alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Downs celle

Downs-prosessen er en elektrokjemisk metode for kommersiell fremstilling av metallisk magnesium, der smeltet MgCl2 elektrolyseres i et spesielt apparat kalt Downs-cellen. Downs-cellen ble oppfunnet i 1922 (patentert: 1924) av den amerikanske kjemikeren James Cloyd Downs (1885–1957).

Hvordan den fungerer 
Downs-cellen bruker en karbonanode og en jernkatode. Elektrolytten er magnesiumklorid som er oppvarmet til flytende tilstand. Selv om fast magnesiumklorid er en dårlig leder av elektrisitet, blir magnesium og kloridionene smeltet, som blir ladningsbærere og tillater ledning av elektrisk strøm.

Noe kalsiumklorid og/eller klorider av barium og strontium, og i noen prosesser tilsettes magnesiumfluorid til elektrolytten for å redusere temperaturen som kreves for å holde elektrolytten flytende. Natriumklorid smelter ved 801 °C (1074 Kelvin), men en saltblanding kan holdes flytende ved en temperatur så lav som 600 °C ved blandingen som inneholder, etter vekt: 33,2% MgCl2 og 66,8% CaCl2. Hvis det brukes rent magnesiumklorid, dannes en metallisk magnesiumemulsjon i smeltet MgCl som er umulig å skille. Derfor er ett alternativ å ha en MgCl2 (42%) og CaCl2 (58%) blanding.

Anodereaksjonen er:

2Cl- ->Cl2 (g) +2e- 

Katodereaksjonen er:

Mg^{2+} {+} 2e- ->Mg(l)

Den totale reaksjonen er:

Mg^{2+} {+} 2Cl- -> Mg(l) +2Cl2 (g)

Kalsiumet kommer ikke inn i reaksjonen fordi reduksjonspotensialet på -2,87 volt er lavere enn magnesiumet, som er -2,38 volt. Derfor blir magnesiumionene redusert til metallisk form i stedet for kalsium. Hvis elektrolytten bare inneholdt kalsiumion og ikke magnesium, ville det være kalsiummetall produsert som katodeprodukt (som faktisk er hvordan metallisk kalsium produseres).

Begge produktene fra elektrolysen, magnesiummetall og klorgass, er mindre tette enn elektrolytten og flyter derfor til overflaten. Perforerte jernplater er ordnet i cellen for å lede produktene i separate kamre uten at de noen gang kommer i kontakt med hverandre.

Selv om teorien forutsier at et potensial på litt over 4 volt skal være tilstrekkelig til å få reaksjonen til å gå fremover, brukes i praksis potensialer på opptil 8 volt. Dette gjøres for å oppnå nyttige strømtettheter i elektrolytten til tross for dens iboende elektriske motstand. Overspenningen og påfølgende resistiv oppvarming bidrar til varmen som kreves for å holde elektrolytten i flytende tilstand.

Downs-prosessen produserer også klor som et biprodukt, selv om klor produsert på denne måten bare utgjør en liten brøkdel av klor produsert industrielt etter andre metoder.

Kilder 

Kjemiske prosesser
Elektrolyse
Bafutyphlus

Bafutyphlus er en slekt av små løpebiller.

Utseende

Levevis 
Arten har et underjordisk levevis.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika (Kamerun).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga 
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
 Stammen Bembidiini Stephens, 1827  – over 3000 beskrevne arter
 Gruppen Anillina Jeannel, 1937
 Slekten Bafutyphlus Bruneau de Mire, 1986
 Bafutyphlus tsacasi Bruneau de Mire, 1986

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Skyggeløpere
Biller formelt beskrevet i 1986
Kameruns insekter
Carayonites

Carayonites er en slekt av små løpebiller.

Utseende

Levevis 
Arten har et underjordisk levevis.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika (Kamerun).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga 
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
 Stammen Bembidiini Stephens, 1827  – over 3000 beskrevne arter
 Gruppen Anillina Jeannel, 1937
 Slekten Carayonites Bruneau de Miré, 1986
 Carayonites insignis Bruneau de Miré, 1986

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Skyggeløpere
Biller formelt beskrevet i 1984
Kameruns insekter
Trilophidius

Trilophidius er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Små (2-2,6 millimeter), slanke, halvblanke, brunlige løpebiller.

Levevis 
Artene lever på bakken og graver, jorda bør være fuktig.

Utbredelse 
Artene er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga 
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Graveløpere, Scaritinae Bonelli, 1810
 Stammen Clivinini Rafinesque, 1815
 Understammen Reicheina Jeannel, 1957
 Slekten Trilophidius Jeannel, 1957
 Trilophidius acastus Grebennikov, Bulirsch & Magrini, 2017 
 Trilophidius alluaudi Jeannel, 1957
 Trilophidius argus Grebennikov, Bulirsch & Magrini, 2017
 Trilophidius basilewskyi Jeannel, 1957
 Trilophidius bayoni Jeannel, 1957
 Trilophidius carinatus Balkenohl, 2001
 Trilophidius cervilineatus Balkenohl, 2001
 Trilophidius congoanus (Burgeon, 1935)
 Trilophidius decorsei Jeannel, 1957
 Trilophidius devroeyi Jeannel, 1957
 Trilophidius ellenbergeri Jeannel, 1957
 Trilophidius endroedii Balkenohl, 2001
 Trilophidius fastigatus Balkenohl, 2001
 Trilophidius gemmatus Balkenohl, 2017
 Trilophidius impunctatus (Putzeys, 1868)
 Trilophidius itombwanus Jeannel, 1957
 Trilophidius kahuzicus Jeannel, 1957
 Trilophidius leleupi Jeannel, 1957
 Trilophidius minutulus Balkenohl, 2001
 Trilophidius pallidus (Basilewsky, 1950)
 Trilophidius rudebecki (Basilewsky, 1947)
 Trilophidius ugandanus Basilewsky, 1962

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Graveløpere
Biller formelt beskrevet i 1957
Reicheidius

Reicheidius er en slekt av løpebiller.

Utseende 
En liten (ca. 2 millimeter), slank løpebille, fasettøynene er redusert til en liten pigmentflekk.

Levevis 
Artene lever på bakken og graver, jorda bør være fuktig.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Bosnia-Hercegovina, Montenegro og Kroatia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga 
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Graveløpere, Scaritinae Bonelli, 1810
 Stammen Clivinini Rafinesque, 1815
 Understammen Reicheina Jeannel, 1957
 Slekten Reicheidius Jeannel, 1957
 Reicheidius frondicola (Reitter, 1881)

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Graveløpere
Biller formelt beskrevet i 1881
Bosnia-Hercegovinas insekter
Kroatias insekter
Montenegros insekter
Alpiodytes

Alpiodytes er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Små, slanke, gulbrune løpebiller. De mangler fasettøyne og er blinde. Kjevene er lange og slanke.

Levevis 
Artene lever på bakken og graver, jorda bør være fuktig.

Utbredelse 
Artene er kjent fra Italia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga 
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Graveløpere, Scaritinae Bonelli, 1810
 Stammen Clivinini Rafinesque, 1815
 Understammen Reicheina Jeannel, 1957
 Slekten Alpiodytes Jeannel, 1957
 Alpiodytes penninus (Binaghi, 1936)
 Alpiodytes ravizzai Sciaky, 1985

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Graveløpere
Biller formelt beskrevet i 1957
Italias insekter
Psilidius

Psilidius er en slekt av billene i underfamilien graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende

Levevis 
Disse billene graver i bakken.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 
 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie graveløpere Scaritinae Bonelli, 1810
 stamme Clivinini
 slekten Psilidius Jeannel, 1957
 Psilidius bredoi (Burgeon, 1935)
 Psilidius minutus Basilewsky, 1959

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Graveløpere
Biller formelt beskrevet i 1957
Violagonum

Violagonum er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (8-10 millimeter), avlange og litt flate, blankt metallglinsende løpebiller. Hode, pronotum og dekkvinger er rundede, dekkvingene mye bredere enn forkroppen, meden en liten pigg i spissen.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er kjent fra Thailand i vest til Ny-Guinea, Salomonøyene og Queensland i øst.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Platynini Bonelli, 1810 
 slekten Violagonum Darlington, 1956
 Violagonum dentiferum Darlington, 1970
 Violagonum piceum (Andrewes, 1927)
 Violagonum violaceum (Chaudoir, 1859)

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Violagonum 

 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1956
Ny-Guineas insekter
Parabroscus

Parabroscus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange, blankt svarte løpebiller.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Taiwan, Japan).

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Platynini Bonelli, 1810 
 slekten Parabroscus Lindroth, 1956
 Parabroscus crassipalpis (Bates, 1873)
 Parabroscus teredai Habu, 1978

Eksterne lenker 
 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1956
Klapperichella

Klapperichella er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende

Levevis

Utbredelse 
Slekten er kjent fra Afghanistanog Yunnan.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Platynini Bonelli, 1810 
 slekten Klapperichella Jedlička, 1956
 Klapperichella afganistana Jedlicka, 1956
 Klapperichella melanoxantha Kryzhanovskij, 1994

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1956
Afghanistans insekter
Kinas insekter
Paraglycia

Paraglycia  er en slekt av løpebiller. En særpreget delgruppe er fiolinbillene. Gruppen blir også ofte plassert som en undergruppe i Harpalinae.

Utseende 
Middelsstore, slanke, blanke løpebiller.

Levevis 
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika og Arabia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
 Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
 Gruppen Calleidina Csiki, 1932
 Slekten Paraglycia Bedel, 1904
 Paraglycia castanea (Boheman, 1848)
 Paraglycia cyanochloris Felix & Mulwijk, 2009
 Paraglycia obscuripennis Fairmaire, 1886
 Paraglycia picea (Boheman, 1848)
 Paraglycia rufula (Gory, 1833)
 Paraglycia sulcatula (Fairmaire, 1887)

Eksterne lenker 

 

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1904
Australias insekter
Calodromius

Calodromius er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Lebiinae i familiegruppen løpebiller.

Utseende  
Små til middelsstore, avlange og litt flate, blanke, mørkbrunlige løpebiller med lyse flekker på dekkvingene.

Levevis 
Denne slekten finnes gjerne i trekroner.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Nord-Afrika, over hele Europa og i Midtøsten.

Systematisk inndeling 
Artene har tradisjonelt vært plassert i slekte Dromius.

 ordenen biller, Coleoptera (Linnaeus, 1758)
 underordenen Adephaga (Schellenberg, 1806)
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea (Latreille, 1802)
 familien løpebiller, Carabidae (Latreille, 1802)
 underfamilie Lebiinae (Bonelli, 1810)
 stammen Lebiini (Bonelli, 1810) 
 delgruppe Dromiusina (Bonelli, 1810 )
 slekten Calodromius (Reitter, 1905)
 Calodromius bifasciatus (Dejean, 1825)
 Calodromius henoni (Bedel, 1907)
 Calodromius ingens (Andrewes, 1933)
 Calodromius lebioides (Bedel, 1900)
 Calodromius mayeti (Bedel, 1907)
 Calodromius putzeysi (Paulino de Oliveira, 1876)
 Calodromius sphex (Andrewes, 1933)
 Calodromius spilotus (Illiger, 1798) - utbredt og nokså vanlig i Norge

Eksterne lenker 
 

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1905
Vestre Finnmark tingrett

Vestre Finnmark tingrett er en norsk domstol som ble opprettet 26. april 2021 gjennom en sammenslåing av Alta tingrett og Hammerfest tingrett. Domstolen sogner til Finnmark lagsogn i Hålogaland lagdømme og har rettssted i Alta og Hammerfest.

Rettskretsen dekker kommunene Alta, Hammerfest, Hasvik, Kvænangen, Loppa, Måsøy, Nordkapp og Porsanger.

Referanser

Eksterne lenker
 

Tingretter i Norge
Etableringer i 2021
Myndigheter i Troms og Finnmark
Progonochaetus

Progonochaetus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (ca. 10-15 millimeter), avlange, blanke, mørke løpebiller, gjerne med rødlige antenner og bein. Hodet er bredt rundet med middelsstore fasettøyne, antennene tynne og en del lengre enn hode + pronotum. Pronotum er rundet. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Progonochaetus J. Müller, 1938
 Progonochaetus aeruginosus (Dejean, 1829) 
 Progonochaetus angolanus (Basilewsky, 1946) 
 Progonochaetus approximatus (H.Kolbe, 1897) 
 Progonochaetus arnoldi (Basilewsky, 1948) 
 Progonochaetus atrofuscus (Fairmaire, 1869) 
 Progonochaetus atroviridis (Fairmaire, 1869) 
 Progonochaetus bamboutensis (Basilewsky, 1948) 
 Progonochaetus basilewskyi Noonan, 1973 
 Progonochaetus bicoloripes (Burgeon, 1936) 
 Progonochaetus brittoni (Basilewsky, 1946) 
 Progonochaetus caffer (Boheman, 1848) 
 Progonochaetus chevalieri (Basilewsky, 1946) 
 Progonochaetus cookei (Basilewsky, 1953) 
 Progonochaetus cursorius (Dejean, 1831) 
 Progonochaetus decorsei (Basilewsky, 1948) 
 Progonochaetus dilatatus (Klug, 1853) 
 Progonochaetus discrepans (Basilewsky, 1946) 
 Progonochaetus eburneus (Basilewsky, 1950) 
 Progonochaetus gabonicus (Basilewsky, 1946) 
 Progonochaetus inchoatus (P?Ringuey, 1908) 
 Progonochaetus incrassatus (Boheman, 1848) 
 Progonochaetus indicus Kataev, 2002 
 Progonochaetus jeanneli (Basilewsky, 1946) 
 Progonochaetus jocquei Facchini, 2005 
 Progonochaetus kafakumbae (Basilewsky, 1949) 
 Progonochaetus kapangae (Burgeon, 1936) 
 Progonochaetus laeticolor (Chaudoir, 1876) 
 Progonochaetus laevistriatus Sturm, 1818
 Progonochaetus limbatus (Quedenfeldt, 1883) 
 Progonochaetus merus (Basilewsky, 1949) 
 Progonochaetus moestus (Chaudoir, 1878) 
 Progonochaetus nigricrus (Dejean, 1829) 
 Progonochaetus obscuripes (Laferte-Senectere, 1853) 
 Progonochaetus obtusus (Basilewsky, 1946) 
 Progonochaetus ochropus (Dejean, 1829) 
 Progonochaetus piceus (Dejean, 1829) 
 Progonochaetus planicollis (Putzeys, 1880) 
 Progonochaetus prolixus (Basilewsky, 1948) 
 Progonochaetus pseudochropus (Kuntzen, 1919) 
 Progonochaetus punctibasis Facchini, 2003 
 Progonochaetus rudebecki (Basilewsky, 1946) 
 Progonochaetus sakalava (Jeannel, 1948) 
 Progonochaetus sciakyi Facchini, 2003 
 Progonochaetus seyrigi (Jeannel, 1948) 
 Progonochaetus similis Facchini, 2016
 Progonochaetus straneoi (Basilewsky, 1949) 
 Progonochaetus subcupreus (Chaudoir, 1876) 
 Progonochaetus unicolor Facchini, 2016
 Progonochaetus vagans (Dejean, 1831) 
 Progonochaetus voltae (Basilewsky, 1948) 
 Progonochaetus xanthopus (Dejean, 1829)

Eksterne lenker 
 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1938
Elin Melberg

Elin Melberg (født 1976) er en norsk billedkunstner. Hun gikk ut med Mastergrad fra Royal College of Art (London) i 2002.

Nylige utstillinger inkluderer Nord-Norsk Kunstmuseum (Tromsø) (2020-21); Abingdon Studios (Blackpool, UK) (2019);  Interface gallery (Oakland, USA) (2019); Kunsthall Stavanger] (2018); Kunstmuseet KUBE (Ålesund) (2018); Nordenfjeldske kunstindustrimuseum (Trondheim) (2017) og Stavanger kunstmuseum (2017 - 18). 

Verkene hennes er innkjøpt av blant annet Stavanger kunstmuseum, Stavanger universitetssykehus, KORO, Stavanger kommune, Oslo kommune og Bazil Alkazzi Foundation.

Referanser 

Stavanger kunstmuseum
https://koro.no/prosjekter/universitetet-i-stavanger-studentenes-hus/
http://www.elinmelberg.com/public-projects#/st-johannes-church-stavanger-2014-1-1
Årsutstillingen
Abingdon Studios
Kunsthall Stavanger
Nord-Norsk kunstmuseum
Kunstmuseet KUBE
Interface Gallery

Eksterne lenker 
 

Norske billedkunstnere
Nord-Troms og Senja tingrett

Nord-Troms og Senja tingrett er en norsk domstol som ble opprettet 26. april 2021 gjennom en sammenslåing av Nord-Troms tingrett og Senja tingrett. Domstolen sogner til Troms lagsogn i Hålogaland lagdømme og har rettssted på Finnsnes og i Tromsø.

Rettskretsen dekker kommunene Balsfjord, Bardu, Dyrøy, Kåfjord, Karlsøy, Lyngen, Målselv, Nordreisa, Senja, Skjervøy, Storfjord, Sørreisa og Tromsø.

Referanser

Eksterne lenker
 

Tingretter i Norge
Etableringer i 2021
Myndigheter i Troms og Finnmark
Kongepokalvinnere i klatring

Kongepokalvinnere i klatring mottar Hans Majestet Kongens Pokal, som blir delt ut av Norges Klatreforbund i forbindelse med norgesmesterskapet i klatring.

Hvert særforbund i Norges idrettsforbund får normalt tildelt to kongepokaler hvert år, som settes opp til henholdsvis beste mann og beste kvinne i 
norgesmesterskapet.

I NM i klatring konkurreres det i tre disipliner, led, buldring og speed. De første kongepokalene i klatring ble delt ut ved NM i 1998. 
Til å begynne med ble kongepokalen delt ut til norgesmesteren i led, som også var den eneste NM-øvelsen.
Siden 2015 har det blitt delt ut kongepokaler i både led og buldring når det har vært nok deltakere. 
Det må være minst 15 deltakere i øvelsen for at kongepokalen kan deles ut.

Kongepokalvinnere for menn

Kongepokalvinnere for kvinner

Referanser

Kilder 
 

 
Klatring
Teateråret 1949

Teateråret 1949 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1949.

Priser og utmerkelser
Teaterkritikerprisen:
 1948/1949 tildeles Helen Brinchmann
 1949/1950 tildeles Aase Bye
 Pulitzerprisen for drama: Arthur Miller – En handelsreisendes død (Death of a Salesman)

Nye drama

T.S. Eliot – Cocktailselskapet (The Cocktail Party)

Arthur Miller – En handelsreisendes død (Death of a Salesman'')

Årets oppsettinger

|-
|Januar ||1. || Radu Țuculescu  ||  || romanforfatter, dramatiker og teatersjef ||align=center| ||align=center| - ||

|Februar ||24. || Erling Gjelsvik ||  || forfatter og dramatiker ||align=center| ||align=center| - || 
|-
|Mars ||10.||Edvard Hoem ||  || forfatter, dikter, biograf,oversetter og dramatiker ||align=center|- ||align=center|- || 

|April || 9. || Frøydis Armand ||  || skuespiller ||align=center|73 ||align=center|2022 || 
|}

Dødsfall

|-

|Oktober || 20. || Jacques Copeau ||  || teaterdirektør, produsent, skuespiller,oversetter og dramatiker ||align=center|70 ||align=center|1879 || 

|}

Referanser
Kringkastingskonsesjon

En kringkastingskonsesjon er en tillatelse til å sende radio- eller TV-signaler på en bestemt frekvens i et bestemt område. I Norge har Norsk Rikskringkasting (NRK) rett til å drive kringkasting i medhold av kringkastingsloven. Andre enn NRK må ha konsesjon for å drive kringkasting eller lokalkringkasting som formidles via trådløse, bakkebaserte senderanlegg. Da TV 2 søkte konsesjon i 1991 og fikk den innvilget i 1992, lå det en stor verdi i sendetillatelsen. På det tidspunktet kringkastet både TV3 og TVNorge programmer rettet mot seere i Norge, men da var det bare den mindre delen av befolkningen som hadde egen satellittantenne eller var knytta til kabeltv, som kunne ta inn sendingene. Den som fikk den ene konsesjonen som blei lyst ut i 1991, kunne derimot nå ut til hele befolkningen gjennom det vanlige sendernettet. Det lå derfor en stor verdi, og staten kunne derfor stille krav til den som fikk konsesjonen.

Referanser 

Kringkasting i Norge
U18-VM i ishockey for menn 2004

U18-VM i ishockey for menn 2004 ble arrangert i Minsk i Hviterussland i 2004.

Sluttspill

Referanser 

U18-VM i ishockey
Internasjonale mesterskap i Hviterussland
Internasjonale mesterskap i 2004
Sport i Belarus i 2004
Ishockey i 2004
Ishockey i Hviterussland
Sport i Minsk
Amir Aslan Afshar

Amir Aslan Afshar (farsi: امیراصلان افشار ; født 22. november 1919 i Teheran; død 18. februar 2021 i Frankrike) var en iransk ambassadør.

Liv og virke

Bakgrunn
Amir Aslan Afshar var sønn av Camila Saed og Emir Massoud fra Afshar-dynastiet (Nadir Shah). Han tok Abitur i 1939 på Hindenburg Oberrealschule i Berlin-Wilmersdorf og ble promovert til doktorgraden i 1942 ved Universität Wien innen statsvitenskap.

Diplomat
I 1948 trådte han inn i iransk utenrikstjeneste. Fra 1950 til 1954 var han attaché ved ambassaden i Den Haag. Fra 18. til 24. april 1955 var han delegert til næringslivskommisjonen under Bandungkonferansen. Fra 1956 til 1961 var han delegat for Aserbajdsjan i Det iranske parlament. Ved siden av sin virksomhet som politiker var han fra 1957 til 1961 delegat ved FNs økonomiske komite.

I 1957 var Amir Aslan Afshar en kortere tid adjutant til shah Mohammad Reza Pahlavi. 

I 1962 ble han utnevnt til sendemann. Fra 1967 til 1969 var han ambassadør i Wien. Fra 1968 til 1969 var han formann for Det internasjonale atomenergibyrået  (IAEA). Fra 1969 til 1973 var han ambassadør i USA, og deretter og til 1977 ambassadør i Vest-Tyskland.

Hos sjahen, så i eksil
Tilbake i Iran var Afshar fra 1977 til 1979 protokollsjef ved shah Mohammad Reza Pahlavis hoff. Han forlot Iran sammen med sjahen den 16. januar 1979.

Han døde i Frankrike den 18. februar 2021 av covid-19, i en alder av 101 år.

Utmerkelser 
 1969: Großes Goldenes Ehrenzeichen am Bande für Verdienste um die Republik Österreich

Skrifter 
 Vom Berliner Luftschutzkeller zum Teheraner Kaiserpalast. Die Memoiren des Dr. Amir Aslan Afshar. Wien: Fassbaender, 2016. ISBN 978-3-902575-74-6

Referanser 

Iranske ambassadører
Ambassadører til Østerrike
Ambassadører til USA
Ambassadører til Vest-Tyskland
Iranske politikere
Dødsfall relatert til covid-19 i Frankrike
Politikere ofre for covidpandemien
U18-VM i ishockey for menn 2010

U18-VM i ishockey for menn 2010 ble arrangert i Minsk og Babruysk i Hviterussland i 2010.

Sluttspill

Referanser 

U18-VM i ishockey
Internasjonale mesterskap i Hviterussland
Internasjonale mesterskap i 2010
Sport i Belarus i 2010
Ishockey i 2010
Ishockey i Hviterussland
Sport i Minsk
Tina Johnsen Hafsaas

Tina Johnsen Hafsaas (født 13. juni 1994) er en norsk sportsklatrer fra Manglerud i Oslo.

Hun vant ti NM-gull, tre NM-sølv og en NM-bronse i perioden 2009–2019. 

Hun vant kongepokalen i 2012, 2013, 2016, 2018 og 2019.

Medaljer i norske mesterskap

Se også 
 Norgesmesterskapet i klatring

Referanser 

Norske sportsklatrere
Kongepokalvinnere i klatring
Personer fra Oslo