alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Houzhenzia

Houzhenzia er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.

Utseende 
En middelsstor, lang og tynn, rødlig trebukk. Hode, bein og antenner er svarte, pronotum mørkere i midten. Antennene er nokså tynne, nesten så lange som kroppen. Pronotum er trapesformet med en knøl på hver side, dekkvingene nokså jevnbrede, svakt innbuktede i midten. Beina er lange, med nokså slanke lår.

Levevis 
Larvene utvikler seg trolig i død ved, men det synes ikke finnes noe sikker informasjon om dette. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Kina (Shaanxi).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  
 Stammen Lepturini Latreille, 1802 
 Slekten Houzhenzia Ohbayashi & Lin, 2012
 Houzhenzia cheni Ohbayashi & Lin, 2012

Kilder 
 Cerambycidae of the World - Lepturini

Eksterne lenker 
 
 
 Bildegalleri 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 2012
Kinas insekter
Muslim Mosque, Inc.

Muslim Mosque, Inc. (MMI) var en Islamsk organisasjon grunnlagt av Malcolm X etter at han forlot Nation of Islam. MMI var en relativt liten gruppe som kollapset etter han ble myrdet.

Historie
Malcolm X annonserte etableringen av Muslim Mosque, Inc. den 12. mars 1964, fire dager etter han forlot Nation of Islam. Gruppen bestod hovedsakelig av tidligere Nation of Islam-medlemmer. I et intervju i 2003 uttalte en av gruppens tidligere medlemmer at MMI startet opp med en kjerne av 50 dedikerte aktivister.

Malcolm X brukte mye av tiden mellom mars 1964 og februar 1965 utenlands. I hans fravær var James 67X Shabazz de facto-lederen av Muslim Mosque, Inc.

Mellom mars 1964, da han forlot Nation of Islam, og februar 1965, da han ble myrdet, utviklet Malcolm Xs filosofi seg mens han reiste gjennom Afrika og midtøsten. disse endringene forvirret mange medlemmer av Muslim Mosque, Inc.

Opprinnelig var læren i Muslim Mosque, Inc. lik den i Nation of Islam. Da Malcolm X ble en sunni muslim, gjorde hajj, og skrev til medlemmer av MMI fra Mekka om hans pilegrimsreise og hvordan det hadde tunget ham til å forkaste rasismen som tidligere preget hans syn på hvite mennesker, ble mange medlemmer kunne ikke tro hva de hørte. Nation of Islam hadde lært dem at ingen hvite fikk tilgang til Mecca. Noen MMI-medlemmer nektet å tro på at Malcolm X hadde blitt en sunni, og andre trodde han hadde blitt sitert feil om hvite mennesker.

I mai 1964 hadde medlemstallet i Muslim Mosque, Inc. økt til 125, og gruppen tiltrakk seg folk som ikke var tidligere medlemmer av Nation of Islam members.

Malcolm X forsøkte å få Muslim Mosque, Inc. akseptert av andre islamske organisasjoner. I august 1964 gav Supreme Council on Islamic Affairs 20 scholarships for å gi unge MMI-medlemmer til å studere ved Al-Azhar University gratis. Også i august ble MMI opptatt i Islamic Federation of the United States and Canada. I den påfølgende måned tilbød World Islamic League 15 scholarships gjennom MMI for å studere ved Islamic University of Madinah.

Etter drapet på Malcolm X i februar 1965 ble Muslim Mosque, Inc. nedlagt.

Mosque of Islamic Brotherhood lokalisert på 130 West 113th Street i Harlem, er en etterfølger til Muslim Mosque, Inc.

Se også
 Organization of Afro-American Unity

Referanser

Kilder

 
 
 

 Malcolm X
Religiøse organisasjoner
Moskeer
Etableringer i 1964
New York
Robert Behson-Courage Williams

Robert Behson-Courage Williams (født 15. januar 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for Ranheim Fotball.

26. april 2017 fikk han sin offisielle A-lagsdebut for Rosenborg mot Steinkjer i 2. runde i cupen.

I sesongen 2018 var han med å vinne Cupen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norgesmestere i fotball
Fotballspillere for IL Stjørdals-Blink
Fotballspillere for Rosenborg BK
Fotballspillere for Ranheim Fotball
Fotballspillere for Ullensaker/Kisa IL
Fødsler i 2000
Gahanaspia

Gahanaspia er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.

Utseende 
En middelsstor, lang og tynn, brunrødlig trebukk. Mellom- og bakbein og antenner er svarte. Antennene er nokså tynne, nesten så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet, dekkvingene jevnbrede. Beina er middels lange, med nokså slanke lår.

Levevis 
Larvene utvikler seg trolig i død ved, men det synes ikke finnes noe sikker informasjon om dette. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Kina (Guangxi).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  
 Stammen Lepturini Latreille, 1802 
 Slekten Gahanspia Ohbayashi, 2014
 Gahanaspia miniacea (Gahan, 1906)

Kilder 
 Cerambycidae of the World - Lepturini

Eksterne lenker 
 
 
 Bildegalleri 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1906
Kinas insekter
Gramera

Gramera er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.

Utseende 
En middelsstor, spinkel, svart trebukk med gule tegninger på dekkvingene. Antennene er nokså tynne, omtrent så lange som kroppen, litt lengre hos hannen enn hos hunnen. Pronotum er klokkeformet, dekkvingene er litt avsmalnende bakover. Hver dekkvinge har en hakeformet, gul flekk i den fremre halvdelen og et gult tverrbånd i den bakre. Beina er lange, med litt fortykkede lår.

Levevis 
Larvene utvikler seg trolig i død ved, men det synes ikke finnes noe sikker informasjon om dette. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse 
Arten er kjent fra det nordlige India (Arunachal Pradesh).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  
 Stammen Lepturini Latreille, 1802 
 Slekten Gramera Holzschuh, 2017
 Gramera amoena Holzschuh, 2017

Kilder 
 Cerambycidae of the World - Lepturini

Eksterne lenker 
 
 
 Bildegalleri 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 2017
Indias insekter
Pachyta

Pachyta er en slekt av biller som tilhører gruppen blomsterbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Larvene lever under barken på døde trær.

Utseende 
Middelsstore (10-20 millimeter), noe brede, svarte trebukker, dekkvingene gjerne mer eller mindre brunlige eller gulaktige. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, utstående "skuldre". Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er mer eller mindre klokkeformet, tydelig lengre enn bredt, med en butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er vanligvis kraftig avsmalnden bakover, bredest ved "skuldrene", spriker bakerst. Beina er forholdsvis lange og slanke.

Levevis 
De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker av og til blomster. Når billene blir forstyrret, strekker de forkroppen skrått oppover, de kan da virke nesten aggressive, men er helt harmløse for mennesker.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den palearktiske sone og den vestlige delen av Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
 Stammen Rhagiini Kirby, 1837
 Slekten Pachyta Dejean, 1821
 Pachyta armata LeConte, 1873
 Pachyta bicuneata Motschulsky, 1860
 Pachyta degener Semenov & Plavilstshikov, 1936
 Pachyta erebia Bates, 1884
 Pachyta felix Holzschuh, 2007
 Pachyta gorodinskii Rapuzzi, 2013
 Pachyta lamed (Linnaeus, 1758)
 Pachyta mediofasciata Pic, 1936
 Pachyta perlata Holzschuh, 1991
 Pachyta quadrimaculata (Linnaeus, 1758)

Kilder 
 Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

Eksterne lenker 
 
 
 Katalog med utbredelsesdata, palearktiske arter 
 Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
 Norges trebukker – med faktaark på de artene som forekommer i Norge.

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1821
Akimerus

Akimerus er en slekt av biller som tilhører gruppen blomsterbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Larvene lever under barken på døde trær.

Utseende 
Middelsstore (10-20 millimeter), noe brede, brunsvarte trebukker, dekkvingene kan være rødbrunlige. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, utstående "skuldre". Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrunded sekskantet, tydelig lengre enn bredt, med en kraftig tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er kraftig avsmalnden bakover, bredest ved "skuldrene". Beina er forholdsvis lange og slanke.

Levevis 
De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker av og til blomster. Når billene blir forstyrret, strekker de forkroppen skrått oppover, de kan da virke nesten aggressive, men er helt harmløse for mennesker.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Europa og den asiatiske delen av Tyrkia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
 Stammen Rhagiini Kirby, 1837
 Slekten Akimerus Audinet-Serville, 1835
 Akimerus berchmansi Breit, 1915
 Akimerus schaefferi (Laicharting, 1784)
 Akimerus schaefferi ariannae Pedsarini & Sabbadini, 2007
 Akimerus schaefferi schaefferi (Laicharting, 1784)

Kilder 
 Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe.

Eksterne lenker 
 
 
 Katalog med utbredelsesdata, palearktiske arter 
 Nettside om Akimerus schaefferi

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1835
Gaurotes

Gaurotes er en slekt av biller som tilhører gruppen blomsterbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Larvene lever under barken på døde trær.

Utseende 
Middelsstore (10-20 millimeter), noe brede, blanke, mørke trebukker med mer eller mindre utpreget metallglans, pronotum ofte rødlig. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, utstående "skuldre". Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, tydelig lengre enn bredt, med en kraftig tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede med markerte "skuldre", tett og kraftig punkterte. Beina er middels lange og slanke.

Levevis 
De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker av og til blomster. Når billene blir forstyrret, strekker de forkroppen skrått oppover, de kan da virke nesten aggressive, men er helt harmløse for mennesker.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Europa og det nordlige Asia, og i det østlige Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
 Stammen Rhagiini Kirby, 1837
 Slekten Gaurotes LeConte, 1850
 Underslekten Carilia mulsant, 1863 - noen ganger regnet som en egen slekt
 Gaurotes atricornis Pu, 1992
 Gaurotes atripennis Matsushita, 1933
 Gaurotes filiola Holzschuh, 1998
 Gaurotes glabratula Holzschuh, 1998
 Gaurotes glabricollis Pu, 1992
 Gaurotes otome Ohbayashi, 1959
 Gaurotes pictiventris Pesarini & Sabbadini, 1997
 Gaurotes pilipennis Holzschuh, 2016
 Gaurotes tibetana Podaný, 1962
 Gaurotes virginea (Linnaeus, 1758)
 Underslekten Gaurotes (i snever forstand)
 Gaurotes adelpha Ganglbauer, 1890
 Gaurotes aeneovirens Holzschuh, 1993
 Gaurotes cuprifera Holzschuh, 1993
 Gaurotes cyanipennis (Say, 1824)
 Gaurotes latiuscula Holzschuh, 1993
 Gaurotes lucidivirens Holzschuh, 1998
 Gaurotes perforata Holzschuh, 1993
 Gaurotes spinipennis Pu, 1992
 Gaurotes striatopunctatus Wickham, 1914
 Gaurotes thoracica (Haldeman, 1847)
 Gaurotes tuberculicollis (Blanchard, 1871)
 Underslekten Paragaurotes Plavilsthikov, 1921 - noen ganger regnet som en egen slekt
 Gaurotes doris Bates, 1884
 Gaurotes fairmairei Aurivillius, 1912
 Gaurotes ussuriensis Blessig, 1872

Kilder 
 Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe.

Eksterne lenker 
 
 
 Katalog med utbredelsesdata, palearktiske arter 
 Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1850
Snøhvit og Rosenrød

Snøhvit og Rosenrød (tysk: Schneeweißchen und Rosenrot) er et tysk eventyr. Den mest kjente versjonen er den som er samlet inn av Brødrene Grimm som fortelling nummer 161. 

Denne fortellingens Snøhvit må ikke forveksles med Snøhvit (som skrives Schneewittchen på tysk, sammenlignet med Schneeweißchen for herværende fortelling). Dette er en fullstendig annerledes fortelling, enda de oversettes med samme navn på norsk (og på en rekke andre språk), og de to karakterene Snøhvit har ingen ting annet til felles enn at de møter dverger.

Handling 
Snøhvit og Rosenrød er to små jenter som bor med sin mor, en fattig enke, i en liten hytte i skogen. Den lyshårete Snøhvit er stille og sjenert, og foretrekker å oppholde seg innendørs, gjøre husarbeid og lese. Den mørkhårete Rosenrød er frittalende, livlig og munter, og foretrekker å være utendørs. De er begge veldig snille jenter som elsker både hverandre og sin mor høyt, og deres mor gjengjelder kjærligheten.

En vinternatt banker det på døren. Rosenrød åpner for en bjørn. Hun blir livredd, men bjørnen ber henne om å ikke være redd, men ber bare om å få varme seg ved peisen. De slipper ham inn, og lar bjørnen tilbringe natten foran peisen.  Om morgenen forsvinner han ut i skogen. Dette gjentar seg hver natt resten av vinteren, og familien blir knyttet til ham. De blir trygge på ham, klapper ham og leker med ham.

Når sommeren kommer forteller bjørnen at han må dra bort en stund for å beskytte skatten sin fra en ond dverg. En dag jentene vandrer gjennom skogen, finner de en dverg som har fått det lange skjegget sittende fast i et tre. Jentene redder ham ved å klippe skjegget, men dvergen skjeller dem utakknemlig ut og løper. Jentene møter dvergen igjen flere ganger den sommeren, og redder ham hver gang fra fare, men dvergen er like utakknemlig hver eneste gang.

En dag de ser dvergen igjen i skogen, er  han i kamp med en bjørn. Dvergen ber bjørnen om å spise jentene i stedet, men bjørnen slår ihjel dvergen. Plutselig forvandles bjørnen til en prins. Dvergen hadde forhekset ham til mannbjørn for å stjele skatten hans, men siden prinsen klarte å drepe dvergen, ble forbannelsen brutt. Prinsen tar med seg familien til riket sitt, og Snøhvit gifter seg med prinsen og Rosenrød med prinsens bror.

Eldre varianter 
En eldre, noe kortere versjon, Den Utakknemlige Dverg, ble skrevet av Caroline Stahl (1776-1837), og dette ser faktisk ut til å være den eldste varianten av fortellingen, så det er ingen tidligere kjente muntlig traderte versjoner, selv om flere har vært samlet etter denne utgivelsen. De muntlige variantene har svært begrenset utbredelse.

Yngre versjoner

Galleri

Se også 

 Cupid og Psyche
 Skjønnheten og udyret
 Østenfor sol og vestenfor måne
 Kvitebjørn kong Valemon

Referanser

Kilder
Grimm, Jacob and William, redigert og oversatt av Stanley Appelbaum, Selected Folktales/Ausgewählte Märchen : A Dual-Language Book Dover Publications Inc. Mineola, New York. ISBN 0-486-42474-X
 Andrew Lang's Blue Fairy Tale Book

Brødrene Grimm
Evodinus

Evodinus er en slekt av biller som tilhører gruppen blomsterbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Larvene lever under barken på døde trær.

Utseende 
Middelsstore (10-20 millimeter), noe brede, blanke, brunsvarte trebukker, dekkvingene gulaktige med svarte tegninger. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, utstående "skuldre". Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, tydelig lengre enn bredt, med en kraftig, butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er avsmalnende bakover med markerte "skuldre", gule med variable, svarte tegninger. Beina er middels lange og slanke.

Levevis 
De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker av og til blomster. Når billene blir forstyrret, strekker de forkroppen skrått oppover, de kan da virke nesten aggressive, men er helt harmløse for mennesker.

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i Europa, det nordlige Asia og Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
 Stammen Rhagiini Kirby, 1837
 Slekten Evodinus LeConte, 1850
 Evodinus borealis (Gyllenhal, 1827)
 Evodinus clathratus (Fabricius, 1793)
 Evodinus lanhami Lewis, 1976
 Evodinus monticola (Randall, 1838)

Kilder 
 Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe.

Eksterne lenker 
 
 
 Katalog med utbredelsesdata, palearktiske arter 
 Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1850
Anthophylax

Anthophylax er en slekt av biller som tilhører gruppen blomsterbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Larvene lever under barken på døde trær.

Utseende 
Middelsstore (ca. 15 millimeter), noe brede, blanke, mørke trebukker med grønnlig eller bronseaktig metallglans. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, utstående "skuldre". Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet, med en skarp tann bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er avsmalnende bakover med markerte "skuldre". Beina er middels lange og slanke.

Levevis 
De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker av og til blomster. Når billene blir forstyrret, strekker de forkroppen skrått oppover, de kan da virke nesten aggressive, men er helt harmløse for mennesker.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
 Stammen Rhagiini Kirby, 1837
 Slekten Anthophylax LeConte, 1850
 Anthophylax attenuatus (Haldeman, 1847)
 Anthophylax cyaneus (Haldeman, 1848)
 Anthophylax hoffmani Beutenmüller, 1903
 Anthophylax viridis LeConte, 1850

Kilder

Eksterne lenker 
 
 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
 Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1850
USAs insekter
Canadas insekter
Heterogomphus curvicornis

Heterogomphus curvicornis er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En stor (30-35 millimeter), kraftig, rødbrun til svart, blank hornbille. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hannens pronotum stort og bredt, litt bredere enn dekkvingene, med kraftig, nettmasket mikroskulptur på sidene. Hornet i pannen er middels langt og krumt, på pronotum er det to spisse knøler øverst oppe. Hunnene har én knøl på hodet, men ikke horn, ofte også antydning til knøler på pronotum. Forleggen (protibia) har fire tenner på utsiden som er rettet skrått framover. Dekkvingene er tett punkterte, men likevel blanke, punktene danner delvis rader.

Levevis 
Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.

Utbredelse 
Arten lever i fjellområder i Ecuador og det sørlige Colombia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Oryctini Mulsant, 1842
 Slekten Heterogomphus Burmeister, 1847
 Heterogomphus curvicornis Prell, 1912

Kilder 
 R. Sanabria-García, H.J. Gasca-Álvares og G. Amat-García (2012) Sinopsis de la Tribu Oryctini (Coleoptera: Scarabaeidae: Dynastinae) de Colombia. Insecta Mundi 0276: 1-64. 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles – Heterogomphus
 Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 Bilde av arten 
 Nettside om arten (foreløpig uten innhold)
 
 

Hornbiller
Colombias insekter
Ecuadors insekter
Biller formelt beskrevet i 1912