerte barnefilmer fra USA
Disney-filmer
Filmer basert på bøker
Engelskspråklige filmer
Ole Brumm
Animerte filmer med antropomorfe dyr
Habo kirke

Habo kirke () er en kirke i Habo i Sverige.

Eksterne lenker 
 

Svenska kyrkans kirkebygninger i Sverige
Religiøse byggverk fra 1680
1680-årene i Sverige
Vinsvoll-loftet

Vinsvoll-loftet er et fredet loft fra slutten av 1700-tallet på Ståvihøgda i Bærum.

Loftet er bygget i tradisjonell stil i halvannen etasje. Det består av en laftet tømmerkasse, og har svalgang i stavverk på den ene siden i første etasje og på alle fire sider i annen etasje. Saltaket er torvtekket og hjørnestolpene er dreide. På hver side av inngangsdøra er det utskårne felter med konge- og dronningmotiv, mens det på hver side av lysgluggen i annen etasje er akantusrankemotiv.

Vinsvoll-loftet ble i 1943 flyttet fra Åmotsdal i Telemark til Bærum, der det står i en hage i Gamle Jarenvei 59 på Ståvihøgda.

Se også 
 Dyrlandloftet

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kulturminner i Bærum
Fredete byggverk i Viken
Byggverk i Bærum
Austre Moland prestegård

Austre Moland prestegård eller bare Moland prestegård ligger like nord for Austre Moland kirke, slik at man passerer prestegården på vei til kirken fra E18.

Kirkestedet er gammelt, og det har også vært prestegård på stedet i århundrer, men dagens hovedbygning ble oppført i 1870.

Eksterne lenker 
 
 Austre Moland prestebolig hos Opplysningsvesenets fond

Prestegårder i Norge
Byggverk i Arendal
Gårder i Arendal
Killzone: Shadow Fall

Killzone: Shadow Fall er et science fiction første-person skytespill til PlayStation 4 utviklet av Guerrilla Games og utgitt av Sony Computer Entertainment. Det er det sjette spillet i Killzone-serien. Killzone Shadow Fall ble utgitt 15. november 2013 i Nord-Amerika og 29. november 2013 i Europa. Spillet ble lansert den 22. februar 2014 i Japan.

Spillet finner sted 30 år etter hendelsene i Killzone 3. Shadow Fall setter spillerne i rollen som Lucas Kellan, en "Shadow Marshall", som etterforsker en økende trussel i den pågående krigen mellom Vekta og Helghast. Underveis møter Kellan, Echo en Helghast operative som søker å avslutte krigen.

Eksterne lenker 
 

Førstepersonsskytespill
Videospill utviklet i Nederland
Happy Tree Friends

Happy Tree Friends er en amerikansk-canadisk tegnefilmserie for voksne som har gått på TV og Internet siden 1999. Serien er utviklet av Universal Pictures (NBCUniversal Syndication Studios). Tegnefilmene er sammensatt av enkle tegninger kombinert av skogsdyr og ekstrem vold. Hver episode dreier seg om de forskjellige karakterene som blir utsatt for ulykkeshendelser, lemlesting, blodsutgytelse og/eller dødsfall. De første episodene varer fra mellom ett til syv minutter.  

Etter hvert ble advarselen "Tegneserievold: Ikke anbefalt for små barn, eller store babyer" lagt ut på den offisielle nettsiden. Et videospill utviklet av Stainless Games med tittelen Happy Tree Friends: False Alarm ble utgitt 25. juni 2008. 

I 2006 ble en TV-serie med lengre episoder publisert, og en spin-off-serie kalt Ka-Pow! hadde premiere den 2. september 2008. Ka-Pow! handler om eventyrene til tre populære figurene Flippy, Splendid og buddhisten Monkey. Nettsiden får over femten millioner treff hver måned, og oppmuntret av suksessen ble det publisert fire filmer (First Blood, Second Serving, Third Strike og Winter Break) som inneholder alle episodene som har blitt vist på nettsiden, i tillegg til enkelte episoder og klipp som ikke har blitt publisert.

Handling 
Alle karakterene er antropomorfe pattedyr, og de har alle (med unntak av Lumpy, Sniffles og Buddhist Monkey) to fremre bukketenner og hjerte-formede neser. I tidlige episodene spilte de fleste karakterene rollene som barn som lekte barnslige spill. I begynnelsen av hver episode blir karakterene vanligvis funnet i forskjellige hverdagslige situasjoner. Imidlertid eskalerer disse situasjonene veldig ofte til vold, og noen ganger til dødsfall på grunn av ulike uheldige og overraskende ulykker.

Enkelte av karakterene sliter med psykiske lidelser, deriblant Flippy, som har posttraumatisk stresslidelse etter en krig. For eksempel når ballonger sprekker, høres dette ut som en skuddveksling for ham. Seriens karakterer ser noen ganger ut til å ikke legge merke til de andres dødsfall eller skader, til tross for klare indikasjoner (for eksempel blod som kommer ut av munnen deres) men de aller fleste karakterene kommer alltid tilbake til neste episode - i live og uskadde.

Vanligvis brukes bare noen få av karakterene i hver enkelt episode, men enkelte ganger har det blitt gitt ut lengre episoder hvor de aller fleste karakterene dukker opp.

Referanser

Eksterne lenker 

Animerte komiserier fra USA
Internettegneserier
Canadiske animerte TV-serier
Animerte komiserier
TV-serier fra 1990-årene, fra USA
TV-serier fra 2000-årene, fra USA
TV-serier fra 2010-årene, fra USA
Canadiske TV-serier fra 1990-årene
Canadiske TV-serier fra 2000-årene
Canadiske TV-serier fra 2010-årene
Finlandisering

Finlandisering (finsk: suomettuminen, svensk: finlandisering, tysk: Finnlandisierung) er en prosess der en mektig stat har stor innflytelse over politikken som blir ført i en mindre nabostat. Ordet betyr «å bli som Finland». Ordet refererer til den sterke innflytelsen Sovjetunionen hadde over politikken som ble ført i Finland etter den finske fortsettelseskrigen (1941–1944) og under den kalde krigen.

Betegnelsen er generelt ansett som å være nedsettende. Ordet oppsto i vesttyske politiske debatter på slutten av 1960-årene. Når betegnelsen ble brukt i Tyskland og andre NATO land ble den referert som en avgjørelse et lite land tok for å ikke utfordre en mektigere nabostat i utenrikspolitikken. Den er vanligvis brukt til å referere til Finlands politiske relasjoner til Sovjetunionen, men den kan også refereres til lignende internasjonale relasjoner, slik som Danmarks politiske relasjoner til Tyskland mellom 1871 og 1940.

I Finland ble betegnelsen finlandisering oppfattet som sløv kritikk som stammet fra en manglende evne til å forstå hvordan et lite land må forholde seg til en supermakt som nabo uten å miste suvereniteten. Av mange vanlige finner ble betegnelsen sett på som sterkt nedsettende. Grunnen til at Finland gikk inn i et «finlandiserende» forhold til Sovjetunionen var av realpolitiske grunner, å overleve.

Kritikk
USAs utenrikspolitiske eksperter fryktet at Vest-Europa og Japan skulle bli finlandisert, noe som kunne lede til en situasjon der USAs allierte ikke lenger støttet deres kamp mot Sovjetunionen. Teorien om «tautrekkingseffekten» (engelsk: bandwagoning) skapte støtte for ideen at hvis USA ikke lenger kunne sørge for en sterk og pålitelig støtte til de antikommunistiske organisasjonene hos sine allierte kunne NATO og USA-Japan alliansen kollapse.

Se også
 Vasallstat 
 Appeasement
 VSB-avtalen

Eksterne lenker
 Finland's Relations with the Soviet Union, 1940–1986 
 "Finlandization" in action: Helsinki's experience with Moscow 
 Three cheers for Balkanization! 
 The Silenced Media: The Propaganda War between Russia and the West in Northern Europe 
 The Silent Estate? 

Politisk terminologi
Finsk politikk
Den kalde krigen
Theodor Broch

Theodor Broch var en norsk jurist og politiker (Arbeiderpartiet).

Broch begynte sin karriere som journalist i 1922, og var medarbeider i Mot Dag fra 1923 til 1930. Han tok juridisk embetseksamen i 1927, og fra 1930 arbeidet han som sakfører i Narvik fram til krigen. Han var også ordfører i Narvik fra 1934 til 1940, og en kort periode rett etter krigen.

Med grad av major var han i 1945 i Finnmark som medlem av den norske militærmisjonene til Sovjetunionen. I 1945 ble Broch innvalgt som stortingsrepresentant for Kjøpstedene i Nordland, Troms og Finnmark for Arbeiderpartiet. Han satt én periode, og var da medlem av kommunalkomiteen.

Fra 1949 til 1973 var Broch rådmann i Tønsberg, og arbeidet etter det som advokat for fremmedarbeidere i Oslo. Broch var med på å stifte Norsk Pakistansk forening, og var foreningens formann fra starten i 1978 til 1981.

Broch ble tildelt Deltagermedaljen 1945, og honorær offiser av Order of the British Empire 1975.

Theodor var sønn av oberst Ole Jacob Broch (1875–1963) og Henriette (Hennie) Broch, født Salvesen. I 1929 giftet han seg med Ellen Broch, født Stub (1900-1950) og fikk datteren Siri Broch (1937-  ). Ellen Broch døde av sykdom, og Theodor giftet seg i 1950 med Mathilde Oftedal Broch (1909-1998) og ble stefar til hennes sønn, juristen Lars Oftedal Broch (1939–2017).

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Bilde av Theodor Broch fra 1940-årene
  Fjellene Venter - Theodor Brochs skildring av krigen i Narvik

Stortingsrepresentanter 1934–1936
Ordførere i Narvik
Ap-ordførere i Nordland
Deltagermedaljen
Honorære utnevnelser til Order of the British Empire
Medlemmer av Mot Dag
Personer fra Oslo
Lasse Nilsen

Lasse Nilsen (født 21. februar 1995 på Bleik) er en norsk fotballspiller som spiller for den norske klubben Tromsø Idrettslag.

Karriere

Tidlige år 
Nilsen spilte for SpK Høken på Bleik der han vokste opp i sine første år som fotballspiller, før han gikk til Andenes IL. Nilsen spilte aldersbestemt fotball for Tromsø IL, før han ble tatt opp i A-stallen.

Tromsø IL 
Nilsen undertegnet kontrakt med Tromsø IL 3. april 2014. Kontrakten løper ut 2016. Nilsen spilte første A-lagskamp for Tromsø IL i 2014. Nilsen fikk sin debut i Europaligaen 3. juli 2014, da Tromsø IL slo estiske FC Santos Tartu 7-0. Han scoret sitt første mål 8. April 2018, i en 4-0 seier mot Ranheim.

Tromsdalen (lån)
7. mars 2017 ble han lånt ut til Tromsdalen fra 8. mars til 21. juli.  Han returnerte til TIL sommeren 2017.

Landslagsspill 
Nilsen har to U-18-lagskamper for Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 «Lasse Nilsen», profil på Tromsø ILs hjemmeside.
 «Lasse Nilsen», profil på NFFs hjemmeside.

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Tromsø IL
Personer fra Andøy kommune
Fødsler i 1995
Katedralen i Medellín

Katedralen i Medellín (spansk: Catedral Metropolitana de Medellín, offisielt Catedral Basílica Metropolitana de la Inmaculada Concepción de María) er en katolsk katedral La Candelaria i sentrum av den colombianske byen Medellín. Bygginga av katedralen begynte 19. januar 1890, og den sto ferdig 11. august 1931. Den er utforma av den franske arkitekten Charles Émile Carré i nyromansk stil. Den er 45 meter høy, og har et totalt areal på 6078 m². Foran katedralen ligger Parque de Bolívar.

Eksterne lenker 
 

Medellin
Byggverk i Medellín
Kirker fra 1931
1930-årene i Colombia
Siljan prestegård

Siljan prestegård (gnr./bnr. 14/1) ligger like vest for Siljan kirke. Både kirken og prestegården har røtter tilbake til middelalderen og bar i sin tid navnet Slemdal.

På prestegårdstunet står fem bygninger. Anlegget har stått på en liste over fredningsverdige bygninger, men ble fjernet fra denne etter en fredningsgjennomgang i 1993, da bygningsmassen ikke ble ansett å oppfylle kravet om autentisitet. Prestegården er pusset opp på 2000-tallet.

Nordvest for driftsbygningen ligger fire gravhauger, der det er gjort arkeologiske funn.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Opplysningsvesenets fond 

Prestegårder i Norge
Byggverk i Siljan
Gårder i Vestfold og Telemark
Fagskolen i Ålesund

Fagskolen i Ålesund er en fagskole eid av Møre og Romsdal fylkeskommune. Skolen ble etablert i 2004 ved en sammenslåing av Ålesund maritime skole og Møre og Romsdal tekniske fagskole. Skolen het Ålesund maritime og tekniske fagskole fra 2004 til 2008. Skolen har tilbud innenfor anleggsfag, byggfag, elektrofag som elkraft og automasjon. For maritime utdanning innenfor dekksoffiserer og maskinoffiserer.

Ålesund maritime skole regner sin historie tilbake til Navigasjonsskole for fiskere som startet som en kommunal skole i 1907. Dette førte til etableringen av Ålesund Maskinistskole i 1916, og Ålesund sjømannsskole (senere Ålesund Navigasjonsskole) fra 1918. På 1970-tallet maskinistskolen og navigasjonsskolen samlet i et nytt bygget på Volsdalsberga under navnet Ålesund maritime skole.

Møre og Romsdal tekniske fagskole startet i 1968 som en teknisk fagskole med landbaserte fag: anleggslinje og maskinlinje. De første årene holdt skolen til på Ålesund yrkesskole på Nørve, men fra årsskiftet 1971/72 ble skolen en del av teknisk skole i Fogdegården under navnet Møre og Romsdal tekniske skoler.

Eksterne lenker 
 

Skoler i Ålesund
Fagskoler
Dyrlandloftet

Dyrlandloftet er et fredet stabbur fra 1700-tallet på gården Tandstad på Nøtterøy i Færder kommune.

Dyrlandloftet er et typisk Telemarks-loft bygget i to etasjer med laftet kjerne. Den utkragede svalgangen rundt overetasjen er innkledd, og det torvtekkede saltaket bæres av kraftige, profilerte hjørnesøyler. Svalens tilevegg er inndelt av profilerte staver og har to glugger med utskårne balustre. I loftet finnes det også en utskåret fast seng som har fulgt loftet fra Dyrland.

Dyrlandloftet ble i 1942 flyttet fra Åmotsdal i Telemark.

Se også 
Vinsvoll-loftet

Referanser 

Byggverk i Færder
Kulturminner i Færder
Nøtterøy
Fredete byggverk i Vestfold og Telemark
Hasle Hageby

Hasle Hageby, også kalt «Freiabyen», er en hageby på Hasle/Frydenberg i Oslo. Hagebyen ble anlagt 1912–1914 for arbeidere ved Freia.

Johan Throne Holst, direktør på A/S Freia Chocoladefabrik, hadde klare ideer om industrilederes sosiale ansvar. Han innførte en rekke tiltak for å bedre arbeidernes situasjon og hagebyen var en storslått satsing.

Bebyggelsen er tegnet av arkitektene Morgenstierne & Eide.
Mottoene var «De gamle trær» og «I fortrolig klynge».  Arkitektene var da i gang med å bygge Arctanderbyen på Ekeberg, den første hageby-inspirerte egne-hjem-bebyggelsen i Kristiania. I tillegg hadde hustypene i deres utkast klare referanser til den engelske «Modern Cottage Style». De var i teglstein og minnet om bebyggelsen i Bournville.

Området består av sju tomannsboliger, én tremannsbolig og én femmannsbolig, til sammen 22 enheter. Boligene var i Freias eie helt frem til desember 1997. Da ble området omgjort til sameie og solgt ut, i forbindelse med at Kraft Foods as kjøpte opp Freia. Som et minne om tiden da området tilhørte sjokoladefabrikken står skulpturen «Ung kvinne» av Arne Durban på området.

Sameiet omfatter adressene Fjordgløttveien 4-11 og Hasleveien 25 og 27. Hasle Hageby står på Byantikvarens gule liste.

Navnelikhet 
Hasle hageby er også navn på en vei og den omkringliggende bebyggelsen på Hasle i Sarpsborg.

Referanser

Eksterne lenker 
 Freia Arbeiderboliger på Oslobilder.no
 Hasle og Frydenberg vel

Hagebyer i Oslo
Kulturminner i bydel Grünerløkka
Bydel Grünerløkka
Arne Eide
Christian Morgenstierne
Etableringer i 1912
Orkerød barnehjem

Orkerød barnehjem ble etablert av frimurerne som kjøpte gården Orkerød på Jeløya ved Moss i 1896. Gården bestod da av 392 mål innmark og 553 mål skog. Etter oppussing  i 1897, ble hjemmet åpnet for inntil 12 gutter og 10 jenter. Den første bestyreren var pastor Fredrik W. Schmidt, som hadde egen leilighet i gårdens 2. etasje. Schmidt ledet institusjonen til han døde 1910. Som hjemmets lege ble valgt dr. Wilhelm Friman Koren Christie. Han var ansvarlig lege for barna ved Orkerød hele perioden mens hjemmet ble drevet av frimurerne. Christie var selv frimurer og sanger.

I 1903 ble hjemmet utvidet med en murbygning like ved den gamle hovedbygningen. Utvidelsen var resultat av en gave fra Justus Hansen, og bygningen fikk navnet «Justus Hansen og Hustrus Minde», etter hvert bare «Justus».

Under den andre verdenskrig ble hjemmet overtatt av Nasjonal Samling, som anbrakte barn av NS-foreldre der. Frimurerne drev en kort tid igjen etter krigen, men fra 1947 og fram til 1958 ble barnehjemmet drevet av Oslo kommune, da som Orkerød guttehjem og Orkerød pikehjem. Som ved en rekke andre barnehjem har det vært reist kritikk mot forholdene på Orkerød. Et granskingsutvalg konkluderer med at omsorgen var mangelfull, standarden på klærne var kritikkverdig, og flere av barna ble utsatt for fysiske og seksuelle overgrep både av ansatte og av eldre gutter ved institusjonen.

Referanser 

Barnehjem i Norge
Moss' historie