alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Stanley Gbagbeke

Stanley Gbagbeke (født 24. juli 1989) er en nigeriansk friidrettsutøver, som konkurrerer i lengdehopp. Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2012, der han ble utslått i kvalifiseringen.

Eksterne lenker 
 

Nigerianske lengdehoppere
Deltakere for Nigeria under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Personer fra Delta State
Fødsler i 1989
Damar Forbes

Damar Forbes (født 9. november 1990) er en jamaicansk friidrettsutøver, som konkurrerer i lengdehopp. Han representerte Jamaica under Sommer-OL 2012, der han ble utslått i kvalifiseringen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Jamaicanske lengdehoppere
Deltakere for Jamaica under VM i friidrett 2011
Deltakere for Jamaica under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Jamaica under Samveldelekene 2014
Friidrettsutøvere under Samveldelekene 2014
Deltakere for Jamaica under VM i friidrett 2015
Deltakere for Jamaica under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Jamaica under Samveldelekene 2018
Friidrettsutøvere under Samveldelekene 2018
Aleksandr Petrov (lengdehopper)

Aleksandr Petrov (russisk: Александр Владимирович Петров; født 9. august 1986) er en russisk friidrettsutøver, som konkurrerer i lengdehopp. Han representerte Russland under Sommer-OL 2012, der han ble utslått i kvalifiseringen.

Eksterne lenker 
 

Russiske lengdehoppere
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Fødsler i 1986
Kirsten Lundsgaardvig

Kirsten Lundsgaardvig (født 7. juni 1942 i Hjallerup, Danmark, død 28. november 2014 i Hægeland, Norge) var en dansk maler. Hun var utdannet på Det Kongelige Danske Kunstakademi og var elev av Søren Hjort Nielsen.

Hennes kunst utsmykker mange hjem, kirker og andre kommunale bygg. Hun mottok også en rekke priser for sin kunst.

Kunstteknikk 
Lundsgaardvig brukte en helt spesiell teknikk i sine malerier. Hun grunnet lerretene lagvis inntil hun hadde oppnådd den strukturen hun ønsket, og deretter malte hun motivet. Det kunne ta opp til ett år før de største bildene var ferdige. Denne type maleri får en tjukk og flekkete utseende som skaper en levende følelsen i bildet. Foruten oljemalerier arbeidet hun også med blant annet collager og akvarell. Materialet til collagene samlet hun på den danske vestkysten, satte dem sammen og malte deretter oppå collaget.

Hennes kunst var inspirert av universet og alt som hører til, men også natur, dyr, fossefall, Afrika, vannliljer, mennesker og mye mer. Noen av bildene kombinerte også flere forskjellige motiver, slik som i verket «Flowers in the universe» (avbildet lenger ned i artikkelen).

TV-dokumentarer 
Kirsten Lundsgaardvig deltok i flere dokumentarer på NRK TV. Tre av dem er omfattende dokumentarprogram som handler om bare henne og hennes kunst. 
 1994 Kirsten Lundsgaardvig – fabulerende eventyrforteller (kunstnerportrett), NRK TV
NRK 2 i 1996
 NRK 1 i 2005
NRK 1 2009
2012 Der ingen skulle tru at nokon kunne bu (sesong 7) – Homevassevje (NRK TV)

Priser 
 Ole Haslunds Kunstnerfond 1965
 Ebba Cellinders legat 1972
 Vennesla Kunstnerstipend 1989
 Vest-Agder fylkes Kunstnerstipend 1989
 Kulturprisen 2007

Referanser

Eksterne lenker 
 
 http://lundsgaardvig.com/
 http://www.kirkebakken.no/doc/kirkebakken-2007-5-web.pdf
 http://www.tv2.no/tvguide/et-farveriktkunstnerliv-2537857.html
 http://tv.nrk.no/serie/der-ingen-skulle-tru-at-nokon-kunne-bu/prmr70000508/01-02-2009

Danske malere
Personer fra Brønderslev kommune
Kvinnelige malere
FNs fredskorps

FNs fredskorps, også kalt United Nations Volunteers og Volontaires des Nations Unies, er et program i FN-systemet som fremmer fred og utvikling gjennom frivillig arbeid. Det ble etablert i 1970 og har hovedkontor i Bonn i Tyskland. Programmet sorterer under FNs utviklingsprogram (UNDP). Omkring  frivillige deltar i FNs fredskorps hvert år. I Norge er Utenriksdepartementet med i samarbeidet ved å finansiere norske statsborgeres deltagelse.

Referanser

Eksterne lenker
 
 UNV Online Volunteering service

FN
Etableringer i 1970
Mottakere av Nansenprisen
Éloyse Lesueur

Éloyse Lesueur (født 15. juli 1988 i Créteil) er en fransk, kvinnelig lengdehopper. Hun vant gull ved EM i friidrett 2012 i Helsingfors.

Hun drev med sjukamp i begynnelsen av sin karriere, men spesialiserte seg raskt på lengdesprang.

Karriere 
Med Renaud Longuèvre som trener vant hun sølv ved ungdoms-VM i friidrett 2005 i Marrakesh. Hun hoppet 6,28 meter, og ble slått av Arantxa King fra Bermuda, som hoppet 6,39 meter. Året etter vant hun sitt første franske mesterskap, da hun ble fransk mester i lengde 2006, med 6,47 meter. Hun representerte da Neuilly-plaisance Sports. Ved junior-EM i friidrett 2007 i Hengelo fikk hun en ny sølvmedalje, denne gang bak landsmannen Manuela Galtier. 

Den 27. januar 2008 i Gainesville i Florida satte hun ny fransk innendørsrekord, med 6,84 meter. Dette gjorde at hun kvalifiserte seg til VM i friidrett innendørs 2008 i Valencia, der hun kom på 4.-plass med 6,60. Lesueur var eneste franske kvinne som deltok i lengde i dette mesterskapet. Hun fikk bronse ved U23-EM i friidrett 2009 i Kaunas i Litauen, der hun hoppet 6,72 meter. Hun måtte se seg slått av tyske Melanie Bauschke (6,83) og hviterussiske Nastassja Mirontsjyk-Ivanova (6,76). Hun deltok også i VM i friidrett 2009, men ble der slått ut i kvalifiseringsrunden, med 6,40 som lengste hopp. 

I juni 2010 vant hun gull ved Lag-EM i friidrett 2010 i Bergen, med ny personlig rekord på 6,78 meter, og 9. juli samme år vant hun sitt andre franske mesterskap i lengde, da hun vant det franske innendørsmesterskapet i friidrett 2010 i Valence. Hun skadet hamstringmuskelen ved Meeting Areva i midten av juli, og mistet med det EM i friidrett i Barcelona. 

Hun kom på fjerdeplass ved EM i friidrett innendørs 2011 i Paris, med 6,59 meter i finalen. I slutten av juni, ved et stevne i Pierre-Benite, tangerte hun sin personlige rekord på 6,78 meter. Videre vant hun gull ved DécaNation i Nice i september, med 6,91 meter, som var verdens 4. lengsde hopp i verden dette året. 

I juni 2012 kom hun på andreplass ved Prefontaine Classic i Eugene i Oregon, sesongens fjerde Diamond League-stevne. Med 2,1 m/s medvind hoppet hun 6,83 meter i sitt sjette og siste hopp var hun bare én cm bak britiske Shara Proctor. Ved EM i friidrett 2012 fikk hun førsteplass, med 6,81 meter, foran hviterussiske Volha Sudarava og norske Margrethe Renstrøm.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Paris
Franske lengdehoppere
Franske mestere
Europamestere i friidrett for Frankrike
Verdensmestere i friidrett innendørs for Frankrike
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett innendørs 2008
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett 2009
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett 2011
Deltakere for Frankrike under EM i friidrett 2012
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Frankrike under EM i friidrett innendørs 2013
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett 2013
[[[Kategori:Deltakere for Frankrike under EM i friidrett 2014]]
Deltakere for Frankrike under EM i friidrett 2018
Deltakere for Frankrike under EM i friidrett innendørs 2019
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett 2019
TV Guide

TV Guide er et amerikansk ukeblad som inneholder programoversikter for ulike fjernsynskanaler samt underholdningsnyheter, intervjuer, filmanmeldelser og kryssord.

Eksterne lenker 
 
 

Tidsskrifter fra USA
Ukeblader
TV i USA
Publikasjoner etablert i 1953
1953 i USA
Hermann Gossler

Hermann Gossler (født 21. august 1802 i Hamburg, død 10. mai 1877) var politiker i den suverene byrepublikken Hamburg.

Han var advokat, senator (1842–1877) og førsteborgermester (1874) (statsoverhode og regjeringssjef) i byrepublikken. Han var dessuten andreborgermester i 1870, 1871 og 1873. Han tilhørte det hanseatiske bankierdynastiet Berenberg/Gossler, og var sønn av senator og bankier Johann Heinrich Gossler (1775–1842), medeier i Berenberg Bank, og sønnesønn av Johann Hinrich Gossler. Han ble utdannet jurist ved Universitetet i Heidelberg, og jobbet som advokat i Hamburg fra 1826 til 1837.

Datteren Emilie (Emmy) Helene Gossler (1838–1910) var gift med bankieren Georg Heinrich Kaemmerer.

Referanser

Litteratur 
 Deutsches Geschlechterbuch Band 19, (Hamburgischer Band 2), Hamburg 1911, S.29

Tyske politikere
Hamburgs borgermestere
Personer fra Hamburg
Ehsan Hadadi

Ehsan Hadadi (også skrevet Haddadi, Persisk: احسان حدادی ) (født 20. januar 1985 i Teheran) er en iransk diskoskaster, og Irans første friidrettsutøver med medaljer fra VM og OL. Under Sommer-OL 2012 vant han sølv, og fulgte dermed opp sin bronsemedalje fra VM i 2011. Hans personbeste er 69,32 meter fra et stevne i Tallinn, Estland i 2008. Resultatet er gjeldende asiatisk rekord per juli 2012.

Hadadi ble verdensmester under Junior-VM i friidrett i Grosseto, 2004. I 2005 vant han Asiamesterskapet i friidrett. Han har siden vunnet asiamesterskapet i 2007, 2009 og 2011.

Etter rekordkastet i 2008 var han regnet som en av medaljekandidatene til OL 2008, men han ble nummer 17 med 61,34 meter, og nådde ikke finalen. Hadadi mente at skader var grunnen til det svake resultatet. 

Hadadi ble historisk da han som første iraner ble medaljevinner i et VM i friidrett, med bronse under VM i friidrett 2011 i Daegu. Under Sommer-OL 2012 i London 2012 ble han nok en gang historisk med sølvmedalje. Han åpnet med sitt bestekast på 68,18, og ledet til 5. omgang da tyske Robert Harting kastet magre ni centimeter lenger for gull. Hadadi svarte umiddelbart i sitt femte forsøk, og TV-bildene viste et kast som gikk tydelig forbi Hartings lederkast, men i utkastet var Hadadi oppå kastringen med foten og kastet ble underkjent.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Hjemmeside

Fødsler i 1985
Personer fra Teheran
Iranske diskoskastere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Iran
VM-bronsemedaljevinnere i friidrett for Iran
Deltakere for Iran under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Iran under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Iran under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Iran under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Iran under VM i friidrett 2011
Deltakere for Iran under VM i friidrett 2015
Deltakere for Iran under VM i friidrett 2017
Deltakere for Iran under VM i friidrett 2019
Miljøpakke Trondheim

Miljøpakken er en plan for utbygging av samferdsel i Trondheim. Miljøpakken er et samarbeid mellom Trondheim kommune, Statens vegvesen og Trøndelag fylkeskommune. Miljøpakkens prosjekter omfatter veiutbygging (bl.a. ny Sluppen bru og ny E6 Jaktøyen–Tonstad), kollektivtrafikk, trafikksikkerhet, miljø (bl.a. bedring av bymiljøet og tiltak mot trafikkstøy) og sykkel (bygge ut sykkelveinettet i og rundt byen). Midlene som kreves inn fordeles 50/50 mellom veiutbygging og andre tiltak. Trondheim kommune og Trøndelag fylkeskommune inngikk i 2009 en avtale med Samferdselsdepartementet knyttet til pakken. Avtalen gir fylket midler fra belønningsordningen for bedre kollektivtransport og mindre bilbruk i byområdene for å få flere til å velge buss framfor privatbil. Pakken ble foreslått og vedtatt i 2009. Arbeidet med Miljøpakken startet for alvor i 2010 og skal pågå til 2025.

Finansiering

Den totale rammen på Miljøpakken er 9,656 mrd. Av dette dekkes 6,642 mrd av bompenger, mens det legges opp til at staten dekker 1,730 mrd. Det resterende beløpet dekkes av lokale midler, ekstra fylkesvegmidler og midler fra belønningsordningen.

Mål
Planens mål oppsummeres med at «Miljøpakken for transport i Trondheim skal gi bedre hovedvegnett, kollektivtilbud og bedre forholdene for de som går og sykler. Gjennom en rekke tiltak skal byen oppnå lavere klimautslipp, kortere bilkøer og mindre trafikkstøy.» Planen har ellers ti mer konkrete mål:

 CO2-utslipp fra transport reduseres med minst 20 % innen 2018
 Andelen reiser med privatbil reduseres fra 58 % til 50 %
 Et helhetlig gang- og sykkelvegnett skal på plass
 Framkommelighet for kollektivtransport bedres
 Alle nasjonale forskrifter for lokale bymiljø ivaretas
 Antall personer som plages av trafikkstøy reduseres med 15 %
 80 % av nye boliger skal bygges innenfor eksisterende tettstedsstruktur, og 60 % av nye arbeidsintensive arbeidsplasser skal bygges innenfor de sentrale byområder
 Klimautslipp fra transport i kommunens virksomhet reduseres med 40 %
 Kommunen skal jobbe for at andre private og offentlige aktører gjennomfører tilsvarende tiltak
 Antall trafikkulykker reduseres med minst 20 %

Referanser

Eksterne lenker
 Miljøpakkens nettside

Transport i Trondheim
Transportpolitikk
Etableringer i 2010
Álex Quiñónez

Alex Quiñónez (født 11. august 1989 i Esmeraldas, død 22. oktober 2021) var en ecuadoriansk, sprintløper. Han vant to gull ved det Iberoamerikanske mesterskapet i friidrett 2012.

Karriere 
Quiñónez vant både 100 meter og 200 meter ved det Iberoamerikanske mesterskapet i friidrett 2012 i Venezuela, og deltok på stafettlaget som fikk bronse på 4 x 100 meter stafett. På 200 meter satte han ny nasjonal rekord, med 20,34, og ble kvalifisert til sommer-OL 2012 i London.

Han forbedret den ecuadorianske rekorden på 200 meter til 20,28 i innledningsheatet ved sommer-OL 2012. 

I 2019 tok han VM-bronse på 200 meter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ecuadorianske sprintere
Deltakere for Ecuador under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Ecuador under VM i friidrett 2015
Deltakere for Ecuador under VM i friidrett 2019
Allan Falk

Allan Falk (fransk: Ric Hochet) er det norske navnet på en fransk-belgiske tegneserie som i originalversjon har navnet Ric Hochet, tegnet av Tibet (pseudonym for Gilbert Gascard) og skrevet av André-Paul Duchâteau. Den debuterte på fransk den 30. mars 1955 i det ukentlige tegneseriebladet Tintin.

Hovedpersonen Allan Falk i serien er journalist, men hovedaktiviteten i serien er å nøste opp ulike kriminalmysterier. I Norge ble serien først utgitt som føljetong seriemagasinet Tempo, deretter i album som ble kalt for «Tempo-album». Serien fikk senere nytt liv i tegneseriebladet Magnum og Magnum Spesial.

Seriens hovedfigur fikk forskjellig navn i de ulike oversettelser i Europa. Derfor het han «Rick Master» i Tyskland, «Rik Ringers» i Nederland og Flandern, «Riku Oksa» i Finland og «Allan Falk» i Norge.

Referanser

Belgiske tegneserier
Franske tegneserier
The Switch (band)

The Switch er et Oslo-basert pop-band. Bandet ble stiftet i 2009, og har gitt ut sju album: Big If fra 2014,  B for the Beast fra 2015 og The Switch Album fra 2016. Bandet vant Spellemannprisen 2016 i klassen indie for albumet The Switch Album. Birds of Paradise kom i 2019, mens Macca/Jawaka - Songs from the Teenage Equator kom i 2020. Etterfulgt av Macca/Jawaka 2 - Rikt indre liv som ble utgitt i 2021.  

I 2015 spilte The Switch på Øyafestivalen.

I 2016 erstattet Tore Flatjord og Frank Michaelsen Ingrid Berge på henholdsvis trommer og vokal/gitar/tangenter. 

Sammen med medlemmer fra bandene KUUK, Dr. Kay and His interstellar Tone Scientists og Ole & Silje Huleboer startet de plateselskapet Bangles and Brass Records, som står som utgiver for alle album fra andrealbumet B for the Beast. og fremover.

Medlemmer
Thomas Sagbråten - vokal og gitar
Peter Vollset - tekster
Espen Kregnes - bass
Filip Roshauw - gitar og vokal 
Arthur Kay Piene - tangenter
Tore Flatjord - trommer
Frank Michaelsen - gitar, tangenter og vokal

Tidligere og sporadiske medlemmer
Audun Lunnan Hjort, Claes Terjesen, Erlend Barrat-Due Solum, Ingrid Berge

Diskografi

Album
Big If, Arch Records 2014
 B For the Beast, Bangles and Brass Records, 2015
We're Fooling No One, Bangles and Brass Records 2015
The Switch Album, Bangles and Brass Records 2016
Birds of Paradise, Bangles and Brass Records 2019
Macca/Jawaka - Songs from the teenage equator, Bangles and Brass Records 2020
Macca/Jawaka 2 - Rikt Indre Liv, Bangles and Brass Records 2021

Mini-album

 B for the Beast - Remixes and Outtakes Bangles and Brass Records 2015

Singler
 Where it is/Finally overrated 7 tommer vinylsingel. Oslo Gramofon, 2012.
 Clap on 2 and 4 Digital singel. Oslo Gramofon, 2013
 Don't go to Revolver Digital singel. Bangles and Brass Records, 2015
 We're Fooling No One Digital singel. Bangles and Brass Records, 2015
 Gilgamesh Digital singel. Bangles and Brass Records, 2016
 She is the One Digital singel. Bangles and Brass Records, 2016
 Am I Single Now? Digital singel. Bangles and Brass Records 2018

Referanser

Eksterne lenker
 

Norske popgrupper
Band etablert i 2009
Vinnere av Spellemannprisen‎
Knut Andreas Knutsen

Knut Andreas Knutsen (født 24. januar 1979 i Haugesund) er en norsk multikunstner og arkitekt. Han er oppvokst i Haugesund, og på Karmøy. Knutsen er mest kjent som frontmann (låtskriver/vokalist/gitarist) i populærkunst-bandet Syntax TerrOrkester. 

Etter å ha flyttet til Bergen i 1999, har han fullført utdanning ved BAS (Bergen Arkitektskole, master i arkitektur og landskap, 2007). I 2004 startet han Syntax TerrOrkester, sammen med nåværende sivilarkitekt Mats Odin Rustøy (bass), Knut Olav Holvik (gitar) og Ronny Berdinesen (trommer). Orkesteret har endret besetning mange ganger siden, mens den faste kjernen består idag av Hein Berdinesen, Atle Meyer Andersen og Arne Nordhammer. Første utgivelse til Syntax TerrOrkester kom i 2007 (Syntax Ether Demo), og besto den gang av medlemmer fra både daværende Syntax Terror og bandet the Ether. 

Knutsen jobber som byplanlegger, tekstforfatter, komponist, musiker, musikkprodusent, og kunstner. Han var medredaktør av Syntax TerrOrkesters bokutgivelse «Vårsår», utgitt våren 2012 (Kapabel Forlag, Young Aspiring Professionals). Syntax TerrOrkester har gitt ut tre musikkalbum: «Familien Min Forstår Ingenting Av Det» (2008), «Land Her O» (2010), og «Vårsår» (2012). Knutsen er ansvarlig komponist og tekstforfatter for alle disse. Syntax TerrOrkester har spilt over 100 konserter i til sammen fem land (Norge, Danmark, Tyskland, England, USA).

Norske musikere
Norske låtskrivere
Norske forfattere
Norske arkitekter
Personer fra Haugesund kommune
Fødsler i 1979
Gene Simmons Family Jewels

Gene Simmons Family Jewels er en amerikansk dokusåpe som gikk på den amerikanske kanalen A&E fra 2006 til 2012. Serien handler om privatlivet til rockeartisten Gene Simmons, fronfigur i gruppa Kiss, og hans familie, som består av kona Shannon Tweed og deres felles barn, Nick og Sophie. Noen av høydepunktene i serien var den turbulensen som oppstod mellom Gene og Shannon i sesong seks, og som etterhvert ledet til et kortvarig brudd mellom dem. Et annet høydepunkt var bryllupet mellom dem i 2011 (også i sesong seks). 

Utgangspunktet for serien var en enkeltstående biografi om Gene Simmons som kanalen A&E produserte og sendte i 2006. Responsen fra seerne ble såpass god at kanalen gikk i forhandlinger med Simmons om å lage en serie på 13 episoder.

Seertallene for Gene Simmons Family Jewels har vært gode og var den nest mest sette tv-serien på A&E i 2008, bare slått av Dog the Bounty Hunter.

I Norge ble serien sendt på TV 2 Zebra.

Utspill 
Serien ble fra starten sammenlignet med den langt mer kjente dokuserien The Osbournes. Denne sammenligningene ble Simmons etterhvert lei av og i 2007 gikk han ut med lite tilslørt kritikk av familien Osbourne, som han beskrev som «dysfunksjonell», mens han beskrev sin egen som «strukturert, dopfri og ordentlig». Utspillet gjorde at han havnet i en strid med Sharon Osbourne som vedvarte helt til 2011, da Simmons bad om unnskyldning.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Dokusåper fra USA
TV-serier fra 2000-årene, fra USA
TV-serier fra 2010-årene, fra USA
TV-produksjoner på A&E
Nick Jr.

Nick Jr. er en TV-kanal fra Nickelodeon som fokuserer på målrettet innhold for barn i alderen 3-5 år.

Kanalen ble lansert for Canal Digital og Viasat i Norge i november 2005. sendes også på Get.

Kanalen sender reklamefritt hele døgnet, med innhold som er ment for å stimulere til både læring og underholdning for den minste målgruppen. Serier som Dora utforskeren, Umizoomi og Supertrioen er blant innholdet kanalen sender.

Referanser

Eksterne lenker
 

TV-kanaler fra USA
TV-kanaler etablert i 2005
Jay Pasachoff

Jay Myron Pasachoff (født 1943) er en amerikansk astronom og professor i astronomi ved Williams College. Han er også forfatter av en rekke tekstbøker innen astronomi, fysikk, matematikk og andre vitenskaper.

Pasachoff studerte ved Harvard og fikk sin bachelor i 1963, sin mastergrad i 1965 og doktorgraden i 1969. Han arbeidet ved Harvard College Observatory og Caltech før han begynte ved Williams College i 1972. Han har også arbeidet ved University of Hawaiis institutt for astronomi, instituttet for astrofysikk i Paris, Institute for Advanced Study i Princeton, New Jersey og Harvard–Smithsonian Center for Astrophysics i noen perioder.

Utvalgte publikasjoner 
 The Solar Corona, 2. utg., sammen med Leon Golub (Cambridge University Press, 2009) ISBN 978-0-521-88201-9
 Innovation in Astronomy Education, sammen med Rosa M. Ros og Naomi Pasachoff (Cambridge University Press, 2008) ISBN 978-0-521-88015-2
 Peterson Field Guide to the Stars and Planets (Houghton Mifflin, 2006) ISBN 978-0-395-93431-9
 Teaching and Learning of Astronomy: Effective Strategies for Educators Worldwide, sammen med John Percy (Cambridge University Press, 2005) ISBN 0-521-84262-X
 The Complete Idiot's Guide to the Sun (Alpha Books, 2003) ISBN 1-59257-074-7
 Nearest Star: The Exciting Science of Our Sun, sammen med Leon Golub (Harvard University Press, 2001) ISBN 978-0-674-00467-2
 The Teaching of Astronomy, sammen med John Percy (Cambridge University Press; Reprint edition, 1992) ISBN 978-0-521-84262-4
 Earth Science, sammen med Naomi Pasachoff og Tim Cooney (Scott Foresman, 1990) ISBN 0-673-42183-X
 Physical Science, sammen med Naomi Pasachoff og Tim Cooney (Scott Foresman, 1990) ISBN 0-673-42184-8
 The Cosmos: Astronomy in the New Millennium, sammen med Alexei V. Filippenko (3. utg., Brooks/Cole Thomson Learning, 2007) ISBN    978-0495013037

Referanser

Eksterne lenker 
  Pasachoffs nettsted hos Williams
  Solarcorona.com
  Biografi for Jay M. Pasachoff hos Meade 4M Communitys nettside
  Why I Never Miss a Solar Eclipse, av Jay M. Pasachoff, utgitt: 9. juli 2010
  9 Things You Should Know about Our Universe, Williams Alumni Bulletin, av Jay M. Pasachoff, utgitt: 30.–31. september

Astronomer fra USA
Forfattere fra USA
Artikler i astronomiprosjektet
Fødsler i 1943
Sandeid middelalderkirkegård

Sandeid middelalderkirkegård er et kulturminne i ved det gamle kirkestedet i Sandeid i Vindafjord kommune i Rogaland.

Sandeid gamle kirke var den først kirken i Sandeid. Den ble bygget ca. 1100 på det gamle offerstedet på middelalderkirkegården, like ved der bedehuset ligger i dag. Dette var en stavkirke som ble utvidet i 1625, men forfalt på 1700-tallet. 

I 1814 ble stavkirken revet og erstattet av en liten kirke uten tårn. Denne kirken ble brukt fram til 1904, da nåværende kirke ble bygd. Så ble den gamle, dårlige kirken revet. I hefte fra Sandeid sokneråd i anledning 75-årsjubileet for den nye kirken, er et bilde av den gamle kirken på middelalderkirkegården. Den gamle altertavlen fra den gamle kirken og talerstolen er bevart og på museum. Da den gamle kirken ble revet, ble det funnet rester av et krusifiks av en Kristusfigur. Dette krusifikset er fra tiden før reformasjonen, dvs fra før 1536. Dette er nå bevart ved  Bergen museum. 

Da den gamle kirken ble revet, ble det også funnet en kvit stein, eller fallosstein. Det er svært sjelden det er førkristne gjenstander inne på kirkegårdene. På  den gamle kirkegården er det blant annet et gammelt steinkors uten innskrift og en fallosstein. Det er lite igjen på Sandeid middelalderkirkegård. Arkeologisk museum har laget en informasjonsplakat for Sandeid middelalderkirkegård. 

Jens Zetlitz var prest i Vikedals prestegjeldt fra 1800-1811, og var derfor også prest i Sandeid og virket i Sandeid stavkirke.

Referanser

Eksterne lenker
 Mellomalderkyrkjegard, Skilta fornminner i Rogaland
 

Gravlunder i Rogaland
Kulturminner i Vindafjord