alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ilan Pappe

Ilan Pappe (født 1954) er professor ved institutt for statsvitenskap ved Universitetet i Exeter i Storbritannia. Han har BA fra Det hebraiske universitetet i Jerusalem og ph.d. fra Oxford-universitetet i  England. Han er kjent som en av de nye historikerne i Israel, og er også en anti-sionistisk aktivist og talsperson for palestinernes rettigheter.

Hans mest kjente bok er A History of Modern Palestine: One Land, Two Peoples, der han forsøker å overvinne både den israelske og arabiske ortodoksien i forhold til Israels/Palestinas historie. Han har også skrevet bøkene The Making of the Arab-Israeli Conflict, 1947-1951 og The Israel/Palestine Question. 

I sin nyeste bok "The Ethnic Cleansing of Palestine" (2006) hevder han at Israels første leder, David Ben-Gurion, og hans sosialistiske kolleger allerede fra 1930-tallet besluttet at araberne i Palestina "må vekk, men vi trenger et passende øyeblikk for å få det til, som en krig", slik Ben-Gurion skrev i et brev til sin sønn i 1937. Pappe sier videre at, allerede før FNs delingsplan var vedtatt, gjorde Ben-Gurion det derfor klart at de jødiske militærstyrkene måtte være i stand til ikke bare å stå imot et mulig angrep fra de arabiske nabolandene, men også å erobre så mye av Palestina som mulig, og helst hele landet. I begynnelsen av mars 1948 ble dette konkretisert i en plan, den såkalte "Plan D", som omfattet erobring av et adskillig større område enn det FN hadde tildelt jødene, og der enhver motstand måtte slås ned, "de væpnede styrkene må utryddes, og befolkningen må fjernes".

Ilan Pappe er tilhenger av akademisk boikott av Israel, og var i 1996 kandidat til Knesset for det israelske kommunistpartiet Maki.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Snur på Israels historie (Aftenposten, 2007)

Statsvitere
Israelske historikere
Fødsler i 1954
Magnhildskartunnelen

Magnhildskartunnelen er en veitunnel på fylkesvei 614 i mellom Kinn og Bremanger kommuner i Vestland. Tunnelen er 2897 meter lang og går gjennom Myklebustfjellet mellom Myklebustdalen og Grytadalen. Byggingen begynte i 1959. Det var gjennomslag i tunnelen 3. mars 1965 og den sto ferdig senere samme år.

Se også 
Haukåtunnelen

Veitunneler i Norge

Referanser 

Veitunneler i Vestland
Veier i Bremanger
Veier i Kinn
Tunneler åpnet i 1965
Fylkesvei 614
Komiker

En komiker (fra gresk κωμῳδία (kōmōidía) er en artist eller skuespiller som prøver å få mennesker til å le ved hjelp av komediens ulike virkemidler. Slike virkemidler kan være planlagt, eller improvisert historefortelling, sang, mimikk, bevegelser, eller bruk av rekvisita.

En komiker som henvender seg direkte til publikum kalles en stand-up-komiker.

Se også 
 Humorist

Eksterne lenker 
 

 
Underholdningsyrker
Gry Jannicke Jarlum

Gry Jannicke «J-Diva» Jarlum (født 6. april 1962 i Oslo) 
er en svensk-norsk popmusiker og forfatter. Som musiker er hun best kjent for singelen «Svake mennesker» fra 1981, som lå på førsteplass på VG-lista i 16 uker. Singelen og Jannicke var i 2007 tema for en av episodene i NRK-serien Landeplage med Ravi som programleder.

På 1990-tallet var hun trolig mest kjent for sin påståtte kjennskap til utenomjordisk liv, og boken Du er jeg, som utkom i 1994, hevder hun selv ble skrevet med automatskrift. Ifølge henne selv fikk hun sin første bevisste UFO-opplevelse av tredje, fjerde og femte grad den 9. mars 1992. I 1994 lagde et større TV-selskap fra Japan en dokumentarfilm om Jannicke og hennes påståtte UFO-opplevelser. I 1996 lagde både TV3 og TVNorge tilsvarende dokumentarer.

I 2002 ga hun ut tre CD-er som samlet fikk terningkast fire i Dagbladet, og hun var også hovedperson i en virkelighetsserie ledet av Christine Koht som het Koht vs. J-Diva og ble sendt på NRK2.

Hun var med på Robinsonekspedisjonen på TV3 i 2004 og var ved valget i 2005 kandidat for Demokratene.

Albumutgivelser

Jannicke 
 Min stil (1981) (med sanger på svensk og engelsk)
 My Rock'n Roll Album (1982)
 Draculas datter (1983)
 Change (1985)
 Svake mennesker (1989) (samleplate) 
 World of Wisdom (1992)

J-Diva 
 Sex Me – Transmission vol. 1
 The Golden Girl of Soul – Transmission vol. 2
 The Motherfucking Diva Queen – Transmission vol. 3

Alle er utgitt 23. september 2002 på J-Diva Records AS.

Bøker 
 Du er jeg (1994)

Kilder 
 www.mic.no om Gry Jannicke Jarlum

Eksterne lenker 
 Gry Jannicke Jarlum i Scenewebarkivet

 
 
 Intervju på Radio Prime

Norske sangere
Demokratene-politikere
Vinnere av Homofrydprisen
Trygve Bull

Trygve Friis Bull (født 13. august 1905 i Kristiania, død 16. mars 1999) var en norsk historiker, filolog og politiker (Ap, SV).

Tryve Bull var filolog (cand.philol.) av utdannelse og arbeidet som lektor i Bergen fra 1936 og ved Oslo lærerskole 1949-1972. I 1930-årene var han med i Mot Dag. Under andre verdenskrig satt han i tysk fangenskap fra 1943 til 1945 i konsentrasjonsleiren Sachsenhausen.

Fra 1950-årene var han aktiv i norsk språkdebatt, hvor han var en aktiv forsvarer av samnorsk. Han var medlem av Norsk språknemnd fra starten i 1952.

Bull møtte som fast stortingsrepresentant 1958–1964 og som vararepresentant 1964-1969 for Arbeiderpartiet. I 1963 under Kings Bay-saken valgte han i Stortinget som representant for Arbeiderpartiet å være med på å støtte Mistillitsforslag mot Regjeringen Gerhardsen III, noe som ikke falt i god jord i eget parti. Bull var en engasjert EF-motstander. Etter EF-avstemningen i 1972 meldte han seg ut av Arbeiderpartiet og inn i Sosialistisk Valgforbund, senere Sosialistisk Venstreparti, hvor han var medlem av hovedstyret i perioden 1973–1975.

Trygve Bull var bror til Oslos mangeårige ordfører Brynjulf Bull. Han er hedret med ridderutmerkelse i Hans Majestet Pinnsvinets orden for sin innsats for Studentersamfunnet i Bergen. Bull sin hustru Unndis Bull var niese av Erling Falk, lederen av bevegelsen Mot Dag - en niese som stod Falk meget nært.

Bibliografi
 Ærlig talt - frimodige ytringer om norsk politikk, Cappelen, 1963
 Mot Dag og Erling Falk, Cappelen, 1968 
 For å si det som det var, Cappelen, 1980
 På tvert, Cappelen, 1983

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter fra Ap
Stortingsrepresentanter 1958–1961
Stortingsrepresentanter 1961–1965
Norske forfattere av erindringsbøker
Medlemmer av Mot Dag
Norske konsentrasjonsleirfanger under andre verdenskrig
SV-politikere
Personer fra Oslo
Stortingsrepresentanter for Oslo
Aslak Bolt

Aslak Harniktsson Bolt (født rundt 1377, død 1450) var erkebiskop i Nidaros fra 1428 til 1450. Bolt var av adelig slekt. I 1407 valgte domkapitlet i Oslo ham til biskop, men han ble samme år etter påtrykk fra dronning Margrete flyttet til Bergen, hvor han var biskop i 20 år.

Administrator og ordensmann 
I 1428 ble han av et enstemmig domkapittel valgt til erkebiskop i Nidaros, og to år senere ble han formelt innviet i denne stillingen. Aslak var i sine første år som erkebiskop opptatt av å få kontroll med og oversikt over erkesetets økonomi. I 1432 ble det vi i dag kaller Aslak Bolts jordebok ført i pennen. Den er en nøye registrering av inntektene fra erkesetets jordegods og eiendommer, og over 3 000 gårder og steder er nevnt. Han gjeninnførte også en rekke mindre avgifter som var gått i glemmeboken. I perioden etter 1435 markerte han seg også som leder av kirkeprovinsen. Han kalte inn til provensialkonsil i 1435 i Bergen og året etter i Oslo. Disse konsilene fattet en rekke vedtak gjeldende for hele kirkeprovinsen, i første rekke knyttet til økonomiske forhold. 

I årene etter 1436 er det som politiker vi møter Aslak Bolt. Som leder av riksrådet hadde han stor innflytelse på rikspolitikken. Aslak Bolt var spesielt opptatt av å hindre utlendinger, og da særlig dansker, i å inneha norske embeter. Han ønsket også å styrke kirkens stilling ved å få kongen til å stadfeste sættargjerden av 1277, en avtale som blant annet ga erkebiskopen rett til å utnevne en egen hird. Denne stadfestelsen oppnådde han da han den 20. november 1449 kronet svensken Karl Knutsson Bonde. Han var for øvrig den første konge som ble kronet i Nidaros. Gleden varte dog ikke lenge. Året etter ble Karl fordrevet av den danske kong Christian I, men da var Aslak Bolt død. I 1458 ble sættargjerden imidlertid stadfestet på ny, da Olav Trondsson ble valgt til ny erkebiskop.

Et aktivt liv 
 I 1429 ble Bergen erobret og plyndret av den beryktede piraten Bartolomeus Voet fra Vitaljebrødrene. Aslak slapp unna på et engelsk skip.
 Aslak Bolt byttet til seg en bibel fra 1200-tallet som nå er på Deichmanske bibliotek i Oslo. Bibelen blir kalt Aslak Bolts bibel
 I 1432 brant Nidarosdomen. Aslak administrerte gjenreisingen på en effektiv måte.
 I 1432 møtte han den italienske adelsmannen Pietro Querini som forliste på Røst i Lofoten. Querini beskriver erkebiskopen som en sympatisk person.

Se også 
 Aslak Bolts bibel
 Aslak Bolts jordebok

Eksterne lenker 
 Aslak Bolt i Nidaros

Norske katolske biskoper
Erkebiskoper av Nidaros
Biskoper i Oslo bispedømme
Fødsler på 1300-tallet
Dødsfall i 1450
Færøysk krone

Færøysk krone er valutaen på Færøyene og utgis av Danmarks Nationalbank. Færøyske kroner er ikke en selvstendig valuta, men danske kroner trykt med færøyske motiver. Færøyene bruker danske mynter slik som Danmark og Grønland.

Siden færøysk krone ikke er en selvstendig valuta, så har den ikke en ISO 4217-valutakode. ISO 4217-valutakoden for danske kroner er DKK.

Danske kroner veksles til færøyske kroner og omvendt av Danmarks Nationalbank kostnadsfritt. Danske sedler er ikke tvunget betalingsmiddel på Færøyene, men vil i de fleste tilfeller bli akseptert.

 1 króna = 100 oyrur
 100 krónur ~ 118 norske kroner

Eksterne lenker
  Danmarks Nationalbank: Den nye færøyske seddelserien
    Færøyenes nasjonalbank
  Lov nr. 248 fra 12. april 1949 om pengesedler m.v. på Færøyene
  Bilder av færøyske sedler
  Bilder av  færøyske sedler

Krone, færøysk
Europeisk valuta
1949 på Færøyene
Portal:Færøyene/artikler
Mario Caprino

Mario Caprino (født 5. august 1978 i Bærum) er en norsk videospilldesigner.

Caprino er ledende programmerer for Computer Games Productions AS, og Remo Caprinos assistent i Caprino Studios. Han er sønn av Remo Caprino, og sønnesønn av Ivo Caprino. Mario Caprino er oppkalt etter sin oldefar med samme navn. Mario Caprinos vei på Snarøya i Bærum er oppkalt etter oldefaren som var møbelsnekker. Caprinos tippoldefar var kunstmaleren Hans Gude. Caprinonavnet kommer fra den italienske øya Sardinia.

Eksterne lenker 
https://nbl.snl.no/Ivo_Caprino/

Videospilldesignere fra Norge‎
Edin Dervišhalidović

Edin Dervišhalidović (også kjent som Dino Merlin) (født 12. september 1962) er en kjent bosnisk musiker. Han er født og oppvokst i Sarajevo. Der tok han også sin utdannelse.

Karriere 
Dervišhalidović etablerte bandet Merlin i 1983 og var sanger og låtskriver. Med Merlin spilte han inn fem studioalbum. Det ble solgt over 1 million av disse albumene.

Etter Peta strana svijeta ble bandet oppløst, men Dervišhalidović tok artistnavnet «Dino Merlin» og fortsatte som solist. Og det var her han hadde størst suksess. Som soloartist har han utgitt fire studioalbum og ett konsertalbum. Disse solgte over 2 millioner eksemplarer. Bare Burek solgte over  eksemplarer i tidligere Jugoslavia den første uken. 

Dino Merlin har med musikken ønsket å bringe sammen fans og stjerner fra alle kanter av det tidligere Jugoslavia. På konserten på Stadion Kosevo var det gjesteartister som Nina Badrić (Kroatia) og Željko Joksimović (Serbia). Med Željko Joksimović framførte han superhiten «Supermen» som nettopp handler om forholdet blant mennesker fra tidligere Jugoslavia. Albumet Sredinom solgte også godt og lå på førsteplass i Bosnia-Hercegovina, Serbia og Montenegro, Kroatia og Makedonia. Like etter krigen i Bosnia-Hercegovina laget han en versjon av Michael Jackson sangen «They Don't Care About Us» med tittelen «Kad sve bude jučer» (Når alt dette er gårsdagen). 

Han skrev den første nasjonalsangen til Bosnia-Hercegovina «Jedna si jedina». Men den ble byttet ut etter noen år med en instrumental sang fordi kritikere mente sangen relaterte seg bare til bosnjakene, selv om den ble skrevet på kroatisk og hverken bosnjakene, serberne eller kroatene er nevnt i teksten.

Han har samarbeidet med en rekke internasjonale stjerner som Yusuf Islam (tidligere Cat Stevens).

Han bor nå i Sarajevo med sin kone og to barn.

Diskografi 
Med gruppen Merlin:
 Kokuzna vremena (1985) (Forvirrende tider)
 Teško meni sa tobom (a još teže bez tebe) (1986) (Det er vanskelig å leve med deg, men enda vanskeligere uten)
 Merlin (1987) 
 Nešto lijepo treba da se desi (1989) (Noe fint må skje)
 Peta strana svijeta (1990) (Femte side av jorden)

Som soloartist:
 Moja bogda sna (1993) (Min del av en drøm)
 Fotografija (1995) (Fotografi)
 Vječna vatra – Konsertalbum (1999) (Evig flamme)
 Sredinom (2000) (Midtveis)
 Burek (2004)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

 
 
 
 
 

Bosnjaker
Bosniske musikere
Deltakere i Eurovision Song Contest
Deltakere i Eurovision Song Contest 2011
Inger Helene Nybråten

Inger Helene Nybråten (født 8. desember 1960 i Skrautvål) er en norsk tidligere langrennsløper.

Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd med VM-gull på stafetten i Oslo 1982. I OL 1984 gjentok hun bedriften. I 1989 tok hun VM-bronse på stafetten hun gjorde også det samme i 1991 og 1993. Hun tok OL-sølv på stafetten i 1992 og 1994. Hun vant VM-bronse på 15 km og sølv på stafetten i 1995.

Verdenscupseire

Medaljer i norske mesterskap

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske langrennsløpere
Olympiske mestere for Norge
Olympiske sølvmedaljevinnere for Norge
Verdensmestere i langrenn
Norgesmestere i langrenn
Deltakere under Ski-VM 1982
Medaljevinnere under Vinter-OL 1984
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1984
Langrennsløpere under Vinter-OL 1984
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1988
Langrennsløpere under Vinter-OL 1988
Deltakere under Ski-VM 1989
Deltakere under Ski-VM 1991
Medaljevinnere under Vinter-OL 1992
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1992
Langrennsløpere under Vinter-OL 1992
Deltakere under Ski-VM 1993
Medaljevinnere under Vinter-OL 1994
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1994
Langrennsløpere under Vinter-OL 1994
Deltakere under Ski-VM 1995
Personer fra Nord-Aurdal kommune
Fødsler i 1960
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Premiata Forneria Marconi

Premiata Forneria Marconi (PFM) er et italiensk progressivt rockeband som var populære på 1970-tallet, med høye listeplasseringer både i Amerika og Storbritannia. Selv om det fantes mange lignende italienske band på samme tid (Banco del Mutuo Soccorso, Area, Perigeo, Le Orme), var Premiata Forneria Marconi det eneste italienske bandet innen deres sjanger som fikk suksess utenfor deres hjemland. Musikken deres viser til å være inspirert av Genesis og tidlig King Crimson, men de klarer likevel å oppnå stor grad av originalitet gjennom deres varme Middelhavs-'sound'.

Nåværende Medlemmer 
 Flavio Premoli: piano, keyboard, Mellotron, Moog synthesizer, 1. vokal (forlot bandet i tidsperioden 1980 til 1995)
 Franco Mussida: akustisk gitar, elektrisk gitar, 12 strengs gitar, mandolin, vokal
 Franz Di Cioccio: slagverk, perkusjon, vokal og kor
 Patrick Djivas: bass, programmering

Tidligere medlemmer 
 Giorgio Piazza: bass (1970–1973)
 Mauro Pagani: fløyte, pikkolofløyte, fiolin, kor (1970–1975)
 Bernardo Lanzetti: vokal, gitar (1975–1977)
 Grigory Bloch: fiolin (1977)
 Lucio Fabbri: fiolin, keyboard (1979–1987)
 Walter Calloni: ekstra slagverk (1982–1987)

Diskografi

Studioalbum 
 Storia di un Minuto, 1972
 Per Un Amico, 1972
 Photos of Ghost,1973 (Engelsk versjon av Per un amico)
 L'isola di niente, 1974 
 The World Became the World, 1974 (Engelsk versjon av L'isola di niente)
 Chocolate kings, 1975
 Jet lag, 1977
 Passpartù, 1978
 Suonare suonare, 1980
 Come ti va in riva alla città, 1981
 P.F.M.? P.F.M.!, 1984
 Miss Baker, 1987
 Ulisse, 1997
 Serendipity, 2000
 Dracula, 2005
 Stati di immaginazione, 2006
 A.D. 2010 – La buona novella, 2010
 PFM in Classic – Da Mozart a Celebration, 2013
 Emotional Tattoos, 2017
 I Dreamed of Electric Sheep - Ho sognato pecore elettriche, 2021

Livealbum 
 Live in USA, 1974
 Fabrizio De Andrè / PFM - In Concerto Vol 1
 Fabrizio De Andrè / PFM - In Concerto Vol 2
 Performance, 1981
 www.pfmpfm.it, 1999
 Live in Japan 2002, 2002
 Piazza del Campo, 2005

Eksterne lenker 
 
 

Italienske musikkgrupper
Progressive band
Band etablert i 1970
Marianne Dahlmo

Marianne Dahlmo, senere Breivoll, (født 5. januar 1965 i Bodø) er en norsk tidligere langrennsløper. Hun gikk for Bodø & Omegn IF.  Hun fikk stafettsølv i OL 1988 i Calgary, og endte på 2.-plass i verdenscupen sammenlagt i 1986 og fikk 3.-plass i 1987, begge gangene slått av Marjo Matikainen.

Marianne Dahlmo deltok i fire verdensmesterskap (Oberstdorf 1987, Lahtis 1989, Val di Fiemme 1991 og Falun 1993. Hennes beste plasseringer var to femteplasser (på 10 km klassisk i 1987 og 5 km klassisk i 1991).

Hun debuterte i verdenscupen i Davos 18. desember 1984. Til sammen vant hun 4 verdenscuprenn.

Verdenscupseire

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske langrennsløpere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Norge
Deltakere under Ski-VM 1987
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1988
Langrennsløpere under Vinter-OL 1988
Deltakere under Ski-VM 1989
Deltakere under Ski-VM 1991
Deltakere under Ski-VM 1993
Norgesmestere i langrenn
Personer fra Bodø kommune
Fødsler i 1965
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Ca’ d’Oro

Ca' d'Oro er et av palassene ved Canal Grande i Venezia. Selv om det egentlig heter Palazzo Santa Sofia, har det alltid vært kjent som det gyldne hus, fordi den opprinnelig var kledd med 23 000 ark bladgull, og malt i sinober og ultramarin, begge kostbare farger. Bygningen er fortsatt kjent under dette navnet, selv om det idag ikke er noe igjen av denne dekoren.

Palasset ble bygget mellom 1428 og 1430 for familien Contarini, som skaffet Venezia åtte Doger mellom 1043 og 1676. Giovanni Bon og sønnen Bartolomeo Bon var arkitekter. De er også kjent for sitt arbeide på Dogepalasset, først og fremst Porta della Carta med sin monumentale skulptur av Salomos dom.

Hovedfasaden til Ca' d'Oro ut mot Canal Grande er bygget i Bons venetiansk-gotiske stil. I nærheten finnes også Palazzo Barbaro og Palazzo Giustinian, som er bygget i samme stil.

Etter at den venetianske republikk falt i 1797, har palasset hatt flere eiere. Balettdanserinnen Marie Taglioni, som eide palasset i det 19. århundre, fjernet den gotiske trappen som fantes i det indre gårdsrommet, samt de dekorerte balkongene som også fantes i dette gårdsrommet. 

Baron Giorgio Franchetti kjøpte bygget i 1894 og forærte det til den italienske stat i 1922. Det har nå blitt satt istand igjen, og den fjernede trappen er rekonstruert. Det er et galleri og er åpent for publikum.

Litteratur 
 Goy, Richard J., The House of Gold. Cambridge, 1992
 Venice, An architectural guide, Edwina Biucchi og Simon Pilling, Batsford 2002

Eksterne lenker 
 
 Galleria Giorgio Franchetti (italiensk)
 Ca' d'Oro (engelsk, tysk og italiensk) 

Palasser i Venezia
Trundholmsvognen

Trundholmsvognen (Solvognen) er et dansk nasjonalklenodium – et enestående bronsealderfunn utformet i bronse og gull. Solvognen er en hulstøpt figur, bestående av en hest som trekker en stor vertikal skive som kan tolkes som et symbol for solen. Solskiven er belagt med gull på den ene siden, og har fine sirkelformede mønstre. Både hest og skive har hemper som det har vært trukket snorer gjennom. Hesten og skiven står på restene av seks hjul. På den måten utgjør figuren en «solvogn», og blir derfor ofte betegnet som Solvognen. Figuren er datert til eldre bronsealder – ca. 1350 f.Kr.

Solvognen ble funnet den 7. september, 1902 i Trundholm Mose i Odsherred, Nord-Sjælland i forbindelse med den første pløyningen av området. Finneren, Frederik Willumsen, brakte hjem funnet, og lot sønnen leke med hesten, i den tro at figuren bare var et gammelt leketøy. Solvognen var imidlertid skadet allerede i bronsealderen, da den ble lagt ned – sannsynligvis som en offergave i mosen. I 1998 fant man på samme sted flere fragmenter av de seks hjulene på figuren med metalldetektor.

Bakgrunn 
Sammen med andre arkeologiske funn, forteller solvognen mye om bronsealderens religion. Solen var da noe av det mest sentrale i religionen. Man tenker seg at bronsealderens mennesker forestilte seg at solen ble transportert over himmelen om dagen. Om morgenen førte en fisk solen til et skip, som transporterte solen inntil middag. Her tok solhesten over og førte solen videre til ettermiddagsskipet. Om kvelden førte en slange solen til underverdenen, som lå under den flate jorden. Her nede var solen mørk mens den ble transportert på nattskip tilbake til morgenens utgangspunkt, hvor fisken igjen tok over. Således ble dagens syklus opprettholdt i evighet av solens hjelpere – fisken, hesten, slangen og skipene.

Denne tolkningen av bronsealderens begrepsverdenen støttes av flere helleristninger, samt av dekorasjoner på barberkniver av bronse (1100 – 500 f.Kr.) Den forgylte siden av solskiven på solvognen sitter slik at vognen skal beveges fra venstre mot høyre om dagen, altså i solens retning. Den motsatte siden av vognen mangler den forgylte solskiven. Dette er den mørklagte solen om natten på vei tilbake fra høyre mot venstre til sitt startsted ved soloppgang. Med sine to forskjellige sider viser følgelig solvognen den bevegelsen solen gjør i løpet av et døgn.

Både på helleristningene og på barberknivene trekker hesten solen i en linje. Hjulene på solvognen, som i og for seg også kunne tenkes å illustrere solen, hører derfor antakeligvis ikke til i den mytiske fortellingen om solen og dens gang i løpet av døgnet, men må betraktes som en prakisk foranstaltning som gjorde det mulig å kjøre solskiven og hesten fram og tilbake under rituelle seremonier for gjengi solens bevegelser.

Se også
Himmeldisken fra Nebra

Kulturkanonen 
Solvognen inngår i Danmarks kulturkanon under kategorien billedkunst.

Referanser

Eksterne lenker 
 Solvognen hos Nationalmuseet
 

Solguddommer
Bronsealderen i Danmark
Kunsthistorie
Den danske kulturkanonen
Vitenskap i 1902
1902 i Danmark
Nationalmuseet
Odsherred kommune
Næss

Se også Nes (andre betydninger), Ness og Næs.

Næss er et norsk etternavn.

Personer med navnet Næss 
 Agnar Næss (1911–1976), offiser
 Aksel Næss, høyesterettsdommer
 Alfred Næss (1927–1997), revyartist
 Alfred Næss (1877–1955), skøyteløper
 Arne Lindtner Næss (f. 1944), skuespiller
 Arne Næss (1912–2009), filosof
 Arne Næss (1925–2009), politiker, ordfører i Bergen
 Arne Næss jr. (1937–2004), fjellklatrer og forretningsmann
 Baard Næss (f. 1966), fotograf
 Erling Dekke Næss (1901–1993), skipsreder
 Halvor Næss (f. 1940), filmfotograf
 Kate Næss (1938–1987), lyriker
 Knut Næss (1927–2015), lege
 Leona Næss (f. 1974), sangerinne
 Magnus Næss, politiker
 Peder Hamdahl Næss (f. 1971), regissør og manusforfatter
 Petter Næss (f. 1960), regissør
 Randi Lindtner Næss (1905–2009), skuespillerinne
 Tale Næss (f. 1969), forfatter

Etternavn