alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nord-Audnedal

Nord-Audnedal (Nord-Undal) er en tidligere kommune i Vest-Agder fylke. Kommunen ble dannet da Audnedal (Undal) ble delt i de to kommunene: Sør- og Nord-Audnedal i 1845.

Historie 
Vigmostad og Konsmo kirkesogn ble ved kongelig resulusjon av 10. juli 1844 skilt fra Sør-Audnedal (Valle og Spangreid) Fram til dette hadde disse fire soknene vært ett prestegjeld og herred. Første representantmøte ble holdt 20. desember 1844. Første ordfører var Salve Eriksen Ougland. 7. februar 1844 ble det vedtatt å bygge ny kirke ved Vigmostad. Siste møte sammen med Nord-Audnedal var 1. august 1844 etter at de i møte 27. mars, samme år, hadde vedtatt å stemme over prost Lassens forslag om dele prestegjeldet i to. I 1910 ble Nord-Audnedal delt i Konsmo- og Vigmostad kommune.

Referanser

Litteratur 
 Vest-Agder fylke 1837-1937, Kristiansand 1937

Eksterne lenker 
 Om Audnedal på Store norske leksikon
 Bok: Vest-Agder fylke 1837-1937, Nasjonalbiblioteket, nb.no

Tidligere kommuner i Vest-Agder
Audnedal kommune
Lindesnes' historie
Norske kommuner etablert i 1845
Kommuner opphørt i 1910
Premierminister

Premierminister (dvs. «førsteminister», fransk premier ministre, engelsk: premier eller prime minister) er en tittel for regjeringssjef. Den benyttes i en rekke land, både monarkier og republikker. Den tilsvarende tittelen i nordiske land er statsminister. I Danmark hadde regjeringssjefen tittelen premierminister 1848-1856 og konseilspræsident 1856-1918.

I parlamentariske systemer kan premierministeren tiltre embedet på en rekke forskjellige måter:

 ved at statssjefen utnevner premierministeren uten behov for parlamentets godkjennelse (eksempel: Storbritannia)
 ved at statssjefen utnevner premierministeren etter at parlamentet har nominert en kandidat (eksempel: Irland)
 ved at statssjefen utnevner premierministeren etter at majoritetspartiet i parlamentet har nominert en kandidat (eksempler: Australia, India, New Zealand)
 ved at statssjefen nominerer en kandidat som må godkjennes av parlamentet før han eller hun utnevnes som premierminister (eksempler: Spania, Tyskland)
 ved at statssjefen utnevner premierministeren, som deretter har en fastsatt tid på å vinne tillitsvotum (eksempel: Italia)
 ved at premierministeren velges av parlamentet (eksempler: Northwest Territories, Nunavut)
 ved at premierministeren velges direkte av folket (eksempel: Israel 1996–2001)

Frankrike har både president og premierminister, og den utøvende myndighet er delt mellom disse to for å unngå at én person innehar for mye makt.

Tittelen premierminister brukes sjelden på norsk. Isteden er det vanlig å bruke statsminister om regjeringssjefer som tittuleres slik på andre språk.

Se også 
 Ministerpresident

Ministertitler
Bank of England

Bank of England er Storbritannias sentralbank. Den ligger i Threadneedle Street i City of London, og kalles ofte The Old Lady of Threadneedle Street eller bare The Old Lady. Den ble grunnlagt i 1694 for å fungere som regjeringens bank. 

Banken utfører en sentralbanks normale funksjoner, det vil si stabilisering av prisnivået, å yte støtte til regjeringens økonomiske politikk, å stabilisere vekslingskursen for britiske pund og å kontrollere gullreserven og statlige aksjeposter. Den styres under Bank of England–loven av 1998, som erstattet tidligere lover om sentralbanken. I og med denne nye loven mistet den ansvaret for regulering av og kontroll med landets banker, som ble overført til Financial Services Authority.

Bank of England har monopol på å utstede sedler i England og Wales. I Nord-Irland og Skottland har enkelte private banker konsesjon til å utstede sedler, men disse må garanteres med tilsvarende innskudd i Bank of England. 

Undergrunnsstasjonen Bank er oppkalt etter banken, og har en inngang som er bygget inn i banken. 

Siden Storbritannia er medlem av EU, er også sentralbanken medlem av ESSB – Det europeiske systemet av sentralbanker og Eurosamarbeidet. På denne måten har banken innflytelse på pengepolitikken og den økonomiske politikken både i Storbritannia og i EU.

Bygningen er fredet (grade I).

Eksterne lenker
 

Britiske myndigheter
Storbritannias økonomi
Vernede byggverk i London
Byggverk i City of London
Sentralbanker
Etableringer i 1694
1694 i England
Stoffskifte

Stoffskifte eller metabolisme (fra gresk: μεταβολή, metabolē, «endring, omflytting») er et komplett sett av livsnødvendige kjemiske reaksjoner som skjer i levende celler. Disse prosessene er basis for alt liv, og absolutt nødvendige for at celler skal kunne vokse og reprodusere seg, opprettholde strukturer, og respondere riktig i deres miljø.

I all hovedsak dreier metabolisme seg om nyttiggjøring av næringsstoffer – hovedsakelig karbohydrater, proteiner og fett – til vevsbygging og energi, og å kvitte seg med avfallsstoffer. Metabolisme kan derfor inndeles i anabolisme (oppbygging) og katabolisme (nedbryting).

Skjoldbruskkjertelen produserer hormonet tyroksin, som regulerer stoffskiftet og virker på alle cellene i kroppen. Kjertelen ligger rett nedenfor strupehodet foran på halsen, og har form som en sommerfugl. Selv om den veier bare 20–30 gram, er den kroppens største hormonproduserende kjertel. To av de viktigste hormonene denne lille kjertelen produserer, er tyroksin (T4) og trijodtyronin (T3). Disse hormonene er livsnødvendige, så det er alvorlig hvis kjertelen fungerer dårlig eller slutter å fungere. 

Jod er nødvendig for at kroppen skal produsere tyroksin, så det er viktig å få nok jod gjennom kosten.

Hvis det er for lite tyreoideahormon i blodet, går de fleste kroppsfunksjoner tregere (lavt stoffskifte). Det kan best beskrives som at kroppen går på lavgir. Blir det for mye tyreoideahormon i blodet, blir effekten motsatt (høyt stoffskifte), og kroppen går på høygir.

T4, tyroksin, er det viktigste stoffskiftehormonet. Det kan måles i blodet som T4 og FT4 (fritt T4). Det omdannes til T3 i kroppscellene. Har man for lav T4, sender hjernen ut tyreoideastimulerende hormon (TSH) for at kroppen skal produsere mer T4. Viser blodprøven høy TSH, betyr det at det er en svikt i skjoldbruskkjertelen som gjør at stoffskiftet blir lavt.

Interesseorganisasjoner
Stoffskifteforbundet ble stiftet 18. desember 1990, og er en interesseorganisasjon for personer med defekt eller manglende skjoldbruskkjertel. Organisasjonen har per 27. januar 2017 7100 medlemmer og gir ut medlemsbladet Thyra fire ganger i året.

Referanser

Se også
glykolyse
sitronsyresyklus
glukoneogenese
Hypotyreose

 
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Carl Otto Løvenskiold

Carl Otto Løvenskiold (født 23. desember 1839 i Christiania, død 1. oktober 1916 på Vækerø) var en norsk marineoffiser, godseier og politiker. Han var Norges statsminister i Stockholm i 1884.

Han var sønn av Otto Joachim Løvenskiold og Julie Caroline Helene Wedel Jarlsberg, og etterkommer etter tre eidsvollsmenn: oldefaren Peder Anker og bestefedrene Severin Løvenskiold og Herman Wedel Jarlsberg. Han er tippoldefar til Carl Otto Løvenskiold (d.y.). Han giftet seg i 1865 med sin kusine Elise Wedel Jarlsberg (1844–1923), datter av godseier Harald Wedel-Jarlsberg (1811–1897).

Gjennom egen familie og svigerfamilie var Løvenskiold eslet til store embeter, men brøt som ung over tvert og dro til sjøs. Han ble sekondløytnant i marinen 20 år gammel. Han tjenestegjorde i den norske og britiske marine inntil 1875, etter at han hadde blitt trukket inn i driften av Løvenskiold-godset fem år tidligere. Han bygget herregården Vækerø i 1881.

Han deltok i offentlig debatt fra 1883, og ble trukket inn i politikken som statsminister i Stockholm i regjeringen Schweigaard våren 1884. Senere var han stortingsrepresentant i tre perioder 1888–96. På sine eldre dager var han en aktiv mesén.

Utmerkelser 
Løvenskiold ble i 1889 utnevnt til ridder St. Olavs Orden, forfremmet til kommandør i 1899 og utnevnt til storkors 13. desember 1912 «for almennyttig virksomhed». Løvenskiold var en kortere periode i 1884 kansler for St. Olavs orden. Han bar også storkors av den svenske Vasaordenen.

Referanser

Litteratur 
 Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947,  utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Oslo: Grøndahl & Søns Forlag, 1947.

Eksterne lenker 
 
 
 regjeringen.no: biografi

Norske statsministre i Stockholm
Carl Otto
Stortingsrepresentanter fra Høyre
Stortingsrepresentanter 1889–1891
Stortingsrepresentanter 1892–1894
Stortingsrepresentanter 1895–1897
Norske godseiere
Norske offiserer
St. Olavs Orden
Vasaordenen
Personer fra Oslo
Elektronegativitet

Elektronegativitet er atomer og grunnstoffers egenskap til å trekke til seg felles elektroner – dvs. elektron som atomer deler seg imellom – i en binding.

Dersom differansen mellom elektronegativitetsverdien i de aktuelle atomene i bindingen er > 1,7 , regnes bindingen for å være en ionebinding. Dersom differansen er < 1,7 og > 0,5 sier vi at det vi har en polar kovalent binding. Er forskjellen under 0,5, får vi en upolar kovalent binding.

Av grunnstoffene i periodesystemet har Fluor den høyeste elektronegativitetsverdien på 3,98 – alle andre grunnstoffers elektronegativitet er satt i forhold til Fluor

Elektronpositivitet 
Elektropositivitet er et mål på et grunnstoffs evne til å gi vekk elektroner, og derfor danne positive ioner. De er dermed en antipode til elektronegativitet.

Hovedsakelig er dette et attributt til metaller, noe som betyr at generelt sett, jo mer metallisk et element er, desto større er elektropositiviteten. Derfor er alkalimetallene de mest elektropositive av alle. Dette er fordi de har et enkelt elektron i sitt ytre skall, og siden dette er relativt langt fra atomkjernen, går det lett tapt; med andre ord, disse metallene har lav ioniseringsenergi.

Mens elektronegativitet øker langs periodene i periodesystemet og reduseres langs grupper nedover, reduseres elektropositivitet langs perioder (fra venstre til høyre) og økes grupper nedover. Dette betyr at grunnstoffene øverst til høyre i det periodiske systemet (oksygen, svovel, klor, etc.) vil ha størst elektronegativitet, og de nederst til venstre (rubidium, cesium og francium) har størst elektropositivitet.

Paulings elektronegativitetsskala

Referanser 

 

Kjemiske egenskaper
Kjemisk binding
Dimensjonsløse størrelser
Fjelldal

Fjelldal er en bygd i Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark, og ligger på fastlandet, på østsiden av Tjeldsundet. Nærmeste by er Harstad, som ligger omtrent 45 kilometer unna. Fra Fjelldal tar det omtrent ett kvarter å kjøre til Harstad/Narvik lufthavn, Evenes. Fjelldal ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret.

I henhold til traséplanen for Nord-Norgebanen skulle sidesporet til Harstad passere over en jernbanebro fra Fjelldal til Sandtorg.

Institusjoner i Fjelldal 
 Sentralt på Fjelldal ligger Norges Brannskole.
Kanutten barnehage ligger på Fjelldal i Tjeldsund i Troms og Finnmark. Barnehagen har en avdeling for barn i alderen 0-6 år.
Fjelldal båtforening ble stiftet 8. september 2001. I 2003 fikk foreningen bygget kai med klubbhus i Fjelldalsjøen.
Fjelldalslia naturreservat

Referanser

Eksterne lenker 
 Fjelldal Båtforenings nettside

Bosetninger i Tjeldsund
Tidligere tettsteder i Troms og Finnmark
Rob Friend

Rob Friend (født 23. januar 1981) er en kanadisk angrepsspiller i fotball for den tyske klubben TSV 1860 München. Han har tidligere spilt for Moss, Molde, Heerenveen, Borussia Mönchengladbach, Hertha BSC Berlin og Eintracht Frankfurt samt universitetsfotball i Canada. Da Friend spilte for Molde var med å sikre cupgull i 2005

Da Friend spilte for SC Heerenveen ble han utlånt en stund til Heracles Almelo fra samme land.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Canadiske fotballspillere
Fotballspillere for Moss FK
Fotballspillere for Molde FK
Fotballspillere for SC Heerenveen
Fotballspillere for Heracles Almelo
Fotballspillere for Borussia VfL 1900 Mönchengladbach
Fotballspillere for Hertha BSC Berlin
Fotballspillere for Eintracht Frankfurt
Fotballspillere for TSV 1860 München
Norgesmestere i fotball
Personer fra Saskatchewan
Fødsler i 1981
Utenlandske fotballspillere i Norge
Tjeldsundet

Tjeldsundet er et 25 nm langt sund mellom Hinnøya og Tjeldøya samt fastlandet. Sundet strekker seg om lag fra Gressholman i nord til Lødingen i sør. Lødingen, Tjeldsund og Harstad kommuner grenser til Tjeldsundet. Tjeldsundbrua (åpnet 1967) krysser Steinslandsstraumen i den nordlige delen av Tjeldsundet mellom Leikvikhamn i Harstad og Steinsland i Tjeldsund.

I desember 1943 ble nye tyske ubåter omdirigert fra Lofoten til Bjørnøya. Luftwaffe sendte opp oppklaringsfly, og bare ubåt nådde ikke frem. I Tjeldsundet kolliderte U-711 med en tysk forpostbåt som hadde for stor fart. U-711 pådro seg store skader og måtte til reparasjon i Trondheim med ankomst lillejulaften 1943, mens mannskapet fikk en uventet julepermisjon. Men skipperen på forpostbåten hadde i panikk gitt mannskapet ordre om å hoppe over bord. Det var en tragisk feil som kostet mange ungdommer livet i det iskalde vannet. I bekmørket klarte ubåten bare å redde et fåtall. Skipperen skjøt seg senere i fortvilelse.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sund i Nordland
Sund i Troms og Finnmark
Tjeldsunds geografi
Lødingens geografi
Harstads geografi
Frode Estil

Frode Estil (født 31. mai 1972 i Sørli) er en norsk tidligere langrennsløper på Langdistanselandslaget. Han var tidligere på landslaget. Han fikk sine første verdenscuppoeng i 1996 med en niendeplass i et sprintrenn i Reit im Winkl. Estils første verdenscupseier kom i Davos i desember 1999, der han vant en klassisk tremil. Han representerte idrettslaget Lierne Ski.

Karriere 

Med 5 gull, 3 sølv og 2 bronse i internasjonale mesterskap er Frode Estil tidenes mestvinnende langrennsløper i klassisk stil siden stilarten ble innført i VM i 1987.

På jaktstarten under OL 2002 kom han egentlig på delt andreplass sammen med Thomas Alsgaard. Det var ikke mulig å skille de to på målfotoet. Da Johann Mühlegg senere ble tatt for doping og fratatt sine gullmedaljer, delte de to gullet på distansen.

Estil er kjent for sine raske taktomslag i bratte motbakker (såkalte "Estilbakker"). Denne evnen har han brukt til å avgjøre flere spurtdueller i sin favør. Under VM i Oberstdorf 2005 brukte han denne taktikken da han vant sitt første VM-gull (50 km klassisk, fellesstart). To år senere avsluttet han sin mesterskapskarriere med sølv på samme distanse etter å ha tapt spurten mot Odd-Bjørn Hjelmeset.

Estil vil i sitt siste mesterskapsløp bli husket for sin gode sportsånd. Han bidro til å senke farten i tetgruppen slik at Hjelmeset, som måtte bytte en ski, hadde sjans til å ta igjen teten og vinne løpet. Estil fikk sølvet bak Hjelmeset.
For sine prestasjoner fikk Estil Holmenkollmedaljen i 2007.

Estil er i dag bosatt i Meråker, og jobber fulltid som trener/lærer ved Meråker videregående skole fra sommeren 2007. I 2011 var han med i tredje utgave av Mesternes Mester på NRK.

Mesterskapsmedaljer 
 VM 2001: gull på 4 x 10 km stafett, sølv på 30 km klassisk
 OL 2002: delt gull på jaktstarten (sammen med Thomas Alsgaard), gull på stafetten, sølv på 15 km klassisk
 VM 2003: gull på 4 x 10 km stafett, bronse på 15 km klassisk og 30 km klassisk
 VM 2005: gull på 50 km klassisk, gull på stafetten, bronse på 2 x 15 km jaktstart
 OL 2006: sølv på 2 x 15 km jaktstart. Etter å ha falt og knekt en ski i starten og kommet sist ut av stadion, jobbet Estil seg fram til teten og ble kun slått av russeren Jevgenij Dementjev. Dementjev ble tre år senere dopingtatt.
 VM 2007: sølv på 50 km klassisk

Verdenscupoversikt

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen 

* distansecupen var delt mellom langdistanse og mellomdistanse

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske langrennsløpere
Norske motbakkeløpere
Olympiske mestere for Norge
Olympiske sølvmedaljevinnere for Norge
Verdensmestere i langrenn
Norgesmestere i langrenn
Deltakere under Ski-VM 1999
Deltakere under Ski-VM 2001
Medaljevinnere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2002
Langrennsløpere under Vinter-OL 2002
Deltakere under Ski-VM 2003
Deltakere under Ski-VM 2005
Medaljevinnere under Vinter-OL 2006
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2006
Langrennsløpere under Vinter-OL 2006
Deltakere under Ski-VM 2007
Mesternes Mester-deltakere
Personer fra Lierne kommune
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Sophie Charlotte av Mecklenburg-Strelitz

Sophie Charlotte av Mecklenburg-Strelitz (født 19. mai 1744 i Mirow, død 17. november 1818) var en tysk prinsesse. Hun var datter av prins Carl av Mecklenburg, halvbror av den regjerende hertug Adolf Fredrik III av Mecklenburg-Strelitz, og var gjennom sitt ekteskap med Georg III dronning av Storbritannia og Irland, og kurfyrstinne, senere dronning, av Hannover. Hun var farmor til dronning Victoria av Storbritannia, og tipp-tipp-tipp-oldemor til Elisabeth II av Storbritannia.

Syv byer i USA bærer hennes navn, deriblant Charlotte, Nord-Carolina, som derfor har tilnavnet Queen City. Også Dronning Charlotte-øyene er oppkalt etter henne.

Etterkommere 
 Georg IV, konge av Storbritannia, Irland og Hannover (1762–1830)
 Fredrik August, hertug av York og Albany (1763–1827)
 Vilhelm IV, konge av Storbritannia, Irland og Hannover (1765–1837)
 Charlotte Augusta (1766–1828) – gift med kong Fredrik I av Württemberg
 Edward, hertug av Kent (1767–1820)
 Augusta Sophia (1768–1840)
 Elisabeth (1770–1840) – gift med Fredrik VI av Hessen-Homburg (1769–1829)
 Ernst August I. (1771–1851), konge av Hannover
 August Fredrik, hertug av Sussex (1773–1843)
 Adolph Fredrik, hertug av Cambridge (1774–1850)
 Maria (1776–1857), gift med Vilhelm Fredrik, hertug av Gloucester (1776–1834)
 Sophia (1777–1848)
 Oktavius (1779–1783)
 Alfred (1780–1782)
 Amelia (1783–1810)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske dronninger
Huset Hannover
Huset Mecklenburg
Personer fra Landkreis Mecklenburgische Seenplatte
Tyskere
Sydslesvigsk Vælgerforening

Sydslesvigsk Vælgerforening (SSW) (tysk Südschleswigscher Wählerverband, frisisk Söödschlaswiksche Wäälerferbånd) er den danske minoritetens politiske parti i den tyske delstaten Slesvig-Holsten.

Program 

Partiet er sterkt orientert mot de nordiske landene og går inn for grenseoverskridende samarbeid i Slesvig-området (Tyskland og Danmark) og for ivaretagelse av den danske og frisiske minoritetens rettigheter (som mer bruk av dansk og frisisk språk i den regionale kringkastingen). Tyngdepunktet kan beskrives som sosialliberalt, men det er også rom for såvel konservative som venstreorienterte i partiet.

Valget i 2005 
Partiet er representert i Schleswig-Holsteins landdag. Ved landdagsvalget i 2005 fikk det 3,6 % av stemmene. Ved valget i delstaten i 2005 havnet partiet på vippen mellom CDU og SPD, men begge disse partiene mente det var galt å la SSW avgjøre hvem som skulle regjere, og valgte å inngå en storkoalisjon.

Valget i 2009 
Ved valget i 2009 økte oppslutningen til 4,3 % av stemmene og partiet fikk to seter i parlamentet. Partiet ble da en del av opposisjonen, ledet av sosialdemokratene.

Valget i 2012 
Ved valget i 2012 fikk partiet 4,6% av stemmene og tre seter i landdagen.

Valget i 2017 
Partiet gikk tilbake i oppslutning og fikk 3,3 % av stemmene. Takket være et utlikningsmandat, beholdt partiet en gruppe på tre medlemmer i landdagen.

Forbundsdagsvalget i 2021 
Sydslesvigsk Vælgerforening er unntatt fra sperregrensen på 5 % og har rett til representasjon i Forbundsdagen på vilkår av at partiet får mer enn 40 000 stemmer. Ved valget i 2021 fikk partiet 55 000 stemmer og dermed ett medlem av parlamentet, for første gang siden forbundsdagsvalget i 1949.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 SSW landdagsgruppe

Politiske partier i Tyskland
Politikk i Schleswig-Holstein
Dansk politikk
Politiske partier etablert i 1948
1948 i Tyskland
1948 i Danmark
Persisk

Persisk (lokale navn: parsi / farsi / dari / tadjiki) er et indoeuropeisk språk som blir snakket i deler av sentral-Iran (Persia), nordlige deler av Afghanistan og Tadsjikistan, samt av minoriteter i blant annet Usbekistan, Turkmenistan, irakisk Kurdistan, Aserbajdsjan, Georgia og Russland. Det er del av den iranske grenen av indoiranske språk.

Persisk og varianter av persisk har offisiell status i Iran, Afghanistan og Tadsjikistan. Persisk har vært et middel for litteratur og vitenskapelige bidrag til den muslimske verden så vel som til den vestlige. Det har hatt innflytelse på flere nabospråk, inkludert de tyrkiske språkene i Sentral-Asia, Kaukasus og Anatolia. Det har hatt en mindre innflytelse på arabisk og andre mesopotamske språk.

I fem hundre år før det britiske kolonistyret var persisk i utstrakt bruk som et andrespråk på Det indiske subkontinent; det ble et kultur- og utdanningsspråk i flere hoff i India, og ble det «offisielle språket» under Mogulriket. Det var ikke før i 1843 at engelsk ble dominerende. Bevis på persisks innflytelse i regionen kan ses i måten det har påvirket urdu, hindi, marathi, bengali og sindhi på.

I noen flerspråklige iranske byer snakkes persisk ved siden av de lokale språkene både som morsmål og lingva franka, for eksempel Ahvaz & Abadan (arabisk & farsi), Gorgan & Gonbad-Kavous (farsi & turkmensk), Kermanshah & Sanandaj (kurdisk & farsi), Zahedan & Zabol (balutsji & farsi), Zanjan & Urumiyeh (aserbajdsjansk & farsi), Borujerd & Kangavar (luri & farsi), Shahre-Kord & Lor-degan (bakhtiari & farsi), Piranshahr & Mahabad (kurdisk, azeri, farsi), Asadabad & Razan (luri, kurdisk, farsi), Sari & Amol (mazeni & farsi), Rasht & Lahijan (gilaki & farsi).

Referanser

Litteratur  
 Pål Kristian EriksenNye språk i Norge. En språkodyssé Pax 2019 ISBN 9788253040325
 Stor persisk-norsk ordbok (Universitetsforlaget, 1998)

Eksterne lenker 
 forvo.com Uttale av vanlige persiske ord

 
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Norindex

Norindex var en av Norges første og eldste emnekataloger på Internett. Tjenesten hadde røtter helt tilbake til 1995, men ble drevet under navnet Norindex siden 1997. Norindex var tidligere tilgjengelig i Sverige og Danmark, men disse markedene trakk de seg fra i 2001.  Den norske emnekatalogen ble lagt ned 15.01.2019.  Norindex fokuserte hovedsakelig på norske nettsteder og var en del av Norindex Media Norge portalene.

Norindex hadde røtter tilbake i BBS-miljøet tidlig på nittitallet. Gründer av Norindex Media Norge drev på denne tiden BBSen Future Line BBS. Da Internett ble mer utbredt i Norge gikk det raskt nedover med BBSene i Norge. 
I 1995 laget gründer Espen Berg det man kan kalle forgjengeren til Norindex, dette var en enkel side der han hadde samlet de beste norske webresursene, den gikk under navnet "surfeguiden". Etter hvert fikk gründeren mange tilbakemeldinger om at "surfeguiden" var et svært nyttig utgangspunkt til Internett. I 1997 ble BBSen nedlagt og det ble for fullt satset på det nye mediet Internett.  

Driftselskapet ble etablert året etter (14.01.1998), firmaet het den gangen Future Design Media. I tillegg til portalsatsingen ble det satset på andre tjenester som design, webhotell og utvikling av butikkløsninger for Internett. I år 2000 ble det bestemt at bedriftens hovedsatsing skulle ligge på portaler og emnekataloger, driftselskapet byttet navn til Norindex Media Norge det samme året.

Norindex var en av de første selskapene til å lansere metasøketeknologi, denne teknologien ble brukt i søketjenester som TREFF Search og MP3 Search.  På grunn av økt søkelys på opphavsrettigheter trakk de seg fra disse markedene mot slutten av nittitallet.

I mars 2014 så ble flere søster-tjenester nedlagt bla. Raskstart.no (etbl. 2002), Avis24.com (etbl. 2007) og no.gl (etb. 2010), samtidlig så fikk de gjenværende tjenestene SisteNytt.com og Norindex en ansiktsløftning.

I dag er det kun nyhetstjensten SisteNytt.com og verktøykassen MinIP.info som blir drevet videre på hobbybasis.

Eksterne lenker 
 Norindex

Norske IT-selskaper
Selskaper etablert i 1995