alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Inis Mór

Inishmore (irsk: Árainn eller Árainn Mhór) er den største av Aranøyene i Galwaybukten i Irland. Den er om lag 14 kilometer lang (nordvest-sørøst) og 3,8 kilometer bred. Det er 522 fastboende på øya (2006). 

På irsk er den også kjent som Inis Mór («Storøya»), den irske formen av navnet «Inishmore» som det britiske kartverket (Ordnance Survey) fant opp på midten av 1800-tallet. Tidligere, og lokalt også langt ut på 1900-tallet, var øya mer kjent som Aranmore (dvs. «Store Aran») på engelsk, fra det tradisjonelle irske navnet. Dette førte ofte til forveksling med Arranmore i grevskapet Donegal. Det irske ordet Árainn betyr «lang åsrygg», hvilket er en passende beskrivelse på øya.

Øya er kjent for sin sterke irske kultur, lojaliteten til det irske språket og en mengde fornminner fra førkristen og tidlig kristen tid, blant dem Dún Aengus. Gælisk er det mest brukte språket, og den regnes til gaeltacht-området.

Inishmore er et viktig turistmål. Private minibusser, hestevogner og sykkel er de vanligste måtene de mange turistene tar seg fram på øya på. Det er et lite museum som illustrerer historien til festningen  Dún Aengus. I nærheten er det også en neolittisk grav. 

Den største landsbyen er Kilronan.

Referanser 

Galway
Gaeltachtai
Øyer i Republikken Irland
Velle Espeland

Velle Nils Espeland (født 6. juli 1945 i Sør-Fron) er en norsk folklorist, skribent, tegneserieoversetter og daglig leder av Norsk visearkiv.

Han tok artium på Gudbrandsdalens gymnas i 1964 og mag. art. i folkeminnevitskap i 1974. Deretter foreleste han som hjelpelærer både ved Universitetet i Oslo og i Bergen. Han har vært daglig leder for Norsk visearkiv siden stiftelsen i 1982. Han fulgte med som forskningsbibliotekar da Norsk visearkiv ble innlemmet i Nasjonalbiblioteket 1. januar 2014.

Espeland har skrevet, redigert og utgitt en rekke bøker og artikler om folkloristiske og kulturhistoriske emner:

Bibliografi 
 Svartbok frå Gudbrandsdalen. Norsk Folkeminnelags skrifter nr. 110. Universitetsforlaget. Oslo 1974 (2 opplag). ISBN 82-00-27124-2
 (Sm.m Helge A. Wold): Folkloristisk lesebok. Pensumantologi for folkeminnestudentar. Universitetet i Oslo. Institutt for folkeminnevitskap. Oslo 1973, (Andre utgåva 1974)
 Blow Boys Blow. Sjanties frå Diderik Brochmanns samlingar. Norsk Folkeminnelags skrifter nr. 123. Tiden Norsk Forlag. Oslo 1981. ISBN 82-10-02013-7
 Hundre gåter. 1982
 Tippoldemors oppskrifter. Norsk Folkeminnelags skrifter nr. 133. H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard). Oslo 1990. ISBN 82-03-16326-2
 Den store boka om spøkelse. 1999
 Julenissen og andre nissar. 2000 
 Spøkelse! : hvileløse gjengangere i tradisjon og historie. 2002 
 (Sm.m. Gard Espeland): Ingen fred i grava og andre nifse spøkelseshistorier. 2003
 Helgener: mirakelmakere og idoler. 2005 
 A. Chr. Bang. Norske hexeformularer og magiske opskrifter, Forord og registre ved Velle Espeland. KA Forlag. Oslo 2005. ISBN 978-82-8147-000-2
 Norske by- og bygdesanger. 2007
 Svartebøker: fra Svarteboka til Necronomicon. Humanist forlag. Oslo 2014  ISBN 978-82-82820-63-9

Festskrift til Velle Espeland 
 Balladar & blue Hawaii. Folkloristiske og musikkvitskaplege studiar tileigna Velle Espeland i høve 60-årsdagen 6. juli 2005. Novus forlag. Oslo 2005. (Red: Astrid Nora Ressem, Erik Henning Edvardsen, Hans-Hinrich Thedens og Reimund Kvideland). ISBN 82-7099-416-2.

Norske folklorister
Norske sakprosaforfattere
Personer fra Sør-Fron kommune
Fødsler i 1945
Kulesnutebiller

Orobitis

Kulesnutebiller (Orobitidinae) er en artsfattig gruppe av snutebiller med et karakteristisk utseende: kroppen er nesten kulerund. I Norge finnes det bare én art som lever på fioler.

Utseende 
Små (ca. 3 mm), nærmest kulerunde snutebiller, den lange, tynne snuten og de kraftige beina stikker ut fra kuleformen. Oversiden er glatt og blank, hos den norske arten blåsvart, undersiden er tett kledt med lyse skjell. Hodet er ganske lite med store, utstående fasettøyne. Snuten er lang og tynn, temmelig rett. Antennene sitter festet i snutens innerste halvdel, er 11-leddete og knebøyde. Antenneskaftet (det innerste leddet) er forholdsvis kort og kølleformet. Det andre leddet er kjegleformet (spissen vendt innover) og mye større enn de seks neste leddene. De tre ytterste leddene danner en markert kølle. Brystskjoldet (pronotum) er høyt hvelvet, glatt og blankt, med tydelig punktering. Det sitter en flekk av skjell på og rundt scutellum, ellers er oversiden glatt og blank. Dekkvingene har tydelige punktrader. Beina er lange og kraftige, lårene har ikke tenner på undersiden og leggene (tibiae) ender ikke i en pigg.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
 Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
 Underfamilien kulesnutebiller, Orobitidinae Thomson, 1859
 Slekten Orobitis Germar, 1817 - 5 arter
 Orobitis cyaneus (Linnaeus, 1758) – eneste art i Norge
 Orobitis nigrina Reitter, 1885
 Orobitis apicalis
 Slekten Parorobitis Korotyaev, Konstantinov & O'Brien, 2000 - 2 arter

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Orobitis cyaneus

Snutebiller
Dyr formelt beskrevet i 1859
Totto Osvold

Totto Werner Osvold (født 21. juni 1941 i Ålesund) er en norsk programleder i NRK radio, kjent blant annet fra Nitimen og Søndagsposten.

Han var ansatt i NRK 1965–2006, det meste av tiden i underholdningsavdelingen, Radio, hvor han var programredaktør 1986–1990. 

Sammen med Bjørn Sand (i rollen som Stutum) vant han Spellemannprisen 1973 i åpen klasse for Stutum Speaking. Han har også gitt ut plate sammen med Harald Heide-Steen jr. og Odd Børretzen. Han er gift med Sissel Benneche Osvold. Deres datter Katja Benneche Osvold var i sin tid med i punkrock-bandet Life... But How To Live It?.

NRK-journalister
Programledere for NRK
Norske komikere
Vinnere av Spellemannprisen
Personer fra Ålesund kommune
Programredaktører for NRK
Johannes Ulltveit-Moe

Johannes Ulltveit-Moe (født i Oslo 8. oktober 1941, død 27. januar 2012) var en norsk teolog og embetsmann. 

Han var spesialrådgiver i Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet (fram til 1.1.2010 Fornyings- og administrasjonsdepartementet, (FAD)). Han arbeidet i Avdeling for IKT og fornying (AIF), Forvaltningspolitisk enhet (FPE). Hans særlige arbeidsfelt var statlig forvaltningsutvikling, forvaltningsetikk og ledelsespolitikk, jfr. Plattform for ledelse i staten 2008 og St.meld. nr 19 (2008-2009) Ei forvaltning for demokrati og fellesskap.  

Han var seniorrådgiver i Kultur- og kirkedepartementet 2003-2008, seniorrådgiver, faggruppeleder og avdelingsdirektør i Statskonsult 1991-2003, direktør i Kirkerådet 1979-1990, konsulent i Kirkerådet 1977-1979, sokneprest i Ballangen 1972-1977, bibeloversetter i Det norske bibelselskap 1968-1972, prest i Sjøforsvaret 1967-1968, og geodetoperatør i Norges geografiske oppmåling (nå Statens kartverk) 1964-1966. 

Ulltveit-Moe hadde doktorgrad fra Chicago 1992 på feltet organisasjonsutvikling og lederskap (executive management).

Han skrev 15 bøker og over 100 artikler, og var dessuten medforfatter av en rekke andre publikasjoner, i første rekke om kirkelige og ledelsesmessige spørsmål. Han ledet eller deltok i en rekke styrer, råd og utvalg.

Publikasjoner (utvalg) 
 Hjelp, jeg tilhører kirken! (1969)
 Bli med! En bok om nattverden (1976, 2.opplag 1978) 
 Statsråden som departementsleder (1991) 
 Ledere som lykkes (1994, 2.opplag 2000)  
 Embetsmannen og hennes roller (1997)  
 Lederskapsutvikling i departementene. Fordypningsmateriale om tenkning, praksis og erfaringer på 1990-tallet (2000) 
 Ledere som vil vekst (2000) http://www.difi.no/statskonsult/publik/bokhefteveil/vekst/ledere_vil_vekst.pdf
 Lederskap og utvikling (2001) http://www.difi.no/statskonsult/publik/bokhefteveil/lederskap_og_utvikling/lederskap_utv.pdf
 Samme kirke – ny ordning. Sammenfatning av høringsmaterialet (2002). https://web.archive.org/web/20110415044139/http://www.kirken.no/kirke_stat/

Artikler 
 Gud i Grunnloven (2007) http://www.idunn.no/ts/kok/2007/02/gud_i_grunnloven?highlight=johannes%20ulltveit-moe#highlight
 Ny verdibestemmelse i Grunnloven (2007) http://www.idunn.no/ts/kok/2007/01/ny_verdibestemmelse_i_grunnloven?highlight=johannes%20ulltveit-moe#highlight 
 Stalig lederskap. Grunnlag, prinsipper og praksis (2008)  http://www.idunn.no/ts/stat/2008/01/statlig_lederskap_grunnlag_prinsipper_og_praksis?highlight=johannes%20ulltveit-moe#highlight    
 Plattform for ledelse i staten (2008) http://www.idunn.no/ts/stat/2008/03/plattform_for_ledelse_i_staten?highlight=johannes%20ulltveit-moe#highlight

Referanser 

Norske lutherske prester
Norske embets- og tjenestemenn
Fødsler i 1941
Dødsfall i 2012
Helge Sandøy

Helge Sandøy (født 14. juni 1947 i Bud) er en norsk professor i nordisk språkvitenskap ved Universitetet i Bergen. Han er kjent for å ha formulert reglene for hvordan importord bør norvagiseres (gis norsk skrivemåte) når de blir tatt inn i det norske språket. Prinsippene ble lagt fram i boka Lånte fjør eller bunad – Om norsk skrivemåte av importord og ble vedtatt på Språkrådets årsmøte i 1998.

Bibliografi 
 Laust samansette verb i vestnordisk. Magistergradsavh. Oslo: Institutt for nordisk språk og litteratur, 1976.
 «Han er åt og kjem seg»: Om ein vestnordisk aspektkonstruksjon. Bergen: Nordisk institutt, 1986.
 Norsk dialektkunnskap. Oslo: Novus, 1987.
 Talemål. Oslo: Novus, 1996.
 Lånte fjør eller bunad? Om importord i norsk. Oslo: Cappelen, 2000.

Eksterne lenker  
	

Professorer ved Universitetet i Bergen
Norske professorer i språkvitenskap
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab
Fødsler i 1947
Gallarus oratorium

Gallarus oratorium (irsk: Séipéilín Ghallarais) antas å være en tidlig kristen kirke, og ligger i Baile and Fheirtéaraigh på Dinglehalvøya i Kerry i Irland. Den er antatt å være fra tidlig kristen tid, bygget mellom 500-tallet og 800-tallet. Det at vinduet i øst har en avrundet topp laget av to tilhugde stener kan imidlertid tyde på at bygget ikke ble oppført før 1100-tallet. 

Ifølge lokal tradisjon blir sjelen renset for synd dersom man klatrer ut gjennom vinduet i oratoriumet. Dette er imidlertid ikke verifiserbart, ettersom det er fysisk umulig både å måle sjelens syndfrihet og å klatre ut gjennom vinduet som er 18 cm bredt og 12 cm høyt.

Gallarus oratorium er kjent for å være formet som et båthvelv. Det er bygget uten mørtel, og ved en spesiell teknikk for hver enkelt stein skrår svakt utover, slik at steinene ligger høyere på innsiden enn på utsiden. Dette gjør at regnvann ikke siver inn trass i mangelen på mørtel, og har bidratt til at bygget er såpass godt bevart som det er.

Kirker i Republikken Irland
Kerry
Katolske kirker i Irland
Vopnafjörður lufthavn

Vopnafjörður Airport (IATA: VPN, ICAO: BIVO) er en flyplass på Vopnafjörður på Island.

Ruter og selskaper
Air Iceland (Thorshofn)

Kilder
Vopnafjörður Destinations

Flyplasser på Island
Junior Eurovision Song Contest 2005

Junior Eurovision Song Contest 2005 var den tredje utgaven av Junior Eurovision Song Contest, EBUs konkurranse for unge sangere i alderen fra 8 til 15. Finalen ble sendt direkte fra Ethias Arena i Hasselt i Belgia lørdag 26. november 2005. Vinneren ble ti år gamle Ksenija Sitnik fra Hviterussland med sangen «My vmeste». Hun fikk 149 poeng, tre poeng mer enn Spania.

Konkurransen 
Hele 20 land kunne ha deltatt dette året, men Kypros måtte trekke seg siden sangen deres ble anklaget for å være et plagiat. Kypros fikk likevel stemme under konkurransen. Litauen og Ukraina trakk seg, mens Georgia ikke rakk påmeldingsfristen.

Allmennkringkasterne i Sveits og Polen kunne ikke sende deltakere på grunn av finansielle problemer. Frankrike trakk seg på grunn av omorganiseringer i tv-kanalen. Dette året ble det gitt 12 poeng til alle land på starten av avstemningen for å hindre at noen fikk null poeng.

Resultat

Poengtavle

12 poeng 
Under er en liste over land som fikk 12 poeng.

Kart

Se også 
 Eurovision Song Contest 2005

Referanser

Eksterne lenker 
 Konkurransens hjemmeside

Junior Eurovision Song Contest
Musikk i 2005
Lille Skellig

Lille Skellig (engelsk: Little Skellig, irsk: Sceilig Bheag) er den minste av de to Skelligøyene, om lag 12 kilometer fra Iveraghhalvøya i Kerry i Irland. Som sin større og mer kjente nabo Skellig Michael er den en bratt klippeøy som ikke er bebodd av mennesker. Den er på sitt høyeste 134 meter over havet, og er mest kjent for Irlands største koloni av havsule, med over 22 500 par i 1993. Øya har i flere år vært et naturreservat.

Skellig lille
Skellig lille
Mandal Golfklubb

Mandal Golfklubb er en lokal golfklubb lokalisert i Mandal i Vest-Agder. 

Klubben ble stiftet 18. februar 1993 og har ifølge sine vedtekter til formål «å virke for kjennskap til og utbredelse av golfsporten i Mandal og omegn. Den skal søke å skaffe seg de best mulig betingelser både for konkurranse – og mosjonsspill, herunder anlegg og drift av golfbane i sitt distrikt.»

Klubben har ca. 600 medlemmer og er tilsluttet Norges Idrettsforbund og Olympiske og Paralympiske Komité (NIF) gjennom Norges Golfforbund og Vest-Agder Idrettskrets. Klubben er også medlem av Idrettsrådet i Mandal.

Golfbanen som klubben bruker, er Norges sørligste golfbane og ligger ved Valle gård på Skjebstad, cirka 2 km vest for Mandal sentrum, og like ved Skogsfjorden. Banen benytter GolfScore fra Gobex.

Klubben utgir nyhetsbrevet «Vallerøffen».

Eksterne lenker
 

Golfbaner i Norge
Idrettsanlegg i Agder
Idrettslag i Agder
Idrettslag etablert i 1993
Sport i Lindesnes
1993 i Norge
Mandal
Svein Gundersen (1949)

Svein Gundersen (født 15. mai 1949 i Fredrikstad) er en norsk musiker, studiomusiker, låtskriver, komponist og plateprodusent. Han er bosatt i Fredrikstad.

Gundersen har spilt med bandet Aunt Mary 1969-2012, og produsert plater for Alex, Jan Groth, The Pussycats, Trond Granlund, Jørn Hoel og Sissel Kyrkjebø, og laget musikk til 11 av Wam & Vennerøds filmer. Som komponist står han også bak Jungelboka, melodien til Har en drøm og i tillegg melodien til Ei hand å holde i (begge fremført av Jørn Hoel), Den store stjerna, Se ilden lyse, Du sa Æ va en Drøm, Valborg o o yeah, yeah. 
Gundersen samarbeidet mye med Trygve Hoff. 
Han mottok bransjeprisen ved utdelingen av Spellemannprisen 1986.

Diskografi

Teatermusikk og musikaler 
 Jungelboken, Bryggeriteatret/Det Norske Teatret
 Det er hardt å være Mainn, Reppen (Turné)
 Det er hardt å være To, Reppen (Turné)
 Skjærgårdsflørt, Det Norske Teatret
 Scrooge, Lillestrøm
 Olsenbanden jr. på Cirkus, Olso Nye Teater
 Olsenbanden jr. på Rockern
 Byen brenner
 101 Dalmatinere
 Stenhoggern

Filmmusikk 
 Bumble Baby/Theme from Lasse og Geir (1976)
 Originalmusikken fra filmen Liv & død'' (1980)
 Julia Julia (1981)
 My Romance (1982)
 Åpen framtid (1983)
 Adjø solidaritet – Musikk fra Wam & Vennerøds store filmepos (1985)
 Drømmeslottet (1986)
 Mowgli (1989, med Hele ensemblet & Arne Lindtner Næss
 Hvem har bestemt Bryllupsfesten Du, pappa Lakki Lakki + Wam & Vennerøds Greatest Hits (1992)
 Olsenbanden på Rockern Olsenbanden jr. på Cirkus Aunt Mary 
 Aunt Mary (1970)
 Loaded (1972)
 Janus (1973)
 The Best of Aunt Mary (1974)
 The Best of Aunt Mary Volume 2 (1975)
 Live Reunion (1980)
 Bluesprints (1992)
 The Things We Stood For (1970-1973) (2007)
 Barbed Wire Waves (2009)
Singler
 «Did You Notice»/«The Ball» (1970)
 «Jimi, Janis and Brian»/«Stop Your Wishful Thinking» (1971)
 «G Flat Road»/«Joinin' the Crowd» (1972)
 «Rosalind»/«In the Hall of the Mountain King» (1972)
 «Nocturnal Voice»/«Mr. Kaye» (1973)

 George Keller Band 
 Just Like Standin' Up (1973)
 Colours (1974)
 Let's Move Together (1977)
 Alex Band 
 Alex (1977)
 Handle With Care (1977)
 Hello, I Love You (1979)
 Daddy’s Child (1980)
 Alex’ beste (1981)
 Always (1983)
Singler
 Listen to the Music/Flying High (You & I) (1978)
 Heartbreak Queen/Only You Can Make Me Stronger (1979)
 Univers/Slike drømmer om hus (1980)
 Rock'n'Roller (1981)
 Cornelis Vreeswijk 
 Narrgnistor och transkriptioner (1976)
 X-tra 
 X-tra (1984)
 Annet 

 Annet 
Gundersen ble livstruende skadd i 1980 da en turnébuss han var passasjer i kjørte utfor veien. I dag er han nærmest helt restituert.

 Eksterne lenker 
 
 
  mic.no biografi fra Norsk pop- og rockleksikon''

Norske plateprodusenter
Norske låtskrivere
Studiomusikere fra Norge
Vinnere av Spellemannprisen
Personer fra Fredrikstad kommune
Aunt Mary
Kutná Hora

Kutná Hora (tysk: Kuttenberg) er en by i regionen Sentral-Böhmen i Tsjekkia, ca. 70 kilometer øst for Praha. Byen ligger på en ås som hadde store mengder sølvmalm i fjellgrunnen. I motsetning til andre gruvebyer, ble byen lagt oppå malmen, slik at alle gruvenedgangene ligger inne i selve byen.

I løpet av middelalderen gjorde byen flere forsøk på å overgå Praha, både når det gjaldt prakt, rikdom og makt. Nåværende innbyggertall er om lag 21 000, og de sentrale deler av byen har vært på UNESCOs verdensarvliste fra 1995.

Historisk 
Allerede i 1142 anla sistersienserordenen et kloster der. Tyskspråklige sagn vil ha det til at en munk fant sølv, mens han arbeidet i en av vingårdene, og la kutten sin der for å markere stedet – derav navnet Kuttenberg.
 
Kutná Horas suksesshistorie startet med at sølvet ble viktig under det økonomiske oppsvinget på 1200-tallet. Kunnskapen om det var nok eldre, i det minste tilbake til omkring år 1000. Kong Wenceslaus II av Böhmen utstedte år 1300 en kongelig forordning som regulerte bergverksdrift, og snart etter var en del erfarne gruvefolk importert, og driften og resultatene tok seg raskt opp. Mange av de påfølgende kongene trivdes godt, og oppholdt seg i byen i lengre perioder. En del av de historisk viktige dokumentene for nasjonen Tsjekkia har vært utstedt der. Byen ble erobret av taborittene på 1420-tallet, og så godt som helt nedbrent i stridighetene som fulgte. Tross tilbakeslaget, ble den gjenreist og blomstret inntil det brøt inn store mengder vann i den rikeste gruven i 1541. Dette var begynnelsen på slutten av storhetstiden. Nedgangen fortsatte med svartedauden og tredveårskrigene. Gruvegangene forfalt, og nyåpningsforsøk lyktes ikke, slik at byen ble fattig. I tillegg brant den ned i 1770. Ved inngangen til 1900-tallet var all gruvevirksomhet opphørt.

Byen og bygningene 
I likhet med nabobyen eller forstaden Sedlec har byen strøk som er verdensarv. Gateløpene snor seg gjennom den eldste byen som de gjorde fra den tidligste tiden og brede nok til den tids kjerretransport, men er i dag for ca. en bil og en fotgjenger på det smaleste. Gruveåpningene ligger bak høye murer. Det eldste huset som fortsatt står er det italienske hoffet fra slutten av 1200-tallet, som tidligere var kongelig residens, gildehall/hoff og kongelig myntstøperi. Santa Barbarakatedralen (viet til gruvefolkenes skytshelgen) ble påbegynt i 1368 og var ment å overstråle Karlskatedralen i Praha. Den er et godt eksempel på høygotisk byggekunst, men ble først fullført lenge senere. Også St. Jakobskirken er gotisk, med tårnhøyde på 83 meter på det ene tårnet, og sviktende grunn under det andre, som dermed ikke ble så høyt.

I Sedlec finnes også den gotiske Vår Frues kirke sammen med det berømte beinkapellet. Ennå et gotisk bygg: Steinhuset som har fungert som arkiv og museum fra 1902 rommer et av de mest rikholdige arkiver i landet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 www.kutnahora.info - regionens informasjonssider
 Kutná Hora – Fullstendig liste og beskrivelse av monumentene i den kongelige byen Kutna Hora

Byer i Sentral-Böhmen
Byer i Böhmen
Verdensarven i Tsjekkia
Isabel Lucas

Isabel Lucas (født 29. januar 1985 i Melbourne, Victoria, Australia) er en australsk skuespiller. 

Hun er spesielt kjent for rollen sin som «Tasha Andrews» i TV-serien Home and Away på TV 2. Lucas og familien hennes flyttet til Sveits for et år siden moren hennes ble født der.

Karriere
Isabel Lucas prøvde seg først i rollen som Kit Hunter i serien Home and Away, men de syntes ikke hun passet som Kit. Hun hadde talent, og de ville ha henne i serien og lagde rollen Tasha Andrews til henne! Lucas har startet innspillingen av sin første film kalt Daybreakers hvor hun vil spille en vampyr, sammen med Willem Defoe og Ethan Hawke. Filmen har planlagt premiere i september 2009 i USA. Lucas har også spilt i et par reklamefilmer. Nylig fikk hun en birolle i filmen 'Transformers 2'.
Isabel Lucas var med i den kritikerroste serien fra 2. verdenskrig, "The Pacific", som gikk på NRK1. Der spiller hun soldatkjæresten "Gwen" som blir igjen i Australia når kjæresten drar ut på tokt.

Veldedighet
Lucas er interessert i naturvern og veldedighet, og hun støtter og er ambassadør for mange veldedighetsgrupper, bl.a:
World Vision
Oxfam Community Aid Abroad
Women Against Violence
Seeing Eye Dogs Australia
The Humour Foundation
Global Green Plan
Sea Shepherd

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Australske skuespillere
Personer fra Melbourne
Fødsler i 1985
Socijaldemokratska partija Bosne i Hercegovine

Socijaldemokratska Partija Bosne i Hercegovine – Socijaldemokrati (Sosialdemokratisk parti i Bosnia-Hercegovina – Sosialdemokratene/Socijaldemokratska Partija BiH – Socijaldemokrati/Социјалдемократска Партија БиХ – Социјалдемократи, SDP), er et multietnisk sosialdemokratisk politisk parti i Bosnia-Hercegovina. 
Partiet er en fortsettelse av Bosnia og Hercegovinas kommunistparti, og justerte navnet til også å inkludere Socijaldemokrati BiH i tillegg til det opprinnelige partinavnet SDP. SDP ble etablert i 1909. Partiet er medlem av Sosialistinternasjonalen.

SDP fikk tre representanter ved valget til Representantenes hus i 2014.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sosialdemokratiske partier
Politiske partier i Bosnia-Hercegovina
Politiske partier etablert i 1909
Partido Liberal Colombiano

Colombias liberale parti (spansk: Partido Liberal Colombiano; PLC) er et sosialliberalt-sosialdemokratisk parti i Colombia. Partiets nåværende leder ble valgt i juni 2005 og er tidligere president César Gaviria Trujillo.

Eksterne lenker 
 

Sosialdemokratiske partier
Politiske partier i Colombia
Organisasjoner etablert i 1848
1840-årene i Colombia
Rigel

For skipet MS «Rigel», se Rigel-katastrofen''

Rigel («kjempens bein») er en ung, blåhvit kjempestjerne med en masse som er 17 ganger solas. Rigel ligger 700 - 900 lysår unna Jorda og er en del av stjernebildet Orion. Den har en absolutt luminositet minst 120 000 ganger sterkere  enn sola og er himmelens 7. mest lyssterke objekt. 
Rigel er omgitt av et skall av gass utstøtt fra stjernen av solvind, eller et resultat av at stjernen pulserer.
Rigel er en dobbeltstjerne, hvor Rigel A er 500 ganger mer lyssterk enn Rigel B. Disse to stjernene ligger langt fra hverandre, 2200 astronomiske enheter, så stjernene kretser ikke omkring hverandre.
Rigel B er faktisk også en dobbeltstjerne, og disse kretser rundt hverandre på bare 9.8 dager

Navnet har den fra sin plass som «Orions venstre bein». Det stammer fra arabisk «Rijl Jauza al-Yusra», som betyr «Foten til den i midten». Navnet kan også bety : "Foten til den store".

I stjernenavigasjon er Rigel en av de viktigste stjernene, siden den skinner klart, er lett å finne og er synlig på alle verdenshav.

Stjerner
Orion (stjernebilde)
Artikler i astronomiprosjektet
Bimini

Bimini (Bi-mini), betyr Mor til mange vann, og er et begrep tainoene bruker om Karibien. Det er også et tidligere navn for delstaten Florida i USA.

Bimini er et distrikt i Bahamas, og er en øygruppe. De største øyene er Nord-Bimini og Sør-Bimini. Nord-Bimini er ca. 11 km lang og 210 meter bred. Denne øya har et tettsted som kalles Alice Town. Sør-Bimini har en flystripe og to hoteller.

Bimini ligger rundt 80 km øst for Fort Lauderdale i Florida, og er det punktet i Bahamas som er nærmest USAs fastland.

Bimini er også kjent for fisking, og mange fra Florida pleier å reise over med båt for å fiske og oppdage nattelivet på øya.

Takduken Bimini top som brukes i båter er oppkalt etter Bimini.

Bahamas' distrikter