alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Odd Reitan

Odd Reitan (født 1951) er en norsk direktør, gründer og musiker. Han er mest kjent for å ha startet butikkjeden REMA 1000.

Reitan har vært kjøpmann hele livet og har sittet som adm.dir. og styreleder for morselskapet Reitangruppen AS, og styreformann for alle forretningsområdene. Han åpnet han sin første forretning i 1972.

Han har utdannelse fra Norsk Kjøpmannsinstitutt.

Karriere 
Den første dagligvarebutikken i Reitangruppen, O. Reitan Kolonial, ble etablert i Trondheim i 1948 av Margit og Ole Reitan. Deres sønn, Odd Reitan, begynte allerede i ung alder å arbeide i denne butikken og utviklet derigjennom en ambisjon om å bygge opp en større dagligvarekjede basert på et lavpriskonsept. Den første ekspansjonen fant sted i 1972 da Odd Reitan åpnet AS Sjokkpris i Trondheim, noe som senere ble etterfulgt av ytterligere fem butikker i Trondheimsområdet i perioden 1973-1979.

Ideen om å skape noe mer enn en lokal dagligvarekjede ble unnfanget under en europeisk studietur som Ole og Odd Reitan foretok, hvor de for første gang ble presentert for større og mer velutviklede lavpriskjeder. Tilbake i Norge ble erfaringen lagt til grunn for et franchisebasert lavpriskonsept, skreddersydde for det norske markedet. Basert på dette nye konseptet ble den første REMA 1000-butikken åpnet i Trondheim i 1979.

I 2001 ble det gjennomført en fusjon mellom Narvesen ASA og REMA 1000 International AS. Både Narvesen og REMA 1000 International hadde gjennom målrettet og langsiktig satsing opparbeidet seg betydelig markedsposisjoner innen sine respektive segmenter i Norge. Med et solid fotfeste i hjemmemarkedet har nordisk og internasjonal vekst vært ansett som et sentralt satsingsområde for begge selskapene. Fusjonen bidro i stor grad til fellesambisjonen om å danne et norskbasert selskap som kan spille en aktiv rolle i restruktureringen av den nordiske og internasjonale handelsnæringen.

Reitangruppens eiendomsvirksomhet ble etablert i 1977. Siden 1995 har Reitan Eiendom AS vært et rendyrket eiendomsselskap. Ifølge tidsskriftet Kapital hadde Reitan en formue på 44,5 milliarder norske kroner i 2020.

Rema har siden 1990-årene vært styrt fra Lade gaard, som Odd Reitan kjøpte fra Trondheim kommune for 12 millioner kroner i 1992.

Annet 
Reitan er skilt og har to sønner, Magnus Reitan og Ole Robert Reitan.

Han er kjent som tilhenger av Paul McCartney og Eric Clapton, og spilte selv orgel i popgruppa Mewsick Group fra 1965 til 1966 og deretter i dansebandet Four Jets fra 1967 til 1968.
Diskografi
 Columbia: Pop '67 (1967)
 Solid Rock: Trondhjæm, Trondhjæm (1987)
 Igloo Records: Raveyard Paradise – Norsebeat Flashbacks 1964–1967 (1995)
 Backstage Records: Norsk Rocks Skattkammer vol 1 (2001)
 NRK/Universal Music: Norsk Rocks Historie Vol. 3: Beatgrupper 1964–1967 (2004)

Referanser 

Personer fra Trondheim kommune
Norske gründere
Norske kjøpmenn
Personer tilknyttet Reitangruppen
Ernst & Young Entrepreneur Of The Year Norway
NRK Trøndelag

NRK Trøndelag er NRKs største produksjonsmiljø utenfor Marienlyst for riksproduksjon av radio, tv og nettinnhold, samt NRKs distriktskontor i Trøndelag fylke. Sistnevnte ble etablert gjennom sammenslåing av tidligere NRK Nord-Trøndelag og NRK Sør-Trøndelag.

Hovedkontoret ligger i bydelen Tyholt i Trondheim, ved foten av Tyholttårnet. NRK Trøndelag er hovedsete for radioens NRK P1 og NRK P1+, har den største avdelingen for radioens ungdomskanal NRK P3, og har et særskilt ansvar for vitenskap og livssyn. NRK Trøndelag er også hovedkontor for NRKs regionale sendeflate i radioens P1 og TV-kanalen NRK1 (Midtnytt). Fra 1. januar 2021 overtok Eivind Undrum Jacobsen jobben som ny regionredaktør for NRK Trøndelag og erstattet Sigrid Gjellan. Administrasjonssjef er Jo Ragnar Tremoen.

Fjernsyn

Newton
Den magiske laben
Ane vs dyrene
Midtnytt
Ikke gjør dette hjemme 
Norges tøffeste
Tore på sporet
NRK Unormal
Jens i villmarka
Gudstjenester
Tidsbonanza

Radio
Aktualitetsprogrammet Dagens
På dansefot
Landsmøte
Påskelabyrinten (i påsken)
Are og Odin
Kveldsåpent
Nattradioen

Programmer på NRK P3 produsert på Tyholt:
Heia Fotball
Filmpolitiet
NRK Urørt
P3nyheter
P3 Dokumentar
Absolutt fredag
NRK mP3

Et utvalg tidligere P3-programmer laget på Tyholt: 
Ken eller Torkil
Osenbanden
Banden
Verdens Rikeste Land
Norske Tilstander

Referanser

Litteratur

Arnulf Grut: Lyd på lufta – liv i kulissene

Eksterne lenker
 Nettportal: nrk.no/trondelag NRK Trøndelag
 NRK Trøndelags historie
 Lyd på lufta – liv i kulissene

Trøndelag
Kultur i Trøndelag
Mina Gerhardsen

Mina Gerhardsen (født 14. september 1975) er generalsekretær i Nasjonalforeningen for folkehelsen, og tidligere arbeiderpartipolitiker.

Gerhardsen var rådgiver for generalsekretær Jonas Gahr Støre i Norges Røde Kors fra 2004–2005, og har jobbet som journalist i Dagbladet og Mandag Morgen. Hun var politisk rådgiver for statsminister Jens Stoltenberg i perioden 2005–2009. Fra oktober 2009 var Gerhardsen statssekretær ved Statsministerens kontor, og fra februar 2012 til regjeringsskiftet etter Stortingsvalget i 2013 var hun statssekretær i Kulturdepartementet. 

Hun er datter av tidligere statsråd Tove Strand og tidligere byrådsleder Rune Gerhardsen og barnebarn av tidligere statsminister Einar Gerhardsen. Hun er gift med Eirik Øwre Thorshaug.

Gerhardsen var tidligere generalsekretær i paraplyorganisasjonen  Actis og har vært kommunikasjonsdirektør i Norad. 

Hun har også sittet i styret for Norges Fotballforbund som representant for Vålerenga. Under Fotballtinget 2016 tok Gerhardsen som avtroppende styremedlem sterk avstand fra uttalelsene til NFF-direktør Ronny Åslands angrep på visepresident i fotballforbundet Bjarne Berntsen og daværende VIF-leder Stig-Ove Sandnes. Hun er nestleder i Etisk komite i Norges Fotballforbund.

I mars 2019 ble hun ansatt som generalsekretær i Nasjonalforeningen for folkehelsen.

Mina Gerhardsen er forfatter av bøkene Å lykkes med taler (2018) og Å lykkes med media (2019).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Statssekretærer fra Ap
Statssekretærer i Regjeringen Stoltenberg II
Politiske rådgivere fra Arbeiderpartiet
Tillitsvalgte i AUF
Ofredalstunnelen

Ofredalstunnelen er en veitunnel i Årdal kommune i Vestland. Tunnelen er 2200 meter lang, og går gjennom Seimsåsen mellom Seimsdalen og Åsete i Indre Ofredal. Tunnelen blir regnet som verdens bratteste tunnel. Ofredalstunnelen og den kommunale veien til Indre Ofredal ble åpnet i 1992. Veien opp dalen fra Indre Ofredal ble bygd som sysselsettingsprosjekt mellom 1935 og 1939.

På grunn av dårlige kartdata ble tunnelen sprengt halvveis med feil stigning; dette førte til at siste halvdelen måtte lages svært bratt, 15,5 % stigning, for å komme ut på riktig plass i Indre Ofredal. Bergens Tidende oppgir stigningen til 1:6.

Se også 
Seimsdalstunnelen
Veitunneler i Norge

Referanser

Litteratur 
 Nestegard, Dag H. Vegar gjennom fjell. Selja Forlag 2019. ISBN 9788282401586

Eksterne lenker
 NRK – «Norsk attraksjon»: Ofredalstunnelen (11. september 2007)
 NRK SF fylkesleksikon: Vegane på nordsida av Årdalsfjorden
 The World's Longest Tunnel Page

Veitunneler i Vestland
Veier i Årdal
1992 i Norge
Tunneler åpnet i 1992
Kausjon

Kausjon er et rettslig begrep, som innebærer at noen garanterer for andres gjeld. Kausjon stilles ofte som sikkerhet for lån, for eksempel er det ikke uvanlig at private huslån sikres på denne måten. I profesjonelle forhold vil kreditor ofte kreve at aksjonærene i et aksjeselskap stiller kausjon for selskapets forpliktelser, dersom selskapet har begrenset soliditet; dette på bakgrunn av deltakernes (i utgangspunktet) begrensede ansvar. Kreditor vil dessuten ofte kreve at kausjonisten stiller sikkerhet for sin forpliktelse, for eksempel ved en panterett.

Hovedskyldneren (vedkommende som står som egentlig ansvarlig for forpliktelsen) og kausjonisten(e) vil være solidarisk ansvarlige overfor kreditor, det vil si at kreditor kan kreve hele beløpet hos en av skyldnerne. Ettersom det er hovedskyldneren som egentlig skal betale gjelden må kreditor prøve å få betaling av ham først, men det vil variere hvor store anstrengelser han må gjøre før han kan gå på kausjonisten(e). Det skilles her mellom to former for kausjon: selvskyldnerkausjon og simpel kausjon. Der det foreligger en selvskyldnerkausjon vil kreditor kunne gå på kausjonisten(e) med en gang et forsøk på å få betaling hos hovedskyldneren ikke fører frem, uavhengig av om vedkommende rent faktisk kan betale. Det kan således sies at kausjonisten garanterer både for debitors betalingsevne og betalingsvilje. Ved simpel kausjon er det derimot bare betalingsevnen det garanteres for. Her må kreditor før han kan gå på kausjonisten(e) gjennomføre visse tiltak for å få hoveddebitor til å betale, slik at det er på det rene at han ikke er i stand til å gjøre opp for seg. Kausjonisten(e) har dermed større personlig ansvar for hoveddebitor ved selvskyldnerkausjon. Om det foreligger en selvskyldnerkausjon eller simpel kausjon vil måtte avgjøres ved en tolking av avtalen mellom partene (kausjonisten(e) og kreditor). Om ikke annet er avtalt, foreligger det presumsjon for simpel kausjon.

Dersom en kausjonist har måttet gjøre opp hele eller deler av forpliktelsen, vil han ha regress, primært til hoveddebitor, og sekundært (dersom hoveddebitor ikke kan betale) til eventuelle andre kausjonister.

Kausjon brukes også som begrep på det beløp som må betales for at en varetektsfange skal kunne løslates. Dette er hjemlet i den norske straffeprosessloven (§§ 188 – 190), men anvendes svært sjelden i praksis. Det er derimot vanlig i en del andre land, først og fremst USA.

Se også 
Kausjonist
Gjeld

Pengekravsrett
Ufa (by)

Ufa (russisk: Уфа́, basjkirsk: Өфө – Öfö, tatarisk: Уфа – Ufa, tsjuvasjisk: Ӗпхӳ – Ephü) er hovedstad i Republikken Basjkortostan i Russland. Den hadde  innbyggere i 2017.

Geografi 
Ufa er et av industrisentrene i det vestlige Ural. Byen ligger ved samløpet av elvene Belaja og Ufa, omtrent 1200 km øst for Moskva. Blant de viktigste industriene i Ufa-området er produksjon av elektrisk utstyr og bergverksutstyr, syntetisk gummi, næringsmiddelindustri, oljeraffinerier og petrokjemisk industri.

Historie 
Byen ble bygd som en festning etter ordre fra Ivan IV i 1574. Den var til å begynne med oppkalt etter høyden den lå på; Tura-Tau. Lokale innbyggere begynte imidlertid å kalle byen Ufa, som betyr «liten» på tyrkiske språk, og navnet ble hengende ved byen. I 1802 ble Ufa hovedbyen i Basjkiria.

I 1918 var Ufa sete for den provisoriske all-russiske regjeringen.

Utdanning 
Utdanningsinstitusjonene i Ufa omfatter blant annet Basjkir Statlige Universitet, Basjkir Statlige Lærerhøyskole, Ufa Statlige Flyhøyskole, Ufas oljeuniversitet, Ufa arkitekturuniversitet og Ufas landbruksuniversitet.

Kjente personer fra Ufa 
 Salavat Julajev (1754–1800) – opprører
 Sergej Aksakov (1791–1859) – forfatter
 Pjotr Pekarskij (1828–1872) – litteraturviter
 Vera Timanova (1855–1942) – pianist
 Mikhail Nesterov (1862–1942) – maler
 Mirsaid Sultangalijev (1892–1940) – muslimsk bolsjevik
 Rudolf Nurejev (1938–1993) – danser
 Vladimir Spivakov (1944) – dirigent
 Andrej Tsjistjakov (1962) – ishockeyspiller
 Elvira Nabiullina (1963) – økonom
 Anvar Ibragimov (1965) – fekter
 Igor Kravtsjuk (1966) – ishockeyspiller
 Aleksander Semak (1966) – ishockeyspiller (NHL)
 Pavel Muslimov (1967) – skiskytter
 Andrej Tsjerkasov (1970) – tennisspiller
 Svetlana Gladysjeva (1971) – alpinist
 Aleksej Selivjorstov (1976) – bobkjører
 Zemfira (1976) – rockesanger
 Andrej Zjuzin (1978) – ishockeyspiller (NHL)
 Dmitrij Vasiljev (1979) – skihopper
 Sergej Maslennikov (1982) – kombinertløper
 Jelizaveta Gretsjisjnikova (1983) – friidrettsutøver
 Renal Ganejev (1985) – fekter
 Andrej Zubarev (1987) – ishockeyspiller
 Kristina Tsybina (1989) – skøyteløper
 Adelina Zagidullina (1993) – fekter
 Daniil Kvjat (1994) – Formel 1-fører
 Igor Divejev (1999) – fotballspiller

Transport 
Ufa lufthavn har ruter til flere større byer i Russland, og også til Armenia, Aserbajdsjan, Tyskland, Tyrkia og Usbekistan. Nordøst for byen ligger den mindre Ufa Maksimovka lufthavn

Fotogalleri

Vennskapsbyer 
 Ankara, Tyrkia

Eksterne lenker 
 

Byer i Basjkortostan
Bosetninger etablert i 1574
Aune Sand

Aune Sand (født 1966) er en norsk kunstner, filmregissør og forfatter.  

Sand ble først kjent for å ha regissert og spilt hovedrollen i den utskjelte filmen Dis fra 1995. Han har senere gjort seg bemerket som kunstmaler og medeier av Galleri Sand, sammen med sin tvillingbror Vebjørn Sand. Gallriet ble solgt i 2008. I 2009 åpnet de et nytt galleri i Manhattan, New York sammen med Aunes samboer Marianne Aulie. De har siden vekslet mellom å bo i New York og Norge.

I 2015 forfatterdebuterte han med den erotiske romanen Jordbærmus. I VG anmeldte Sindre Hovdenakk Jordbærmus til terningkast én. Han kom med en oppfølger i 2016.

I 2019 deltok han i Farmen kjendis og fra 2020 til 2021 var han den ene forgrunnsfiguren i reisedokumentaren Alex og Aune (sammen med komiker Alex Rosén).

Privatliv 
Aune Sand er sønnen til billedkunstneren Øivind Sand og bror av kunstmaler Vebjørn Sand. I 1996 giftet han seg med den ukrainske modellen Tatjana Lissovskaja, men de ble skilt etter to år. Sand har siden 2004 vært samboer med kunstner Marianne Aulie.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske malere
Norske filmregissører
Norske romanforfattere
Norske tvillinger
Skal vi danse-deltakere
Personer fra Bærum kommune
Farmen-deltakere
Nilsbyen

Nilsbyen er boligområde på Byåsen i Trondheim kommune. Området ligger sørøst for Haukvatnet, og var opprinnelig et hytteområde. Området er oppkalt etter «Gammel-Nils», Nils Solem, gårdbruker på Solem. Stedet har et skianlegg og skiskytterstadion, der det blant annet har blitt arrangert verdenscuprenn.

Referanser 

Bymarka
Skianlegg i Norge
Byåsen
Strøk i Trondheim
Unionen av europeiske føderalister

Unionen av europeiske føderalister (fransk Union des Fédéralistes Européens, tysk Union der Europäischen Föderalisten, engelsk Union of European Federalists) er en tverrpolitisk organisasjon som arbeider for et føderalt Europa. Den samarbeider tett med Unge europeiske føderalister, Europabevegelsen, Verdens føderalistbevegelse og andre proeuropeiske organisasjoner.

Eksterne lenker
 

Politiske organisasjoner
Europeiske organisasjoner
Føderalisme
Bomber

Bomber er et tungrockband fra Trondheim. Låtskriver og hovedaktør er Erlend Havdal. Bandet hadde sitt utspring fra punkbandet Hobbits. Medlemmene i bandet kommer fra Nord-Trøndelag, og inspirasjon kommer blant annet fra Turboneger, Iron Maiden, Soundgarden, Judas Priest og Kyuss.

Trommer – Jan Egil Olsen
Gitar – Vegard B. Havdal
 Vokal og bass – Erlend B. Havdal

Vinylutgaven av O Brave Adventurer kom ut i et begrenset antall på 200 stk.  O Brave Adventurer ble innspilt i Trondheim i løpet av 2001. Pressen sa følgende om utgivelsen: 

"The more I listen to this record, the more gems appear."
Natt og Dag

"a good start, I’m looking forward to hearing the continuation."
Monster magazine

"especially on "Cry For The Dying Men" and "Surprise Antichrist", Bomber has managed to make stylish and
melodic rock, not without folk elements...they have extraordinary talents"
Addresseavisen

Diskografi
 2001, O brave adventurer (CD & Vinyl) Label:35g Records

Eksterne lenker
 Side om bandet på rockeweb.com

Musikk i Trondheim
Norske rockegrupper
Jerringprisen

Jerringprisen, eller Radiosportens Jerringpris, (svensk: Jerringpriset) er en pris innstiftet av sportsredaksjonen i Sveriges Radio. Prisen er oppkalt etter den svenske radiomannen Sven Jerring og deles ut på Svenska Idrottsgalan i januar hvert år. Prisen deles ut til den idrettsutøver eller det idrettslag som svenske radiolyttere gjennom avstemning kommer fram til har gjort «årets beste idrettsprestasjon».

Prisvinnere
1979 – Ingemar Stenmark, alpint
1980 – Ingemar Stenmark, alpint
1981 – Annichen Kringstad, orientering
1982 – IFK Göteborg, fotball, herrer
1983 – Mats Wilander, tennis
1984 – Gunde Svan, langrenn
1985 – Gunde Svan, langrenn
1986 – Tomas Johansson, bryting
1987 – Marie-Helene Westin, langrenn
1988 – Tomas Gustafson, skøyter
1989 – Jan Boklöv, skihopp
1990 – Sveriges herrelandslag i håndball
1991 – Pernilla Wiberg, alpint
1992 – Pernilla Wiberg, alpint
1993 – Torgny Mogren, langrenn
1994 – Sveriges herrelandslag i fotball
1995 – Annika Sörenstam, golf
1996 – Ludmila Engquist,  friidrett
1997 – Magdalena Forsberg, skiskyting
1998 – Magdalena Forsberg, skiskyting
1999 – Ludmila Engquist,  friidrett
2000 – Magdalena Forsberg, skiskyting
2001 – Magdalena Forsberg, skiskyting
2002 – Carolina Klüft, friidrett
2003 – Annika Sörenstam, golf
2004 – Stefan Holm, friidrett
2005 – Tony Rickardsson, speedway
2006 – Susanna Kallur, friidrett
2007 – Zlatan Ibrahimovic, fotball
2008 – Charlotte Kalla, langrenn
2009 – Helena Jonsson, skiskyting
2010 – Therese Alshammar, svømming
2011 – Rolf-Göran Bengtsson, sprangridning
2012 – Lisa Nordén, triatlon
2013 – Henrik Stenson, golf
2014 – Sarah Sjöström, svømming
2015 – Sarah Sjöström, svømming
2016 – Peder Fredricson, sprangridning
2017 – Peder Fredricson, sprangridning
2018 – Hanna Öberg, skiskyting
2019 – Tove Alexandersson, orientering, skiorientering og skyrunning
2020 – Armand Duplantis, friidrett (stavsprang)

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
Jerringpriset. idrottsgalan.se

Svenske idrettspriser
Lister over sportsutøvere
Utmerkelser etablert i 1979
Sport i Sverige i 1979
Getting Things Done

Getting Things Done (GTD) er en metodikk for personlig produktivitet som er utviklet av David Allen. Han har også forfattet boken med samme tittel utgitt i 2001. Boken ble første gang oversatt og utgitt på norsk i 2006 under tittelen Få ting gjort.

Beskrivelse av metodikk 

Getting Things Done (GTD) beskriver et sett vaner som ifølge forfatteren kan læres. Disse vanene henger sammen, og utgjør en tilnærming til oppgavehåndtering som ifølge forfatteren og bokens undertittel, skal lede til en mer stressfri produktivitet.

Forutsetninger for metodikken 
Ved å plassere ideer og forpliktelser utenfor hodet frigjøres noe David Allen kaller psykisk RAM som man kan bruke til i praktisk og  kreativ virksomhet.

Allen baserer denne tenkningen på blant annet på George A. Miller sin studie The Magical Number Seven, Plus or Minus Two fra 1956. Den hevder at hjernens «arbeidsminne» kan inneholde syv ting samtidig, pluss/minus to. Kommer det til flere, faller noe annet ut av arbeidsminnet.

Terminologi 
David Allen opererer med et sett begreper. Noen sentrale er:
 Prosjekt: ethvert ønsket resultat som består av mer enn en handling.
 Neste handling: den neste praktiske handlingen som må til for å bringe prosjektet videre. For å oppfylle metodikkens standard skal en neste handling eller oppgave ha et beskrivende navn med et verb, prosjektnavn og kontekst.
 Kontekst: hva er utgangspunktet, og hva trengs for å utføre den neste handlingen.
 Tom innboks: Alle innbokser skal være tomme etter prosessering.
 Oppgavelister/GTD-system. Brukes til å holde orden på prosjekter og de neste handlingene som skal utføres for å bringe dem videre. Systemet kan være papirbasert eller digitalt.
 Forpliktelse: «Løfter» man gir eller ansvar man pålegger seg selv eller for å forandre, avslutte, håndtere eller gjøre noe med en situasjon.

Kilder
 Allen, David 2001 Getting Things Done: The Art of Stress-Free Productivity, Penguin Books ISBN 0-14-200028-0
 Allen, David, Dag Biseth (oversetter) 2006 Få ting gjort!, Bazar ISBN 9788280871206
 Allen, David 2003 Ready for Anything Viking Books ISBN 0-670-03250-6
 Allen, David, Dag Biseth (oversetter) 2013 Hvordan få ting gjort! ISBN 9788280873255

Eksterne lenker
 David Allen Co. offisiell side
GTD i Norge offisiell side

Personlig utvikling
Sakprosabøker
Flodsvin

Flodsvinet (Hydrochoerus hydrochaeris), også kalt kapivar eller kapybara, er verdens største gnager.

Flodsvinet er mellom 1 og 1,3 meter langt, og veier 35–66 kg. Det har delvis svømmehud mellom tærne. Neseborene, øynene og ørene sitter høyt oppå hodet slik at flodsvinet kan lukte, se og høre mens det svømmer. Det er en fremragende svømmer og dykker i elver, innsjøer og sumper. Flodsvin hviler om morgenen, er i vannet ved middagsheten, beiter vannplanter, knopper og myk trebark om kvelden, hviler igjen rundt midnatt og begynner å beite igjen mot daggry. De vandrer videre til nye beitemarker etter behov, og kan raide dyrket mark og opptre som skadedyr enkelte steder.

Flodsvin lever i ulike grupperinger: par, familier med unger, og større, blandede flokker som er dominert av én hann som parer seg med alle hunnene i flokken. Flodsvinet streifer rundt på territoriet, som det duftmarkerer, og jager bort inntrengere. Etter en drektighetstid på 150 dager føder hunnen 1-8 pelskledde unger (vanligvis 5) som kan løpe, svømme og dykke bare få timer etter fødselen. Et av flodsvinets største fiender er mennesket, som dreper det for kjøttet og skinnets skyld.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Gnagere
Pattedyr formelt beskrevet i 1766
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Argentinas pattedyr
Bolivias pattedyr
Brasils pattedyr
Ecuadors pattedyr
Fransk Guyanas pattedyr
Guyanas pattedyr
Paraguays pattedyr
Perus pattedyr
Uruguays pattedyr
Venezuelas pattedyr
Kaia Huuse

Karianne Risting Huuse, kjent som Kaja Huuse (født 1974) er en norsk musiker, sanger, komponist og tekstforfatter.

I 1992 ga Huuse ut den egenfinansierte kassetten Lille Klovn, hvor hun tolket kjente norske viser og popballader. Sommeren 1993 var hun korist i konsertversjonen av Which Witch, og senere samme år begynte hun på Toneheim Folkehøgskole. Det var her hun begynte å skrive egne låter.

Etter folkehøgskolen flyttet hun til Oslo hvor hun begynte å opptre på diverse viseklubber. Hun fikk platekontrakt høsten 1997 og gikk hun i studio med Jan Eggum som produsent. Hun albumdebuterte med De som kan noe annet (1998). Platen ble fulgt opp året etter med Egentlig kunstner. Like etter startet hun et samarbeid med Veslemøy Solberg og Anne-Marie Giørtz under fellesnavnet Jenter fra Jante. Samarbeidet endte i et album med dikt av Aksel Sandemose som ble utgitt i 1999, hundre år etter Sandemoses fødsel. På det egenproduserte albumet Mellom oss (2001), retter hun et satirisk skråblikk mot samfunnet. Blant visene på albumet var For han, som toppet Norsktoppen i flere uker. I 2003 opptrådte hun sammen med Eggum i forestillingen Mann av Huuse. I 2004 utgav hun albumet Trist og fint, som innbrakte henne Spellemannprisen 2004 i klassen viser. 

Huuse var samboer med Jan Eggum fra 1998 til 2014. Sammen har de sønnen Sebastian Eggum Huuse og datteren Hennika Eggum Huuse, vinner av MGPjr 2020.

Diskografi 
 1998 De som kan noe annet (Grappa)
1999 Egentlig kunstner (Grappa)
1999 Jenter fra Jante (Nordicae) sammen med Veslemøy Solberg og Anne Marie Giørtz.
2001 Mellom oss (MajorStudio)
2003 Trist og fint (Novise)
2008 Episoder (samlealbum) (Grappa) 
2009 Onsdag (Grappa)
2011 Liten Lykke - Mine Beste Sanger (samlealbum) (Grappa)
2013 Det Eneste Jeg Vil (Grappa)
2014 Fint Å Være Rar (Grappa)
2016 Uvær (Grappa)

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Hjemmeside
  Faceklubben
  Fanspace

Personer fra Ringsaker kommune
Norske sangere
Norske komponister
Sangtekstforfattere
Vinnere av Spellemannprisen