alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Harmageddon

For den amerikanske action-katastrofe-filmen fra 1998, se Armageddon (film)
Harmageddon (Armageddon) er en kristen forestilling om Guds dom over verden. Ordet kommer fra hebraisk Har-Megiddo (הַר מְגִדּוֹ‎) som betyr «Megiddos fjell». Megiddo var i fortiden en by i Israel som var et strategisk punkt hvor flere kriger ble utkjempet. Jødisk og kristen eskatologi regner med to verdener, denne og den kommende. Harmageddon innebærer dommens dag og at det deretter oppstår «en ny himmel og en ny jord». (Johannes' åpenbaring 21) Verdens undergang antas av noen å være en verdensbrann. (2 Pet 3,7-10)

Tanken om et nær forestående Harmageddon er særlig framtredende i Jehovas vitners endetidslære. Ifølge vitnenes forståelse er Harmageddon «krigen på Guds, Den Allmektiges, store dag», når «kongene på hele den bebodde jord» samler seg for å føre krig mot Jehova (Johannes' åpenbaring kapittel 16, vers 14 og 16; kapittel 19, vers 11–21). Krigen baner veien for en ny, teokratisk verdensordning der jorden skal bli omgjort til et paradis for mennesker som er lydige mot Gud. (Etter denne oppfatningen skal den fysiske verden som sådan ikke bli ødelagt i Harmageddon; det er bare den verdensordning som var influert av Satan, som går under.)

Se også 
 Dommens dag
 Bortrykkelsen

Eksterne lenker 
 

Kristen teologi
Johannes' åpenbaring
Kristne begrep
Eskatologi
Vannjet

En vannjet er et fremdriftssystem for båter etc. hvor en stråle av vann brukes som skyvekraft. Vannstrålen lages av en avskjermet impeller (propell) og en dyse, eller en sentrifugalpumpe med en dyse.  Ved å styre denne vannstrålen med spjeld kan man svinge og «bakke» båten uten bruk av ror eller gearkasse.  Kraften i strålen reguleres av turtallet på motoren, stigning på impeller og størrelse på dysen. Motorstyrke, turtall, og størrelse vannjet må stå i forhold til hverandre og båttype som skal benyttes. Dette beregnes av leverandør før installasjon. De fleste systemer for båter er utstyrt med gearkasse for å kunne sette systemet i «nøytral» og reversere vannstrømmen gjennom vannjetdysen.  Fordelen med å reversere vannstrålen er å «rense» inntaket til dysen hvis dette tettes av tang osv. Under slike forhold mister vannjeten sin kraft grunnet kavitasjon i inntaket, med dårlig kontroll over fartøyet som resultat.
Vannjet har fordeler fremfor propeller for noen anvendelsesområder. Disse fordelene gjelder vanligvis ved hurtiggående eller gruntgående operasjoner og inkluderer:
Beskyttede, roterende elementer som gir sikkerhet for skader og driftstans på grunt vann.
Økt manøvrerbarhet. Båten kan stoppes på en båtlengde fra full fart. Snues 360 grader rundt på nøyaktig samme sted.  Båten kan manøvreres sidelengs ved to eller flere vannjetinstallasjoner uten bruk av baug/hekktruster.
Brukes blant annet av forsvaret i ulike størrelse båter.
Ultra-støyfrie design for ubåter, som for eksempel Trafalgar klassen
Drivkraft for torpedoer, som for eksempel Spearfish eller Mark 48
Fritidsbåter av ulike størrelser, og typer.
Yrkesbåter opp til større hurtiggående ferger.
Vannskutere.

Mekanikk
Hans Arnt Hartvig Paulsen

Hans Arnt Hartvig Paulsen (født 12. juni 1832 i Christiania, død 5. november 1914 på Ljan i Aker) var kullhandler i Christiania.

H.A.H. Paulsen var hovedstadens største energileverandør rundt forrige århundreskifte og hadde sitt kullager på Paulsenkaia øst for Akerselvas utløp i Bjørvika. 

Paulsen var av en gammel Vinger-slekt fra Skansgården ikke langt fra Kongsvinger. Han var sønn av rittmester Bastian Paulsen og Susanne Tambs fra Fredrikshald. Han vokste opp i Øvre Vognmandsgade på Vaterland. 

I 1842 gikk faren konkurs, og Hans Arnt ble tvunget til å greie seg uten økonomisk hjelp hjemmefra. I 1846 stakk han til sjøs og seilte en tid på norske skuter mellom England og Norge. I 1851 tok han utdannelse som skipsoffiser og seilte ute på egen båt de neste tjue årene. I denne tida la han grunnlaget for formuen sin, basert på handel med tømmer til Newcastle og kull fra gruvene der tilbake til Christiania. 

Paulsen giftet seg i 1865 med Wilhelmine Timm, datter av repslager Wilhelm Timm. I løpet av en tiårsperiode slo han seg opp som en av byens rikeste menn og største skatteytere. I årene 1884 til 1909 var han eier av Nerdrumbruket ved Fetsund i Akershus. Han bygde også opp et anlegg ved munningen av Akerselva, på Paulsenkaia, som har navn etter ham. I 1899 ble kulltomtene her solgt til Christiania kommune. Fra da av trakk Paulsen seg tilbake.

«Køla-Pålsen» var også en av hovedstadens byoriginaler; en «self-made man» kjent for folkelig stil og skarpe replikker. Det går mange historier om «Køla-Pålsen». Noen bygger på virkelige hendelser; i andre tilfeller er Paulsen gjort til hovedperson i vanlige skrøner og vitser, gjerne av det grovere slaget. Mange av historien tar utgangspunkt i mannens slagkraftighet og replikkunst, en evne han nok hadde utviklet i årene til sjøs.

Paulsen og hans bedrift (H.A.H.) er foreviget i refrenget av den Oslo-patriotiske visa «Akerselva» av Vilhelm Dybwad, der det synges: «Akerselva, du gamle og graa! / Akerselva, dig holder jeg paa. / Selv om Donau er aldrig saa blaa, kan den i skjønhed aldrig dig naa. / Slike farver vist aldrig man saa, / som hvor du munder ut paa skraa, / i den yndige duftende vraa / mellem Nyland og H.A.H.» Firmanavnet H.A.H. PAULSEN KUL - COKES - VED var malt med store bokstaver på gavlen til lagerhuset på Paulsenkaia, stedet hvor det nye Munchmuseet ble reist i årene 2016-2020.

Dybwad trengte et rim til slutt i dette verset, hvor alle linjer skal rime på sluttordet blaa i første linje. Innskiften H.A.H. på lagerhuset var godt egnet, siden den var et velkjent landemerke ved utløpet av Akerselva. H.A.H. var et nødrim, ikke Paulsens kallenavn. Alle kalte ham «Køla-Pålsen».

Referanser

Kilder 
 

Norske handelsfolk
Personer begravet på Vår Frelsers gravlund
Personer fra Oslo
Norske byoriginaler
Pratovecchio

Pratovecchio er en kommune i provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.

Nabokommunene er Bagno di Romagna (FC), Castel San Niccolò, Londa (FI), Montemignaio, Pelago (FI), Poppi, Rufina (FI), Santa Sofia (FC) og Stia.

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:

Campolombardo, Casalino, Castel Castagnaio, Gualdo, Lonnano, San Donato, Tartiglia, Valiana, Villa

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i provinsen Arezzo
Byer i Toscana
Tidligere kommuner i Italia
Kommuner opphørt i 2014
Marisko

Marisko (Cypripedium calceolus) er en plante i orkidefamilien og den eneste norske representanten for underfamilien Cypripedioideae, som i motsetning til de andre orkideene har to vanlige pollenknapper.

Utseende og pollinering 
Mariskoplanter blir som regel rundt 30–50 cm lange med ugreina stengler og store, runde blader med tydelige nerver. Hver plante får 1–2 blomster som  er flere centimeter store. Blomstene består av en stor, bolleforma, gul leppe og fire (egentlig fem, men to er nesten fullstendig sammenvokst) lange, rødbrune blomsterdekkblader som peker i hver sin retning. Blomsten har også et rødprikket, glatt staminodier som fungerer som landingsplass for insekter som tiltrekkes blomsten av duften. De fleste insektene ramler imidlertid ned fra denne landingsplassen og havner i "bollen". For å komme ut igjen må insektet krype bakover mot lyset som slipper inn gjennom to "vinduer" bak i bollen og presse seg ut i bakre kant av blomsten. Før insektet slipper fri må det først passere arrflikene og deretter pollenknappene. Slik sikres krysspollinering. Undersøkelser fra Skandinavia viser at pollinatorene i hovedsak er solitære bier.

Forekomster i Norge 
Marisko er en sjelden plante, og selv om den finnes over store deler av landet er den i klar tilbakegang, og tilbakegangen forventes å fortsette.  Den finnes fra Porsgrunn i sør til Porsanger og Sør-Varanger i nord. Den finnes spredt flere steder på Østlandet, i Romsdal, i Trøndelag og mye av Nord-Norge. Noen steder finnes den i store populasjoner med hundrevis av individer. Eksempler på dette er Snåsa og Børvatnet naturreservat i Bodø som har landets to største forekomster av marisko. Planta er motivet for kommunevåpenet til Snåsa, og den var også fylkesblomst i Nord-Trøndelag, fylket som Snåsa ligger i.

Vernestatus 
Arten er oppført i Norsk rødliste for arter (2021) som sårbar (VU). Den er truet av nedbygging, skogsdrift og plukking, og er en av de plantene i Norge som har vært, og fortsatt er utsatt for florakriminalitet. Det er én av grunnene til at den er fredet.

Referanser

Se også 
 Liste over norske fylkesblomster

Eksterne lenker 
 

Orkidéfamilien
Flerfargede blomster
Gule blomster
Brune blomster
Karplanter på norsk rødliste
Fredede arter i Norge

Jomfru Maria
Strengt beskyttede floraarter i Bernkonvensjonens appendiks I
Harrow School

Harrow School, vanligvis bare kjent som Harrow, er en britisk privatskole for gutter, beliggende i Harrow on the Hill i London. Den ble grunnlagt i 1572 ved et kongebrev utstedt av dronning Elizabeth I til John Lyon, en lokal landeier, med det formål å utdanne landsbyens gutter. Lyons bestemte at Harrow skulle være kun for gutter, en tradisjon man fremdeles holder på. Harrow er en av de opprinnelige ni engelske privatskoler som angitt i «Public Schools Act 1868»

I dag har Harrow om lag 800 elever fordelt på 11 hus, de tilbyr full innkvartering for £23 625 i året. De fleste husene ble bygget i viktoriatiden da antall elever økte dramatisk og skolen begynte å ligne dagens med tanke på størrelse og uniform.

Harrow har en svært lang liste av kjente elever, blant de syv tidligere britiske statsministere; Winston Churchill og den første indiske statsminister, Jawaharlal Nehru. I tillegg har 19 tidligere elever fått Victoria Cross.

Skolen har per 2017 tre skoler i Kina- en i Beijing, en i Shanghai og en i Hongkong- og en i Bangkok i Thailand.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Harrow School offisielle nettsted (engelsk)
 Harrow Association nettsted (engelsk)
 Harrow Development Trust nettsted (engelsk)
 Hills and Saunders Photo archive (engelsk) 

Privatskoler
Skoler i Storbritannia
Etableringer i 1572
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1570-årene
1570-årene i England
Harrow
Utdanning i London
Sandnes alpinsenter

Sandnes Alpinsenter, eller Sandnesbakken som de fleste kaller den, i Sør-Varanger er norges østligste alpinsenter, beliggende bare 15 kilometer fra den norsk-russiske grensen. Alpinsenteret åpnet driften av heisen sin i desember 2002. Det er heleid av Sandnes Idrettslag og drives i stor grad på dugnad. Per 2022 består anlegget av 650 meter renntrase med 125 meter høydeforskjell, 500 meter heis levert av heisprodusenten Doppelmayr, varmebu og lysanlegg. Leder for skianlegget er Jonas Sjøkvist Karlsbakk.

Før heisen kom var det aktivitet i skibakken på Sandnes i flere tiår. Sandnes Alpinklubb ble stiftet i 1974 og klubben arrangerte flere kretsrenn i slalåm i bakken. På denne tiden og et stykke inn på 1980-årene var det også en enkel heis her, men den ble etter hvert utslitt og demontert. Aktiviteten i alpinklubben er for tiden liten og det meste av klubbens ressurser går med til å opprettholde driften av skiheisen.

Eksterne lenker 
 

Sport i Sør-Varanger
Alpinanlegg i Norge
Idrettsanlegg i Troms og Finnmark‎
Byggverk i Sør-Varanger
Luna-programmet

Luna-programmet var en serie ubemannede romfartøyer som ble sendt til månen av Sovjetunionen mellom 1959 og 1976.
>

 
Måne-sonder
Romutforskning i 1950-årene
Romutforskning i 1960-årene
Romutforskning i 1970-årene
Skorpa – Nøklan landskapsvernområde

Skorpa – Nøklan landskapsvernområde med plantelivsfredning ligger i Kvænangen kommune i Troms. Landskapsvernområdet omfatter øyene Skorpa og Nøklan og de to Høyholman. Øyene og holmene ligger i fjorden Kvænangen. Områdets størrelse er 12 713 dekar landareal, og det ble vernet i 2004. Området ble vernet for «å bevare to særpregete øyer og to holmer med deres natur- og kulturlandskap, samt planteliv knyttet til kalkbjørkeskog iblandet furu, kalkbetinget vegetasjon med forekomster av krypsivaks og kulturbetinget engvegetasjon.» (Sitat fra verneforskriften.)

Referanser

Eksterne lenker 
 Verneforskrift for Skorpa – Nøklan landskapsvernområde med plantelivsfredning

Landskapsvernområder i Troms og Finnmark‎
Kvænangens geografi
Verneområder opprettet i 2004
Skjoldungesaga

Skjoldungesaga (Skjöldunga saga) er en islandsk fornaldersaga om den danske ætten Skjoldungene. 

Sagaen er tapt, men Arngrímur Jónsson (1568–1648) har oversatt deler av den til latin, og andre deler er antatt bevart i andre sagaer, blant annet Den større saga om Olav Tryggvason (Óláfs saga Tryggvasonar en mesta, ca. 1300) og Þáttr af Ragnars sonum (Tåtten om ragnarssønnene). Noen tekstfragmenter kjent som Sögubrot af nokkurum fornkonungum í Dana- ok Svíaveldi er antatt å være basert på Skjöldunga saga, kanskje avledet fra en senere versjon av sagaen.

Skjoldungene var en ætt av danske sagnkonger, oppkalt etter stamfaren Skjold som var sønn av Odin. Blant de meste kjente fra Skjoldungætten er Fred-Frode, som blir fortalt om i Grottasongr, krigerkongene Helge og hans sønn Rolf Krake som blir fortalt om Bjarkamål, og Harald Hildetann. Antagelig var Skjoldungene historiske personer, men det som blir fortalt om dem i Skjöldunga saga er sagn, tilsvarende også i andre tekster som det angelsaksiske heltekvadet Beowulf og hos Saxo Grammaticus i Gesta Danorum fra rundt 1208.

Folkeminne
Norrøn litteratur
Fornaldersagaer
Covington County (Alabama)

Covington County er et fylke i den amerikanske delstaten Alabama. Det ligger sør i staten og grenser mot Butler County og Crenshaw County i nord, Coffee County og Geneva County i øst og mot Escambia County og Conecuh County i vest. Det har også grense mot delstaten Florida i sør.

Covington Countys totale areal er 2 704 km² hvorav 26 km² er vann. I 2000 hadde fylket 37 631 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Andalusia. 

Fylket ble etablert i 1821 og har fått sitt navn etter general Leonard Covington.

Eksterne lenker 
 

Fylker i Alabama
Fylker i USA etablert i 1821
1820-årene i Alabama
Dawn of the Black Hearts

Dawn of the Black Hearts (utgitt 1995) er et bootleg-album av det norske black metal-bandet Mayhem. Det er kjent for å ha et bilde av liket til Mayhems tidligere vokalist, Dead, som tok sitt eget liv i 1991, på coveret. Bildet ble tatt av Euronymous som fant ham død etter at han hadde kuttet pulsårene og skutt seg selv med hagle etterpå. Låtene 1 til 8 ble spilt inn i Sarpsborg i 1990, og låtene 9 til 12 (som bare finnes som bonusspor på senere versjoner av plata) i Ski i enten 1985 eller 1986 (kildene varierer).

Sporliste
«Deathcrush» (3:36)
«Necrolust» (4:19)
«Funeral Fog» (6:38)
«Freezing Moon» (6:06)
«Carnage» (4:18)
«Buried by Time and Dust» (5:46)
«Chainsaw Gutsfuck» (3:59)
«Pure Fucking Armageddon» (3:15)
«Danse Macabre» (1:10)
«Black Metal» (3:00)
«Procreation of the Wicked» (2:40)
«Welcome to Hell» (3:46)

Artister 
Spor 1-8
Dead – Vokal
Euronymous – Gitar
Necrobutcher – Bass
Hellhammer – Trommer

Spor 9-12
Messiah – Vokal
Euronymous – Gitar
Necrobutcher – Bass
Manheim – Trommer

Eksterne lenker 
 Offisiell Mayhem-side
 

Mayhem-album
Musikkalbum fra 1995
Luna 16

Luna 16 var det første robotoppdraget som skulle lande på månen, og returnere til jorden med en prøve, og representerte den første prøven som var returnert til jorden av Sovjetunionen.

Luna-programmet
Romutforskning i 1970
Måne-sonder
John Dillinger

John Herbert Dillinger (født 22. juni 1903 i Indianapolis i Indiana i USA, død 22. juli 1934 i Chicago) var en amerikansk bankraner som herjet i depresjonstiden. Han ble kalt USAs «samfunnsfiende nr. 1» og hans kriminelle virksomhet, sammen med blant andre Bonnie & Clyde og Ma Barker, tiltrakk seg pressens og publikums interesse i det som ble kalt «public enemy era» 1931–34. Filmen Public Enemies fra 2009 er basert på Dillinger forbrytelser.

Historie 
Allerede som 22-åring ble han idømt en lang fengselsstraff for forbrytelser som han hadde begått. Da han slapp ut etter endt soning samlet han en bande og utførte en rekke bankran, plyndring av våpenlager og mord. I 1934 drepte han en fangevokter og klarte å flykte fra fengsel. Igjen samlet han en bande og la ut på et nytt forbrytertokt som omfattet flere bankran. Det ble utlovet en belønning på $10 000 for Dillingers hode eller $5 000 til den som kunne gi informasjon som førte til at han ble pågrepet. Det førte til at et enormt oppbud av politi, et av de største i USAs historie, var på jakt etter ham. Til tross for dette klarte han i flere måneder å unnslippe lovens lange arm.

Død 
22. juli 1934 ble han skutt av FBI-agenter da han kom ut fra et kinolokale i Lincoln Park-området i Chicago. Der hadde han sett filmen Manhattan Melodrama sammen med venninnen Polly Hamilton og Ana Cumpanas (alias Anna Sage). Anna Sage kom opprinnelig fra Romania og var en horehusmadam som stod på listen til å bli utvist fra USA. Hun hadde fått til en avtale med Purvis og FBI om at dersom hun sørget for at de kunne arrestere Dillinger, skulle hun ikke sendes ut av landet. Anna Sage hadde avtalt med agent Melvin Purvis at hun skulle ha å seg en kjole som var oransje og hvit, lyset gjorde at denne så mer rød ut og dermed var inntrykket av at «kvinnen i rødt» var forræderen. Hun hadde denne kjolen for å være lett gjenkjennelig i folkemengden. Da Dillinger, Hamilton og Sage forlot kinoen den kvelden, ga Purvis, som stod ved døren et signal om at Dillinger kom ut. Han gjorde dette ved å tenne en sigar. Dillinger snudde på hodet og stirret rett på Purvis da han kom gående ut, kikket over gate, tok noen skritt frem, og grep etter pistolen sin og løp inn i et smug ved siden av teatret. Dillinger ble skutt i ryggen og drept. Dagen etter ble det funnet en epitaf skrevet av en ukjent med kritt på veggen i smuget der Dillinger hadde løpt:

Stranger, stop and wish me well,
Just a prayer for my soul in Hell.
I was a good fellow, most people said,
Betrayed by a woman all dressed in red.

Fremmede, stopp og ønsk meg vel,
Bare en bønn for min sjel i helvete
Jeg var en bra kar, det sa de fleste,
Forrådt av en kvinne i rødt.

Selv om Sage hadde holdt ord og «gitt» FBI Dillinger, ble hun deportert til Romania i 1936 der hun døde elleve år senere.
John Dillinger ble gravlagt på Crown Hill Cemetery i Indianapolis. Gravstenen hans er ofte blitt vandalisert av suvenirjegere som tar med seg biter av den som minne.

Referanser 

Fødsler i 1903
Dødsfall i 1934
Personer fra Indianapolis
Personer fra USA dømt for forbrytelser
Personer dømt for ran
Personer drept med skytevåpen
Rowena (Texas)

Rowena er en by i sørvestre delen av fylket Runnels County i den amerikanske delstaten Texas.

Byen ble formgitt av Paul J. Baron i 1898 og i år 2000 hadde den 483 innbyggere. Bonnie Parker, som var ene halvparten av paret Bonnie & Clyde er født her.

Byer i Runnels County
Byer i Texas
Olav Meisdalshagen

Olav Meisdalshagen (1903–1959) var en norsk politiker som representerte Arbeiderpartiet. Han var valgt stortingsrepresentant fra 1937 frem til sin død. Mellom 1934 og 1937 var han vararepresentant.

Meisdalshagen ble finansminister i Einar Gerhardsens andre regjering mellom 1947 og 1951 etter en anmodning fra Arbeiderbladets redaktør Martin Tranmæl. Da Gerhardsen kom tilbake som statsminister i 1955, ble Meisdalshagen landbruksminister. Han gikk av fra dette vervet i 1956.

Meisdalshagen var utdannet jurist, men hadde også yrkesbakgrunn som journalist før han ble heltidspolitiker. Han var videre overrettssakfører på Fagernes fra 1935 til 1937, da han ble innvalgt på Stortinget.

Fra 1952 til 1959 var Meisdalshagen styreformann i Norges Kooperative Landsforening.

Referanser

Litteratur 
 Einar Lie: Ambisjon ogtradisjon – Finansdepartementet 1945-1965. Universitetsforlaget 1995.
Nils Oddvar Bergheim: Olav Meisdalshagen. Tiden Norsk Forlag 1982.

Eksterne lenker 
 

Norske finansministre
Norske landbruksministre
Ap-statsråder
Statsråder i Regjeringen Gerhardsen II
Statsråder i Regjeringen Gerhardsen III
Stortingsrepresentanter fra Ap
Stortingsrepresentanter for Oppland
Stortingsrepresentanter 1937–1945
Stortingsrepresentanter 1945–1949
Stortingsrepresentanter 1950–1953
Stortingsrepresentanter 1954–1957
Stortingsrepresentanter 1958–1961
Norske motstandsfolk under andre verdenskrig
Personer fra Nord-Aurdal kommune
Øst-Berlin

Øst-Berlin er den delen av Berlin som under den kalde krigen var den sovjetiske sektoren av byen, som var knyttet til den den sovjetiske okkupasjonssonen og som ble proklamert som hovedstad i Den tyske demokratiske republikk (DDR, også kalt Øst-Tyskland). Berlinmuren skilte fra 1961 Vest-Berlin fra Øst-Berlin og resten av DDR.

Øst-Berlin dekket et areal på 403 km2 og hadde i 1982 1,13 millioner innbyggere. Øst-Berlin og Vest-Berlin hadde i alt 182 km vannveier kontrollert av DDR. Berlins sentrum (Mitte), med blant annet Unter den Linden, Brandenburger Tor, Humboldt-universitetet Operaen og Alexanderplatz, lå i øst. I 1945 var halvparten av alle boliger i Øst-Berlin ødelagt, og i 1982 hadde fortsatt mange boligblokker skader fra krigen.

Berlin ble delt etter at Sovjetunionen ikke aksepterte valget av Ernst Reuter til overborgermester, og derfor innsatte sin egen overborgermester for Øst-Berlin i 1948. Den andre delen av Berlin ble kjent som Vest-Berlin. DDRs forfatning fra 1949 erklærte «Berlin» (i realiteten Øst-Berlin) som hovedstad i DDR. DDR-myndighetene kalte Øst-Berlin for Demokratischer Sektor von Berlin (den demokratiske sektoren i Berlin) og Demokratisches Berlin (demokratisk Berlin). Etter at DDR bygget Berlinmuren for å skille Øst-Berlin fra Vest-Berlin i 1961 brukte DDR vanligvis betegnelsen Berlin (Hauptstadt der DDR) eller Berlin om Øst-Berlin. Vest-Berlin ble omtalt som Berlin (west) eller Westberlin. I Vest-Tyskland ble Øst-Berlin referert til som Øst-Berlin eller Berlin (øst).

Øst-Berlin var fra de allierte maktenes synspunkt aldri del av DDR. Storbritannia, USA og Frankrike hadde ambassader i Øst-Berlin. Også etter muren ble reist opprettholdt de tre vestlige maktene retten til å sende militære inspektører inn i den østlige halvdelen av byen. På samme måte sendte Sovjetunionen patruljer til den vestlige siden.

Avtalen mellom de fire okkupasjonsmaktene fra 1971 ga vestberlinere adgang til å besøke øst 30 dager hvert år. Øst-Berlin var den mest fremgangsrike og velstående byen i østblokken.

Versöhnungskirche i Bernauer Straße havnet ved oppdelingen av Berlin i ingenmannsland. Bygningen var formelt i øst, men menigheten i vest. Muren gikk både foran og bak kirken slik at bare DDRs grensevakter hadde adgang og den ble da brukt som observasjonstårn. Kirken ble sprengt i 1985. 

Berlinmuren falt 9. november 1989, og Berlin ble gjenforent 3. oktober 1990. I anledning murens fall var DDRs ambassadør til Norge invitert til NRK Dagsrevyen for å kommentere fallet. Han ble også tilbudt berlinerboller i studio, noe han takket nei til.

Distrikter 

 Mitte
 Prenzlauer Berg
 Friedrichshain
 Pankow
 Weißensee
 Hohenschönhausen (fra 1985)
 Lichtenberg
 Marzahn (fra 1979)
 Hellersdorf (fra 1986)
 Treptow
 Köpenick

Bilder fra Øst-Berlin

Referanser 

Berlins historie
Administrative inndelinger i DDR