alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Chastanus

Chastanus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Vanligvis nokså små (5-7 millimeter), blanke, røde til svarte smellere, ofte med gulaktige tegninger. Pronotum er gjerne litt bredere enn dekkvingene.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Asia (Afghanistan, Øst-Sibir og Japan).

Systematisk inndeling 

 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
 Stammen Ampedini Gistel, 1856
 Understammen Physorhinina Candéze, 1859
 Slekten Chastanus Dolin & Gurjeva, 1976 
 Chastanus afghanus Platia & Gudenzi, 2002
 Chastanus castaneus (Miwa, 1934)
 Chastanus rosti (Schwarz, 1897)

Eksterne lenker 
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1976
Margaiostus

Margaiostus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore (7-10 millimeter), avlange, halvblanke, brune smellere. Antennene er 11-leddete, ganske lange, noe sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet sett ovenfra, gjerne omtrent så langt som bredt. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er spisst tilbaketrukket. Dekkvingene er noe hvelvede og rundede, vanligvis omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
Disse artene lever på bakken på fuktige steder, og kan gjerne finnes under steiner.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør- og Nord-Amerika, og Asia (Stillehavskysten i Sibir).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856 
 Stammen Hypnoidini Schwarz, 1906
 Slekten Margaiostus Stibick, 1978 
 Margaiostus andicola (Fairmaire& Germain, 1860)
 Margaiostus glacialis (Van Dyke, 1932)
 Margaiostus grandicollis (LeConte, 1863)
 Margaiostus magellanicus (Blanchard, 1845)
 Margaiostus sundukovi Prosvirov, 2015 
 Margaiostus valens (Fall, 1934)

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1978
Desolakerrus

Desolakerrus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
En nokså liten (6,5 millimeter), avlange, halvblanke, gulbrun smeller. Oversiden er fint hårete. Antennene er 11-leddete, ganske lange, noe flate. Brystskjoldet (pronotum) er rundet sett ovenfra, litt lengre enn bredt. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er spisst tilbaketrukket. Dekkvingene er noe hvelvede og rundede, vanligvis omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
Denne arten lever på bakken i ørkenområder.

Utbredelse 
Arten lever i Mojave-ørkenen i California, Arizona og Nevada.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856 
 Stammen Hypnoidini Schwarz, 1906
 Slekten Desolakerrus Stibick, 1978 
 Desolakerrus pallidus (Becker, 1966)

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1966
USAs insekter
Solskyana

Solskyana er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore, avlange, svarte smellere. Oversiden er fint hårete.Hodet er kort og bredt, med litt utstående fasettøyne. Antennene er 11-leddete, ganske tynne, litt lenmger enn hode + thorax. Brystskjoldet (pronotum) er rundet sett ovenfra, litt bredere enn langt, blankt og ganske tett og fint punktert. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene knapt tilbaketrukket. Dekkvingene er langsmale, omtrent så brede som brystskjoldet, med fine lengdestriper.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
Artenes larver lever i jorda, der de eter planterøtter.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Usbekistan).

Systematisk inndeling 
Slekten har nylig blitt synonymisert med Limonius.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856 
 Stammen Dendrometrini Gistel, 1856
 Understammen Dendrometrina Gistel, 1856 (eller Athoina Candéze, 1860)
 Slekten Solskyana Dolin, 1978 
 Solskyana hirta Dolin, 1978
 Solskyana villiger (Solsky, 1881)

Eksterne lenker 
 Bilde av Solskyana hirta
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1978
Limnocarabus

Carabus (Limnocarabus) er en underslekt av biller i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
En stor (22-28 millimeter), avlang, svart jordløper. Pronotum er rundet, nokså smalt. Hver dekkvinge har tre rader av ganske store, i bunnen kobberfargede, runde groper, mellom radene skarpe lengderibber.

Levevis 
Denne arten lever i myrer, sumper og andre fuktige områder.

Utbredelse 
Underslekten er utbredt i nesten hele den palearktiske sone, fra Irland i vest til Korea i øst. I Norge er den ganske sjelden, funnet ved Oslofjorden og i Rogaland, klassifisert som sterkt truet (EN).

Systematisk inndeling 

Listen følger i hovedsak 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie jordløpere Carabinae Latreille, 1802
 stammen Carabini Latreille, 1802
 slekten Carabus Linnaeus, 1758
 Underslekten Limnocarabus Géhin, 1876 
 Carabus clatratus Linnaeus, 1760 (usikkert om navnet bør staves med eller uten h)
 Carabus clatratus auraniensis Müller, 1903 
 Carabus clatratus clatratus Linnaeus, 1760 
 Carabus clatratus jacutensis Obydov, 2006
 Carabus clatratus maacki Morawitz, 1862
 Carabus clatratus narymicus Obydov, 2006
 Carabus clatratus stygius Ganglbauer, 1890

Referanser

Eksterne lenker 

 
 

jordløpere
Biller formelt beskrevet i 1876
VM i friidrett innendørs 2023

VM i friidrett innendørs 2020 var planlagt arrangert i Nanjing i Kina fra 13. til 15. mars 2020.

Arrangementet ble først utsatt til mars 2021 på grunn av SARS-CoV-2-pandemien, før det senere ble utsatt til 2023.

Referanser

Eksterne lenker 
 

VM i friidrett innendørs‎
Internasjonale mesterskap i Kina
Internasjonale mesterskap i 2020
Sport i Kina i 2023
Friidrett i 2023
Nanjing
Arrangementer påvirket av koronaviruspandemien
Pachycarabus

Carabus (Pachycarabus) er en underslekt av biller i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Store (gjerne 20-30 millimeter), avlange, matt svarte jordløpere. Pronotum er rundet, betydelig bredere enn langt. Dekkvingene er ovale med fin, lengdestripet skulptur.

Levevis 
Artene lever på bakken, både i skog og på heier. De er nattaktive rovdyr.

Utbredelse 
Underslekten er utbredt i Kaukasus og tilstøtende fjellområder. Alle artene forekommer i Georgia.

Systematisk inndeling 

Listen følger i hovedsak 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie jordløpere Carabinae Latreille, 1802
 stammen Carabini Latreille, 1802
 slekten Carabus Linnaeus, 1758
 Underslekten Pachycarabus Géhin, 1876 
 Carabus imitator Reitter, 1883 - Georgia
 Carabus imitator imitator Reitter, 1883 - Georgia og Russland
 Carabus imitator katherinae Reitter, 1898 
 Carabus koenigi Ganglbauer, 1887 - Tyrkia og Kaukasus
 Carabus roseri Faldermann, 1836 - Georgia og Tyrkia
 Carabus roseri ciftekopruleriensis Machard, 1975
 Carabus roseri roseri Faldermann, 1836
 Carabus roseri soganliensis Heinz & Korge, 1964
 Carabus staehlini Adams, 1817 - Georgia, Aserbajdsjan og Russland
 Carabus staehlini rionicus Belousov, 1992
 Carabus staehlini staehlini Adams, 1817
 Carabus swaneticus Reitter, 1883 - Georgia
 Carabus swaneticus kvirensis Belousov, 1992 
 Carabus swaneticus swaneticus Reitter, 1883

Referanser

Eksterne lenker 
 Bildegalleri
 

Jordløpere
Biller formelt beskrevet i 1876
Trachycarabus

Carabus (Trachycarabus) er en underslekt av biller i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Store (gjerne 20-30 millimeter), avlange, svarte jordløpere. Pronotum er rundet, betydelig bredere enn langt. Dekkvingene er ovale med fin, lengdestripet skulptur.

Levevis 
Artene lever på bakken, både i skog og på heier. De er nattaktive rovdyr.

Utbredelse 
Underslekten er utbredt i Palearktis, fra Øst-Europa i vest til Korea i søt.

Systematisk inndeling 

Listen følger i hovedsak 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie jordløpere Carabinae Latreille, 1802
 stammen Carabini Latreille, 1802
 slekten Carabus Linnaeus, 1758
 Underslekten Trachycarabus Géhin, 1876 
 Carabus besseri Fischer von Waldheim, 1820 - Romania, Moldova og Ukraina
 Carabus bosphoranus Fischer von Waldheim, 1823 - Russland, Georgia og Ukraina
 Carabus bosphoranus bosphoranus Fischer von Waldheim, 1823
 Carabus bosphoranus tscherkessicus Hienz & Korge, 1964
 Carabus coriaceipennis Chaudoir, 1863 - Kina
 Carabus coriaceipennis coriaceipennis Chaudoir, 1863
 Carabus coriaceipennis taibaimontanus Imura, 1994
 Carabus errans Fischer von Waldheim, 1823 - Russland og Ukraina
 Carabus estreicheri Fischer von Waldheim, 1820 - Russland og Ukraina
 Carabus latreillei Fischer von Waldheim, 1820 - Russland, Mongolia, Kina og Korea
 Carabus latreillei chonmanus Imura & Yamaya, 1994
 Carabus latreillei latreillei Fischer von Waldheim, 1820 
 Carabus latreillei semicoriaceus Kraatz, 1883
 Carabus mandibularis Fischer von Waldheim, 1828  - Russland, Mongolia, Kina og Kasakhstan
 Carabus mandibularis buchtarmensis Kryzhanovskij, 1953
 Carabus mandibularis mandibularis Fischer von Waldheim, 1828
 Carabus perrini Dejean, 1831 - Russland, Georgia og Ukraina
 Carabus perrini perrini Dejean, 1831
 Carabus perrini transcaucasicus Csiki, 1927
 Carabus planarius Obydov, 1994 - Kasakhstan
 Carabus rybinskii Reitter, 1896 - Ukraina
 Carabus scabriusculus Olivier, 1795- Øst-Europa
 Carabus sibiricus Fischer von Waldheim, 1820 - Russland, Mongolia, Kina og Kasakhstan
 Carabus sibiricus fossulaticus Obydov, 2007
 Carabus sibiricus gvozdevae Obydov, 1997
 Carabus sibiricus haeres Fischer von Waldheim, 1823
 Carabus sibiricus karelini Fischer von Waldheim, 1830
 Carabus sibiricus kolosovi Zinoviev, 1997
 Carabus sibiricus obliteratus Fischer von Waldheim, 1828
 Carabus sibiricus pseudobliteratus Korell & Kleinfeld, 1982
 Carabus sibiricus seriatoporus Fischer von Waldheim, 1828
 Carabus sibiricus sibiricus Fischer von Waldheim, 1820

Referanser

Eksterne lenker 
 

Jordløpere
Biller formelt beskrevet i 1876
Håvard Dahl Bratrein

Håvard Dahl Bratrein (født 13. februar 1933 i Karlsøy i Troms) er en norsk professor emeritus, historiker og tidligere museumskonservator. I nærmere 30 år hadde Dahl Bratrein sitt virke ved Tromsø museum, Universitetet i Tromsø, fra han ble ansatt som avdelingsbestyrer for Nyere kulturhistorisk avdeling der i 1971. Hans hovedfag fra universitetet er historie med arkeologi og etnologi i fagkretsen.

Dahl Bratreins har en betydelig vitenskapelige og populærvitenskapelige produksjon. Et av hans hovedverk er bygdeboka for Helgøy og Karlsøy, utgitt i fire bind 1989–1994. Verket er av et tverrfaglig redaktørkollegium i festskriftet til Dahl Bratreins 70-årsdag karakterisert på denne måten: «et lokalt mesterverk i samme ånd (og nesten samme omfang) som Marcel Prousts udødelige «På sporet av den tapte tid»».

Litteratur og kilder 
 Karlsøy og verden utenfor : kulturhistoriske perspektiver på nordnorske steder: festskrift til professor Håvard Dahl Bratrein på 70-årsdagen 13.02.2003. Utg. Tromsø museum. 2003. Digital versjon på Nettbiblioteket.

Eksterne lenker 
 

Norske historieprofessorer
Norske museumsfolk
Personer fra Karlsøy kommune
Finnmarken (historisk region)

Finnmarken (norrønt: Finnmǫrk) var under eldre middelalder navnet på et geografisk område som omfattet Norge nord for Lofoten samt det finske og  det svenske Lappland, først og fremst befolket av samer; finn og same er i denne sammenheng synonymer. Den bysantiske historikeren Prokopios bruke betegnelsen skridfinner (i betydningen finner på ski) om samene. Samene i området ble omtalt i Ottar fra Hålogalands beretning for kong Alfred. På den tiden befolket trolig samene store deler av Finland. Den islandske Rimbegla forteller rundt år 1200 at grensen mellom Finnmark (samenes land) og bofaste nordmenn inne i landet gikk ved Malangen mens grensen helt ute ved kysten gikk ved Kvaløya. Fra slutten av høymiddelalderen ble det flere nordmenn langs kysten av Finnmark og Nord-Troms. I de indre skog- og fjelltraktene langs den nåværende grensen mellom Norge og Sverige utnyttet samer ressursene helt ned til Hedmark.

Området var ikke klart avgrenset mot øst, der det også bodde samer, men det historiske Finnmarken må uten videre kunne betraktes som å ha omfattet de tidligere ikke-russiske områder i nordvest - Petsamo og gamle Salla (Vanha Salla).

I Sverige har også Finnmarken vært brukt som betegnelse for kun det svenske Lappland. Den svenske bruken stammer fra Carl von Linnés reiser i det nordlige Sverige på 1700-tallet.

Fra rundt år 200 foregikk det en viss folkevandring sjøveien fra Sørvestlandet til Nordland og Sør-Troms. Det var bofast jernalderbefolkning som trolig ble dominerende overfor den opprinnelige befolkningen som kan ha vært samisk. De innvandrede nordmennene drev jordbruk med husdyr som ble foret inne om vinteren samt en del korndyrking og fiske. Nordgrensen for nordmennenes bosetning var opprinnelig ved Toppsundet nær Harstad og rundt år 500 var det norsk bosetning til Malangsgapet. Det var så langt nord det var mulig å dyrke korn på den tiden. Malangen ble til rundt år 1400 regnet for grensen mellom Hålogaland og Finnmǫrk. På den tiden omfattet Finnmarken området fra og med Nord-Troms og til dels kystområdene på Kola til Svjatoj Nos (gammelnorsk: Vegistáv).

Finnmarken ga senere navn til Finnmarkens len, amt og fylke i Norge.

I Dalarna og Västmanland som synonym for Finnskogene.

Referanser

Litteratur 

Samene
Norges geografi
Sveriges geografi
Finlands geografi
Norges historie
Sveriges historie
Finlands historie
Distrikter i Norge
Edvard Rosenlund

Edvard Rosenlund (født 5. januar 1895 i Ekenäs, død 28. oktober 1939 i Stockholm) var en finsk misjonær og frelsesoffiser.

Rosenlund gjennomgikk Frelsesarméens kadettskole i Helsingfors og ble i 1914 sendt som 19-åring ut til Nederlandsk Ostindia, der han så frem til 1939 virket som misjonær på Java, Sumatra og Celebes, med avbrudd for noen kortere opphold i hjemlandet. På Celebes kom han i berøring med mange stammer, som han studerte både etnologisk og lingvistisk. Særskilt interesserte Rosenlund seg for en stamme som ble kalt siglier og som talte en toradjadialekt, idja. For denne stamme skapte han et skriftspråk og utgav en bibelhistorie, som i 1935 ble trykket på det nederlandske bibelselskaps forlag i Amsterdam. Han samlet inn og beskrev en gedigen kolleksjon etnografiske gjenstander, gitt i to omganger (1922 og 1930) til Finlands nationalmuseum. 

Rosenlund dokumenterte folkelivet også på film, blant annet religiøse riter på de steder der han arbeidet. På besøk i hjemlandet 1922 og 1931–1932 holdt han populære forelesninger for allmennheten og viste skioptikonbilder og filmer som vakte stor interesse.

Kilder 
«Edvard Rosenlund» i Uppslagsverket Finland 

Finske misjonærer
Protestantiske misjonærer
Misjonærer i Indonesia
Finske etnologer
Finske lingvister
Personer fra Raseborg
Frelsesarméoffiserer
Elisabet Spiegelberg

Elisabet Spiegelberg (født Denner 1681 i Nürnberg, død 1757 i Hamburg) var en tysk skuespillerinne og teaterleder. Hun var blant de første kvinnelige skuespillerne som oppnådde berømmelse i Skandinavia.

Familie 
Elisabet Spiegelberg var datter av den tyske skuespiller Leonhard Andreas Denner, kjent som Denner den eldre, og søster av Harlekin-skuespilleren Leonhard Andreas Denner den yngre. Hun ble gift med skuaspiller og teaterleder Johann Spiegelberg. De hadde datteren Elisabet Spiegelberg d.y., som også var skuespiller, og som ble gift skuespilleren Konrad Ekhof. Ekhof og frue etterlot seg et omfattende teaterarkiv, med blant annet 50 teaterstykker, hvorav mange trolig var blitt oppført av Spiegelbergs selskap. Spiegelbergs datter Georgina var gift med komedianten Johan Georg Faust, og de hadde trolig også en datter som var gift med komedianten Johan Friedrich Steinbrecher.

Liv og virke  
Familien Denner inngikk på slutten av 1600-tallet i det Velthenske teaterselskap, eller den «berømte Velthenske Bande». Gruppen ble også kalt «Nordische Comoedianten in Hochdeutscher Sprache». Dette selskapet turnerte i Norge, Sverige og Danmark, og ble ledet av magister Johan Velthen. Velthen virket også som teaterleder, skuespiller og forfatter i Tyskland. Etter Velthens død ved midten av 1690-årene, overtok hans enke ledelsen av selskapet.

Elisabeth Spiegelberg, den gang Denner, var en skuespillerne i Velthens selskap som utmerket seg mest. Hun ble særlig kjent gjennom sin rolle som Eva i stykket Der gefallene Mensch. Hun ble omtalt som selskapets primadonna.

Johann Spiegelberg opprettet i 1710 sitt eget selskap, hvor han tok med seg flere skuespillere fra enkefru Velthens selskap. Blant dem var søsknene Denner. Samme vinter hadde selskapet et opphold i København. Under en sledetur på fire mil over et islagt sund fikk Elisabet så store frostskader, og som en følge av disse ble begge hennes stortær amputert. Etter dette fikk hun et ganske stivt bevegelsesmønster på scenen.

Spiegelbergs selskap er kjent for å ha turnert i Danmark i 1718-1719. I begynnelsen av 1730-årene kom de til Norge, hvor teaterlederen selv døde i Bergen i 1732. Som i Velthens selskap nesten 40 år tidligere, var det enken som overtok som teaterleder. Elisabet Speigelberg hadde flere oppsetninger i Bergen med sitt selskap i 1732-1733. Der oppførte de blant annet komedien Printz Selimar und Aribene i januar 1733. Selskapet kom til Fredrikshald senere i 1733.

I løpet av 1730-årene opptrådte fru Spiegelbergs selskap i flere svenske byer, blant annet i Norrköping i 1735 og i Göteborg i 1737. I Sverige fikk hun kallenavnene Principalinnan og Comödiantskan. Trolig opptrådte selskapet i Christiania i 1736, da det i Ekhofs ovennevnte samling inngår et eksemplar av Ludvig Holbergs Barselstuen datert Christiania 19. desember 1736.

I 1740 vendte hun tilbake til Tyskland. Der medvirket hun i Schönemans teaterselskap i Lüneburg.

Roller i utvalg 
Eva i Der gefallene Mensch

Referanser

Kilder 
Elisabet Spiegelberg i Scenewebarkivet

Tyske skuespillere
Fallskjermlandslaget i VFS

Norges fallskjermlandslag i VFS representerer Norges Luftsportsforbund i nasjonskonkurranser i fallskjermhopping. Norge har hatt et landslag i fallskjermgrenen VFS siden 2013. 

VFS er en engelsk forkortelse av Vertical Formation Skydiving, Vertikal formasjonshopping på norsk. 

Kallenavnet til det nåværende VFS landslaget i fallskjerm er Blue Pelican. Blue Pelican har hatt totalt 11 utøvere og har deltatt i world cup, VM og EM. De fikk 4.-plass i world cup i Arizona oktober 2019. 

Nåværende utøvere

Fallskjermlandslaget i VFS representerte Norge under World Cup i Arizona i oktober 2019.

Tidligere utøvere

Liste over tidligere utøvere på Fallskjermlandslaget i VFS

Fallskjermhopping
Landslag
Four Jacks

Four Jacks var en dansk sangkvartett dannet i 1956 av Poul Rudi, Otto Brandenburg, John Mogensen og Bent Werther.

Referanser 

Danske musikkgrupper
Band etablert i 1956
Eirik Bjerkadal

Eirik Bjerkadal er en norsk håndbakutøver som ble verdensmester i 2019 da han var 18 år.Han var i 2019 snekkerlærling.

Resultater 
Han vant i 2019 NM i klassene U18 +70 kg og senior -80 med begge hender og mottok den første kongepokalen som er utdelt i håndbak for beste prestasjon under NM-finalen.

Bjerkadal ble verdensmester i håndbak både med venstre og høyre arm i Polen i 2019.

Referanser 

Norske håndbakutøvere
Grønningselva kraftverk

Grønningselva kraftverk er et vannkraftverk i Markabygda i Levanger kommune i Trøndelag.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 45 meter i Grønningselva.

Installert effekt er 950 kW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 2,8 GWh.

Kraftverket eies av lokale grunneiere.

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Minikraftverk i Trøndelag
Kraftverk i Levanger
Kraftverk etablert i 2019
Fatost

Fatost er en norrländsk spesialitet, vanlig på nordsvenske julebord. Oppskriften varierer, men inneholder alltid melk, ostløype, sukker og egg. Sirup, hvetemel, kanel og kardemomme kan også forekomme i oppskriften.

Eksterne lenker
 Sveriges Radio P4 Västernorrland - Fatost
 Sveriges Radio P4 Västernorrland - Farmors Fatost
 kokaihop.se - Fatost

Oster
Desserter
Julemat
Jul i Sverige