alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ichnusodytes

Ichnusodytes er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Små, avlange, blinde, gulbrune løpebiller. De mangler fasettøyne, hodet er rektangulært bak, med en trapesformet panne. Pronotumm er ovalt med markerte kanter, det er en markert "stilk" mellom pronotum og dekkvingene, som er litt rundede med et par tagger på sidene nær roten. Beina er korte og ganske kraftige.

Levevis 
Artene lever på bakken og graver, jorda bør være fuktig.

Utbredelse 
Slekten er endemisk for Sardinia.

Systematisk inndeling 
Arten ble først plassert i slekten Typhloreicheia.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga 
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Graveløpere, Scaritinae Bonelli, 1810
 Stammen Clivinini Rafinesque, 1815
 Understammen Reicheina Jeannel, 1957
 Slekten Ichnusodytes Magrini, Fancello & Onnis, 2019
 Ichnusodytes nivis (Magrini & Onnis, 2018)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Graveløpere
Biller formelt beskrevet i 2018
Italias insekter
Acanthoferonia

Acanthoferonia er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
En ganske stor, nokså smal, blankt svart løpebille. Hodet er stort og bredt med middelsstore fasettøyne og skarpe, sigdformede kjever som er nesten like lange som resten av hodet. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum. Pronotum er rundet med avlange groper på hver side ved roten. Dekkvingene er jevnbrede med dype punktstriper.

Levevis

Utbredelse 
Arten er kjent i noen ganske få eksemplarer fra Australia (South Australia).

Systematisk inndeling 
Arten blir ofte plassert i slekten Notonomus.

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie Pterostichinae Bonelli, 1810
 slekten Acanthoferonia Moore, 1965 
 Acanthoferonia ferox Moore, 1965

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Bilde av arten
 

Pterostichinae
Biller formelt beskrevet i 1965

Australias insekter
Avisa-Vest

Avisa-Vest er en norsk nettavis som dekker lokale, nasjonale og internasjonale nyheter. Den ble etablert i 2019.

Avisa-Vest.no leses av cirka  unike brukere i gjennomsnitt hver måned. 

Ansvarlig redaktør er Sandor Dahl. Kristian Eik, Frode Ellingsen og Sandra Andersen er journalister.

Eksterne lenker
 

Norske nettaviser
Oecornis

Oecornis  er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Små, mørkbrunlige løpebiller.

Levevis 
Artene har blitt funnet i reir av neshornfugler.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
 Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
 Gruppen Somotrichina Mateu, 1963
 Slekten Oecornis Britton, 1940
 Oecornis nidicola Britton, 1940
 Oecornis vadoni (Jeannel, 1949)

Eksterne lenker 
 

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1940
Madagaskars insekter
Tomannssag

En tomannssag, også kalt stokksag, er en type kappsag laget for å opereres av to personer. Det er i hovedsak to typer tomannsager; en type for å felle trær (som regel med tynnere blad for å kunne slå inn kiler) og en type for å sage opp felte trær til tømmer (tykkere blad for mer styrke). 

Teknikken går ut på at de to personene annenhver trekker sagen mot seg. Dersom bladet kiler seg kan man banke inn en kile og så sage videre.

Historie 
Tomannssager er kjent fra de gamle romerne, men ble først vanlig i Europa på midten av 1400-tallet. I USA ble kappsager brukt så tidlig som på midten av 1600-tallet, men sager til felling av trær begynte ikke å erstatte økser før på slutten av 1800-tallet.

Tomannssager var viktig tidligere da man brukte muskelkraft til å sage ned trær, men i dag har andre sager stort sett tatt over bruksområdet. For eksemepel brukes motorsag til å felle trær.

Utforming 
Tomannssager er vanligvis 1 til 4 meter lange, men noen ganger opptil 5 meter, og har et håndtak i hver ende. I noen tilfeller, som for eksempel ved felling av mammuttre, kan to sagblad sveises sammen på endene for å få en enda lengre sag.

Tomannssager er laget for å kunne sage i begge retninger, og utformingen av tennene er viktig for at sagflis skal transporteres bort.

Se også 
 Trefelling
 Fellekile

Referanser

Kilder 
 The Crosscut Saw fra Mother Earth News (besøkt 16. april 2005)
 Two Man Cross Cut Saw fra VanNatta Forestry and Logging (besøkt 16. april 2005)

Sager
Trichoxycentrus

Trichoxycentrus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Trichoxycentrus N. Ito, 2000
 Trichoxycentrus rugiceps N. Ito, 2000

Referanser

Eksterne lenker 

 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 2000
Pseudorhysopus

Pseudorhysopus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, mørke løpebiller.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (India, Kina, Vietnam).

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Pseudorhysopus Kataev & Wrase, 2001
 Pseudorhysopus fukiensis (Jedlička, 1956)
 Pseudorhysopus kabakovi Kataev & Wrase, 2001

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 2001
Setolebia

Setolebia  er en slekt av løpebiller.

Utseende

Levevis 
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Øst-Asia (Kina, Japan og det østligste Russland).

Systematisk inndeling 
Slekten blir ofte plassert som en underslekt av Lebia.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
 Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
 Gruppen Lebiina Bonelli, 1810
 Slekten Setolebia Jedlička, 1941
 Setolebia caligata (Bates, 1889)
 Setolebia kmecoi  
 Setolebia legorskyi 
 Setolebia nubatama  
 Setolebia sterbai

Eksterne lenker 
 

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1941
Borvinde

En borvinde, også kalt svingbor, er et håndverktøy som brukes sammen med et bor for å bore et hull, vanligvis i tre. Det brukes ved at operatøren utøver trykk på toppkulen og samtidig roterer det U-formede skaftet. Ofte brukes de med spesielle bor som lettere skal grave seg inn i treverket.

Borvinden har som regel en kjoks med V-formet kjeft. Boret strammes gjerne ved å rotere kjoksen med klokken, og løsnes ved å roteres mot klokken.

Historie 
De tidligste kjente borvindene med U-formet grep dukket opp i Flandern mellom 1420 og 1430.

Sammenlinging med andre hånddrevne boreverktøy 
Den U-formede sveiven gir borvinden større moment enn andre typer hånddrevne boreverktøy. Til sammenligning vil en håndboremaskin (ligner på en en hjulvisp i oppbygning) med giring kunne oppnå betydelig høyere omdreiningstall, type 100 r/min, mens man vil slite med å oppnå slike omdreiningstall med en borvinde.

Moderne bruk 
Borvinder har i dag i stor grad blitt erstattet med elektriske boremaskiner, og i den senere tid portable batteridrevne slike. Tradisjonelle borvinder brukes likevel av enkelte hobbysnekkere.

De fleste moderne borvindene har en skrallemekanisme med tre posisjoner, slik at man lettere kan bruke borvinden på steder hvor det er vanskelig å komme til. Den U-formede sveiven og kulen på toppen er dessuten ofte roterende på nye modeller slik at man får mindre friksjon på nevene og dermed forebygger vannblemmer.

Se også 
 Svingjern
 Navar
 Håndboremaskin, en type håndbor som er ser ut som en hjulvisp, med giring for å oppnå høyere hasighet

Referanser

Litteratur 
 John Adamson, "The Ultimatum brace: a feat of engineering", Furniture & Cabinetmaking, issue 264, December 2017, pp. 52–5
 Reg Eaton (1989). The Ultimate Brace: A Unique Product of Victorian Sheffield. King's Lynn: Erica Jane Publishing  
 David R. Russell, with Robert Lesage and photographs by James Austin, cataloguing assisted by Peter Hackett (2010). Antique Woodworking Tools: Their Craftsmanship from the Earliest Times to the Twentieth Century  Cambridge: John Adamson , "Boring tools: drills and braces", pp. 459–90
 

Trearbeidsverktøy
Norgesmesterskapet i hundekjøring slede

Norgesmesterskapet i hundekjøring slede blir arrangert årlig av Norges Hundekjørerforbund.

I sledehundkjøring står føreren på en slede som blir trukket av et hundespann. Det kan være fra tre til fjorten hunder i spannet.
Menn og kvinner konkurrerer i samme klasse. Sledehundkjøring ble tidligere kalt Nome-stil.

Det konkurreres i sprint, mellomdistanse og langdistanse. I sprint er distansen 8–25 km, i mellomdistanse 20–60 km, 
og i langdistanse opptil 1000 km (ofte innlagt i Femundløpet eller Finnmarksløpet.)



Medaljevinnere sprint

Sprint 4-spann 
3-spann fram til 1993. 4-spann fra 1994.

Sprint 6-spann 
5-spann fram til 1984. 6-spann fra 1985.

Sprint 8-spann 
7-spann fram til 1984. 8-spann fra 1992.

Sprint 10-spann

Sprint åpen klasse

Medaljevinnere mellomdistanse

Mellomdistanse 4-spann

Mellomdistanse 6-spann

Mellomdistanse 8-spann

Mellomdistanse 12-spann

Mellomdistanse åpen klasse

Medaljevinnere langdistanse 
I begrenset klasse kan det være opptil åtte hunder i spannet, og distansen kan være opptil 500 km.
I åpen klasse kan man ha opptil 14 hunder, og distansen kan være opptil 1000 km (Finnmarksløpet).

Langdistanse begrenset klasse

Langdistanse åpen klasse

Se også 
 Norgesmesterskapet i hundekjøring nordisk stil
 Norgesmesterskapet i hundekjøring barmark

Referanser

Kilder 
 
 Resultater Finnmarksløpet
 Resultater Femundløpet

NM i hundekjøring
Repeterende arrangementer etablert i 1982
Keystone

Keystone kan være:

Byer i USA
 Keystone (Colorado)
 Keystone (Florida)
 Keystone (Indiana)
 Keystone (Iowa)
 Keystone (Louisiana)
 Keystone (Sør-Dakota) 
 Keystone (Vest-Virginia)
 Keystone (Wisconsin) 
 Keystone (Wyoming)
Pseudamara

Pseudamara er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
En liten til middelsstor (Ca. 5 millimeter), avlang, litt flat, blankt svart løpebille. Antenner og bein er gulaktige.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det nordøstlige Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie Pterostichinae Bonelli, 1810
 slekten Pseudamara Lindroth, 1968
 Pseudamara arenaria (LeConte, 1848)

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 bugguide.net - utbredelsesdatabse over nordamerikanske insekter
 
 

Pterostichinae
Biller formelt beskrevet i 1848
Minuthodes

Minuthodes  er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Små til middelsstore (3,5-6 millimeter), noe brede og flate, blanke løpebiller, gjerne svarte med gule tegninger på dekkvingene. Hodet er trapesformet med store, utstående fasettøyne. Antennene er litt lengre enn hode + pronotum. Pronotum er forholdsvis kort, omtrent dobbelt så bredt som langt, avrundet firkantet. Dekkvingene er nokså jevnbrede, noe bredere enn pronotum, uten tydelige punktrekker.

Levevis 
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Ny-Guinea og i det nordøstlige Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
 Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
 Gruppen Pericalina Hope, 1838
 Slekten Minuthodes Andrewes, 1941
 Minuthodes atratus Baehr, 2006 
 Minuthodes biplagiatus Baehr, 1998 
 Minuthodes brachyderus (Chaudoir, 1869) 
 Minuthodes demarzi Baehr, 1989 
 Minuthodes froggatti (W.J.Macleay, 1888) 
 Minuthodes irregularis Darlington, 1968 
 Minuthodes laticeps (Chaudoir, 1869) 
 Minuthodes lineellus (Chaudoir, 1869) 
 Minuthodes metallicus Darlington, 1968 
 Minuthodes minimus (W.J.Macleay, 1864) 
 Minuthodes multisetosus Baehr, 1998 
 Minuthodes niger (Emden, 1937) 
 Minuthodes papuanus (Sloane, 1917) 
 Minuthodes queenslandicus (Sloane, 1917) 
 Minuthodes rectimargo Baehr, 2006 
 Minuthodes regularis Darlington, 1968 
 Minuthodes serratus Baehr, 1989 
 Minuthodes sexualis Darlington, 1968 
 Minuthodes simplex Darlington, 1968 
 Minuthodes trimaculatus Baehr, 2001 
 Minuthodes walfordi Baehr, 1994

Eksterne lenker 
 

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1941
Mesolestes

Mesolestes er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Lebiinae i familiegruppen løpebiller.

Utseende  
Små (gjerne ca. 3 millimeter), avlange og litt flate, blanke, mørke løpebiller, dekkvingene ofte med gulaktige tegninger.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i varme deler av den Gamle verden, fra Middelhavsområdet sørover gjennom det meste av Afrika, mot nord til Pyreneene.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie Lebiinae Bonelli, 1810
 stammen Lebiini Bonelli, 1810 
 delgruppe Dromiusina Bonelli, 1810 
 slekten Mesolestes Schatzmayr, 1943
 Mesolestes accentifer (Raffray, 1873) 
 Mesolestes affinis (Peringuey, 1896)  
 Mesolestes ambiguus Mateu, 1980 
 Mesolestes ankaratrae (Mateu, 1975) 
 Mesolestes apterus Mateu, 1962 
 Mesolestes basilewskyi Mateu, 1962 
 Mesolestes bilineatus (Basilewsky, 1949) 
 Mesolestes brincki (Mateu, 1965) 
 Mesolestes brittoni (Mateu, 1956) 
 Mesolestes brunneipes (Mateu, 1980) 
 Mesolestes caecus (Antoine, 1941) 
 Mesolestes descarpentriesi (Mateu, 1975) 
 Mesolestes flavescens (Chaudoir, 1876) 
 Mesolestes flavosignatus (Boheman, 1848) 
 Mesolestes fraterculus (Chaudoir, 1876) 
 Mesolestes fusculus (Peringuey, 1896) 
 Mesolestes fuscus Mateu, 1956 
 Mesolestes humeralis (Jeannel, 1949) 
 Mesolestes innoshimae (Habu, 1974)  
 Mesolestes katanganus (Mateu, 1967) 
 Mesolestes kilimanus (Alluaud, 1917)  
 Mesolestes laevis (Mateu, 1980) 
 Mesolestes leleupi (Mateu, 1962) 
 Mesolestes machadoi Mateu, 1965 
 Mesolestes maculatus Mateu, 1960 
 Mesolestes madecassus (Mateu, 1960) 
 Mesolestes meridionalis Mateu, 1965 
 Mesolestes mirus (Mateu, 1980) 
 Mesolestes niger Felix, 2017
 Mesolestes nigrocephalus Mateu, 1962 
 Mesolestes orinodromus (Alluaud, 1907) 
 Mesolestes orophilus (Mateu, 1960) 
 Mesolestes promontorii (Peringuey, 1899)  
 Mesolestes pueli (Antoine, 1923)  
 Mesolestes quadriguttatus Mateu, 1979 
 Mesolestes relictus (Jeanne, 1985) 
 Mesolestes rufus (Mateu, 1967) 
 Mesolestes scapularis (Dejean, 1830) 
 Mesolestes sellatus (Motschulsky, 1855) 
 Mesolestes senegalensis Mateu, 1969 
 Mesolestes sermeti (Mateu & Colas, 1954) 
 Mesolestes sicardi (Bedel, 1918) 
 Mesolestes silvaticus (Mateu, 1967) 
 Mesolestes striatus Mateu, 1972 
 Mesolestes virgatus (Mateu, 1984) 
 Mesolestes vittatus (Mateu, 1979)

Referanser

Eksterne lenker 
 Bestemmelsesnøkkel til europeiske og nordafrikanske arter
 

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1943
Nornalupia

Nornalupia er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (ca. 8 millimeter), avlange, blanke, mørke løpebiller.

Levevis 
Billene har blitt funnet mellom løvstrø under busker.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørvestlige Australia.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Nornalupia Kataev, 2002
 Nornalupia impuncta Kataev, 2007
 Nornalupia megacephala Kataev, 2002

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Nornalupia 

 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 2002
Australias insekter
Harpalodiodes

Harpalodiodes er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika (Namibia).

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Harpalodoides Bousquet, 2002
 Harpalodiodes xanthorhaphus (Wiedemann, 1825)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1825
Maoriharpalus

Maoriharpalus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
En nokså stor (ca. 15 millimeter), avlang, blank, svart løpebille.

Levevis 
Billene har blitt funnet mellom løvstrø under busker.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Maoriharpalus Larochelle & Lariviere, 2005
 Maoriharpalus sutherlandi Larochelle & Lariviere, 2005

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 2005
New Zealands insekter
Tuiharpalus

Tuiharpalus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
En nokså stor (ca. 15 millimeter), avlang, blank, svart løpebille. Hodet er rundet, pronotum ganske stort og ovalt.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt på New Zealand (rundt nordspissen av Nordøya).

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Tuiharpalus Larochelle & Lariviere, 2005
 Tuiharpalus clunieae Larochelle & Larivière, 2005
 Tuiharpalus crosbyi Larochelle & Larivière, 2005
 Tuiharpalus gourlayi (Britton, 1964)
 Tuiharpalus hallae Larochelle & Larivière, 2005
 Tuiharpalus moorei Larochelle & Larivière, 2005

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 2005
New Zealands insekter
Hakaharpalus

Hakaharpalus er en slekt av løpebiller om bare omfatter én kjent art.

Utseende 
Små (3-4 millimeter), nokså brede og rundede, svarte løpebiller.

Levevis 
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken.

Utbredelse 
Artene er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien markløpere, Harpalinae Bonelli, 1810
 Stammen Harpalini Bonelli, 1810
 Gruppen Pelmatellina Bates, 1882
 Slekten  Hakaharpalus Larochelle & Lariviere, 2005
 Hakaharpalus cavelli (Broun, 1893)
 Hakaharpalus davidsoni Larochelle & Lariviere, 2005
 Hakaharpalus maddisoni Larochelle & Lariviere, 2005
 Hakaharpalus patricki Larochelle & Lariviere, 2005
 Hakaharpalus rhodeae Larochelle & Lariviere, 2005

Referanser 
<references>

Eksterne lenker 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 2005
New Zealands insekter
Kupeharpalus

Kupeharpalus er en slekt av løpebiller om bare omfatter én kjent art.

Utseende 
Små (3-4 millimeter), nokså brede og rundede, svarte løpebiller.

Levevis 
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken.

Utbredelse 
Artene er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien markløpere, Harpalinae Bonelli, 1810
 Stammen Harpalini Bonelli, 1810
 Gruppen Pelmatellina Bates, 1882
 Slekten  Kupeharpalus Larochelle & Lariviere, 2005
 Kupeharpalus barrattae Larochelle & Lariviere, 2005
 Kupeharpalus embersoni Larochelle & Lariviere, 2005
 Kupeharpalus johnsi Larochelle & Lariviere, 2005

Referanser 
<references>

Eksterne lenker 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 2005
New Zealands insekter
Leuropus

Leuropus  er en slekt av løpebiller.

Utbredelse 
Arten lever i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
 Stammen Cyclosomini  Laporte de Castelnau, 1834 
 Gruppen Masoreina
 Slekten Leuropus Andrewes, 1947 
 Leuropus rubellus Andrewes, 1947

Eksterne lenker 
 
 

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1947
Tore Elgarøy

Tore Elgarøy (født i 1962) er en norsk gitarist. Han er blant annet kjent for å ha vært med i de norske bandene Can Can og Fra Lippo Lippi.

Ved siden av å spille med en mengde andre artister og medvirket på deres plateutgivelser, har han gitt ut flere plater som soloartist.

Diskografi 

 1994: Scarecrow : Kiss the Sky (album), Easter Production
 2001: The Sound of The Sun (album), Rune Grammofon
 2009: The Sound of The Sky (album), lansert på strømmeplattform
 2019-2022 : Gitt ut 19 singler i denne perioden på strømmeplattform.Den første var låten Mantra i mai 2019.
 2021: Netter på Jeløy ,Gjør det. (album) lansert på strømmeplattform.
 2022: Skygger over gleden, Hvit sky-Flyvende teppe, Parallelt Univers (album) lansert på strømmeplattform.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske gitarister
Personer fra Moss kommune