alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Babacar Sarr

Babacar Sarr (født 15. februar 1991) er en senegalesisk fotballspiller som har spilt for flere klubber, inkluderte Molde og Start.

Karriere 
Sarr er midtbanespiller og kom fra  til Sogndal midt i sesongen 2014. Etter to år i Sogndal ble Sarr solgt til Molde 20. juli 2016.

Han spilte tidligere for den islandske klubben Selfoss.

Han gikk til den russiske klubben FK Jenisej Krasnojarsk, direkte fra Molde tidlig i februar 2019. Han gikk videre til den saudiarabiske klubben Damac FC. Den 1. februar 2020 gikk kontrakten hans med den saudiarabiske klubben Damac FC ut.

Voldtektssaker 
Sarr ble i 2018 anklaget for en sovevoldtekt som skal ha skjedd i 2017 og han ble frifunnet i tingretten. Han ble deretter dømt til å betale oppreisningserstatning til kvinnen etter sannsynlighetsovervekt. Dommen ble anket av påtalemyndigheten. Kvinnesaksgrupper kritiserte at Sarr fortsatte å spille for Molde i perioden fra tiltalen ble tatt ut til saken kom opp i retten. 

I 2019 flyttet Sarr til Russland for spille for en klubb der. Etter noen måneder i Russland meldte han overgang til en klubb i Saudi-Arabia. 11. juni 2019 ble Sarr etterlyst internasjonalt via Interpol for å ikke møte i retten. Ingen av de to landene har utleveringsavtaler med Interpol.

I februar 2020 ble Sarr på nytt anklaget for en voldtekt som angivelig skal ha skjedd i november 2018, etter at Molde spilte en kamp på bortebane mot Sandefjord. Denne saken ble henlagt i slutten av februar 2020. Årsaken var at politiet ikke hadde informert Sarr om at etterforskningen mot ham var gjenopptatt innenfor den lovpålagte fristen på tre måneder. I mars 2020 avviste Høyesterett anken fra Sarr, som ble dømt til å betale  kroner i erstatning til kvinnen i denne voldtektssaken. Erstatningsdomen er således rettskraftig.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Spillerprofil hos Altomfotball.no

Senegalesiske fotballspillere
Fotballspillere for UMF Selfoss
Fotballspillere for Idrettsklubben Start
Fotballspillere for Sogndal Fotball
Fotballspillere for Molde FK
Utenlandske fotballspillere i Norge
Admiralitetsøyene

Admiralitetsøyene er en gruppe øyer i Bismarckarkipelet i det sørvestlige Stillehavet. Øygruppen tilhører Papua Ny-Guinea.

Øyer i Papua Ny-Guinea
Melanesia
Rosamund Pike

Rosamund Mary Elizabeth Pike (født 27. januar 1979 i London) er en britisk skuespiller.

Karriere 
Rosamund Pike slo gjennom som Bond-piken Miranda Frost i Die Another Day i 2002. I 2005 spilte hun Jane Bennet i den kritikerroste suksessen Stolthet og fordom med Keira Knightley i hovedrollen. I 2007 spilte hun mot Anthony Hopkins og Ryan Gosling i thrilleren Fracture. Hun var også med i dramafilmen An Education (2009), som hadde Carey Mulligan i hovedrollen.

I 2011 spilte hun i actionkomedien Johnny English Reborn, der hun portretterte Englishs (spilt av Rowan Atkinson) romantiske interesse Kate Sumner. Filmen ble en kassasuksess med 160 millioner innspilte dollar. I 2012 spilte hun i to storfilmer: Hun dukket opp som dronning Andromeda i fantasyfilmen Wrath of the Titans, mens hun spilte Helen Rodin, den kvinnelige hovedrollen, i actionthrilleren Jack Reacher. Her spilte hun mot blant andre Tom Cruise. Begge var finansielle suksesser, med henholdsvis 300 og 215 millioner innspilte dollar.

Filmografi

Filmer 
 Gone Girl (2014) - Amy Dunn
 Violet Town (2014)
 Hector and the Search for Happiness (2014)
 A Long Way Down (2013)
 The World's End (2013) - Sam
 Devil You Know (2013) - Zoe Hughes
 Jack Reacher (2012) - Helen Rodin
 Wrath of the Titans (2012) - Queen Andromeda
 The Big Year (2011) - Jessica
 Johnny English Reborn (2011) - Kate Sumner
 Made in Dagenham (2010) - Lisa Hopkins
 Barney's Version (2010) - Miriam Grant-Panofsky
 Jackboots on Whitehall (2010) - Daisy (stemme)
 Burning Palms (2010) - Dedra
 Surrogates (2009) - Maggie
 An Education (2009) - Helen
 Fugitive Pieces (2007) - Alex
 Fracture (2007) - Nikki Gardner
 Doom (2005) - Samantha Grimm
 Stolthet og fordom (2005) - Jane Bennet
 The Libertine (2004) - Elizabeth Malet
 Promised Land (2004) - Rose
 Die Another Day (2002) - Miranda Frost

TV-serier 
 Women in Love (2011) - Gudrun Brangwen (2 episoder)
 Foyle's War (2002) - Sarah Beaumont (1 episode)
 Love in a Cold Climate (2001) - Fanny (2 episoder)
 Trial & Retribution (2000) - Lucy - Barker's P.A. (1 episode)
 Wives and Daughters (1999) - Lady Hsrriet Cumnor (4 episoder)

TV-filmer 
 Yesterday We Were in America (2009) - forteller
 Freefall (2009) - Anna
 The Tower (2008) - Olivia Wynn
 A Rather English Marriage (1998) - Celia

Kortfilmer 
 The Organ Grinder's Monkey (2011) - Rochelle

Eksterne lenker 
 

Engelske skuespillere
Personer fra London
Fødsler i 1979
Ole Joar Flaat

Ole Joar Flaat (født 1. november 1969) er en norsk næringslivsleder og politiker (Sp). Han var varaordfører i Høylandet kommune fra 2011 til 2017.

Han er «utdannet diplomøkonom, befal og agronom, og har mangeårig erfaring fra kreditt- og inkassobransjen». Flaat var daglig leder i vekst- og attføringsbedriften NAMAS Vekst fra 2012 til 2017, da han ble daglig leder i Skogmo Industripark på Skogmo i Overhalla.

Referanser 

Lokalpolitikere i Høylandet
Sp-politikere i Nord-Trøndelag
Norske næringslivsledere
Knut Andreas Nordmo

Knut Andreas Nordmo (født 4. september 1957), også kjent som bare Knut Nordmo, er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han var varaordfører i Andøy kommune fra 2011 og ble ordfører i Andøy etter kommunevalget i 2019.. 

Nordmo har hatt en rekke tillitsverv i norsk næringsliv, blant annet som styreleder i Landkreditt SA, Reno-Vest IKS og Andøy Boligstiftelse samt som styremedlem i Landkreditt Bank, Felleskjøpet Agri og The Whale AS. Nordmo er også leder for Næringsstyret i Andøy Kommune.  

Nordmo har også vært aktiv i politikk og organisasjonsliv, blant annet med tillitsverv i Norges Bondelag, Nordland Bondelag og Norsk Landbrukssamvirke.

Referanser

Kilder 
 «De borgerlige ble enige», Andøyposten 20. september 2011.

Ordførere i Andøy
Sp-ordførere i Nordland
Kjell-Sverre Myrvoll

Kjell-Sverre Myrvoll (født 9. februar 1981 fra Aursfjord) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han var varaordfører i Balsfjord kommune fra 2007 og blei gjenvalgt i 2011. Han hadde da vært kommunepolitiker sia 1999. Han satt i Troms fylkesting fra 2003 til 2011, og er vararepresentant i fylkestinget i Troms og Finnmark i perioden 2019-2023.

Kjell-Sverre Myrvoll ble valgt inn i kommunestyret i Dyrøy høsten 2015 og er i dag kommunestyremedlem, medlem av formannskapet og gruppeleder for Senterpartiet.

Myrvoll var gårdbruker og var fylkessekretær i Senterpartiet fra 2004-2009, han dreiv i tillegg firmaet Myrvoll maskin og transport frem til 2014, og var etter det deleier i KST Maskin AS. 

Han gifta seg i 2012 med Ellen Mikalsen Hals, som fra 2011-2015 var varaordfører i Dyrøy. Han flytta da til Dyrøy, der han fra april 2013 var vikar i Dyrøyseminarsenteret KF som daglig leder. Myrvoll har senere vært prosjektleder i Nordavind Utvikling AS i Dyrøy.

Kilder 
 TV2s velgerguide; besøkt 15. mai 2013.
 «Varaordførere sa ja til hverandre», Troms Folkeblad 31. desember 2012; besøkt 15. mai 2013.
 «Ny daglig leder» , på Dyrøyseminarsenterets nettsted; besøkt 15. mai 2013.

Lokalpolitikere i Balsfjord
Sp-politikere i Troms
Personer fra Balsfjord kommune
Fødsler i 1981
Svein O. Leiros

Svein Oddvar Leiros (født 6. mai 1969) er en norsk lokalpolitiker (Sp) som var ordfører i Kåfjord kommune fra 2015 til 2019. Han var varaordfører i kommunen fra 2011 til 2015.

Referanser 

Sp-ordførere i Troms
Ordførere i Kåfjord
Lokalpolitikere i Kåfjord
Kreftkjuke

Kreftkjuke (Inonotus obliquus) kalles også chaga og er en sopp som parasitterer på blant annet bjørk, sjelden også på gråor. Man kan finne soppen i bjørkskoger, spesielt i Russland, Korea, Nord- og Øst-Europa inkludert i Norge, Sverige og Finland, og i det nordlig USA og Canada.

Soppen har tradisjoner som medisinplante mot kreft og svulster i russisk og østeuropeisk naturmedisin. Forskning antyder at den folkemedisinske bruken kan hjelpe på enkelte mageplager. Og selv om soppen inneholder stoffer som undersøkes med tanke på potensiell virkning mot kreft, kan disse stoffene ikke utnyttes ved å lage te av den, slik den ofte anvendes i folkemedisinen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ekte hymeniesopper
Arter formelt beskrevet i 1801
Artist in residence

Artist-in-residence-programmer gjør det mulig for kunstnere, akademikere, kuratorer, og andre mennesker i kreativt arbeid å jobbe og oppholde seg et annet sted enn i sitt vante miljø. Artist-in-residence-opphold gir tid til refleksjon, forskning, presentasjon og produksjon. Det gir også en mulighet til å utforske egen praksis i et annet samfunn eller miljø, møte nye mennesker, bruke nye materialer og oppleve livet på et nytt sted.

Organisering 

Noen residencies er innlemmet i større institusjoner. Andre organisasjoner eksisterer for å støtte artist-in-residencies. Artist-in-residencies kan være knyttet til museer, universiteter, gallerier, teater, kommuner, offentlige etater, og festivaler. De kan være sesongbetont, pågå hele året, eller være knyttet til et bestemt arrangement. De er lokalisert i byrom, i landlige omgivelser, eller i naturen. Det finnes hundrevis av artist-in-residencies og AiR-organisasjoner over hele verden.

Krav 

Forventninger og krav til AiR varierer. Forholdet mellom gjestekunstneren og vertskapet er ofte en viktig del av et residency-program. Noen ganger blir kunstneren ganske involvert i et fellesskap - med presentasjoner, workshops, og samarbeid med lokale kunstnere. Andre ganger er kunstneren ganske isolert, med god tid til å fokusere på eget arbeid.

Finansiering og rekruttering 

AiR-programmer finansieres på ulike måter. Noen steder må gjestekunstnerne finansiere sitt eget opphold, og søke finansiering og støtte fra sine egne land og nettverk. Det finnes også AiR-programmer som finansierer hele eller deler av gjestekunstnernes opphold.

Rekrutteringen av gjestekunstnere kan variere mellom åpne utlysninger, invitasjoner eller partnerskap med andre institusjoner.

Mange ganger er en residency-erfaring begynnelsen på et langvarig samarbeid. Kunstneren kommer ofte tilbake for å fullføre et prosjekt han eller hun startet, for å begynne på et nytt arbeid, eller for å delta på en utstilling, i et panel eller verksted.

Eksterne lenker 

 Res Artis Internasjonalt nettverk for artist in residence-programmer
  Kulturkontakt Nord - Artist residencies i Norge
 Artist-in-residence i nordområdene (Norge, Sverige, Finland og Russland)

Kunst
Dessertvin

Dessertvin er søt vin som vanligvis serveres til dessert. Blant de mest brukte dessertvinene er tokaier fra Ungarn, sauternes fra Frankrike, muskatellviner og hetviner som sherry, portvin, madeira og marsala. Svake dessertviner brukes mest til frukt og lette desserter, mens hetviner benyttes mest til tyngre desserter. I tyskspråklige områder er den såkalte «Eiswein» populær for bruk som dessertvin.

Referanser 

Vintyper
Ønologi
Otto Schønheyder

Otto Frederik Christian Schønheyder (født 1836, død 1887) var en norsk ingeniør og arkitekt. Han var sønn av sogneprest Lorentz Wittrup Schønheyder (1807–1890). En periode arbeidet han som amtsingeniør i Hamar. Senere var han bosatt i Kristiania.

Familie 
Schønheyder var gift med Anna Dorothea Blehr (1849-1940). Hun var søster av Otto Blehr, som blant annet ble statsminister i 1902-1903 og i 1921-1923.

Ekteparet fikk seks barn, deriblant arkitektene Otto Schønheyder (1877-1946) og Bergljot S. Berntsen (1880-1964). Datteren var gift med arkitekt Bredo Berntsen.

Virke 
Schønheyder huskes i dag for å ha tegnet fire nygotiske trekirker:

 Nordskogbygda kirke (1873, oppført av Günther Schüssler)
 Sørskogbygda kirke (1873)
 Aurskog kirke (1881, oppført av Günther Schüssler)
 Blaker kirke (1881, oppført av Gulbrand Johnsen)

Referanser 

 
Personer fra Trondheim kommune
Abdullah Alsabeehg

Abdullah Alsabeehg (født 6. september 1986) er en bahrainskfødt norsk politiker for Arbeiderpartiet. Etter stortingsvalget i 2021 ble han valgt til varaordfører i Oslo.

Han ble innvalgt i Oslo bystyre i perioden 2011–2015, og gjenvalg for perioden 2015–2019, og 2019–2023. Alsabeehg var fraksjonsleder for Arbeiderpartiet i Samferdsels- og miljøkomiteen, Kultur- og utdanningskomiteen og Byutviklingskomiteen i Oslo bystyre. Han var vara til landsstyret i Arbeiderpartiet, og var fast medlem av landsstyret i perioden fra mars 2012 til april 2013.

Alsabeehg ble etter valget i 2019 utnevnt av byrådsleder Raymond Johansen som byrådssekretær, og utgjorde politisk ledelse i to byrådsavdelinger; Byrådsavdelingen for kultur, idrett og frivillighet, samt byrådsavdelingen for arbeid, integrering og sosiale tjenester. Alsabeehg var medlem av partistyret i Oslo Arbeiderparti i 6 år fra 2010.

Bakgrunn 
Alsabeehg kom til Norge som flyktning på slutten av 1980-årene. Hans far var opposisjonspolitiker i Bahrain, og familien flyktet av politiske grunner.

Alsabeehg er oppvokst på Holmlia i Oslo. Han har bachelorgrad i offentlig styring fra Høgskolen i Oslo. I perioden 2008-2012 studerte han arabisk, historie og statsvitenskap ved Universitetet i Oslo. Han er gift med billedkunstneren Amina Sahan; paret har ett barn.

Politisk karriere
Fra juli 2007 til november 2008 jobbet Alsabeehg som politisk rådgiver i AUF. Han var økonomiansvarlig i fylkesstyret i AUF i Oslo fra 2007 til 2008. Han var nestleder i AUF i Oslo i to år fra 2009 til 2011, samt landsstyremedlem i AUF i samme periode. Han er i dag heltidspolitiker for Arbeiderpartiet, og har hatt stillingen som fraksjonsleder i ulike komiteer siden 2011. Alsabeehg har også vært byrådssekretær i to byrådsavdelinger, utnevnt av byrådsleder Raymond Johansen.

Alsabeehg ble valgt inn i bydelsutvalget i Søndre Nordstrand i 2007, og ble i 2010 valgt som leder av kultur- og oppvekstkomiteen i bydelen.

I oktober 2021 ble han valgt til varaordfører i Oslo. Hans forgjenger i vervet, Kamzy Gunaratnam, ble valgt inn på Stortinget i stortingsvalget 2021.

Alsabeehg har flere medieutspill mot ekstremisme og radikalisering i Norge.

Forfatter 
Alsabeehg var en av bidragsyterne til antologien Kjære bror, som ble gitt ut av tankesmien Minotenk i 2018.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Bahrainske politikere
Ap-politikere i Oslo
Tillitsvalgte i AUF
Alumni fra Universitetet i Oslo
Personer etter føde- eller oppvekststed i Bahrain
Dagfinn Morseth

Dagfinn Morseth (født 1898, død 1958) var en norsk arkitekt.

Morseth ble uteksaminsert fra NTHs arkitektavdeling i 1923 og studerte deretter ved Det norske arkitektakademi (NAL-akademiet) i 1924–25. Han fikk stipender og gjorde en rekke studiereiser til forskjellige land. Han arbeidet ved flere forskjellige arkitektkontorer før han opprettet egen praksis i 1931 og samarbeidet med Mads Wiel Gedde i firmaet Morseth & Wiel Gedde fra 1932. De er ikke minst kjent for kirkene i Lillestrøm og på Notodden. De utarbeidet reguleringsplan for drabantbybebyggelsen på Etterstad i Oslo. De tegnet også flere sykehus samt rådhus og fabrikkanlegg.

Morseth var dessuten konsultativ distriktsarkitekt for Hedmark og Oppland ved gjenreisningen i 1940–45. Han hadde også en rekke tillitsverv i forbindelse med arkitektyrket.

Verker i utvalg 
 Lillestrøm kirke (1933–35, sammen med Mads Wiel Gedde)
 Notodden kirke (1932–38, sammen med Mads Wiel Gedde)
 Jar kirke (tegnet 1938, sammen med Mads Wiel Gedde og Peer Qvam; sistnevnte var utførende arkitekt, og kirken ble innviet i 1961)
 Anlegg for Per Kure Norsk Motor- og Dynamofabrik, Hasle, Oslo (1935 og 1945–49, sammen med Mads Wiel Gedde)
 Reguleringsplan for Etterstad i Oslo (1947-51, sammen med Mads Wiel Gedde)
 Harstad rådhus (1953, sammen med Mads Wiel Gedde)
 Haugesund Sanitetsforenings Revmatismesykehus (1958, sammen med Mads Wiel Gedde)

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Dagfinn Morseth i Lokalhistoriewiki
 Norsk kunstnerleksikon
 Dagfinn Morseth i SNL

 
Personer fra Stjørdal kommune
Ivar Næss

Ivar Næss (født 25. mars 1878, død 10. august 1936) var en norsk arkitekt.

Utdannelse 
Næss gikk i murerlære i 1892–95. I 1893–96 studerte han ved Den kongelige tegneskole i Kristiania, og i 1900–01 ved Victoria and Albert Museum i London. Han hadde også en rekke stipender og utenlandsopphold.

Virke 
Næss var ansatt hos Henrik Nissen i Kristiania i 1896–99, og han arbeidet en stund i 1902 som assistent ved arkitektfirmaet til Charles Harrison Townsend i London. Deretter åpnet han egen praksis i Kristiania og vant allerede samme år konkurransen om tegning av Frogner kirke.

Næss arbeidet innenfor flere stilarter og kan slik sett sies å operere innenfor historismen. Frogner kirke er middelalderinspirert, mens nyklassisisme og norske arkitekturtradisjoner fra 1700-tallet forekommer i andre bygg. Kun ett tilfelle av jugendstil er kjent: kommunehuset Elvarheim (1905) på Elverum, som brant i 1940.

Næss tegnet også bygårder samt flere villaer, inkludert sin egen. Fra hans innsats som jernbanearktekt stammer bygningene på øvre del av Treungenbanen (åpnet 1913) samt bygningen for lokaltrafikk ved Oslos vestbanestasjon (1918–20). Ellers er Næss ikke minst kjent for å ha tegnet en rekke skoler, deriblant folkeskoler og landbruksskoler. Han tegnet også møbler, og han skrev om arkitektur.

Næss hadde en rekke tillitsverv og ble tildelt flere utmerkelser.

Verker i utvalg 
 Elvarheim kommunehus, Elverum (1905, brant 1940)
 Møtelokalet Venskaben, Askerveien 41, Asker (1904–05)
 Frogner kirke, Oslo (1905–07 etter konkurranse i 1902)
 Egen villa Gamle Drammensvei 75, Bærum (1907–08)
 Trevilla i Kristinelundveien 2, Oslo (1911)
 Kontor- og internatbygning på Buskerud gård, Modum (1910–12)
 Storsteigen landbruksskole, Alvdal (ca. 1912)
 Stasjonsbygninger på øvre del av Treungenbanen (1913, nedlagt 1967; de fleste står fortsatt)

 Kongsvinger-Solør Telefonforening, Storgaten 13, Kongsvinger (1914)
 Jansløkken folkeskole, Asker (1915)
 Melkeforsyningens gård, Vangsvegen 23, Hamar (1918)
 Lokalstasjonsbygningen ved Oslo V (1918–20)
 Stabekk videregående skole med rektorbolig, Gamle Drammensvei 15, Bærum (1922–23, etter konkurranse i 1917)
 Hovedbygningen ved husmorskolen på Ringstabekk, Bærum (1921–24)
 Gressvik kirke (1925)
 Bondelia husmorskole, Gjøvik (ca. 1925)
 Ullevål kino, Vestgrensa 2, Oslo (1926; nå Ragnar Frisch’ auditorium for UiO)
 Jar folkeskole, Bærum (1926)
 Oppland landbruksskole, Storhove i Fåberg (1927; etter at den gamle brant i 1925)
 Slemmestad kirke (1935)

Referanser

Kilder 
 Ivar Næss hos Arc!
 Store norske leksikon
 Norsk kunstnerleksikon
 
 Oslo byleksikon

 
Personer fra Asker kommune
Tom Wilhelmsen

Thomas «Tom» Wilhelmsen (født 18. august 1911 i Tønsberg, død 7. mai 1978) var en norsk skipsreder og filantrop.

Han var sønn av skipsreder Wilhelm Wilhelmsen (1872–1955) og Engelke Julie Engelhart. Hans farfar var skipsreder Wilhelm Wilhelmsen (1839–1910) som i 1861 startet rederiet Wilh. Wilhelmsen, mens hans morfar var statsråd Thomas von Westen Engelhart.

Etter examen artium i 1929 var han til sjøs ett år før han tok et år ved Oslo handelsgymnasium.  Så fulgte en periode med utplassering på familierederiets kontorer i Paris, Dunkerque, London, Antwerpen og Hamburg, før han i 1936 ble avdelingssjef i Oslo for Den norske Afrika-Australialinje.  Dette året ble han også gift. På sin fødselsdag i 1938 ble han medinnehaver. Han var i tilbakeleveringskomitéen for Nortraship mellom 1945 og 1947 og medlem av Tonnasje- og Fraktavgiftsutvalget i 1948. Han ble også generalkonsul for Sør-Afrika.

Tom Wilhelmsen var også svært opptatt av natur og blomster og hadde landsted på Husøy (Tønsberg). Videre var han sterkt engasjert i kunst, spesielt opera og ballett. I 1965 opprettet han Tom Wilhelmsens Stiftelse, som siden 2009 har delt ut Tom Wilhelmsens Opera- og Ballettpris. Han var gift med billedhugger Valborg Cecilie «Ba» Dedekam (1914–2010). De var foreldre til Wilhelm Wilhelmsen (1937–2020), Finn Wilhelmsen (1939–2013), Cecilie Paus (f. 1943) og Helen Juell (f. 1947), som ble hovedeiere i rederiet etter farens død. Blant Tom Wilhelmsens barnebarn er Thomas Wilhelmsen, Pontine Paus og Olympia Paus.

Referanser 

Norske skipsredere
Norske filantroper
Personer fra Tønsberg kommune
Fødsler i 1911
Dødsfall i 1978
Artikler i sjøfart-prosjektet
Hykleri

Hykleri (fra substantivet en hykler og verbet å hykle) er når man utgir seg for å ha følelser eller egenskaper man egentlig ikke har. Det kan også defineres som å «gi seg ut for noe annet enn man er i virkeligheten», «late som om man er moralsk, velvillig eller from», eller «gi uttrykk for strenge moralregler, men selv handle umoralsk i det skjulte».

Etymologi 

Ordets etymologi er ikke entydig bestemt, men noe tyder på at det kommer fra mellomhøytysk hüchen. Her blir det forklart som beslektet med utseende, eller som å krype sammen, dukke seg eller krympe.

Andre verdenskrig
I propagandakrigene som utspant seg under andre verdenskrig, beskyldte Japan USA for hykleri ved at de internerte japansk-amerikanere. Radio Tokyo la vekt på at interneringsleirene klart viste det hykleriske ved USAs påstander om å etterleve demokratiske idealer og rettsstaten. De påsto samtidig at Japan var moralsk overlegne og truet samtidig med mishandling av amerikanske krigsfanger som hevn.

Religiøs og moralsk betydning 

Mange trossystemer fordømmer hykleri. I noen oversettelser av Jobs bok er det hebraiske ordet chaneph gjengitt som «hykler», selv om det vanligvis betyr «gudløs» eller «profane». I den kristne bibel fordømmer Jesus de skriftlærde og fariseerne som hyklere i passasjen, kjent som Straffetalen mot fariseerne og de skriftlærde. Han forkaster også hyklere i mer generelle termer i Matteus 7:5, Bergprekenen.

På 1700-tallet var Jean Calvin kritisk overfor nikodemitter.

I den buddhistiske teksten Dhammapada kaller Buddha den som ufortjent søker et godt rykte og høy status for en tosk .

I islam er hykleri en alvorlig synd. Koranen advarer mot de som hevder å være troende og fredsmenn, og tror at de kan lure Gud og mennesker, men som bare lurer seg selv.

Samtidig har hykleri vært forsvart i forhold til debatten om utslipp av klimagasser. Filosofen David C. Vogt ved Universitetet i Bergen har postulert dette slik: «Alle som er enige i at klimakrisen er et problem vil være enig i at følgende atferd realiserer moralsk verdi, og ergo er ønskelig: 1) å unngå å forårsake klimagassutslipp, 2) å bidra til å endre klimafiendtlige strukturer og handlemåter i samfunnet». En hykler vil bryte med verdi nummer 1, men vil bidra, gjennom sin moralisering, til verdi nummer 2, og vil dermed være mer moralsk enn en som slipper ut klimagasser uten å klandrer andre for å gjøre det samme.

Se også 
 Dobbeltmoral

Referanser 

Etiske konsepter