alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Valgus

Valgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster. Det finnes én art i Nord-Europa, men den er ikke funnet i Norge.

Utseende 
Nokså små (den nordeuropeiske arten 6-10 millimeter) skarabider, svarte med flekker av lyse skjell. Det er tydelig forskjell på kjønnene. Pronotum har to lengdekjøler, dekkvingene dekker ikke hele bakkroppen.

Levevis 
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i Nord-Amerika, Asia og Europa, dessuten finnes det én art i Sør-Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabeidae Latreille, 1806
 Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842 
 Stamme Valgini Mulsant, 1842
 slekten  Valgus Scriba, 1790 – 8 arter, i Europa:
 Valgus hemipterus (Linnaeus, 1758) – finnes i Danmark, ikke i Norge
 Øvrige arter:
 Valgus albomaculatus Kraatz, 1896
 Valgus arabicus Nonfried, 1895
 Valgus californicus Horn, 1870
 Valgus canaliculatus (Olivier, 1789)
 Valgus cristatus Gestro, 1891
 Valgus distinctus Nonfried, 1895
 Valgus fuscatus  Kraatz, 1896
 Valgus heydeni Semenov, 1891
 Valgus koreanus Sawada, 1944
 Valgus okajimai Kobayashi, 1994
 Valgus parvicollis Fairmaire, 1891
 Valgus parvulus Burmeister & Schaum, 1840
 Valgus quadrimaculatus  Kraatz, 1883
 Valgus savioi Pic, 1928
 Valgus seticollis (Palisot de Beauvois, 1805)
 Valgus smithii W.S. MacLeay, 1838
 Valgus sumatranus Gestro, 1891
 Valgus thibetanus Nonfried, 1891
 Valgus tonkinensis Arrow, 1944
 Valgus oeningensis Heer, 1862 - fossil art fra miocen

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skarabider s. 270-279.
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1790
Frans van der Lugt

Frans van der Lugt, mest kjent som pater Frans, (født 10. april 1938 i Haag, død 7. april 2014 i Homs) var en jesuittprest, opprinnelig fra Nederland, som ble skutt og drept mens han arbeidet for den utsatte kristne og muslimske befolkningen i Homs under borgerkrigen i Syria.

Liv og virke

Bakgrunn 
Frans van der Lugt var født inn i en familie med bankfolk, faren  Godefridus Wilhelmus Antonius van der Lugt var direktør for Nederlandsche Landbouwbank og broren Godfried hadde ledende posisjoner i den nederlandske Postbanken og ING Groep. Selv var han utdannet psykolog og arbeidet som psykoterapeut.

Inn i jesuittordenen 

7. september 1959 gikk han inn i Jesuittordenen hvor han arbeidet innen skolegang og utdannelse. I årene 1964-1966 var han i Libanon hvor han studerte arabisk. Han tilhørte da jesuittenes ordensprovins for Det nære østen og Maghreb. Han ble ordinert til prest 29. mai 1971.

Syria 
I 1966 reiste han til Syria hvor han bodde resten av livet. Van der Lugt startet et nærmiljøsenter og et landbruksprosjekt i 1980 kalt Al-Ard (Jorden) rett utenfor Homs, som ga arbeid til psykisk utviklingshemmede.

I 1992 ble han utnevnt til ridder av den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen.

Under borgerkrigen 

De siste årene arbeidet han i selve Homs, hvor han arbeidet på et lokalt kloster hvor han tok vare på syke og sultne mennesker som følge av krigen. Han fikk internasjonal oppmerksomhet tidlig på året 2014 hvor han sto bak en rekke videoer på YouTube hvor han appellerte til det internasjonale samfunnet om hjelp til den lidende befolkningen i den beleirede byen som han omtalte som «en lovløs jungel». han nektet å forlagte byen, til tross for den farlige situasjonen

I februar 2014 meldte The Economist at han sannsynligvis var den eneste europeeren igjen i byen, og han ble igjen fordi han var «sin flokks hyrde» Han avslo et tilbud om å bli evakuert i en FN-operasjon i februar, som redde  mennesker ut av den beleirede byen. Han nektet å oppgi sitt kall om å hjelpe og støtte den sultende lokalbefolkningen, både kristne og muslimer.

Pater Frans var kjent for å bistå både kristne og muslimer på like fot. Al-Ard-senteret ønsket å fremme dialog mellom mennesker med forskjellig tro.

Drapet 
Pater Frans ble skutt med to skudd i hodet 7. april 2014, 75 år gammel. Han skal ha blitt tatt i sitt hjem i klosteret og skutt ham utenfor. Ifølge guvernøren i Homs-guvernement, Talal al-Barazi, ble han drept av personer i tilknytning til An-Nuṣrah-fronten. Han var den andre utenlandske jesuitten som ble et offer som følge av borgerkrigen i Syria, da Paolo Dall'Oglio ble kidnappet 2013. En talsmann for Vatikanet uttrykte stor smerte over pater Frans' død, ifølge BBC, og den nederlandske utenriksminister Frans Timmermans kalte drapet på ham «feigt».

Han er blitt omtalt som et av de sterkeste eksemplene på menneskelig verdighet under borgerkrigen.

Referanser 

Nederlandske jesuitter
Nederlandske katolske prester
Katolske martyrer
Personer drept med skytevåpen
Terrorofre
Personer fra Haag
Birzeit universitet

Birzeit Universitet (arabisk: جامعة بيرزيت‎), forkortet BZU, er et offentlig universitet i Birzeit, ikke langt fra Ramallah. BZU er det eldste universitetet i Palestina.

Referanser 

Universiteter
Palestina
Saantin sijte

Saantin sijte eller Essand reinbeitedistrikt er en sørsamisk sijte og et reinbeitedistrikt sør for E14/Stjørdalselva i kommunene Meråker, Stjørdal, Selbu og Tydal i Trøndelag. Sijten har også beiteområder i Åre kommune i Sverige.

Sijten dekker et område på 2 324 km² og har inntil 4 500 rein. Det er ni siidaandeler i sijten. Sør for distriktet ligger Gåebrien sijte, i nord ligger Gaske-laanten sijte; i øst grenser distriktet til Handölsdalens sameby på svensk side. Årsrytmen i beitemønsteret i området går nord-sør; med vår-, sommer- og høstbeiter i den nordlige delen. Distriktet bruker Fæmund reinbeitedistrikt nord og vest for Femunden som vinterbeite, sammen med Gåebrien sijte. Områder i Meråker kan også brukes til vinterbeite.

Både den sørsamiske navnet Saanti og det norske navnet viser til Essandsjøen i Tydal. Navnet skrives Saanti i nominativ, og med en tilføyd genitivs-n i sammenstillinger som Saantin sijte.

Distriktet var part i Selbusaken i 2001, som fastslo retten til beite på privat grunn innenfor reinbeitedistriktets grenser.

Referanser 

Sørsamisk reindrift
Meråker
Stjørdal
Selbu
Tydal
Megabasini

Se Systematisk inndeling

Megabasini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
En middelsstor, lysbrun trebukk, dekkvingene med et par mørkt rødbrune, langstrakte flekker ved ytterkanten i bakre del. Pronotum har en lang og skarp pigg midt på sidekanten. På dekkvingene, som er sterkt tilsmalnet bakover, er det to par lange pigger i den indre delen - ett par nær ytterkanten og ett nær midten. Dessuten har dekkvingene en kort pigg i midten.

Utbredelse 
Arten lever i det sørøstlige Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Megabasini J. Thomson, 1864
 Slekten Megabasis Audinet-Serville, 1835
 Megabasis speculifera (Kirby, 1818)

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bilder av Megabasis speculifera

Lamiinae
Microcymaturini

Se Systematisk inndeling

Microcymaturini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Nokså små, brunlige trebukker med sylindrisk kroppsform. Antennene er svært kraftige, med lange, mørke hår.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tropisk Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Microcymaturini Breuning & Téocchi, 1985
 Slekten Microcymatura Breuning, 1950
 Microcymatura antennalis Breuning, 1950
 Microcymatura discalis Breuning, 1968
 Microcymatura flavipennis Báguena & Breuning, 1958
 Microcymatura flavodiscalis Báguena & Breuning, 1958
 Microcymatura holonigra Breuning, 1954
 Microcymatura macrophthalma Báguena & Breuning, 1958
 Microcymatura microphthalma Téocchi, 1988
 Slekten Paracorus Breuning, 1969
 Paracorus mirei Breuning, 1969
 Paracorus praecox (Kolbe, 1894)
 Slekten Pericorus Téocchi, 1997
 Pericorus piliger (Kolbe, 1894)

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Microcymatura antennalis 

Lamiinae
Lauvlielva kraftverk

Lauvlielva kraftverk er et vannkraftverk i Saltstutlia på Aust-Torpa i Nordre Land kommune i Innlandet fylke.

Kraftverket ble satt i drift i april 2012, og utnytter et fall på 145 meter i Lauvlielva, ved hjelp av en fangdam og rørgate. Lauvlielva ligger litt sør for Dokkfløyvatnet. Vatnet fra kraftverket kommer ut i Dokka(elv).

Det er installert en peltonturbin på 800 kW. Normal årsproduksjon er stipulert til 2,6 GWh og regnes som et småkraftverk.

Kraftverket er bygd og eid av Lauvlielva kraft, som er de lokale grunneierne. Kraften blir solgt til VOKKS.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Spetals verk AS
 Bystøl AS (arkiv)

Småkraftverk i Innlandet
Torpa
Kraftverk i Nordre Land
Kraftverk etablert i 2012
Randsfjordvassdraget
Moneilemini

Se Systematisk inndeling

Moneilemini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, svært tettbygde, blankt svarte trebukker.

Levevis 
Billene lever i ørkener og ørkenaktige områder og er knyttet til kaktus-arter.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tørre områdene i det Nord-Amerika, fra det sørvestlige Canada i nord til det sentrale Mexico i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Moneilemini J. Thomson, 1864
 Slekten Moneilema LeConte, 1852
 Moneilema albopictum White, 1856
 Moneilema annulatum (Say, 1824)
 Moneilema appressum LeConte, 1852
 Moneilema armatum LeConte, 1853
 Moneilema aterrimum Fisher, 1931
 Moneilema blapsides (Newman, 1838)
 Moneilema crassipes Fisher, 1931
 Moneilema ebeninum Bates, 1885
 Moneilema gigas LeConte, 1873
 Moneilema longipes White, 1856
 Moneilema manni Psota, 1930
 Moneilema mexicanum Fisher, 1926
 Moneilema michelbacheri Linsley, 1942
 Moneilema opuntiae Fisher, 1928
 Moneilema punctipennis Fisher, 1926
 Moneilema rugosissimum Casey, 1924
 Moneilema semipunctatum LeConte, 1852
 Moneilema subrugosum Bland, 1862
 Moneilema variolare J. Thomson, 1867
 Moneilema wickhami Psota, 1930

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri over artene 

Lamiinae
Stålsåpe

Stålsåpe er et stykke rustfritt stål med form som et såpestykke. Dens angivelige funksjon er å nøytralisere eller redusere sterk lukt fra hendene etter håndtering av fisk, løk, hvitløk og lignende.

Til tross for at stålsåpe selges av anerkjente forhandlere, mangler tilsynelatende vitenskapelig bevis for stålsåpens effekt. En hypotese er at disse såpene virker ved å binde opp svovelforbindelsene som finnes i matvarer som løk, hvitløk og fisk.

Referanser

Kjøkkenutstyr
Hygiene
Pseudovitenskap
Stål
Chris Klebl

Chris Klebl (født 5. januar 1972 i Düsseldorf i Tyskland) er en amerikansk funksjonshemmet langrennsløper, som konkurrerer i sitteski. Han konkurrerte for USA fram til 2011 og har konkurrert for Canada fra VM i 2011. Han har deltatt i tre paralympiske vinterleker, og ble i 2014 paralympisk mester på 10 km. I VM i 2011 ble han verdensmester på 15 km.

Bakgrunn 
Klebl er født i Düsseldorf i Tyskland, men som USA-amerikansk statsborger. Han vokste opp i Østerrike, der han drev mye med ski og snowboard, og flyttet til USA i 1987. I 2005 hadde han en snowboardulykke, der han pådro seg en ryggmargsskade som gjorde at han ble lam fra livet og ned. Han bodde noen år på Hawaii, der han jobbet som massør, før han flyttet til California, og begynte med håndsykling. Deretter flyttet han til Colorado, der han begynte med sitteski,og tre måneder senere deltok han i verdenscupen i 2005.

Idrettskarriere 
Han debuterte i verdenscupen i 2005, i et løp i Klosters i Sveits, der han kom på 10.-plass på 15 km. Han deltok også i VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2005 i Fort Kent, der han kom på 17.-plass på 15 km og 18.-plass på 10 km. 

Året etter deltok han ved Paralympiske vinterleker 2006 i Torino, der han kom på 11.-plass på 15 km, 18.-plass på 10 km og 23.-plass på 5 km. I 2007 fikk han sin første verdenscupseier, der han vant 16 km i et verdenscuprenn i Mt. Washington i Canada. Han fikk også mange andreplasser i verdenscupen denne sesongen. 

Han deltok igjen i VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2009. Hans beste plassering ble fjerdeplass på 15 km, og i tillegg kom han på sjetteplass på 10 km og syvendeplass på sprinten. I Paralympiske vinterleker 2010 deltok han bare på 15 km, der han kom på åttendeplass. 

Før han flyttet til Canada rakk han å vinne til sammen 11 nasjonale mesterskap i USA. Han flyttet til Canmore, og representerte Canada i VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011 i Khanty Mansiysk. Der vant han sin første VM-tittel; han vant 15 km, og fikk i tillegg sølv på sprinten og fjerdeplass på 10 km. Samme år vant han tre canadiske titler, da han vant 7,5 km, 10 km og sprinten i det canadiske mesterskapet. 

Neste VM gikk ikke like bra for Klebl. I VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2013 fikk han 13.-plass på sprinten som beste resltat. I tillegg kom han på 19.-plass på den lange distansen og 21.-plass på mellomdistansen. 

I Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji ble han paralympisk mester på 10 km. Han kom ellers på femteplass på sprinten og sjetteplass på 15 km, og han deltok også på det canadiske stafettlaget som kom på tiendeplass på 4 x 2,5 km.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil hos Canadas paralympiske komité 
 Profil hos Canadas langrennsforbund
 Profil hos Sotsji 2014 

Canadiske handikappidrettsutøvere
Canadiske langrennsløpere
Verdensmestere i langrenn
Paralympiske mestere for Canada
Paralympiske sølvmedaljevinnere for Canada
Deltakere for USA under Paralympiske vinterleker 2006
Deltakere for USA under Paralympiske vinterleker 2010
Deltakere for Canada under Paralympiske vinterleker 2014
Langrennsløpere under Paralympiske vinterleker 2014
Personer fra Düsseldorf
Morimonellini

Se Systematisk inndeling

Morimonellini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Gruppen omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En middelsstor, kraftig, gråbrun trebukk. Antennene hos hannen er betydelig lengre enn kroppen, det andre antenneleddet er stort og spoleformet. Pronotum har en kraftig pigg midt på hver side. Dekkvingene er gråbrune med kraftige, mørke punkter og en rad av ovale, lyse flekker på hver side. Beina er kraftige med noe oppsvulmede lår (femorae).

Levevis 
Arten er knyttet til buksbom (Buxus sempervirens).

Utbredelse 
Arten er utbredt i Kaukasus (Georgia, Abkhasia).

Systematisk inndeling  
Arten blir noen ganger plassert i Morimopsini.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Morimonellini Lobanov et al., 1981
 Slekten Morimonella Podany, 1979
 Morimonella bednariki Podany, 1979

Kilder 
 Longocorn ID, Morimonellini
 Liste over artene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bilde av arten

Lamiinae
Nyctimenini

Se Systematisk inndeling

Nyctimenini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Nokså små, slanke, grå-brunaktige trebukker. Hannens antenner er betydelig lengre enn kroppen. Kroppsformen er forholdsvis langstrakt, beina korte.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Nyctimenini J. Thomson, 1864
 Slekten Nyctimenius Gressitt, 1951 (synomym Nyctimene J. Thomson, 1857, ikke Borkhausen, 1797)
 Nyctimenius chiangi Huang, Chen & Liu, 2014
 Nyctimenius mamutensis (Hayashi, 1975)
 Nyctimenius ochraceovittatus (Aurivillius, 1922
 Nyctimenius palawanicus (Aurivillius, 1922)
 Nyctimenius sabahensis (Hayashi, 1975)
 Nyctimenius subsericeus (Pascoe, 1866)
 Nyctimenius tristis (Fabricius, 1792)
 Nyctimenius varicornis (Fabricius, 1801)

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Nyctimenius ochraceovittaus 
 Bilde av Nyctimenius varicornis

Lamiinae
Oculariini

Se Systematisk inndeling

Oculariini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Små (vanligvis under 10 millimeter), avlange, brune trebukker.

Levevis 
Ingenting er kjent om biologien til denne gruppen.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i tropisk Afrika, med flest arter i den vestlige delen.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Oculariini Breuning, 1950
 Slekten Ocularia Jordan, 1894
 Ocularia abyssinica
 Ocularia albolineata
 Ocularia albosignata
 Ocularia anterufa
 Ocularia apicalis
 Ocularia ashantica
 Ocularia aurescens
 Ocularia brunnea
 Ocularia cineracea
 Ocularia collarti
 Ocularia decellei
 Ocularia fasciata
 Ocularia flavovittata
 Ocularia grisea
 Ocularia grisescens
 Ocularia insularis
 Ocularia juheli
 Ocularia kaszabi
 Ocularia marmorata
 Ocularia mirei
 Ocularia nigrobasalis
 Ocularia pantosi
 Ocularia pointeli
 Ocularia protati
 Ocularia quentini
 Ocularia rotundipennis
 Ocularia subashantica
 Ocularia transversefasciata
 Ocularia undulatofasciata
 Ocularia undulatovittata
 Ocularia vittata
 Ocularia vittipennis

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Longicorn ID - Oculariini

Lamiinae
Oncideropsidini

Se Systematisk inndeling

Oncideropsidini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, gråbrune trebukker. Hannens antenner er tynne og betydelig lengre enn kroppen.

Utbredelse 
Slekten Phelipara er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling  
Denne gruppen blir gjerne ført til Agapanthiini.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Oncideropsidini Aurivillius, 1922
 Slekten Phelipara Pascoe, 1866 (synonym Oncideropsis Aurivillius, 1922)
 Underslekten Balteophelipara Breuning, 1966
 Phelipara balteata Aurivillius, 1913
 Phelipara flavovittata Breuning, 1964
 Underslekten Laopeliphara Breuning, 1964
 Phelipara laosensis Breuning, 1964
 Underslekten Phelipara Pascoe, 1866 (i snever forstand)
 Phelipara affinis Breuning, 1940
 Phelipara assamana Breuning, 1967
 Phelipara clarior Breuning, 1973
 Phelipara confusa Schwarzer, 1931
 Phelipara estanleyi Vives, 2009
 Phelipara indica (Breuning, 1940)
 Phelipara lineata (Schwarzer, 1930)
 Phelipara marmorata Pascoe, 1866
 Phelipara mindanaonis (Breuning, 1980)
 Phelipara mindorana Vives, 2009
 Phelipara minor Breuning, 1940
 Phelipara moringae (Aurivillius, 1925)
 Phelipara nebulosa (Aurivillius, 1922)
 Phelipara pseudomarmorata Breuning, 1968
 Phelipara sabahensis Hüdepohl, 1995
 Phelipara saigonensis Breuning, 1943
 Phelipara submarmorata Breuning, 1960
 Phelipara subvittata Blair, 1933

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata 
 Oversikt over artene

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Onocephalini

Se Systematisk inndeling

Onocephalini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, mer eller mindre brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen hos hunnene, mye lengre hos hannene. Pronotum er nærmest sylindrisk uten pigger på sidene, omtrent så bredt som langt. Dekkvingene har markerte "skuldre" og gjerne lyse flekker eller striper.

Utbredelse 
Gruppen har en ganske begrenset utbredelse i de østlige og sørøstlige Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Onocephalini J. Thomson, 1860
 Slekten Onocephala Sturm, 1843
 Slekten Pseudoperma Dillon & Dillon, 1946
 Slekten Stethoperma Lameere, 1884

Referanser

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri over Onocephala-artene 

Lamiinae
Ola Strømman

Ola Strømman (født 7. september 1973 på Skedsmokorset) er redaksjonell utvikler/programmerer i Dagbladet/DB Medialab (1999-). Opprinnelig telematikk-ingeniør fra Høgskolen i Oslo. Tidligere programmerer i Scandinavia Online (1996-1999).

Utmerkelser 
 Årets innovasjon, 2008, medieprisene i Bergen, fra MBL 
 Rosingprisen, årets IT-Sikkerhetspris 2013 for Null CTRL
 Coin for Excellence fra Norwegian Armed Forces Cyber Defence for arbeidet med Null CTRL
European Press Prize - The Innovation Award- 2013 for Null CTRL
 SKUP-prisen 2013 for Null CTRL
 NxtMediaprisen for digitaljournalistikk, 2013, medieprisene i Bergen for Null CTRL
 Hederlig omtale i kategorien "Årets nettsak" fra Nona, Null CTRL, 2013
 Dataskup-prisen 2017 for Søppelkrisa i Oslo
 Skup-diplom 2017 Søppelkrisa i Oslo
 Hederlig omtale i kategorien "Årets digitaljournalistikk, stor redaksjon" fra Nona, Søppelkrisa i Oslo, 2018
 Dataskup-diplom 2018 for Konkursgjengangerne 
 Internasjonal Reporter-prisen 2019 for Krabbefiskets ofre 
 Dataskup-prisen 2019 for Krabbefiskets ofre

Eksterne lenker 
 Dagbladserie vant internasjonal pris - Dagbladet
 Dagbladet vant SKUP-prisen - Dagbladet
 Dagbladet stakk av med gjev datapris  - Dagbladet
 Dagbladet vant gull - Dagbladet
 - Vi er en bra gjeng i Dagbladet som prøver å gjøre gode ting - Dagbladet
 Dataskup-prisen til Dagbladet for avsløringer om søppelkrisa i Oslo 
Dagbladet vant Data-SKUP-prisen

Vinnere av SKUP-prisen