alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Odd Emil Ingebrigtsen

Odd Emil Ingebrigtsen (født 8. oktober 1964) er en norsk forretningsmann og politiker fra Bodø. Han var fiskeri- og sjømatminister i Erna Solbergs regjering fra 13. mars 2020 til regjeringen gikk av i oktober 2021. Han var statssekretær i Olje- og energidepartementet i Erna Solbergs regjering fra 24. januar til 13. mars 2020.

Han er Bodø Høyres ordførerkandidat foran kommunevalget i 2023.

Bakgrunn og virke 
Han gikk Bodø videregående skole. Han rakk nesten å bli ferdigutdannet innen fiskeriøkonomi fra Høgskolen i Bodø i 1986, men reiste i stedet til Oslo for å tiltre som generalsekretær i Unge Høyres Landsforbund. Han gikk deretter inn som administrerende direktør i familiens bokhandlervirksomhet i Bodø. Ingebrigtsen var administrerende direktør i Bodø Boligbyggelag 2008–2013, Bodøregionens Utviklingsselskap 2013–2018 og Indre Salten Energi 2018–2020.

Politiske verv 
 Medlem av Kontrollutvalget i Bodø kommune i perioden 2007–2011
 Medlem av Kontrollutvalget i Bodø kommune i perioden 1999–2003
 Nestleder i Foreldreutvalget for grunnskolen i perioden 2004–2008
 Styremedlem i Salten Kraftsamband AS i perioden 2003–2007
 Medlem Salten regionråd i perioden 2003–2007
 Styremedlem i Team Bodø KF i perioden 2003–2007
 Bystyrerepresentant for Bodø Høyre i perioden 2007–2011
 Bystyrerepresentant for Bodø Høyre i perioden 2003–2007
 Bystyrerepresentant for Bodø Høyre i perioden 1999–2003
 Bystyrerepresentant for Bodø Høyre i perioden 1995–1999
 Bystyrerepresentant for Bodø Høyre i perioden 1991–1995
 Bystyrerepresentant for Bodø Høyre i perioden 1988–1991
 Formannskapsmedlem for Bodø Høyre i perioden 2003–2007
 Formannskapsmedlem for Bodø Høyre i perioden 1995–1999
 Formannskapsmedlem for Bodø Høyre i perioden 1991–1995
 Styreleder i Bodø Kommunale Pensjonskasse i perioden 1995–1999
 Leder av administrasjonsutvalg og forhandlingsutvalg for lønn i Bodø kommune 1995–1999
 Vararepresentant nr. 2 for Nordland Høyre i Stortinget i perioden 1989–1993

Tillitsverv i politiske partier 
 Leder i Bodø Høyre i perioden 1985–1987/1991
 Sentralstyremedlem i Unge Høyres Landsforbund i perioden 1986
 Generalsekretær i Unge Høyres Landsforbund i perioden 1986–1989
 Gruppeleder for Bodø Høyres bystyregruppe i perioden 1995–1999
 Gruppeleder for Bodø Høyres bystyregruppe i perioden 2003–2005
 Ordførerkandidat for Bodø Høyre lokalvalget 2003
 Ordførerkandidat for Bodø Høyre ved lokalvalget 2023

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fiskeriministre
Statsråder i Regjeringen Solberg
Høyre-statsråder
Statssekretærer i Regjeringen Solberg
Statssekretærer fra Høyre
Høyre-politikere i Bodø
Vararepresentanter til Stortinget
Unge Høyres ledelse
Jérôme Souchier

Jérôme Souchier (født 1508 i Auvergne i Frankrike, død 10. november 1571 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var abbed i Clairvaux og litt senere også av Cîteaux., og ble cistercienserordenens generalsuperior. Han var rådgiver for tre franske konger.

Han ble kreert til kardinal den 24. mars 1568 av  pave Pius V.

Referanser

Eksterne lenker
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Franske kardinaler
Franske katolske prester
Franske cisterciensere
Don DeLillo

Don DeLillo, egentlig Donald Richard DeLillo (født 20. november 1936 i The Bronx, New York) er en amerikansk forfatter. Han er en av de mest anerkjente nålevende amerikanske forfattere, og er ansett som en hovedfigur innen postmoderne litteratur. DeLillo har vært en referanse for yngre amerikanske forfattere som Bret Easton Ellis og David Foster Wallace.

Blant Don DeLillos mest kjente bøker er romanene White Noise (1985), Underworld (1997) og Mannen som faller (2007).

Bibliografi

Utgivelser på norsk 
 Kroppskunstneren, oversatt av Halfdan Freihow, Gyldendal 2002 
 Cosmopolis,  oversatt av Halfdan W. Freihow, Gyldendal 2003
 Underverden, oversatt av Kari Risvik og Kjell Risvik, 2003
 Mannen som faller, oversatt av Mona Lange, Gyldendal 2007
 Omegapunktet, oversatt av Mona Lange, Gyldendal 2010
 Hvit støy, oversatt av Erik Næshagen, bearbeidet og omarbeidet av Brit Jahr, Gyldendal 2011
 Vekten, oversatt av Knut Johansen, Gyldendal 2012	
 Engelen Esmeralda. Ni noveller, oversatt av Knut Johansen, Gyldendal 2012

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider 

Forfattere fra USA
Personer fra USA av italiensk opphav
Personer fra New York City
Betty Davis

Denne artikkelen er om sangeren Betty Davis og ikke skuespilleren Bette Davis.

Betty Davis (født Betty Mabry; 26. juli 1944, død 9. februar 2022) var en amerikansk sangerinne, og Miles Davis' andre kone.

Tidlig karriere 
Betty Davis flyttet til New York City i 1960-årene og arbeidet som modell og sanger. Her møtte hun flere andre musikere inkludert Jimi Hendrix og Sly Stone. Hun møtte Miles Davis i 1967 og giftet seg med han i september 1968. I løpet av det ene året de var gift hadde hun stor innflytelse på Miles. Hun var mer enn bare forsidepike og en sangtittel i Miles Davis-albumet Filles de Kilimanjaro, Betty bidro til å plante frøet til Miles framtidige eksperimenter med å introdusere trompeten til psykedelisk rock-gitaristen Jimi Hendrix og funk-nyskaperen Sly Stone. Jimis vennskap med Miles hjalp til åpne trompetspilleren for nye ideer om jazz.

Ryktet sier at Jimi og Betty hadde et forhold (noe Betty har benektet) som framskyndet slutten på ekteskapet med Davis, men Jimi og Miles beholdt vennskapet og i 1970 så Miles hvor hans og Jimis musikk krysset hverandre. Miles' album Bitches Brew forandret jazzen ugjenkallelig og ledet den i tidsepoken med  jazz-fusion. Ingen har snakket om hvor Miles fikk tittelen fra, men mange spekulerer i om ikke Miles subtilt ga en hyllest til kvinnen, hvis kryssende forhold sporet til albumets opphav. Det er vanskelig å si hvor mange av Bettys sanger som igjen var inspirert av Miles. Han skrev to dikt til henne og det er lett å forestille seg at han er målet til Bettys alltid tilstedeværende og utvetydige «he».

Karriere 
I 1973 ble hennes første album Betty Davis utgitt. Det inneholdt imponerende tekster og var veldig funky med sanger som «Anti Love Song». Betty Davis hadde ikke suksess som sanger. Hennes åpne seksuelle holdning var kontroversiell på den tiden. Noen av hennes forestillinger ble boikottet og hennes sanger ikke spilt på radio etter press fra religiøse grupper. Betty Davis ga ut to studioalbum til: They Say I'm Different (1974) og Nasty Gal (1975). Disse albumene ble heller ingen kommersielle suksesser. Hun ga opp og vendte tilbake til Pennsylvania. Materialet fra et opptak i 1979 ble til slutt til to nye album: Hangin' out in Hollywood (1995) og Crashin' from Passion (1996). Et samlealbum, Anti Love: The Best of Betty Davis, ble gitt ut i 2000.

Diskografi

Singler

Studioalbum

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Sangere fra USA
Personer fra Pittsburgh
Personer fra Orange County i Nord-Carolina
Vrådal

Vrådal er ei bygd i Kviteseid kommune i Telemark. Bygdesentrum er Eidstod som ligger der hvor Vråvatn munner ut i Nisser. Næringsgrunnlaget er turisme (hoteller, camping og skisenter), småindustri og litt skogsdrift. Vrådal kirke er ei langkirke bygget i 1886. Vrådal panorama har skisenter om vinteren med en 8 seters stolheis, tilsammen 8 trekk. Om sommeren er det skatepark, downhill løype for sykkel, og gondolbane til Tverrfjellet. Vrådal golfbane kom i 2013, dette er en 9 hulls golfbane, den ligger på Fossøy som er en øy i Nisser.

Navnet kommer sannsynligvis av det gammelnorske «vrá/ró» som betyr «ro/krok», gjerne brukt om gårder som lå litt avsides, men det kan også komme av at dalen gjør en sving, altså er krokete. 

Bygda ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret.

Referanser

Eksterne lenker 
 Vrådal turistservice
 Reisebrev fra Vrådal ca. 1933 
 Kviteseid kommune

Bosetninger i Kviteseid
Tidligere tettsteder i Vestfold og Telemark
Jean-Jacques Dessalines

Jean-Jacques Dessalines (født 20. september 1758 i Grande-Rivière-du-Nord i Saint-Domingue, død 17. oktober 1806 i Port-au-Prince i Haiti) var lederen for den haitiske revolusjon og utnevnte senere seg selv til keiser av Haiti under navnet Jacques I.

Dessalines forsøkte å opprettholde driften på sukkerplantasjene som var viktige for Haitis økonomi uten bruk av slaveri. Dette ble veldig upopulært hos arbeiderne. Han krevde at alle svarte enten skulle jobbe på plantasjene eller tjenestegjøre som soldater i hans hær. Han gjorde det ulovlig for de hvite (mesteparten av den hvite befolkningen hadde allerede flyktet fra Haiti) å eie eiendom og inndro eiendom med makt. Hans mål var å sentralisere mesteparten av sukkerproduksjonen enten til seg selv, sine medhjelpere eller staten. Da han kom til makten krevde han at alle hvite franskmenn på Haiti skulle massakreres.

Under hans styre ble Haiti delt i to leire, den svarte befolkningen som bodde på landsbygda og mulattene, som var lysere i huden, levde i byene og dominerte i politikk og næringsliv. 

Han ble offer for en konspirasjon, som inkluderte både Henri Christophe og Alexandre Pétion, som skulle komme til å etterfølge ham.

Haitis nasjonalsang, La Dessalinienne, er oppkalt etter ham.

Referanser

Eksterne lenker 
 The Louverture Project: Jean-Jacques Dessalines (Engelsk)

Personer fra Haiti Nord
Aktivister
Vesterålen Online

Vesterålen Online er en norsk nettavis, etablert i Bø i Vesterålen i 1998 av gründeren Ben-Tommy Eriksen (NorNet AS). Vesterålen Online er regional nettavis for distriktet Vesterålen, nærmere bestemt kommunene Andøy, Bø, Hadsel, Øksnes og Sortland. Avisen dekker også til en viss grad Lødingen. Konstituert ansvarlig redaktør er Vidar Eliassen.

Nettavisdriften ble i 2003 skilt ut i et eget selskap, VOL Vesterålen Online AS. Eierskapet var da NorNet AS som største eier på 80 %, Bjørg Dreyer 10 % og Rune Eriksen 10 %. Senere ble 20 % av NorNets aksjer solgt til Erik Jenssen.

I 2008 solgte NorNets sine sine 60 % til Harstad Tidende Gruppen, mens de resterende 40 % ble eid av ansatte i selskapet, frem til også disse solgte sine aksjeposter til Harstad Tidende Gruppen våren 2013. Hovedkontoret ble i 2005 flyttet fra Haugen i Bø til Sortland.  

Selskapet sysselsetter i 2017 7 heltidsansatte.

Andre aviser i Vesterålen
Andøyposten
Bladet Vesterålen
Vesteraalens Avis
Øksnesavisa

Kilder 
Vesterålen Online: Historien om VOL (26. oktober 2009, oppdatert 29. oktober 2012)

Eksterne lenker 
 
Vesterålsnytt

Nettaviser i Nordland
Polaris Media
Kultur i Sortland
Kultur i Bø (Vesterålen)
Vesterålen
Etableringer i 1998
Næringsliv i Sortland
USAs uavhengighetserklæring

USAs uavhengighetserklæring (på engelsk Declaration of Independence) er det dokumentet hvor de tretten koloniene i USA erklærer seg uavhengige fra Storbritannia og angir grunnlaget for dette. Selv om de i begynnelsen ikke hadde noen brukbare begrunnelser, klarte de å overtale enkelte britiske politikere (som John F. Waynes) til å støtte deres frigjøring. Dokumentet ble ratifisert av den kontinentale kongressen 4. juli 1776. Denne datoen blir feiret som USAs uavhengighetsdag. En kopi av dokumentet er på utstilling i nasjonalarkivet i Washington, DC. Den ekte erklæringen er utstilt inne i presidentens kontor, og kun presidenten og andre amerikanske politikere har tilgang til den. Uavhengighet for de nordamerikanske koloniene ble godtatt av Storbritannia 3. september 1783 ved fredsavtalen i Paris.

Uavhengighetserklæringen ble i hovedsak utarbeidet av Thomas Jefferson. Det er et dokument som har hatt stor betydning for andre lands og folks kamp for selvbestemmelse. Tankene bak dokumentet er blant annet sterkt inspirert av den britiske filosofen John Locke. Den norske riksforsamlingen i 1814 var blant annet preget av arven fra USAs uavhengighetserklæring da den norske grunnloven ble utarbeidet.

De som signerte erklæringen
Den første som skrev under, og den mest kjente signaturen er av John Hancock. To fremtidige presidenter, Thomas Jefferson og John Adams, var blant de som signerte erklæringen. Edward Rutledge (26 år) var den yngste og Benjamin Franklin (70) den eldste. Totalt 56 personer undertegnet erklæringen og representerte de nye statene. De var, fra nord til sør:

 New Hampshire: Josiah Bartlett, William Whipple, Matthew Thornton
 Massachusetts: Samuel Adams, John Adams, John Hancock, Robert Treat Paine, Elbridge Gerry
 Rhode Island: Stephen Hopkins, William Ellery
 Connecticut: Roger Sherman, Samuel Huntington, William Williams, Oliver Wolcott
 New York: William Floyd, Philip Livingston, Francis Lewis, Lewis Morris
 New Jersey: Richard Stockton, John Witherspoon, Francis Hopkinson, John Hart, Abraham Clark
 Pennsylvania: Robert Morris, Benjamin Rush, Benjamin Franklin, John Morton, George Clymer, James Smith, George Taylor, James Wilson, George Ross
 Delaware: George Read, Caesar Rodney, Thomas McKean
 Maryland: Samuel Chase, William Paca, Thomas Stone, Charles Carroll of Carrollton
 Virginia: George Wythe, Richard Henry Lee, Thomas Jefferson, Benjamin Harrison, Thomas Nelson jr, Francis Lightfoot Lee, Carter Braxton
 Nord-Carolina: William Hooper, Joseph Hewes, John Penn
 Sør-Carolina: Edward Rutledge, Thomas Heyward, jr, Thomas Lynch, jr, Arthur Middleton
 Georgia: Button Gwinnett, Lyman Hall, George Walton

 
1776 i USA
GIF Sundsvall

GIF Sundsvall er en svensk fotballklubb fra byen Sundsvall. Klubben ble dannet 25. august 1903. 

I 2005 rykket de ned fra Allsvenskan til Superettan. 27. oktober 2007 rykket klubben opp igjen til Allsvenskan etter at de klarte å vinne 4-2 mot Ljungskile SK i siste kamp den sesongen. I 2008 rykket ned ned fra Allsvenskan igjen, og rykket ikke opp igjen før til 2015.

Tomas Brolin og Øyvind Svenning har tidligere spilt for klubben, mens nordmannen Per Joar Hansen har vært trener for klubben i to perioder. Jan Halvor Halvorsen har også trent klubben.

GIF er en forkortelse for "Godtemplarnas Idrotts Förening" (IOGT).

Spillerstall 
Oppdatert 6. april 2022.

Utlånte spillere

Referanser

Eksterne lenker
 GIF Sundsvall – offisiell side

Fotballag i Sverige
Fotballag etablert i 1903
1903 i Sverige
GIF Sundsvall
Liste over damplokomotiv i Norge

Damplokomotiver ble brukt i Norge fra 1851. De tre første lokomotivene kom til anlegget av Hovedbanen mellom Oslo og Eidsvoll. Den offisielle dampdriften på norske jernbaner opphørte 31. oktober 1970 da beredskapen med damplokomotiver i reserve på Hamar stasjon ble avviklet. De siste regulære damptrukne togene i Norge, var pukktog på Numedalsbanen som også sluttet høsten 1970. Året etter ble damplok benyttet av NSB ved et par anledninger i forbindelse med flytting av damplokomotiver og et filmoppdrag. Etter dette har damplokomotiver i Norge vært i bruk i forbindelse med kjøring av museumstog i regi av Norsk Jernbanemuseum, de faste museumsbanene eller Norsk Museumstog (undergruppe av Norsk Jernbaneklubb).

Damplokomotiver i Norge har vært brukt i hvert fall på sporviddene 600 mm, 750 mm, 1000 mm, 1067 mm og 1 435 mm (normalspor).

Følgende dampdrevne normalsporede lokomotivtyper har vært brukt ved Norges Statsbaner:

 NSB type 1
 NSB type 2 (bl.a. Norsk Jernbanemuseums nr. 17 "Caroline")
 NSB type 3
 NSB type 4
 NSB type 5
 NSB type 6
 NSB type 7
 NSB type 8
 NSB type 9
 NSB type 10
 NSB type 11
 NSB type 12
 NSB type 13
 NSB type 14
 NSB type 15
 NSB type 16
 NSB type 17
 NSB type 18
 NSB type 19
 NSB type 20
 NSB type 21
 NSB type 22
 NSB type 23
 NSB type 24
 NSB type 25
 NSB type 26
 NSB type 27
 NSB type 28
 NSB type 29
 NSB type 30
 NSB type 31
 NSB type 32
 NSB type 33
 NSB type 34
 NSB type 35
 NSB type 36
 NSB type 37
 NSB type 38
 NSB type 39
 NSB type 40
 NSB type 41
 NSB type 42
 NSB type 43
 NSB type 44
 NSB type 45
 NSB type 46
 NSB type 47
 NSB type 48
 NSB type 49 (Dovregubben)
 NSB type 50
 NSB type 51
 NSB type 52
 NSB type 53
 NSB type 54
 NSB type 55
 NSB type 56
 NSB type 61 (Gammeltysker)
 NSB type 63 (Stortysker)

Typene 61 og 63 er opprinnelig tyske lokomotiver som ble tatt til Norge av tyskerne under krigen i 1940-1945. De aller fleste ble etterlatt ved krigens slutt, og inngikk etterhvert formelt i NSBs lokomotivpark. Type 61 er opprinnelig tysk type BR 57.10, og type 63 er opprinnelig tysk type BR 52.

Også på Svalbard var det en rekke damp lokomotiver i forbindelse med gruvedriften, se Jernbane på Svalbard.

Se også
Norsk_damplokomotivteknologi

Jernbane i Norge
Damplokomotiver i Norge
Damplokomotiv
Løkken Verk

Løkken Verk er et tettsted i Orkland kommune i Trøndelag. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Løkken Verk ble anlagt etter at det i 1652 ble funnet kobbermalm i området.

Navn 
Navnet Løkken er hentet fra en gård som lå på stedet da kobberet ble funnet på 1600-tallet. På folkemunne kalles stedet gjerne Løkken, men det offisielle navnet er Løkken Verk. En person fra Løkken Verk kalles en «løkkenbøgg».

Historikk 

Malmforekomsten på Løkken Verk var opprinnelig på omtrent 30 millioner tonn, og var den største forekomst av kobberholdig svovelkis som er funnet i Norge. Det var gruvedrift i området i 333 år, fra 1654 til 1987. Fram til 1845 foregikk den på kobber, med røsting og smelting av kobbermalm. I 1851 ble driften omlagt til kisdrift der kisen som ble eksportert hovedsakelig var råstoff for svovelsyreproduksjon. 

Etter at produksjonen ble stoppet i 1853 ble driften gjenopptatt i 1891. I perioden 1931–1962 ble det produsert elementært svovel og kobbermatte etter «Orkla-prosessen» av kobberholdig kis. Denne virksomheten foregikk i smelteverket på Thamshavn. Historien om gruvedrifta er skildret på Orkla Industrimuseum som ligger på Løkken Verk. 

Gruvedrifta ble fra 1904 drevet under navnet Orkla Grube-Aktiebolag, som senere ble det store industrikonsernet Orkla. Fremdeles pleier Orkla å sende nyansatte på studietur til Løkken for å lære om det som er grunnlaget for bedriftens historie.

Jernbanestrekningen Thamshavnbanen har endeholdeplass på Løkken Verk. Den ble bygget for å frakte kopperkis fra Løkken Verk til Orkdalsfjorden, men er nå en museumsjernbane og frakter turister.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 ORKLA Industrimuseums hjemmesider

Tettsteder i Trøndelag
Bosetninger i Orkland
Kulturminner i Orkland
Tidligere bergverk i Norge
Orkla ASA
Etableringer i 1654
Historiske kobberverk
Virgilijus Alekna

Virgilijus Alekna (født 13. februar 1972 i Terpeikiai) er en litauisk friidrettsutøver.

Den 2,00 m høye Alekna har vært i verdenseliten i diskos i et tiår. Han har fremfor alt hatt mange dueller med tyskeren Lars Riedel. I 1990-årene vant Riedel de aller fleste internasjonale mesterskapene. Etter flere visitter på seierspallens lavere trinn, kunne Alekna endelig stige til topps under OL 2000 i Sydney. Fire år senere forsvarte han den olympiske tittelen i Athen, men først etter at mannen som kastet lengst, ungareren Robert Fazekas, avla en positiv dopingprøve.

I 2003 vant Alekna verdensmesterskapet i Paris, og gjentok bedriften under VM 2005 i Helsingfors. Aleknas personlige rekord er på 73,88 m.

Alekna var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fødsler i 1972
Personer fra Kupiškis kommune
Litauiske diskoskastere
Olympiske mestere for Litauen
Olympiske bronsemedaljevinnere for Litauen
Verdensmestere i friidrett for Litauen
VM-sølvmedaljevinnere i friidrett for Litauen
Europamestere i friidrett for Litauen
Diamond League-vinnere
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 1996
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1996
Medaljevinnere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2004
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2004
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 1995
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 1997
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 1999
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 2001
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 2003
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 2005
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 2007
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 2009
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 2011
Deltakere for Litauen under VM i friidrett 2013
Deltakere for Litauen under EM i friidrett 1994
Deltakere for Litauen under EM i friidrett 1998
Deltakere for Litauen under EM i friidrett 2002
Deltakere for Litauen under EM i friidrett 2006
Deltakere for Litauen under EM i friidrett 2014
EM-bronsemedaljevinnere i friidrett for Litauen
Lars Riedel

Lars Riedel (født 28. juni 1967 i Zwickau) er en tysk friidrettsutøver. Han er en av tidenes beste diskoskastere.

Han ble olympisk mester i diskos under OL 1996 i Atlanta, og har i tillegg blitt verdensmester hele fem ganger.

Meritter 
 Olympisk mester i Atlanta 1996
 Verdensmester 5 ganger (1991, 1993, 1995, 1997, 2001)
 Europamester 1998
 Bronse i VM 1999
 Sølv i OL 2000

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske diskoskastere
Olympiske mestere for Tyskland
Olympiske sølvmedaljevinnere for Tyskland
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 1996
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1996
Medaljevinnere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 2004
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2004
Verdensmestere i friidrett
Europamestere i friidrett
Personer fra Zwickau
Deltakere for Tyskland under VM i friidrett 1997
Deltakere for Tyskland under EM i friidrett 1994
Fødsler i 1967
Deltakere for Tyskland under EM i friidrett 1998
Tirunesh Dibaba

Tirunesh Dibaba (amharisk: ጥሩነሽ ዲባባ, født 1. juni 1985) er en etiopisk friidrettsutøver, og verdensrekordholder på 5 000 meter. Hun er tre ganger olympisk mester og fire ganger verdensmester.

Under VM 2003 i Frankrike, da hun var 18 år, vant hun gull på 5 000 meter, og under OL 2004 i Athen vant hun bronse på 5 000 meter. Under VM 2005 i Helsingfors tok hun gull på 10 000 meter. Denne gangen kunne hun feire tredobbelt etiopisk triumf sammen med Berhane Adere og søsteren Ejegayehu Dibaba. Hun gjentok bedriften og ble på nytt verdensmester på 10 000 meter under  VM 2007 i Osaka.

Det foreløpige toppunktet i karrieren kom da hun vant gullmedalje på både 5 000 og 10 000 meter under OL 2008 i Beijing. Ved OL 2012 i London forsvarte hun OL-gullet på 10 000 meter,

Personlige rekorder 
 5 000 meter: 14.11.15 (ny verdensrekord, Bislett, 6. juni 2008)
 10 000 meter: 29.54,66 (Beijing, 15. august 2008)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Personer fra Oromiya
Etiopiske langdistanseløpere
Olympiske mestere for Etiopia
Olympiske bronsemedaljevinnere for Etiopia
Verdensmestere i friidrett for Etiopia
Verdensmestere i terrengløp
Afrikamestere i friidrett
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Etiopia under Sommer-OL 2004
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2004
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Etiopia under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Etiopia under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Etiopia under VM i friidrett 2013
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Etiopia under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Verdensrekordsettere i friidrett