alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Fjodor Sjaljapin

Fjodor Ivanovitsj Sjaljapin (russisk: Фёдор Иванович Шаляпин, født 13. desember 1873 i Kazan i Russland, død 12. april 1938 i Paris) var en russisk operasanger. Sjaljapin var den mest feirede bassangeren i verden i første halvdel av 1900-tallet.

Liv og virke

Bakgrunn 
Foreldrene til Fjodor Sjaljapin var fattige bønder. Han fikk ingen regelbunden skolegang og bare i liten grad musikals trening. Men han fikk en åpning og trening i og med at han ble kirkekorsanger.

Sanger 
År 1894 debuterte han i Tbilisi som yppersteprest i Giuseppe Verdis opera Aida, og spilte senere rollen på Mariinskijteateret i St. Petersburg. I 1896 ble han invitert til en privatdrevet operascene i Moskva, der han framstilte hovedrollene i Boris Godunov og Ivan den grusomme.

I 1901 reiste Sjaljapin til Vest-Europa. Han sang så på operascenen La Scala i Milano, og fra 1907 ved operahuset Metropolitan i New York City. Her fikk han ikke den helt store suksessen og reiste derfor i 1908 til operaen i Paris. De kommende årene var han engasjert på de store scenene i Moskva og St. Petersburg.

Sjaljapin reiste på turne rundt om i Sovjetunionen siste gang i 1921. Siden turnerte han ikke der, ettersom han mislikte det nye politiske maktapparatets fremferd. En opptreden i New York samme år fikk store følger. Han ble da værende i byen og sang der i seks sesonger. I 1926 reiste han på turne i Australia, før han forflyttet seg til Covent Garden i London.

Ved siden av sitt russiske repertoar framstilte han Mefistofeles i Faust, Don Basilio, Leporello i Don Giovanni og kong Filip i Don Carlos av Verdi. Sjaljapin var stor av vekst og sang med en mørk, kraftfull bass. Han var en av de første sangerne som la vekt på å gi en dypere psykologisk forståelse av de figurene han framstilte i operaene. Hans fremste egenskap som sanger var den dramatiske intensitet han fremkalte, som lenge bare Maria Callas og få andre oppnådde.

I 1910 fikk Sjaljapin i Monte Carlo hovedrollen i urfremføringen av Don Quixote av Jules Massenet. I 1933 spilte han hovedrollen i tre filmer regissert av Georg Wilhelm Pabst, Don Quixote. Alle filmene var bygd over samme manuskript og samme kulisser, men skuespillerne, utenom Sjaljapin, og språkføringen var på henholdsvis engelsk, fransk og tysk.

Sjaljapin var den mest celebre bassangeren i verden i første halvdel av 1900-tallet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 Fjodor Schaljapin singt: Вниз по матушке по Волге
<div class="references-small">

Russiske operasangere
Basser
Personer fra Kazan
Schoenherria

Schoenherria er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, rødbrune oldenborrer. Oversiden er mer eller mindre kledt med oppstående, smale, håraktige skjell, og overflaten virker noe fløyelsaktig. Dekkvingene har dype lengdefurer.

Levevis 
Larvene lever i jorda der de eter på røtter.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 
Navnet er et homonym med snutebille-slekten Schoenherria Blanchard, 1853 og bør trolig endres da dette navnet er eldre og har prioritet. 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Schoenherria Burmeister, 1855 
 Schoenherria argus Burmeister, 1855
 Schoenherria bhutanensis Frey, 1975
 Schoenherria borneensis Brenske, 1894
 Schoenherria brenskei Nonfried, 1906
 Schoenherria carinata Moser, 1913
 Schoenherria clypeata Heller, 1897
 Schoenherria hastata Arrow, 1938
 Schoenherria hispida Burmeister, 1855
 Schoenherria kaorui Itoh, 1993
 Schoenherria maculosa Brenske, 1896
 Schoenherria mandarina (Sharp, 1876)
 Schoenherria palawana Moser, 1915
 Schoenherria philippinica Brenske, 1894
 Schoenherria rangunensis Brenske, 1899
 Schoenherria squamulifera Brenske, 1897
 Schoenherria vervex (Sharp, 1876)

Eksterne lenker 
 Bilde av Schoenherria argus
 Bilde av Schoenherria hastata
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1855
Achranoxia

Achranoxia er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, brunlige oldenborrer med forholdsvis langstrakt kroppsform. Kroppen er kledt med smale, hårlignende skjell. Snuten er bredt spadeformet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sentral-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Achranoxia Kraatz, 1888 
 Achranoxia expallida (Semenov, 1935)
 Achranoxia koenigi (Brenske, 1888)
 Achranoxia peltzi (Semenov & Medvedev, 1936)
 Achranoxia planipalpis Reitter, 1902
 Achranoxia semiflava (Kraatz, 1883)
 Achranoxia siazovi Reitter, 1913
 Achranoxia transaralica (Semenov & Medvedev, 1936)
 Achranoxia turcomanica Nikolajev & Nikritin, 1973
 Achranoxia varentzowi Semenov, 1897

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Achranoxia semiflava
 Bilde av Achranoxia transaralica

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1888
Cryptotrogus

Cryptotrogus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, avlange, rødbrune oldenborrer. Kroppen er mer eller mindre tett kledt med lyse skjell.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Asia (Midtøsten, India, Sentral-Asia).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Cryptotrogus Kraatz, 1888
 Cryptotrogus afghanus Balthasar, 1956
 Cryptotrogus gallagheri Sabatinelli & Pontuale, 1998
 Cryptotrogus kruppi Sabatinelli & Pontuale, 1998
 Cryptotrogus mesopotamica Petrovitz, 1962
 Cryptotrogus miksici Petrovitz, 1965
 Cryptotrogus niveus (Hampe, 1852)
 Cryptotrogus orita Reitter, 1902
 Cryptotrogus pajnii Mittal, 1979
 Cryptotrogus paupera (Hampe, 1852) - ofte plassert i en slekt for seg, Microphylla
 Cryptotrogus weisei Kraatz, 1888
 Cryptotrogus zarudniana Semenov & Medvedev, 1936

Eksterne lenker 
 The Scarabs of the Levant - Cryptotrogus weisei
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1888
VM i skiorientering 2015

VM i Skiorientering ble arrangert på Budor fra 10. til 15. februar 2015.

Resultater

MIX-Sprintstafett

Stafetter

Menn 17

Menn 20

Menn Elite

Kvinner 17

Kvinner 20

Kvinner Elite

Sprint

Menn 17

Menn 20

Menn Elite

Kvinner 17

Kvinner 20

Kvinner Elite

Mellomdistanse

Menn 17

Menn 20

Menn Elite

Kvinner 17

Kvinner 20

Kvinner Elite

Langdistanse

Menn 17

Menn 20

Menn Elite

Kvinner 17

Kvinner 20

Kvinner Elite

Medaljestatistikk
Grunnet en delt bronse mellom Norge og Russland er det delt ut en bronsemedalje mer enn antall sølv og antall gull.

Eksterne lenker
Offisiell hjemmeside (Engelsk)

VM i skiorientering
Internasjonale mesterskap i Norge
Internasjonale mesterskap i 2015
Sportsarrangementer i Hedmark
Sport i Løten
Sport i Norge i 2015
Sport i Hamar
Orientering i 2015
Cyphonoxia

Cyphonoxia er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, rødbrune, litt blanke oldenborrer, kroppen mer eller mindre kledt med smale, lyse skjell.

Utbredelse

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Cyphonoxia Reitter, 1889 
 Cyphonoxia brenskei Reitter, 1895
 Cyphonoxia buettikeri Sabatinelli & Portuale, 1998
 Cyphonoxia delhiensis Arnaud, 1988
 Cyphonoxia gitashri Mittal, 1988
 Cyphonoxia glasunowi (Semenov, 1897)
 Cyphonoxia haarlovi Petrovitz, 1955
 Cyphonoxia kermanensis (Semenov-Tian-Shansky & Medvedev, 1936)
 Cyphonoxia kircheri Balthasar, 1930
 Cyphonoxia maljuzhenkoi Zaitzev, 1928
 Cyphonoxia praestabilis Reitter, 1889
 Cyphonoxia tatianae (Semenov-Tian-Shansky & Medvedev, 1936)
 Cyphonoxia zarudnyi (Semenov-Tian-Shansky & Medvedev, 1936)
 Cyphonoxia zemindar (Sharp, 1876)

Eksterne lenker 
 Bilde av Cyphonoxia praestabilis
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1889
Brooklyn Museum

Brooklyn Museum (mellom 1997 og 2004 Brooklyn Museum of Art) er et kunstmuseum i New Yorks bydel Brooklyn og et av de største og eldste museer i USA. Bygningebn ble tegnet av arkitektfirmaet McKim, Mead, and White og var klar for åpning i 1887.

Museet har blant annet en stor kunstsamling og en papyrussamling (deriblant Brooklyn-papyrusen).

Eksterne lenker 
 

museer i New York City
Etableringer i 1887
Brooklyn
Kunstmuseer i USA
Kongedreperkrøniken

Kongedreperkrøniken (original tittel: The Kingkiller Chronicle) er en serie på tre bøker skrevet av Patrick Rothfuss (født 6. juni 1973). Han er bosatt i Wisconsin, og jobber som forfatter på heltid. Det er foreløpig utgitt to av tre bøker av Kongedreperkrøniken. Første bok i serien er Vindens navn (original tittel: The Name of the Wind, 2007), utgitt på norsk i 2012 til gode kritikker. Bok to er En vis manns frykt (original tittel: The Wise Man's Fear, 2011), utgitt på norsk 2014.

Patrick Rothfuss har solgt over to millioner eksemplarer på verdensbasis. Serien Kongedreperkrøniken har blitt belønnet med flere priser. 

Før tredje og siste bok i Kongedreperkrøniken gir han ut en ventebok, en frittstående bok om Auri: The Slow Regard of Silent Things (planlagt utgitt på norsk i 2015) Auri er en av karakterene i Vindens Navn og En vis manns frykt.

Bokserier
Koptisk kunst

Koptisk kunst vokste frem i romertidens Egypt med kristendommens utbredelse. Koptiske kristne brukte fra 300-tallet det gammelegyptiske ankh, symbolet for liv, som et koptisk kors.<ref>[https://www.worldhistory.org/Ankh/ Joshua J. Mark: «Ankh», Word history encyclopedia]</ref>

Kopterne var lite påvirket av hellenismen som var dem fremmed. Slik sett var det natur at klostervesenet oppstod i Egypt som de undertryktes protest mot sine dekadente herrer. De egyptiske bøndene som skapte den koptiske kunsten, hadde glemt eller tok avstand fra gammelegyptisk kunst, og gresk-klassisk kunst var dem fremmed, så de skapte sin egen, en ofte svært livaktig og variert tradisjon. Kopterne la for dagen en særlig evne til utskjæring av bladverk og geometriske motiver som skapte et spill mellom lys og skygge, frembrakt av intrikate mønstre som minner om irsk-keltisk ornamentering. Denne abstrakte tradisjonen var årsak til at noen av verdens fineste islamske kunstverker er å finne i Egypt.

Den kristne kunst i Egypt kan inndeles i to faser. Innen den arabiske erobring i 641 var den stedlige kunst mest å betrakte som en lokal variant av bysantinsk kunst, med elementer fra eldre tiders egyptiske kunst. Etter erobringen utviklet den seg videre og fikk sin blomstringsperiode fra 600-tallet til 800-tallet. Med tiltagende islamisering av den egyptiske befolkning gikk det nedover med den koptiske kunsten fra 1200-tallet.

De koptiske gravskulpturene inntar stive stillinger. I veggmaleriet har man benyttet matte fargeflater for å fremstille dekorative dyre- og planteformer og  primitive menneskeskikkelser med stirrende øyne og tunge øyenbryn. Et stort antall tekstiler i samme stil er blitt bevart for ettertiden.

Viktige bygninger er de røde og hvite klostrene ved Sohag (cirka 440) samt 1000- og 1100-tallskirkene i Kairos gamle bydel. Tidlige treskipede bygninger av basilikatype ble utviklet til et karakteristisk koptisk, celleformet anlegg med et stort antall sidekapeller.

 Referanser 

 Litteratur 
 
 Mahmoud Zibawi: Koptische Kunst. Das christliche Ägypten von der Spätantike bis zur Gegenwart. Schnell und Steiner, Regensburg 2004, ISBN 3-7954-1562-4.
 Stikkord «Koptische Kunst»; I: Meyers Enzyklopädisches Lexikon''. Bibliographisches Institut, Mannheim/Wien/Zürich 1973, Band 14, s. 211.

Eksterne lenker 
 ''Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann: Koptische Kunst

Egypt
kunst
Euranoxia

Euranoxia er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (ca. 25 millimeter), litt grønnlig svart oldenborre. Kroppen er nokså tett kledt med lyse skjell. Dekkvingene utvider seg bakover, kroppen er bredest i den bakerste tredjedelen. Pronotum er parallellsidig i den bakerste tredjedelen, foran dette rettlinjet tilsmalnet forover mot hodet.

Utbredelse 
Arten er bare kjent fra en fjellkjede i Tadsjikistan.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Euranoxia Semenov, 1890 
 Euranoxia valida Semenov, 1890

Eksterne lenker 
 Bilde av arten
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1890
Microphylla

Microphylla er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor, mørkt rødbrun oldenborre. Kroppsformen er forholdsvis bred. Oversiden er jevnt kledt med små, lyse skjell.

Utbredelse 
Arten finnes i Armenia, Iran og områdene på østsiden av Det kaspiske hav.

Systematisk inndeling 
Arten blir ofte plassert i slekten Cryptotrogus.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Microphylla Kraatz, 1890
 Microphylla paupera (Hampe, 1852)

Eksterne lenker 
 Bilde av arten
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1890
Sphodroxia

Sphodroxia er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Nord-Afrika (Algerie og Marokko).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Sphodroxia Kraatz, 1890
 Sphodroxia algirica Ley, 1914
 Sphodroxia atripennis Pic, 1918
 Sphodroxia maroccana Ley, 1923
 Sphodroxia mauritanica (Lucas, 1846)
 Sphodroxia quedenfeldti (Brenske, 1889)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1890
Oligophylla

Oligophylla er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Nord-Afrika (Algerie og Tunisia).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Oligophylla Kraatz, 1894
 Oligophylla detrita (Fairmaire, 1875)
 Oligophylla peyerimhoffi Dewailly & Baraud, 1982

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1894
Entyopsis

Entyopsis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende

Utbredelse

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Entyopsis Kolbe, 1894
 Entyopsis impressa Kolbe, 1894

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1894
Eulepida

Eulepida er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende

Levevis 
Artene, spesielt Eulepida mashona, kan være betydelige skadedyr ved at larvene eter røtter. På den andre siden blir de voksne billene (kalt mandere på shona) noen ganger brukt til mat i deler av Zimbabwe.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 
Artene blir noen ganger plassert i den artsrike slekten Lepidiota.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Leucopholini 
 Slekten Eulepida Kolbe, 1894
 Eulepida anatina
 Eulepida baumanni
 Eulepida flavovestita
 Eulepida gracilipes
 Eulepida kameruna
 Eulepida kenyensis
 Eulepida lepidota
 Eulepida mamboiae
 Eulepida manowensis
 Eulepida mashona Arrow, 1902
 Eulepida minor
 Eulepida montana
 Eulepida nitidicollis
 Eulepida nyassica
 Eulepida reichei
 Eulepida savagei
 Eulepida sinuatifrons (Fairmaire, 1887)
 Eulepida tschindeana
 Eulepida werneri
 Eulepida zambiensis

Kilder 
 Dube, S., Dlamini, N.R., Mafunga, A., Mukai, M. og Dhlamini, Z. (2013):  A Survey on Entomophagy Prevalence in Zimbabwe. African Journal of Food, Agriculture, Nutrition and Development 13 (1).

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1894
Glyptoglossa

Glyptoglossa er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Schizonychini 
 Slekten Glyptoglossa Brenske, 1895
 Glyptoglossa acta Evans, 1988
 Glyptoglossa alia Evans, 1988
 Glyptoglossa burmeisteri Brenske, 1898
 Glyptoglossa capensis Evans, 1988
 Glyptoglossa dispar Péringuey, 1904
 Glyptoglossa lurida (Burmeister, 1855)
 Glyptoglossa namaquensis Péringuey, 1904

Kilder 
 Evans, A. V. (1988). Three new species of Glyptoglossa Brenske (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae).  Journal of the Entomological Society of southern Africa 51(1), 87-96.

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1895
Asthenopholis

Asthenopholis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (19-25 millimeter), nokså kraftige, brunlige oldenborrer.

Utbredelse 
Fem av artene lever Sør-Afrika, de øvrige to i Kenya og Uganda.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
 Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
 Slekten Asthenopholis Brenske, 1898
 Asthenopholis adspersa (Boheman, 1857)
 Asthenopholis crassa Arrow, 1902
 Asthenopholis crypsis Harrison, 2009
 Asthenopholis minor Brenske, 1898
 Asthenopholis rex Harrison, 2009
 Asthenopholis subfasciata (Blanchard, 1851)
 Asthenopholis ugandensis Moser, 1913

Kilder 
Harrison, J. du G. (2009) A taxonomic revision of the African leaf chafer genus Asthenopholis Brenske, 1898 (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae): a SEM study. Zootaxa 2225: 1-48.

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1898
László Gellér

László Gellér (født 5. august 1944 i Tótkomlós) er en ungarsk tidligere skihopper som representerte Budapest Honvéd.

Han deltok i OL i 1964 og 1968, der han ble henholdsvis nummer 42 i normalbakken og 34 i storbakken i Innsbruck i 1964, og nummer 34 i normalbakken og 19 storbakken i Grenoble i 1968. 19.-plassen i Grenoble er den beste plasseringen en ungarsk skihopper har oppnådd i OL eller VM. I VM deltok han i 1962, 1966 og 1970, med beste resultat i normalbakken i Oslo i 1966, der han ble nummer 48 av 61 deltakere.

Gellér var med i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1961 og 1972. Best sammenlagt gjorde han det i 1965/66 og 1968/69, da han ble nummer 41. Han ble nummer 9 i rennet i Bischofshofen 7. januar 1968, den beste plasseringen som noen ungarsk skihopper har greid i et internasjonalt renn på høyt nivå.

László Gellér er bror av skihopperen Mihály Gellér, som også har deltatt i OL og VM.

Referanser

Kilder 
 Sports Reference: László Gellér  (olympiaresultater, besøkt 18. februar 2015)
 Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5 (flere sider)

Eksterne lenker 
 

Ungarske skihoppere
Deltakere for Ungarn under Vinter-OL 1964
Skihoppere under Vinter-OL 1964
Deltakere for Ungarn under Vinter-OL 1968
Skihoppere under Vinter-OL 1968
Fødsler i 1944
Christian Colson

Christian Colson (født 15. september 1968) er en britisk filmprodusent. Han er best kjent for Slumdog Millionaire fra 2008, som han fikk flere priser for, inkluder Oscar, Golden Globe og BAFTA for beste film.

Filmografi

Produsent 
 The Descent (2005)
 Separate Lies (2005)
 Eden Lake (2008)
 Slumdog Millionaire (2008)
 The Descent Part 2 (2009)
 Centurion (2010)
 127 Hours (2010)
 Trance (2013)
 Selma (2014)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske filmprodusenter
Produsenter som har vunnet Oscar for beste film
Vladimir Bojarintsev

Vladimir Bojarintsev (russisk: Владимир Бояринцев) er en russisk tidligere skihopper som konkurrerte for Sovjetunionen. Han tok sølvmedalje i junior-VM i Örnsköldsvik i 1980. Bojarintsjev deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1980/81, der han ble nummer 79 sammenlagt. I 1981 vant han hopprennet i universiaden (studentlekene) i Jaca.

Kilder 
 Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5 (s. 278)
 Skisprungschanzen-Archiv: All time results (laget av Mario Kolic, 23. mars 2014)

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske skihoppere
Russiske skihoppere
Moldova i Junior Eurovision Song Contest

Moldova debuterte i Junior Eurovision Song Contest i 2010 i Minsk i Hviterussland med sangen «Ali Baba», framført på rumensk og engelsk av Ștefan Roșcovan. Bidragene ble valgt ut gjennom en nasjonal finale, som ble arrangert av den moldovske kringkasteren TRM.

Deltagere

Stemmehistorikk

Se også 
 Moldova i Eurovision Song Contest
 Moldova i Tyrkvisjonens sangkonkurranse

Eksterne lenker 
 Offisiell nettside for Junior Eurovision Song Contest
 Moldova i Junior Eurovision Song Contest

Land i Junior Eurovision Song Contest
Moldovsk kultur