alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
EM i fotball for kvinner 2005

EM i fotball for kvinner 2005 ble arrangert i og omkring Manchester i England i tidsrommet 5. – 19. juni 2005.

EM i fotball for kvinner er en turnering for europeiske landslag som er tilknyttet UEFA, og som har kvalifisert seg til turneringen.

Lag og turneringsformat
For kvalifiseringen, se hovedartikkel EM i fotball for kvinner 2005 kvalifisering

Åtte landslag deltok i sluttspillet. Sju av disse kvalifiserte seg via gruppespill, mens vertsnasjonen England var automatisk kvalifisert. Lagene ble inndelt i to grupper à fire lag: gruppe A og gruppe B. Lagene i hver gruppe spilte mot hverandre én gang, og de to lagene med flest poeng gikk videre til semifinalen. Gruppevinnerne møtte laget som kom på andreplass i den andre gruppen.

Gruppe A
 England
 Sverige
 Finland
 Danmark

Gruppe B
 Tyskland
 Frankrike
 Norge
 Italia

Kvalifisering
Det ble spilt kvalifiseringsgrupper i perioden 22. mars til 3. oktober 2004 . Lagene spilte i kvalifiseringsgrupper der vinneren gikk til sluttspillet, og lagene på andreplass i hver gruppe kjempet om de siste plassene. Vertsnasjonen England var automatisk kvalifisert.

Følgende lag ble slått ut i kvalifiseringen :

Armenia, Østerrike, Hviterussland, Belgia, Bosnia-Hercegovina, Kroatia, Estland, Hellas, Ungarn, Israel, Kasakhstan, Malta, Nederland, Polen, Portugal, Irland, Romania, Skottland, Serbia og Montenegro, Slovakia, Spania, Sveits og Ukraina.
Tre lag ble også slått ut i omspillet:

Tsjekkia, Island og Russland

Gruppespillet

Gruppe A

Gruppe B

Sluttspillet

Semifinaler

Finale

Forklaring
sm. – selvmål
eeo – etter ekstraomgang
str. – straffespark

Toppscorere
4 mål
 Inka Grings
3 mål
 Solveig Gulbrandsen
 Hanna Ljungberg
 Conny Pohlers
 Birgit Prinz

Eksterne lenker
 UEFAs sider om fotball-EM
Geir Kvernmo

Geir Ivar Kvernmo (født 29. oktober 1955 i Trondheim) er en norsk tidligere langdistanseløper. Kvernmo ble norgesmester i 10 km terrengløp i 1987 og 1988, og hadde inntil 9. april 2017 den norske rekorden i maraton, på 2.10.17, satt i London Marathon 10. mai 1987. Kvernmo hadde også den norske rekorden på halvmaraton, 1.02.13, satt i Stockholm 28. august 1988, til den ble slått av Sondre Nordstad Moen 22. oktober 2017.

Han deltok i maraton i OL i 1988, men fullførte ikke. Kvernmo representerte U & IL Glimt i Orkdal fram til han flyttet til Oslo, der representerte han IF Minerva. Kvernmo vokste opp på Geitastrand og er Nils Kvernmos yngre bror.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske langdistanseløpere
Norske maratonløpere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1988
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1988
Personer fra Orkdal kommune
Personer fra Orkland kommune
Fødsler i 1955
Friidrettsutøvere for Minerva Friidrett
Husqvarna

Husqvarna er et svensk selskap med en rekke produkter.

Historie 
Husqvarna startet som våpenprodusent i 1689. Det lå opprinnelig i Jönköping som Jönköpings faktori 1620 etter befaling ifra kongen om produksjon av våpen til det svenske forsvar. Fabrikken flyttet til Huskvarna for å kunne benytte vannkraften der.

Husqvarna var eid av den svenske stat frem til 1757, da tok Fredrik Ehrenpreuss over virksomheten. Familien eide fabrikken frem til 1820 da den ble solgt til Gustaf Sture.

En ny epoke startet i 1867, da ble den privateide fabrikken aksjeselskap under navnet Husqvarna Vapenfabriks AB. Fabrikken produserte og utviklet en rekke produkter frem til 1960-tallet, da store omstruktureringer ble foretatt. I 1962 ble mopeder, sykler og utenbordsmotorproduksjonen solgt til til sykkelprodusenten Monark. I 1968 kjøpte Husqvarna svenske Flymo. I 1970 ble store deler av våpenproduksjonen solgt til Försvarets Fabriksverk, men en liten del av jaktvåpenproduksjonen fortsatte frem til 1989. I 1979 overtok Jonsereds AB motorsagproduksjonen, og i 1987 ble motorsykkelproduksjonen solgt til det italienske selskapet Cagiva.

Produksjon 
Husqvarna har hatt våpenproduksjon siden oppstarten, med bredt utvalg både av jaktvåpen og militærvåpen, blant annet maskinpistoler og pistoler som ble brukt av de norske polititroppene i Sverige. 
 1698 – Våpen
 1872 – Komfyrer
 1873 – Symaskiner + andre husholdningsartikler
 1896 – Sykler
 1903 – Motorsykler
 1918 – Gressklippere
 1934-1949 – Hvitevarer
 1959 – Motorsager og utenbordsmotorer

Selskapet produserer (2008) både symaskiner og hageredskaper.

Våpen produsert av Husqvarna 
 Lefaucheux M1858 – lisensprodusert revolver
 Nagant M1887 – lisensprodusert revolver
 Husqvarna M/07 – lisensprodusert pistol FN Modell 1903
 Suomi M/37 – lisensprodusert maskinpistol Suomi M-31
 Husqvarna M/40 – lisensprodusert pistol Lahti L-35
 Ak 4 – lisensprodusert automatgevær Heckler & Koch G3

Eksterne lenker 
 
 Privat Husqvarnaside

Selskaper notert på Stockholmsbørsen
Svenske industriselskaper
Våpenprodusenter
Etableringer i 1689
Javier Solana

Javier Solana Madariaga (født 14. juli 1942 i Madrid) er en spansk politiker. Fra 1999 til 2009 var EUs høye representant for felles utenriks- og sikkerhetspolitikk, og samtidig generalsekretær for både Rådet for Den europeiske union og Den vesteuropeiske union. Fra 1995 til 1999 var han NATOs generalsekretær.

Solana er utdannet fysiker og satt 13 år i den spanske regjeringen. Han var utenriksminister fra 1992 til 1995.

Utmerkelser 
Solana ble i 2010 utnevnt til ridder av Ordenen det gylne skinn. Han fikk Karlsprisen i 2007.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Curriculum Vitae of Javier Solana
  shorter biography
  Interview as Spanish foreign minister in conflict with Canada
  Solana's development of a Common Foreign and Security Policy
  Civil liberties and Solana
  Interview about EDSP
  Madariaga European Foundation
  Interview with Physics world magazine
  The puzzle of Solana's power
 

Spanske politikere
NATOs generalsekretærer
Karlsprisen
Ordenen av det gyldne skinn
Personer fra Madrid
Systembolaget

Systembolaget Aktiebolag er et svensk statlig organ som har monopol på detaljhandel med brennevin, vin og sterkøl i Sverige. Selskapet ble stiftet i 1955 for å forsøkte å begrense alkoholinntaket i landet.

Tidligere ledere for Systembolaget inkluderer:
 Rune Hermansson (1967–1981)
 Gabriel Romanus (1982–1999)
 Anitra Steen (1999–2009)
 Magdalena Gerger (2009–

Systembolaget har to typer utsalg: vanlig butikkutsalg, og utleveringssted (utlevereringsställe) integrert i andre butikker, ofte kjøpesentre i distriktene. På denne måten har Systembolaget et salgskontor i samtlige svenske kommuner, i alt godt over 600 utsalgssteder. Basislisten har færre merker enn ved det norske Vinmonopolet.

I 2004 ble det innført lørdagsåpent ved Systembolaget, og året i forveien innførte Sverige utvidet EU-kvote for lovlig privatinnførsel av alkohol.

Se også 
Vinmonopolet
Vínbúð
Alko

Eksterne lenker
 

Svenske myndigheter
Svenske statlige selskaper
Alkoholmonopol
Etableringer i 1955
1955 i Sverige
Frøen stasjon

Frøen stasjon er den første stasjonen Holmenkollbanen ikke deler med noen annen bane. Stasjonen ligger 59,7 meter over havet. Sognsvannsbanen hadde frem til 1993 også en stasjon ved Frøen. Denne lå litt nord for dagens Frøen stasjon. Det litt spesielle med denne stasjonen er at de to plattformene ligger et stykke fra hverandre. Frøens inngående plattform (mot sentrum) er den eneste på Oslos t-banenett som ikke har trappefri adgang.

Da Holmenkollbanen i perioden 1993–2010 hadde luftledning mens resten av nettet hadde fått strømskinne, skjedde skiftet mellom strømskinnedrift og luftledningsdrift ved Frøen. Frøen stasjon er, sammen med Steinerud og Borgen stasjoner, stoppested for Diakonhjemmet Sykehus.

Eksterne lenker 
 
 Byantikvarens verneplan for Holmenkollbanen

Holmenkollbanen
Nedlagte stasjoner på Sognsvannsbanen
Jernbanestasjoner åpnet i 1898 i Norge
Jernbanestasjoner åpnet i 1934
Jernbanestasjoner nedlagt i 1993
1934 i Norge
T-banestasjoner i Oslo
Gråkammen stasjon

Gråkammen stasjon er en av Holmenkollbanens stasjoner. Stasjonen ligger 170,1 meter over havet og er blant annet nabo til Hemingbanen og Heming Tennis. Stasjonen ble åpnet 31. mai 1898, da banen gikk til Besserud. I 1916, da Holmenkolbanen ble forlenget til Frognerseteren (Tryvannsbanen), fikk stasjonen leskur som ble tegnet av arkitekt Erik Glosimodt, som tegnet en rekke av bygningene på Holmenkollbanen. I 2002 og 2010 ble stasjonen restaurert.

Eksterne lenker
 Tidslinje for Holmenkollbanen.
 Holmenkollbanens stasjoner
 Byantikvarens verneplan for Holmenkollbanen

Holmenkollbanen
Bydel Vestre Aker
Jernbanestasjoner åpnet i 1898 i Norge
T-banestasjoner i Oslo
Erik Glosimodt
General Electric

General Electric (GE) er et amerikansk konsern stiftet i 1879. Ved inngangen til 2005 var det verdens største selskap målt etter markedsverdi. Pr. 28. mars 2005 har selskapet en verdi på cirka 379 milliarder dollar.

Beskrivelse av virksomheten
GE er engasjert i utvikling, produksjon og markedsføring av et vidt spekter av produkter for å generere, overføre, fordele, kontrollere og forbruke elektrisitet. Produktene har et vidt spekter av anvendelsesområder: Belysning, industriell automasjon, utstyr for elektrisk fordeling og kontroll, lokomotiver, strøm-generatorer, produkter for strømlevering, service til kjernekraft, jetmotorer, kjemikalier og utstyr for behandling av vann og prosessanlegg, sikkerhetsutstyr, syntetiske materialer.

Tjenester omfatter kringkasting og TV-kanaler, produkttjenester, elektriske forretninger, elektrisk installasjon, ingeniørtjenester og reparasjon.

Kundene omfattes innenfor infrastruktur, industri, helseforetak, nettverkstilbydere, finanssektoren og konsumsektoren.

Forskning og utvikling
GE fører en «Ecomagination» (økotenkning) kampanje for å øke omsetning samtidig som budsjettet for forskning og utvikling fordobles fra det nåværende nivå på $ 700 mill. Fremtidige produkter vil være lokomotiver som går på solenergi, fly med lavt utslipp av eksos, mer effektiv belysning og mer avanserte systemer for vannrensning.

Ifjor reduserte GE sine energiutgifter med $ 70 mill. og reduserte sine utslipp av klimagasser med 150 000 tonn.

GE Broadcast
GE Broadcast eier TV-konglomeratet NBC Universal, som igjen eier bl.a fjernsynskanalene under CNBC, TV-kanalene under NBC, og filmselskapet Universal Pictures.

GE-bedrifter i Norge

GE har per. april 2008 ca. 2900 medarbeidere i Norge, de fleste fra GE Healthcare. Hovedkontoret ligger i Nydalen / Storo i Oslo med det samme bygget som GE Healthcares forgjenger Nyegaard (Nyco) flyttet til i 1940.

Ca. 600 nye medarbeidere ble tillagt GE i Norge i 2007 ved GEs oppkjøp av Vetco Gray (GE Infrastructure).
GE Wind Energy

GE Commercial Finance

GE Healthcare

GE Money

Eksterne lenker
 

 
Lokomotivfabrikanter
General Dynamics

General Dynamics er et amerikansk industrikonsern som er en stor aktør innen forsvarsindustrien. Selskapet ble grunnlagt 21. februar 1952 og har hovedkontor i Virginia. I 1993 solgte General Dynamics flyproduksjonen sin til Lockheed Corporation, som senere ble en del av Lockheed Martin. General Dynamics sto for utviklingen og produksjonen av jagerflyet F-16 Fighting Falcon før produksjonen ble oppkjøpt av Lockheed-Martin.

Programområder og produkter
General Dynamics Land Systems:
 M1 Abrams stridsvogner
 M60A1 Armored Vehicle Launched Bridge
 Expeditionary Fighting Vehicle 
 Crusader selvdrevet felthaubitser
 General Dynamics Armament and Technical Products
 General Dynamics Ordnance and Tactical Systems
 General Dynamics European Land Combat Systems
 Steyr-Daimler-Puch

Eksterne lenker
 

Forsvarsindustriselskaper fra USA
Selskaper etablert i 1952
1952 i USA
Næringsliv i Virginia
Demokratisk front for frigjøring av Palestina

Demokratisk front for frigjøring av Palestina (DFLP) eller Al-Jabhah al-Dimuqratiyah Li-Tahrir Filastin, er en marxistisk-leninistisk-maoistisk palestinsk frigjøringsorganisasjon (av mange sett på som terrororganisasjon) etablert i 1969 som en splittelse fra gruppen PFLP. De tror på palestina-arabisk frigjøring gjennom arbeiderklassens revolusjon. DFLP opererer blant annet i Vestbredden, Gazastripen, Syria og Libanon.

I forbindelse med samtalene mellom israelere og palestinere i Madrid tidlig på 1990-tallet gikk en fraksjon ut av organisasjonen og startet det sosialdemokratiske partiet FIDA.

Eksterne lenker 
 

Paramilitære organisasjoner
Palestina
Det internasjonale atomenergibyrået

Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA) (Engelsk: International Atomic Energy Agency) er en internasjonal organisasjon opprettet 29. juli 1957 for å fremme fredelig utnyttelse av atomenergi og hindre tilsvarende bruk i militære formål. Organisasjonen har 139 medlemsstater og hovedkvarter i Wien i Østerrike. IAEA er en autonom internasjonal organisasjon under FNs vinger. 

IAEA har hatt høyprofilerte roller i å overvåke overholdelsen av internasjonale avtaler og resolusjoner, i den siste tiden særlig i Irak, Nord-Korea og Iran. Fra Nord-Korea er inspektørene deres blitt utvist. De har så langt ikke lyktes i striden rundt atomforskningen i Iran, der det er de tre store EU-landene som har ført forhandlingene.

IAEA har gjentatte ganger advart mot farene for at terrorister tar i bruk kjernefysiske våpen.

Nobels fredspris 2005
IAEA ble tildelt Nobels fredspris for 2005 sammen med sin generaldirektør egypteren Mohamed ElBaradei. Den Norske Nobelkomite gav som begrunnelse «deres arbeid for å hindre at kjernefysisk energi blir brukt til militære formål». IAEA har konsentrert seg om kampen for å redusere kjernevåpen med sikte på å avskaffe disse våpnene. At lite er oppnådd på dette feltet gjør arbeidet enda viktigere. Internasjonalt samarbeid på dette feltet er avgjørende for en god og stabil verden, sa Nobelkomitéens formann, professor Ole Danbolt Mjøs, ved offentliggjøringen av pristildelingen 7. oktober.

Organisasjon

Organisasjonen hadde fra starten 56 medlemsstater (inkl. alle de skandinaviske). Nyeste medlem er Tsjad (2005).

Generalkonferansen holdes hvert år i september, og der velges for ett år medlemmene av styret (Board of Governors) etter en nøkkel som bl a prioriterer ledende stater med henblikk på forskning og produksjon og også tar sikte på utjevnet representasjon av verdens geografiske regioner. For perioden 2005-2006 er følgende 35 stater i styret: Algerie, Argentina, Australia, Brasil, Hviterussland, Belgia, Canada, Kina, Colombia, Cuba, Ecuador, Egypt, Frankrike, Tyskland, Ghana, Hellas, India, Indonesia, Japan, Sør-Korea, Libya, Norge, Portugal, Russland, Singapore, Slovakia, Slovenia, Sør-Afrika, Sri Lanka, Sverige, Syria, Storbritannia, USA, Venezuela og Jemen.

Styret møtes fem ganger i året (inkl. to ganger i september – før og etter generalkonferansen).

IAEA har 2200 ansatte fra 90 land.

Ledere
Generaldirektør: Yukiya Amano til sin død i juli 2019
Visegeneraldirektør og sjef for Avdelingen for nukleær vitenskap og anvendelse: Werner Burkart
Visegeneraldirektør og sjef for Avdelingen for teknisk samarbeid: Ana Maria Cetto
Visegeneraldirektør og sjef for Avdelingen for beskyttelsestiltak: Olli Heinonen
Visegeneraldirektør og sjef for Avdelingen for nukleær energi: Juri Sokolov
Visegeneraldirektør og sjef for Avdelingen for nukleær trygghet og sikkerhet: Tomihiro Taniguchi
Visegeneraldirektør og sjef for Administrasjonsavdelingen: David Waller

Personaldirektør: Unni Vennemoe (norsk)

Eksterne lenker
 IAEA, via FN-sambandet.
 

FN-organisasjoner
Internasjonale organisasjoner
Nobelprisvinnere (fred)
Organisasjoner etablert i 1957
Kjerneenergi
Internasjonale relasjoner i 1957
Avløs stasjon

| linje3 = {{#ifexpr: <20160403||ja}}
| linje4 = 
| linje5 = 
| linje6 = 
| sted = Avløs
| kommune = Bærum
| linje = Kolsåsbanen
| avstand = 13,6
| høyde = 82
| reisende = 667 pr dag (2005) 
| tog = 
| trikk = 
| buss = 
}}

Avløs stasjon er en av stasjonene på Kolsåsbanen og var endestasjon før strekningen til Kolsås ble åpnet 12. oktober 2014 etter at den hadde blitt oppgradert til metrostandard.

Avløs stasjon var tidligere også en rushtidsendestasjon for trikken på Lilleakerbanen som normalt ellers kun gikk til Jar. Like ved lå Avløs karosseriverksted hvor det ble gjort vedlikehold på vognene til Ruter. Mellom 2007 og 2009 kjørte Ruter trikken fra Lilleakerbanen til Bekkestua, men flere av vognene måtte så langt som til Avløs for å snu. Ruter uttalte i november 2007 at det ikke ville kreve noen ekstra vogner for å kjøre passasjerer helt til Avløs dersom Akershus fylkeskommune ville betale for det, men oppgraderingsarbeidet på Kolsåsbanen nådde området før trikken. Tidligere var Avløs eneste sted Ruter hadde mulighet til å utføre hjuldreiing på trikkene, noe som skapte problemer da jordforskyvninger ødela sporet ved Gjønnes i 2008. Hjuldreiing kan nå også utføres på Grefsen. Etter at vognhallen på Avløs stengte, overtok vognhallen på Holtet ansvaret for lakkering og sliping av trikkemateriellet

Oppgradering
Kolsåsbanen har blitt rustet opp til metrostandard og Nye Avløs stasjon er et resultat av dette. Den nye stasjonen er bygget 100-200 meter lenger vest for Avløsveien / Erik Werenskiolds vei. Arbeidene begynte med bortkjøring av masse 4. juni 2012, og stasjonen ble gjenåpnet 15. desember 2013.

Avløs base 
Vognhallsområdet er under oppgradering til driftsbase for T-banen. Basestasjonen kommer til erstatning for det tidligere verkstedsanlegget. Basestasjonen skal ferdigstilles av Veidekke i mai/juni 2015, med en kostnadsramme på nesten kr 300 millioner. Basen vil inneholde fire haller med en samlet grunnflate på  kvm, og har kapasitet til innendørs parkering av 25 vognsett (75 vogner).

Basen vil betjene hele banenettet og er viktig for oppgraderingen av T-banenettet, da det ikke er fri kapasitet på de to eksisterende basene på Ryen stasjon og Majorstuen stasjon. Samtidig har forlengelsen av Kolsåsbanen gjort det hensiktsmessig å ha en base i vest, da de to andre befinner seg i sentrumsområdet og i øst. Basen skal sørge for innstalling, vask og vedlikehold av vognene. Bygget er tegnet av Arne Henriksen arkitekter AS og rådgivende konsulent er Aas Jakobsen AS.

Galleri 

|forrige=Gjettum|neste=Haslum|notis1=nedlagt: Valler}}

Referanser

Eksterne lenker 
 Ruter – Avløs stasjon

Kolsåsbanen
T-banestasjoner i Bærum
Jernbanestasjoner åpnet i 1924
Arne Henriksen
1924 i Norge
Jernbanestasjoner åpnet i 2013
SA-Sturmführer

SA-Sturmführer («stormfører») var en paramilitær grad i det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP. Den ble tatt i bruk som en tittel i Sturmabteilung (SA) i 1925, og ble en grad i 1928. Opphavet til gradn er en tittel som ble brukt av ledere for tyske støttropper og spesialkompanier under første verdenskrig.

Innen 1930 ble Sturmführer den laveste offisersgraden i flere av NSDAPs organisasjoner, tilsvarende Leutnant Wehrmacht. Schutzstaffel (SS) innførte graden SS-Sturmführer, som i 1934 ble omgjort til SS-Untersturmführer.

Titler og grader i det tredje rike
Markens Grøde

For den norske filmatiseringen fra 1921, se Markens grøde (film)
Markens Grøde er en roman av den norske forfatteren Knut Hamsun. Den ble utgitt for første gang i 1917 og førte til at Hamsun fikk nobelprisen i litteratur i 1920. Romanen er en bred episk fortelling om Isak Sellanraa, som bryter ny mark i utkanten et sted i Hamarøy. Han er et menneske som styres av elementære livsbehov, og får sine evner satt på prøve etter hvert som utfordringene tårner seg opp. Romanen er ofte blitt beskrevet som Hamsuns hyllest til naturen.

I boken opptrer også en lensmann ved navn Geissler. Han er stadig på reisefot, og setter i gang lokal gruvedrift. Han minner mye om Hamsun selv: Han vet det rette, men gjør det ikke. Han hjelper Isak, men slår seg ikke selv til ro. Hamsun lar Geissler komme fra Lom, der Hamsun selv kom fra. Av alle Hamsuns fiktive skikkelser er det bare Geissler som er fra Lom.

Romanen ble filmatisert allerede i 1921.

Mottakelse 
Markens Grøde fikk en blandet mottagelse. Ronald Fangen i Dagbladet mente boken var skrevet med «ufeilbarlig virtuositet», men foretrakk Amalie Skrams Hellemyrsfolket. Fritz Duus i Aftenposten kalte Hamsun «en vismann» og «en forkynner», men mislikte at boken ble brukt som talerør i debatten om spebarnsdrap. Kristian Elster syntes bokens stemningsskapende poesi ble ødelagt av «det lange innlegg om barnemord, innskutt og uten interesse». Olav Hoprekstad i Bergens Tidende syntes boken led av «snakkesalighet».

Mark Knopfler ble inspirert av boken til å skrive «Telegraph Road» på Love over Gold. Den 14 minutter lange sangen innledes med «A long time ago came a man on a track,
walking thirty miles with a sack on his back, and he put down his load where he thought it was the best, he made a home in the wilderness.»

Annet 
Boken inneholder fordomsfulle skildringer av samene og et tilfelle av rasisme mot svarte. Et funksjonshemmet barn blir også drept på grunn av sin funksjonshemning, av sin egen mor.

Referanser

Eksterne lenker
 Utgaven fra 1999 hos Nasjonalbiblioteket.
 Hamsuns takketale ved nobelmiddagen hos Hamsunsenteret

Lanternebøkene
Norske romaner
Verk av Knut Hamsun
Bøker fra 1917
Cygwin

Cygwin er en samling av fri programvare som består et bibliotek som implementerer POSIX for Microsoft Windows, samt flere verktøy og programmer. Dette gir et Unix-lignende miljø med blant annet kompilatoren GCC og unix-skallet Bash i Windows. Cygwin gjør det lettere å porte programmer fra Linux og andre Unix-lignende systemer til Windows. Cygwin-biblioteket er utviklet av Red Hat.

Cygwin/X 

Cygwin/X er et prosjekt som porter vindussystemet X til Cygwin, som gjør det mulig å kjøre programmer med et GUI under Cygwin. Dette har ført til blant annet KDE-Cygwin. GNOME er også porter til Cygwin/X.

Lisensiering 
Cygwin er lisensiert under GPL-lisensen, men Red Hat tillater også at biblioteket linkes med programmer som er utgitt under andre OSI-godkjente lisenser. De som vil lage proprietær programvare som benytter seg av cygwin-biblioteket må kjøpe en lisens for dette fra Red Hat.

Eksterne lenker 
 
 Cygwin/X-hjemmesiden
 Red Hats offisielle hjemmeside

Fri programvare
Red Hat
Microsoft Windows
Programvare fra 1995
Filippinenes provinser

* 20. februar 1995 ble det vedtatt ved lov å dele Isabela i to: Isabela del Norte og Isabela del Sur. Delingen ble aldri foretatt.

* * Negros del Norte ble skapt av Negros Occidental 3. januar 1986. Kreasjonen ble vedtatt grunnlovsstridig  11. juli 1986 og ble omgjort 11. august 1986.
Det samfunnsvitenskapelige fakultet (UiO)

Det samfunnsvitenskapelige fakultet (SV) ved Universitetet i Oslo tilbyr forskning og undervisning i samfunnsvitenskapene. Fakultetet ble etablert i 1963 og har i dag ca. 300 vitenskapelig ansatte og 6000 studenter. Etter å ha vært spredt ut på forskjellige steder de første årene ble fakultetet i 1967 samlet under ett tak i Eilert Sundts hus på Blindern. I 2002 ble Psykologisk institutt flyttet til egne bygninger i Forskningsveien. Fakultetet tilbyr både bachelor- og mastergrader, i tillegg til årsenheter og profesjonsstudier.

Enheter
 Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi (ISS) 
 Institutt for statsvitenskap (ISV)
 Psykologisk institutt (PSI)
 Sosialantropologisk institutt (SAI)
 Økonomisk institutt (ØI)
 Senter for teknologi, innovasjon og kultur (TIK)
 ARENA - Senter for europaforskning

 Childwatch international (CWI)
 Oslo Summer School in Comparative Social Science Studies (OSS)
 Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste (NSD) 
 Norsk senter for forskningssamarbeid med Frankrike
 Makt- og demokratiutredningen 1998-2003
 Helseøkonomisk forskningsprogram ved Universitetet i Oslo (HERO)
 Kulturell kompleksitet i det nye Norge

Se også 
 Liste over professorer ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet (UiO)
 Universitetsbiblioteket i Oslo

Eksterne lenker
 Det samfunnsvitenskapelige fakultet

 
Etableringer i 1963