alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Amherst College

Amherst College er et amerikansk universitet i Amherst i staten Massachusetts. Det ble grunnlagt i 1821 og er et av delstatens ledende læresteder. Det har USD 53 460 i skolepenger årlig (2018), samme som ved Yale University, og høyeste gradsnivå er bachelor.

Fagkretsen omfatter humaniora, språk, samfunnsvitenskaper, klassisk naturvitenskap og jus.

Rangeringer 
U.S. News & World Report rangerte Amherst College som nummer 2 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 9.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 18 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

I 2011 ble Amherst College rangert som nummer to blant Liberal Arts Colleges av US News og som nummer tre blant alle amerikanske universiteter i 2010 av Forbes, foran blant andre Harvard, Yale, Stanford og MIT.

Amherst College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Universiteter i Massachusetts
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1821
1821 i USA
Auburn University

Auburn University er et statlig universitet i delstaten Alabama i USA. Det har 13 skoler og colleges, og ble grunnlagt i 1856. Det ble i 1959 overtatt av metodistkirken, og er idag et av de største universitetene i Sørstatene.

Under borgerkrigen ble Auburn stengt, og strevde med gjenopptakelsen av forskning og undervisning inntil det i 1872 ble statlig, Land Grant University med vekt på landbruksfag. Kvinner fikk adgang i 1892.

Auburn har siden 1967 også en avdeling i Montgomery (Alabama), med 5 080 studenter og 350 ansatte i 2006. Skolepengene er på US$ 5 500 (2006), og det tildeles grader helt opp til doktorgrad (Ph.D).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Universiteter i Alabama
Metodisme
Etableringer i 1856 i USA
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1856
1850-årene i Alabama
Bentley College

Bentley University (tidl. Bentley College) er et privat, amerikansk universitet i Waltham i staten Massachusetts, 16 km fra Boston. Det ble grunnlagt i 1917, som en skole for accounting og finans. I dag er Bentley et ledende business-universitet med US$ 30 044 i skolepenger (2006). Det tildeles grader opp til Doktorgrad.

Høyeregrads studier foregår ved McCallum Graduate School, som bl.a er anerkjent for høyt faglig nivå innen bedriftsøkonomiske fag. Universitetet har også bygget opp et virtuelt trading room hvor studentene simulerer internasjonale finansoperasjoner.

Rektor Gloria Cordes Larson er en kvinnelig høyesterettsadvokat med bakgrunn som delstats-finans- og økonomiminister i Massachusetts (1991–1996). 

Bentley er et av kun to universiteter i USA (130 globalt) som er tildelt European Quality Improvement System (EQUIS) accreditation.

Eksterne lenker 
 

Universiteter i Massachusetts
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1917
1917 i USA
Boston College

Boston College er et privat, jesuittisk katolsk universitet i Chestnut Hill i staten Massachusetts, USA. Det ble grunnlagt i 1863, og har en av de eldste arkitekturene i USA innen såkalt collegiate gothic stil. 

Boston College er et ledende humaniora-universitet med skolepenger på US$ 33.506 (2006). Det tildeles grader helt opp til doktorgrad (Ph.D). 

Fagkretsen omfatter også jus og universitetet har en egen Business School. BC har i alt syv skoler og colleges, og dekker mer enn 50 fag. Det er senter for en av de største jesuittiske kolonier i verden.

Det er åtte biblioteker på de fire campus-områdene, med 2,1 millioner titler.

Medlemstallet i alumnien er 143.000.

Boston College er medlem av Association of Jesuit Colleges and Universities.

Referanser 

Universiteter i Massachusetts
Katolske utdanningsinstitusjoner i USA
Jesuittordenen
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1863
1863 i Massachusetts
Boston University

Boston University er et privat universitet i Boston i staten Massachusetts, USA. Det ble grunnlagt i 1839 av metodistkirken i Bromfield Street i Boston, på initiativ fra abolisjonisten LaRoy Sunderland.

Skolepengene er høye, hele US$ 33 792, og inntektsbudsjettet er på 1,7 milliarder US$. Det tildeles grader helt opp til doktorgrad (Ph.D).

Universitetet var et av de første høyere lærestedene i USA som tok imot afrikansk-amerikanske studenter og utenlandske studenter. Det var også det første amerikanske universitetet som tildelte en universitetsgrad til en kvinne; det skjedde i 1878 da Helen Magill White tok en PH.D.-grad med en avhandling om gresk drama. Anna Oliver tok den første teologieksamen tildelt en kvinne i USA, men metodistkirken ville ikke innsette henne som prest.

Martin Luther King jr. fikk sin doktorgrad her i 1955. Blant tidligere professorer er Alexander Graham Bell, oppfinneren av telefonen.

Skoler og colleges
 College of Arts & Sciences
 College of Communication
 College of Engineering
 College of Fine Arts
 College of General Studies
 College of Health & Rehabilitation Sciences (Sargent College)
 Goldman School of Dental Medicine
 Graduate School of Arts & Sciences
 Metropolitan College (Extended Education)
 School of Education
 School of Hospitality Administration
 School of Law
 School of Management
 School of Medicine
 School of Public Health
 School of Social Work
 School of Theology
 University Professors Program
 Boston University Academy  overview  visit site 

Alumni-medlemmene teller 259 000 tidligere studenter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Universiteter i Massachusetts
 
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1839
1839 i USA
The Kick Inside

The Kick Inside er den britiske musikeren Kate Bush' debutalbum. Det ble utgitt 17. februar 1978 og inneholder hiten «Wuthering Heights». Albumet er produsert av Pink Floyd-medlemmet David Gilmour.

Sporliste
Side 1:
 «Moving» – 3:01
 «The Saxophone Song» – 3:51
 «Strange Phenomena» – 2:57
 «Kite» – 2:56
 «The Man With the Child in His Eyes» – 2:39
 «Wuthering Heights» – 4:28

Side 2:
 «James and the Cold Gun»– 3:34
 «Feel It» – 3:02
 «Oh to Be in Love» – 3:18
 «L'Amour Looks Something Like You» – 2:27
 «Them Heavy People» – 3:04
 «Room for the Life» – 4:03
 «The Kick Inside» – 3:30

Personell
Kate Bush – Piano, komponist, keyboards, vokaler
Ian Bairnson – Gitar, vokaler, flaske
Paddy Bush – Munnspill, mandolin, vokaler
Barry DeSouza – Trommer
Stuart Elliot – Trommer
Paul Keogh – Gitarer
Bruce Lynch – Bass
Duncan Mackay – Orgel, synthesizer, keyboards, elektrisk piano, clavinet
Alan Parker – Gitar
David Paton – Bass, bakgrunnsvokaler
Morris Pert – Perkusjon
Andrew Powell – Synthesizer, keyboards, elektrisk piano, produsent
Alan Skidmore – Saksofon
David Gilmour – Ansvarlig produsent
David Katz – Fiolin
Jon Kelly – Lydtekniker
Wally Traugott – Mastering

Eksterne lenker   
 

Kate Bush-album
Debutalbum fra 1978
Hounds of Love

Hounds of Love er Kate Bushs femte studioalbum. Albumet er av mange anmeldere ansett som hennes mesterverk. Etter den noe ukonvensjonelle forgjengeren The Dreaming er den første halvdelen av Hounds of Love betraktelig mer kommersiell og «radiovennlig» med poplåter som «Running Up That Hill», «Hounds of Love» og «Cloudbusting». Den andre halvdelen tegner derimot et mer atmosfærisk og dramatisk lydbilde og omhandler en kvinne som er tapt på havet og truet av drukning.

De to sidene er navngitt henholdsvis Hounds of Love og The Ninth Wave; sistnevnte etter et dikt av  Alfred Tennyson.

Sporliste
Side 1; Hounds of Love 
 «Running Up That Hill (A Deal With God)» – 5:03
 «Hounds of Love» – 3:02
 «The Big Sky» – 4:41
 «Mother Stands for Comfort» – 3:07
 «Cloudbusting» – 5:10

Side 2; The Ninth Wave 
 «And Dream of Sheep» – 2:45
 «Under Ice» – 2:21
 «Waking the Witch» – 4:18
 «Watching You Without Me» – 4:06
 «Jig of Life» – 4:04
 «Hello Earth» – 6:13
 «The Morning Fog» – 2:34

Personell
Kate Bush – Vokal, Fairlight CMI, piano
Stuart Elliott – Trommer på 1, 2, 4, 5, 9, 10 og 11
Del Palmer – Bass på 1 og 10, håndklapp på 3, bakgrunnsvokaler på 5, Fairlight bass på 8, programmering
Alan Murphy – Gitar på 1, 3 og 8
Paddy Bush – Fiolin på 12, balalaika på 1, bakgrunnsvokaler på 5, didgeridoo på 3, harmonisk vokal på 7, fujara på 12
Charlie Morgan – Trommer på 2, 3, 5, 8, 10 og håndklapping på 3
Jonathan Williams – Cello på 2
Martin Glover – Bass på 3
Morris Pert – Perkusjon på 3
Eberhard Weber – Bass på 4 og 11
The Medici Sextet – Strengeinstrumenter på 5
Dave Lawson – Strengearrangementer på 5
Brian Bath – bakgrunnsvokaler på 5, gitar på 11
Donal Lunny – Bouzouki på 6, 10 og 11
John Sheahan –  Plystring på 6
Kevin McAlea – Synthesisersekvenser på 8, synthesizer på 12
Pink Floyd – Helikopter fra The Wall på 8
Danny Thompson – Dobbel bass på 9
Liam O'Flynn – Blikkfløyte på 10 og 11
Richard Hickox – Vokaler, koring på 11
Michael Berkeley – Vokalarrangementer på 11
John Williams – Gitar på 12
John Carder Bush – bakgrunnsvokaler på 5, forteller på 10

Annet personell 
Del Palmer – Innspillingstekniker
Haydn Bendall – Lydtekniker
Brian Tench – Lydtekniker, lydmikser
Paul Hardiman – Lydtekniker
Nigel Walker – Lydtekniker
James Guthrie – Lydtekniker
Bill Somerville-Large – Lydtekniker ved Windmill Lane Studios
Pearce Dunne – Assisterende lydtekniker
Julian Mendelsohn – Mikser på 2 og 4
Chris Blair – Digital mikser

Litteratur

Eksterne lenker   
 

Kate Bush-album
Musikkalbum fra 1985
Pertti Teurajärvi

Pertti Benjamin Teurajärvi (født 20. februar 1951 i Kolari) er en tidligere finsk langrennsløper, som konkurrerte på 1970- og 1980-tallet.

Hans største meritt er gullmedaljen med det finske laget på 4 x 10 km stafett under OL 1976 i Innsbruck. I tillegg vant han ytterligere to stafettmedaljer, sølv under VM 1978 og bronse under OL 1980.

Teurajärvis beste individuelle resultat fra OL er 14.-plassen på 15 km i 1976. Hans beste enkeltresultat i verdenscupen er en fjerdeplass på 15 km i Reit im Winkl fra 1982.

Mesterskapsmedaljer 
 OL 1976 i Innsbruck: gull på 4 x 10 km stafett
 OL 1980 i Lake Placid: bronse på 4 x 10 km stafett
 VM 1978 i Lahtis: sølv på 4 x 10 km stafett

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske langrennsløpere
Olympiske mestere for Finland
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1976
Langrennsløpere under Vinter-OL 1976
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1980
Langrennsløpere under Vinter-OL 1980
Personer fra Kolari
Fødsler i 1951
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Sara Abbazova

Sara Abbazova er en tidligere styrkeløfter fra Aserbajdsjan som konkurrerte innenfor handikappidrett. Under VM i styrkeløft i 2001 i Ungarn ble hun tatt for doping.
Etter å ha avlagd en positiv dopingtest på nandrolon under OL 2004 i Sydney ble Abbazova utestengt på livstid.

Referanser 

Aserbajdsjanske handikappidrettsutøvere
Aserbajdsjanske styrkeløftere
Dopingsaker
Fødselsår ikke oppgitt
Lommedalen skole

Lommedalen skole er en barneskole i Lommedalen i Bærum.

Den har 384 elever og et pedagogisk personale på 29 personer, rektor er Bjørn Rogstad.

Skolen har bestått av skolebygg fra 1913, 1960-årene og 1992. De to nyeste av disse byggene ble erstattet av et nytt bygg som stod ferdig i 2010.

Eksterne lenker
 Skolens internettsider

Skoler i Bærum
Barneskoler i Viken
Tapio Mäkelä

Tapio Mäkelä (født 12. oktober 1926 i Nastola, død 12. mai 2016 i Jämsä) var en finsk langrennsløper.

Under OL i 1952 vant han gull med det finske laget på 4 × 10 km stafett, samt sølv på den individuelle 18-kilometeren. To år senere, under VM i Falun, gikk han igjen på det finske stafettlaget som ble verdensmestere.

Meritter 
 OL 1952 i Oslo: Gull på 4 × 10 km stafett, sølv på 18 km
 VM 1954 i Falun: Gull på 4 × 10 km stafett

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske langrennsløpere
Olympiske mestere for Finland
Olympiske sølvmedaljevinnere for Finland
Verdensmestere i langrenn
Medaljevinnere under Vinter-OL 1952
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1952
Langrennsløpere under Vinter-OL 1952
Personer fra Lahtis
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Wafa Ammouri

Wafa Ammouri (født 28. januar 1985) er en vektløfter fra Marokko som ble tatt for å ha brukt anabole steroider før OL 2004. Hun skulle konkurrere i 63-kilosklassen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Marokkanske vektløftere
Dopingsaker
Svetogorsk

Svetogorsk (russisk: Светого́рск, finsk: Enso) er en industriby i Leningrad oblast i Russland. Den ligger på det Karelske neset, ved elva Vuoksa, én kilometer fra den russisk–finske grensen, og fem kilometer fra den finske byen Imatra. Innbyggertall: 15 698 (folketelling 2002).

Byen ble grunnlagt i 1887, og ble opprinnelig kalt Enso. Under andre verdenskrig ble den opprinnelige karelske befolkningen evakuert til Finland og sovjetiske borgere flyttet til byen etter krigen (hovedsakelig fra Ukraina, Hviterussland og Russland), og i 1948 ble byen omdøpt til Svetogorsk.

Industri
Før vinterkrigen var byen hjemsted for store fabrikker tilhørende det finske tremasse- og papirkonsernet Enso-Gutzeit Oy (nå Stora Enso). I fredsavtalen ble den nye finsk-sovjetiske grensen bevisst trukket for å etterlate fabrikkomplekset på sovjetisk side. Byens største virksomhet er fremdeles tremasse- og papirindustri.

OAO Svetogorsk, en av de største papirfabrikkene i Russland, er byens største arbeidsgiver. Med et fabrikkområde på to kvadratkilometer produserer OAO Svetogorsk tremasse, papir og kartong. Siden desember 1998 har OAO Svetogorsk hatt International Paper som majoritetseier. Ved utgangen av 2001 arbeidet 3 000 mennesker på fabrikken.

Referanser

Eksterne lenker
 
 International Paper

Byer i Leningrad oblast
Bosetninger etablert i 1887
1887 i Russland
Grenseoverganger
Sigurd Lydersen

Sigurd Lydersen (født 31. juli 1971) er en norsk fredsaktivist, redaktør og russiskfilolog. Han er tidligere leder i Norges Fredslag (mai–november 2003) og redaktør for organisasjonens blad Fredsviljen (2002–2004).

Han er utdannet cand. philol. i russisk (moderne sovjetisk filosofi) fra Universitetet i Oslo (1999) og arbeidet tidligere (2000–2004) som redaktør og konsulent i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFF), der han var redaktør for NFF-Bulletin. Videre har han vært styremedlem i opphavsrettsorganisasjonen CLARA. Han har også sittet i styret i Varslerunionen. Lydersen oppholdt seg i Ukraina i forbindelse med oransjerevolusjonen i landet i 2004.

Lydersen ble valgt til styremedlem i Norges Fredslag og redaktør for Fredsviljen i 2002. Han ble valgt til leder i Norges Fredslag på årsmøtet 24. mai 2003, som etterfølger etter Eva Nordland, men trakk seg som leder i november samme år. Han fortsatte likevel som redaktør for Fredsviljen og vanlig styremedlem. Nestleder Trond K. Botnen overtok som fungerende leder frem til årsmøtet i 2004. Lydersen var også styremedlem i Norges Fredsråd.

Publikasjoner 
 Mottagelsen av vestlig positivismekritikk i Sovjetunionen; om marxismen-leninismens oppløsning innenfra, hovedoppgave i russisk, Universitetet i Oslo, 1999

Referanser 

Norske foreningspersoner
Norske redaktører
Norske filologer
Norges Fredslag
Fødsler i 1971
Norges Fredslag

Norges Fredslag er Norges eldste fredsorganisasjon, grunnlagt i 1885 av stortingsmannen Wollert Konow. Det opprinnelige navnet var Norges Fredsforening av 1885. Blant tidlige medlemmer var Bjørnstjerne Bjørnson, Arne Garborg og Halvdan Koht.  Fredslaget hadde en sentral rolle under oppløsningen av den svensk-norske unionen i 1905, sammen med den svenske søsterorganisasjonen Svenska Freds- och Skiljedomsförningen.

Fredslaget er en partipolitisk og livssynsmessig uavhengig organisasjon som ønsker å skape fred ved å utvikle fredskultur, begrense voldsmakt og arbeide med ikkevoldelig håndtering av konflikter lokalt, nasjonalt og internasjonalt.

I dag arbeider Norges Fredslag blant annet med å øke oppmerksomheten rundt Norges rolle i eksport av militært materiell, International Campaign to Stop Killer Robots, fredsundervisning, fredskultur og allmen nedrustning.

Styreleder er Irene Elise Hamborg, organisasjonssekretær er Kari Anne Næss. Norges Fredslag har hovedkontor i Oslo og lokallag i Kongsberg og Vestfold.

Fredsviljen 
Fredsviljen (ISSN 0800-5036 eller ISSN 1890-4173) har vært medlemsblad for Norges Fredslag siden 1922, og utkommer en gang i året. Frem til 1982 het bladet Verden venter. Bladet inneholder artikler om nasjonale og internasjonale fredspolitiske nyheter, og om Norges Fredslags arbeid og prosjekter.

Redaktører av medlemsbladet 

 Tommy Vad Funderud (2020–)
 Kari Anne Næss (2017–2019)
 Marte Kirkevold Flatejord
 Elisabeth Didriksen
 Anders Wengen
 Michael Herzberg
 Hanne Husaas
 Sigurd Lydersen (2002–2004)
 Øivind Holter (1985–)

Saker og kampanjer 
Siden 2019 har Fredslaget vært engasjert i kampen mot robotvåpen, eller autonome våpensystemer, bl.a. ved å samarbeide med den internasjonale kampanjen Campaign to Stop Killer Robots, sammen med Norsk Folkehjelp og Amnesty Norge. Robotvåpen brukes som en fellesbetegnelse på ny teknologi som åpner for at droner og missiler kan velge ut og angripe mennesker på egen hånd, ved hjelp av for eksempel kunstig intelligens. Fredslaget jobber for at den norske stat skal innføre et "preventivt forbud mot utvikling og bruk av denne typen våpen", sammen med de 22 andre statene som allerede har innført et slikt forbud.

Tidligere ledere
Irene Elise Hamborg (2019–) 
Ragnhild Olaussen
 Marte K. Berg-Eriksen
 Hanne Husaas
 Hedda Langemyr
 Alexander Harang
 Grethe Andreassen
 Trond K. Botnen (des. 2003)
 Sigurd Lydersen (mai–des. 2003)
 Eva Nordland (1986–mai. 2003)
 Knut Sønderaal Kraft
 Conrad Clausen
 Viggo Ullmann
 Halvdan Koht (1900–1902)
 Dikka Møller (1898–1900)

Referanser

Eksterne lenker
 
 Fredslagets blogg "Folk Lager Fred"
 Fredsskatt
 Hjemmeside for Forsete – Akademi for Fredsbygging
 Fredsviljen  på nett

 
Etableringer i 1885
1885 i Norge
Ian Bairnson

Ian Bairnson (født 3. august 1953 i Levenwick på Shetland) er en skotsk musiker kjent for å ha vært en av de grunnleggende medlemmene bak progrockbandet Alan Parsons Project. Bairnson er en multiinstrumentalist som kan spille både saksofon og tangentinstrumenter, men han er mest kjent for å være gitarist.

Bairnson ble født på Shetland og vokste opp i Edinburgh, Midlothian i Skottland. Han startet sin musikalske karriere som studiomusiker med gitar før han i 1973 ble medlem av bandet Pilot sammen med bassist David Paton og keyboardist Billy Lyall fra det tidligere skotske boybandet Bay City Rollers.

I sin tid med Pilot ble han kjent med plateprodusenten Alan Parsons, som hadde produsert deres første album. Det var på denne måten Bairnson ble spurt om å bli medlem av Alan Parsons Project sammen med nevnte Patton og Pilots trommeslager Stuart Tosh i 1975. Pilot ble for øvrig oppløst tre år senere i 1978.

Som gitarist har Bairnson deltatt på hvert eneste album fra Alan Parsons Project, inkludert sideprosjektet Keats fra 1984. Han er også kjent for å ha deltatt på flere studioalbum med Kate Bush som The Kick Inside (1978), Lionheart (1978), Never for Ever (1980) og The Dreaming (1982). Bairnson har også arbeidet med bandet Bucks Fizz samt med soloprosjekter av Alan Parsons etter at prosjektet ble oppløst i 1987.

I dag er Bairnson både studiomusiker og turnéartist for flere forskjellige band.

Eksterne lenker 
 
 
 
  Theavenueonline.info – Biografi og diskografi

Skotske gitarister
Britiske saksofonister
Skotske sangere
Personer fra Shetland
UK Albums Chart

UK Albums Chart er en musikkliste som viser salgsposisjonen til musikkalbum i Storbritannia.  Den er utarbeidet av The Official UK Charts Company.  Et ukentlig «Album Chart Show» var lisensiert til BBC Radio 2 og sendt på radioen frem til det sluttet 2. april 2007.

Eksterne lenker 
 The Official UK Top 75 Albums
 

hitlister
Brukskunst

Brukskunst handler om utformingen av de gjenstander og redskaper vi bruker omtrent daglig.

Utforming og teknikk 
Bruksgjenstander var fra gammelt av formgitt for å falle godt i hånden og gjøre det de var ment for, på en mest mulig effektiv måte over lengst mulig tid, enten det dreide seg om verktøy eller husholdningsredskaper. Noen redskaper ble det lagt mere arbeide i, slik at de første bevisste brukskunstgjenstandene i Norge kan ha vært tollekniver.

Krukker, mugger og glass, ble ofte importert. De var vanligvis masseprodusert, mens det bedrestilte borgerskap kostet på seg finstell i en grad som ga støtet til norske industritiltak som glassverk og porselensfabrikker. En del av produksjonen både i Norge og andre land blir fortsatt regnet for kunst i en betydning av begrepet. For mange av disse har bruksegenskapene blitt tillagt mindre vekt enn estetikken. 

I noen tilfeller kan en se, og ergonomisk påvise, at der ikke alltid er konflikt mellom form og funksjon. Den optimale formen kan da fremstå som den estetisk mest tiltalende.

Historikk 
Fra 1900-tallet og fram mot vår tid, har design (produktutforming) fått større og større betydning. Ordet brukskunst brukes i dag om alt fra såper til biler og fly. (ett unntak ser ut til å være skipsbygg, der funksjonalitet betyr vesentlig mere enn utseende).

Flere[hvem?] , blant dem keramikeren Yngvild Fagerheim, gikk på 1950- og 60-tallet over til begrepet kunsthåndverk, så faggruppen Norske Brukskunstnere (NB) endret sitt navn til Norske kunsthåndverkere i 1974 da Kulturmeldingen kom, det var en del av Kunstneraksjonen 1974. Gruppen meldte seg ut av landsforeningen i 1978, og like etter fulgte også interiørarkitektene.

De som fremdeles ville tilhøre landsforeningen kalte seg i 1978 Foreningen Brukskunst; det var de[hvem?] fra Porsgrund Porselænsfabrikk og Hadeland Glassverk, men også Grete Prytz Kittelsen som var president 1975-78. Disse skiftet navn til Norske Brukskunstnere i 1997.

Landsforeningen omdøpte seg i 1986 til Landsforbundet Norsk Form. Dette ble nedlagt i 1993, da man[hvem?] etablerte Norsk Form.

Referanser
Bjørkebakken (Dyrøy)

Bjørkebakken er ei lita bygd i Dyrøy kommune, Troms, beliggende i Bjørkebakkdalen sørøst for kommunesentret Brøstadbotn. Gjennom Bjørkebakken går fylkesvei 84. Bygda består stort sett av boligbebyggelse.

Bjørkebakken ligger i Bjørkebakk grunnkrets, den arealmessig største i kommunen, og den eneste som ikke grenser til havet. Så godt som hele Skøvatnet ligger innenfor grunnkretsens grenser, med unntak av den nordøstlige enden som ligger i Sørreisa. Grunnkretsen dekker et areal på 108,69 km² og grenser i vest til Kastnes og Hundstrand, i nord til Brøstad og Moen, i øst til Sørreisa kommune og i sør til Salangen kommune.

Innbyggertall i grunnkretsen:

Bosetninger i Dyrøy
Bygder og grender i Troms og Finnmark
Austmarka (Kongsvinger)

Austmarka er et sokn i Kongsvinger i Innlandet. Navnet blir også brukt om tettbebyggelsen ved Austmarka kirke, med barnehage, barne- og ungdomsskole, og sykehjem. Jord- og skogbruk utgjør mesteparten av det lokale næringslivet. Tettstedet hadde  innbyggere .

Austmarka kirke fra 1858 er soknets kirke. Soknet ble oppretta etter resolusjon av 19. mai 1856 og dekker området fra og med Brødbøl til og med Fagernes samt Varaldskogen. Austmarka var tidligere en del av Eidskog sokn i Vinger prestegjeld, men ble værende igjen som eget sokn i Vinger prestegjeld da Eidskog ble et eget prestegjeld i 1859.

Severdigheter og historie

Austmarka ligger i sørenden av Finnskogen, et sammenhengende skogsområde som strekker seg nordover langs svenskegrensa. Skogfinner begynte å bosette seg i området på 1600-tallet, og det finnes fortsatt bevarte finnetorp. Mange austmarkinger kan finne finske slektsnavn i sine aner som Porkka, Ampiainen, Valkoinen og Kartuinen. Den finske forskeren Carl Axel Gottlund besøkte Austmarka på 1820-tallet. Flere stedsnavn har finsk opphav.

Som turist kan man prøve fiskelykken i Møkervassdraget som renner gjennom bygda. Vassdraget har mange gode fiskeplasser, og i tillegg til det finnes det også mange fiskerike tjern og sjøer i området. Møkervassdraget er også kjent som en ypperlig kanorute. Vassdraget renner fra Sverige inn i Austmarka og tilbake igjen.

Av severdigheter kan bl.a. nevnes Bygdemølla (fra 1600-tallet), Bygdetunet (samling av gamle hus), Sikåa-området (gammelt industrisamfunn), finnetorpene Kvåho og Åbborhøgda, Dronningens Utsikt (utsiktspunkt) m.m. 

Bosetninger i Kongsvinger
Finnskogen
Tettsteder i Innlandet