alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Jonathan Byrd

Jonathan Currie Byrd (født 27. januar 1978) er en amerikansk profesjonell golfspiller som spiller på PGA-touren, der han har 5 seire. 

Byrd ble profesjonell i 2000. I sin første sesong på PGA-touren, vant han Buick Challenge, og ble kåret til Årets nykommer (PGA Tour Rookie of the Year).

Meritter

Seire på PGA-touren 
 2011 Hyundai Tournament of Champions
 2010 Justin Timberlake Shriners Hospitals for Children Open
 2007 John Deere Classic
 2004 B.C. Open
 2002 Buick Challenge

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Fødsler i 1978
D. A. Points

Darren Andrew «D.A.» Points (født 1. desember 1976 i Illinois) er en amerikansk profesjonell golfspiller som spiller på PGA-touren.

Points ble profesjonell i 1999. Frem til 2004 spilte han på Nationwide Tour. Der vant han tre turneringer. Han fikk PGA-rettigheter da han kom på andreplass på pengelisten på Nationwide, og spilte PGA-touren i 2005 og 2006. Dårlige resultater tvang ham tilbake til Nationwide i 2007 og 2008, men var tilbake på PGA-touren i 2009.

Meritter

Seire på PGA-touren 

 2011 AT&T Pebble Beach National Pro-Am

Seire på Nationwide-touren 

 2008 Miccosukee Championship

 2004 Northeast Pennsylvania Classic, Pete Dye West Virginia Classic

 2001 Inland Empire Open

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Fødsler i 1976
337 skvadron

337 skvadron er en helikopterskvadron i Luftforsvaret, underlagt 139 luftving. Skvadronen har base på Bardufoss flystasjon.

Oppdrag 
337 skvadron har som oppdrag å støtte Kystvakten med deres oppdrag.

Historie 

Skvadronen ble opprettet på Gardermoen flystasjon i 1950, utstyrt med de Havilland Vampire. I 1953 ble skvadronen overført til Luftkommando Trøndelag og flyttet til Værnes flystasjon, der den allerede i 1954 ble nedlagt. 337 ble reaktivert på Gardermoen i september 1955. Siden nedleggelsen hadde personellet vært i opplæring for bruk av skvadronens nye fly, F-86 K. I 1963 ble skvadronen nedlagt igjen og innlemmet i 332 skvadron.

Gjenopprettelse 
1. januar 1980 ble skvadronen gjenopprettet, nå som kystvaktskvadron. Forsvaret hadde gått til innkjøp av seks Westland Lynx-helikoptre til bruk fra Kystvaktens Nordkapp-fartøyer. Etter en lengre innkjøringsfase, ble skvadronen erklært operativ 1. mai 1983.

Nye helikoptre 

Etter at Lynx-helikoptrene ble faset ut i 2014, ble NH90 anskaffet som etterfølger. På grunn av store problemer med innfasingen, ble det besluttet å heve kontrakten om innkjøp av helikoptrene i juni 2022.

Skvadronen består i påvente av en beslutning knyttet til videreutvikling av Luftforsvarets maritime helikopterkapasitet.

Referanser 

Luftforsvarets skvadroner
Juliano Mer-Khamis

Juliano Mer-Khamis (født 29. mai 1958 i Nasaret, død 4. april 2011) var en israelsk skuespiller, regissør, filmskaper og politisk aktivist av jødiske og kristen-arabiske foreldre. 

Den 4. april 2011 ble han myrdet av en maskert bevæpnet mann i byen Jenin på de palestinsk områdene som er okkupert av Israel, hvor Mer-Khamis hadde etablert teateret Freedom Theatre.

Juliano Khamis var sønn av en jødisk kommunist og hans kone Saliba Khamis, en israelsk-arabisk intellektuell og som var en av lederne for det israelske kommunistpartiet på 1950-tallet. Khamis hadde to brødre, Spartacus og Abir. Hans bestefar het Gideon Mer, og var vitenskapsmann og en pioner innenfor forskningen på malaria i det britiske mandatet. I sin ungdom tok Khamis sin mors etternavn, Mer, og han tjenestegjorde i det israelske forsvaret i en brigade for fallskjermjegere. 

I et intervju i 2009 med Israel Army Radio, uttalte Mer-Khamis om bakgrunnen hans at "jeg er 100 prosent palestinsk og 100 prosent jødisk".

Mer-Khamis var gift med Jenny, en finsk aktivist han møtte i Haifa. De hadde sønnen Jay sammen og fødselen til tvillingene deres var nært forestående på tidspunktet for hans død.

Khamis sin første film var "The Little Drummer Girl", en amerikansk thriller fra 1984 som ble regissert av George Roy Hill, og som den kjente amerikanske skuespilleren Diane Keaton var med i. Filmen handlet om den israelsk-arabiske konflikten. 

I 2006 etablerte Mer-Khamis Freedom Theatre sammen med Zakaria Zubeidi, en tidligere militær leder av Jenin Al-Aqsa Martyrs 'Brigades, Jonatan Stanczak, svensk-israelsk aktivist, og Dror Feiler, en svensk-israelsk kunstner. The Freedom Theatre var et teater som skulle gi muligheten for barn og unge i de palestinske flyktningleirene i Jenin ved å utvikle ferdigheter, selvinnsikt og selvtillit og bruke denne kreative prosessen som en modell for sosial endring. 

Mer-Khamis ble skutt av maskerte væpnede menn foran teateret han grunnla i Jenin. Han ble kjørt til Jenin Hospital, hvor han ble erklært død kort tid etter hans ankomst. Statsminister Salam Fayyad fordømte drapet. Israelske myndigheter hevdet at attentatmennene garantert stammet fra Hamas som på sin side benektet enhver kjennskap til denne saken og hevdet at dette bare var en simpel forbrytelse som de trodde at fiender av Khamis sto bak.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Israelske skuespillere
Fødsler i 1958
Dødsfall i 2011
Bill Bland

Bill Bland (født 28. april 1916 i Ashton-under-Lyne, Lancashire, død 13. mars 2001) var en britisk marxist og optiker som var kjent som en global leder for en bevegelse som støttet Enver Hoxha, den albanske kommunistiske leder.

Bland ble utdannet ved Manchester Grammar School. Blands far var direktør for et trykkeri, men han mistet jobben under den store økonomiske depresjonen på begynnelsen av 1930-tallet, og Bland måtte forlate skolen i en alder av 15 år. Etter et besøk til Sovjetunionen i 1937, flyttet Bland til New Zealand i 1938. Bland returnerte til England i 1950. Han var medlem av Communist Party of Great Britain.

Briter
Sven Erik Bystrøm

Sven Erik Bystrøm (født 21. januar 1992) er en norsk landeveissyklist fra Haugesund i Rogaland. Han ble U23-verdensmester i landeveissykling i Ponferrada, Spania 26. september 2014. Allerede som junior var han omtalt som et av Norges største sykkeltalenter. 

Som 15-åring flyttet han fra Haugesund til Stavanger, for å sykle for Stavanger Sykkelklubb og senere Team  Øster Hus-Ridley.

I 2010 slo Bystrøm flere av verdens beste juniorer da han vant en etappe i Regio Tour, og i 2011 slo han som førsteårssenior Tour de France-veteranen Michael Rasmussen og flere andre profesjonelle ryttere i det danske rittet Himmerland Rundt. Som den første norske seniordebutant siden Edvald Boasson Hagen tok han i det rittet UCI-poeng, 10 poeng.

Fra 1. august 2014 var Bystrøm  i det russiske WourldTour-laget Katjusja, hvor han har proffkontrakt fra 2015.

Bystrøm vant NM-gull i fellesstart 2020.

Meritter 

2009
Grenland GP
2.-plass sammenlagt, Ringerike Grand Prix
2010
 Nasjonal mester gateritt og lagtempo, junior
DnBNOR-cup

2011
 Norgesmester, gateritt
Norges-Cup Sammenlagt

2012
Rund um den Henninger Turm U23

2014
 Norgesmester, lagtempo
 U23 Verdensmester, landevei
2.-plass – Ringerike Grand Prix

2016
7.-plass – Le Samyn
8.-plass – Tour of Qatar, sammenlagt

2020
 Norgesmester, fellesstart

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske syklister
Norske landeveissyklister
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2016
Syklister under Sommer-OL 2016
Verdensmestre i landeveisritt
Personer fra Haugesund kommune
Fødsler i 1992
Norgesmestere i gateritt
Norgesmestere i lagtempo
Hans Nielsen

Hans Albert Nielsen (født 30. november 1911 i Hamburg, død 11. oktober 1965 i Berlin) var en tysk skuespiller og stemmeskuespiller.

Liv og virke

Bakgrunn
Etter å ha gått i kjøpmannslære tok Nielsen private dramatimer hos Albrecht Schoenhals og Erwin Ziegel.

Skuespiller
I 1932 fikk han sin scenedebut ved Hamburger Kammerspielen. Opptredener i Augsburg, Kiel, Leipzig, Berlin, München og Düsseldorf fulgte så.

Han fikk i 1937 sin spillefilmdebut i produksjonen Daphne und der Diplomat. I de påfølgende årene opptrådte han i store produksjoner som Heimat (sammen med Zarah Leander), Friedrich Schiller – Triumph eines Genies (sammen med Horst Caspar) og Der große König (sammen med Otto Gebühr).

Etter krigen grunnla Nielsen kabaretgruppen Die Außenseiter og spilte i revyer av Günter Neumann. Med sin rolle i Helmut Käutners drama In jenen Tagen (1947) gjenopptok han sine gamle kinosuksesser.

Han spilte høyesterettsjustitiarius sammen med Curt Goetz i hans satire Hokuspokus, forsvaradvokat i Gestehen Sie, Dr. Corda, en kommissær i Christopher Lees Sherlock Holmes und das Halsband des Todes, politisjef i Scotland Yard jagt Dr. Mabuse og høyesterettsjustitiarius i Heinz Rühmanns Jugendrichter. Han spilte med Curd Jürgens og Lilo Pulver i Conrad Ferdinand Meyer-filmatiseringen Gustav Adolfs Page, som Don Pedro Alvarez i Karl May-filmene Der Schatz der Azteken og Die Pyramide des Sonnengottes videre i Edgar Wallace-filmatiseringen Das indische Tuch, Das Phantom von Soho og Die Tür mit den sieben Schlössern – i sistnevnte sågar som toppskurk.

Fra 1948 arbeidet Nielsen også utstrakt med dubbing og lånte stemmen sin ut til berømte skuespillerkollegaer skuespillerkolleger som Fred Astaire (Ein süßer Fratz og Daddy Langbein), Gary Cooper (inkludert Gegenspionage), Errol Flynn (inkludert Robin Hood, König der Vagabunden, Die Liebesabenteuer des Don Juan og Herr des Wilden Westens), Cary Grant (Hexenkessel), Rex Harrison (Cleopatra), Phil Silvers (Es tanzt die Göttin), David Niven (inkludert Des Königs Dieb), Tyrone Power (inkludert Im Zeichen des Zorro og In den Klauen der Borgia), James Stewart (inkludert hans Oscar-vinnende rolle i Die Nacht vor der Hochzeit og Anatomie eines Mordes), Robert Taylor (Quo vadis?), Spencer Tracy (Malaya) og Orson Welles (Citizen Kane).

Han spilte også Major Barre i de kontroversielle adapsjonene Und ewig singen die Wälder og Das Erbe von Björndal av Trygve Gulbranssen Bjørndaltrilogi.

På grunn av sitt utseende spilte Nielsen ofte eldre i sine roller, enn det han var i virkeligheten. Hans Nielsen døde i 1965 av leukemi. Nielsen ble 53 år gammel. Han ligger gravlagt i Berlin ved Friedhof Heerstraße i bydelen Westend.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske skuespillere
Stemmeskuespillere
Personer fra Hamburg
Skuespillere i filmer basert på Bjørndaltrilogien
Fødsler i 1911
Dødsfall i 1965
Clancy Brown

Clancy Brown (født 5. januar 1959 i Urbana, Ohio) er en amerikansk skuespiller. 

Brown er kjent for hans langvarige rolle på TV-serien Spongebob Squarepants, for rollen som Byron Hadley i den prisbelønte filmen The Shawshank Redemption, som figuren Justin Crowe i HBOs kritikerroste TV-serie Carnivale, som sersjant Zim i Starship Troopers, samt for hans rolle som Kurgan i Highlander. Han var Lex Luthor i Superman: The Animated Series. 

Brown ble uteksaminert fra St. Albans School i Washington, DC. Han ble tildelt et stipend til Northwestern University, hvor han ble medlem av Sigma Chi Fraternity. Han ble inspirert til å bli skuespiller av en nabo, som viste ham Shakespeares verker. Brown spilte i flere uavhengige filmer, blant annet i The Burrowers fra 2008, som ble vist frem på Toronto Film Festival samme året, og som ble utgitt i USA på DVD i april 2009. Han fikk en rolle i TV-serien The Mandalorian lagt til Star Wars-universet, som hadde premiere i 2015. Han spilte også i The Punisher på strømme-tjenesten Netflix som hadde premiere i USA i november 2017.

Filmografi 
 1986 - Highlander som Victor Kruger.
 1988 - Dødsjakten som Steve
 1992 - Pet Sematary Two som sheriff Gus Gilbert.
 1994 - Frihetens regn som Kaptein Byron Hadley.
 1995 - Dead Man Walking som State Trooper.
 1997 - Starship Troopers som Zim.
 1997 - Flubber som Smith
 2000 - Den lille havfruen II – Havets hemmelighet som Undetow
 2006 - The Guardian som Kaptein William Hadley.
 2007 - Pathfinder som en viking ved navn Gunnar
 2005 - The Express som Roy Simmons.
 2011 - Green Lantern som Parallax.
 2011 - Cowboys & Aliens som Meacham.
 2014 - 99 Homes som Mr. Freeman.
 2014 - When the Game Stands Tall som Mickey Ryan
 2016 - Hail, Caesar!
 2016 - Warcraft som Blackhand.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Skuespillere fra USA
Personer fra Champaign County i Ohio
Diamond League 2011

Diamond League 2011 var den andre sesongen med Diamond League, og var en serie over 14 friidrettskonkurranser som startet 6. mai og avsluttes 16. september. 

Det ble kåret vinnere i 16 øvelser for kvinner, og 16 for menn.

Stevner
Følgende fjorten stevner ble arrangert i 2011:

Regler
Hver arrangør inviterte deltakere til hver distanse; vanligvis 8 på de korte løpsøvelsene og de tekniske øvelsene, flere i lengre løp, på 100 m og i høydehopp eller stavhopp.

Seier i ett stevne ga 4 poeng, 2.-plass 2 poeng og 3.-plass 1 poeng. Det var doble poeng i det siste stevnet, og utøvere som ikke stilte opp i det siste stevnet ble ikke regnet som sammenlagtvinnere.

Vinnere sammenlagt

Menn

Resultater etter øvelse, menn

100 m

Stevner og poeng

Sluttstilling

200 m

Stevner og poeng

Sluttstilling

400 m

Stevner og poeng

Sluttstilling

800 m
Stevner og poeng

Sluttstilling

1500 m

Løpene i Eugene og Oslo gikk over 1609 m (en engelsk mil)

Stevner og poeng

Sluttstilling

3000 m/5000 m
Stevner og poeng

Sluttstilling

3000 m hinder

Stevner og poeng

Sluttstilling

110 m hekk

Stevner og poeng

Sluttstilling

400 m hekk
Stevner og poeng

Sluttstilling

Høyde

Stevner og poeng

Sluttstilling

Stavhopp
Stevner og poeng

Sluttstilling

Lengde

Stevner og poeng

*) Medvind større enn tillatt.

Sluttstilling

Tresteg
Stevner og poeng

Sluttstilling

Kulestøt
Stevner og poeng

Sluttstilling

Diskos
Stevner og poeng

Sluttstilling

Spyd

Stevner og poeng

Sluttstilling

Resultater etter øvelse, kvinner

100 m

Stevner og poeng

Sluttstilling

200 m
Stevner og poeng

Sluttstilling

400 m
Stevner og poeng

Sluttstilling

800 m

Stevner og poeng

Sluttstilling

1500 m
Stevner og poeng

Sluttstilling

5000 m

Stevner og poeng

Sluttstilling

3000 m hinder
Stevner og poeng

Sluttstilling

100 m hekk
Stevner og poeng

Sluttstilling

400 m hekk
Stevner og poeng

Sluttstilling

Høyde
Stevner og poeng

Sluttstilling

Stavhopp
Stevner og poeng

Sluttstilling

Lengde
Stevner og poeng

Sluttstilling

Tresteg
Stevner og poeng

Sluttstilling

Kulestøt

Stevner og poeng

Sluttstilling

Diskos
Sandra Perković ble først utropt som vinner av de to første stevnene i Shanghai og Roma, men hadde positiv dopingprøve under begge stevnene, og deltok ikke mens hennes sak ble behandlet videre. Hennes resultater ble også fjernet fra sammenlagtlisten. 

Stevner og poeng

Sluttstilling

Spyd

Stevner og poeng

Sluttstilling

Referanser 

Friidrett i 2011
2011
Slaget om Friedrichstadt

Slaget om Friedrichstadt var det siste større slaget i den første slesvigske krig. Etter Slaget på Isted Hede trakk de slesvig-holstenske opprørerne seg tilbake til Holstein. Herfra angrep de flere ganger danskene med formålet å trekke de danske troppene ned til Holstein (som var et tysk len), og dermed dra de tyske statene inn igjen i den første slesvigske krig.
 
Den 29. september 1850 klokken 08.30 innledet de tyske slesvig-holstenere et større bombardement av Friedrichstadt (dansk: Frederiksstad), som var befestet av danske tropper. Etter 5 dagers beskytning av den 1600 mann store danske hær under Hans Helgesens kommando, gikk de tyske slesvig-holstenerne den 4. oktober 1850 med 5000 mann til angrep. Kampen varte hele natten, men om morgenen måtte slesvig-holstenerne trekke seg tilbake. Under bombardementet ble det meste av byen skutt i brann. Både rådhuset og remonstrantkirken ble ødelagt under bombardementet.

Ved den lutherske kirke i Friedrichstadt er det reist et granittmonument for de 53 danske soldater som falt under bombarderingen av byen i oktober 1850.

Friedrichstadts danske skole er oppkalt etter Hans Helgesen.

Eksterne lenker
 Danske krigsgraver og minnesmerker i Sydslesvig

Friedrichstadt
Friedrichstadt
Konflikter i 1850
1850 i Danmark
Leon Kruczkowski

Leon Kruczkowski (født 28. mars 1900 i Kraków, Polen, død 1. august 1962) var en polsk forfatter og en fremtredende skikkelse i den polske kulturen like etter den andre verdenskrig. 

Kruczkowski skrev flere bøker og teaterstykker og hans mest kjente verk er dramaet "Niemcy" (tyskerne) ble skrevet i 1949. Kruczkowski var en venstreorientert aktivist før den andre verdenskrig og han tilbrakte store deler av den andre verdenskrig i forskjellige tyske fangeleire. Etter krigen ble Kruczkowski en kommunistisk aktivist i hjemlandet. Mellom 1945 og 1948 var han viseminister for kultur og kunst. Han skal ha hatt betydelig innflytelse på etterkrigstidens polske kultur-politikk. Mens han fullførte sin utdannelse i kjemi og teknologi. Kruczkowski utgav sine aller første dikt-samlinger i eller rundt 1918 og 1919. 

Kruczkowski flyttet til Schlesien hvor han publiserte flere dikt-samlinger og hans første roman med tittelen Kordian i Cham i 1932. Kruczkowski første teatralske drama ble publisert i 1935. Han skrev også venstreorienterte essays som ble publisert i blader, aviser og i brosjyrer. Etter den tyske invasjonen av Polen, hvor han kjempet i den polske hæren som offiser, ble han arrestert og tilbrakte store deler av den andre verdenskrigen i en tysk fangeleir hvor han var en lærerik og kulturell aktivist, blant annet organiserte han et teater. To av hans romaner, som ikke ble helt ferdige før den tyske invasjonen, gikk tapt under krigen. 

Etter den andre verdenskrig vendte Kruczkowski tilbake til sin litterære karriere og nå skrev han mest oppsetninger på teater. Hans drama Odwet fra 1948 ble generelt godt mottatt av både publikum og kritikere, men det var hans verk Niemcy (tyskerne) som ble vist på teater året etter, som gjorde at han fikk stor internasjonal anerkjennelse. Dette verket ble oversatt til fjorten språk og tar opp spørsmålet om Tysklands moralske ansvar for den andre verdenskrig. Kruczkowski ble også en politisk aktivist og politiker etter den andre verdenskrig. I årene 1945-1948 var han Polens viseminister for kultur og kunst. Kruczkowski ble dekorert med flere utmerkelser, blant disse er Den internasjonale Lenin-prisen for å styrke fred mellom mennesker av forskjellige nasjoner og kulturer.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Polske forfattere
Mottakere av Lenins fredspris
Personer fra Kraków
Superisligaen

]]
}}
Superisligaen  eller Metal Ligaen  er navnet på den øverste danske serien i ishockey. Den er også kjent som Eliteserien og AL-Bank Ligaen. Navnet AL-Bank Ligaen er midlertidig og oppkalt etter sponsoren Arbejdernes Landsbank. Tidligere var Superisligaen sponset av Danske Spil og kalt Oddset Ligaen. Lagene er stort sett halvprofesjonelle.

Poengsystem 
Hvis kampene etter ordinær spilletid (3 x 20 minutter) står uavgjort, spilles det 10 minutter ekstra eller til første mål, såkalt «sudden death». Under tidsutvidelsen må begge lag spilte med en mann mindre på isen. Hvis det ikke scores mål etter 10 minutter, avgjøres kampen med straffeslagkonkurranse.

Poeng blir gitt som følger:

 3 poeng for seier i ordinær tid
 2 poeng for seier i ekstraomganger eller straffespark
 1 poeng for tap i overtid eller straffespark
 0 poeng for tap i ordinær tid

Lagene (2022–23)

Sluttspillmestere 

 1955 – 
 1956 – KSF København
 1957 – ikke avholdt
 1958 – ikke avholdt
 1959 – ikke avholdt
 1960 – KSF København
 1961 – KSF København
 1962 – KSF København
 1963 – 
 1964 – KSF København
 1965 – KSF København
 1966 – KSF København
 1967 – Gladsaxe SF
 1968 – Gladsaxe SF
 1969 – 
 1970 – KSF København
 1971 – Gladsaxe SF
 1972 – KSF København
 1973 – 
 1974 – Gladsaxe SF
 1975 – Gladsaxe SF
 1976 – KSF København
 1977 – 
 1978 – 
 1979 – 
 1980 – 
 1981 – 
 1982 – 
 1983 – 
 1984 – 
 1985 – 
 1986 – 
 1987 – 
 1988 – 
 1989 – 
 1990 – 
 1991 – 
 1992 – 
 1993 – 
 1994 – 
 1995 – 
 1996 – 
 1997 – 
 1998 – 
 1999 – 
 2000 – 
 2001 – 
 2002 – 
 2003 – 
 2004 – 
 2005 – 
 2006 – 
 2007 – 
 2008 – 
 2009 – 
 2010 – 
 2011 – 
 2012 – 
 2013 – 
 2014 – 
 2015 – 
 2016 – 
 2017 – 
 2018 – 
 2019 – 
 2020 – Avlyst
 2021 – 
 2022 –

Eksterne lenker 
 AL-Bank Ligaen

Ishockeyligaer i Danmark
1954 i Danmark
Repeterende arrangementer etablert i 1954
Bolesław Wieniawa-Długoszowski

Bolesław Ignacy Florian Wieniawa-Długoszowski (født 22. juli 1881 i Maksymówka i polsk del av Tsar-Russland, død 1. juli 1942 i New York City i USA) var en polsk general, politiker, poet og diplomat, samt president i Republikken Polen i én enkelt dag i 1939.

Liv og virke

Bakgrunn
Boleslaw var sønn av den polske adelsmannen Bolesław Długoszowski og hans hustru Josephine Struszkiewicz. Han studerte medisin ved Jan Kazimierz Universitetet i Lwow. Etter studiene flyttet han til Berlin hvor han tilbrakte et år ved Berlin Academy of Arts. 

Etter å ha blitt uteksaminert fra denne skolen flyttet Długoszowski til Paris, hvor han begynte å arbeide som privat lege, og han ble kjent som en av de beste legene i byen.

Første verdenskrig
I 1914 flyttet Boleslaw til Kraków der han ble medlem av Første kaderkompani, som kjempet på den østerriksk-ungarske side mot Russland under den første verdenskrig. 

I oktober 1914 ble Długoszowski valgt til sjef for en tropp i Pulk Ułanów Legionów Polskich. Under de mange harde kampene i 1914 og 1915 ble Długoszowski forfremmet til løytnant, og etter krigen ble han tildelt V-Klasse Virtuti Militari. I august 1915 flyttet han til Warszawa. 

I 1918, mens han var på et oppdrag i Russland, ble Boleslaw arrestert av det sovjetiske politiet som medlem av en fiendtlig polsk militær organisasjon. Boleslaw ble løslatt etter flere måneder i sovjetisk fangenskap.

Mellomkrigstiden
Etter den første verdenskrig var over ble Boleslaw tildelt flere internasjonale medaljer og utmerkelser. Blant disse er Legion d'honneur og Cross of Valor.

I november 1921 ble Boleslaw utnevnt til Polens militærattaché og ble i denne posisjonen sendt til București i Romania. Han ble assosiert med å stå bak den polsk-rumenske konvensjonen som ble undertegnet av disse to landene i 1922. I 1931 ble han forfremmet av Polens president Ignacy Mościcki til brigadegeneral. I 1932 ble Długoszowski kommandant for en kavaleridivisjon og i 1938 ble han forfremmet til generalmajor. 

Fra 1938 til 13. juni 1940 var Boleslaw Polens ambassadør til Italia. Etter kapitulasjonen til Frankrike under andre verdenskrig emigrerte Boleslaw til Lisboa, og kort tid senere flyttet han til New York i USA. 

Boleslaw døde i juli 1942, da han var 61 år gammel. De nøyaktige detaljer rundt hans dødsfall er fremdeles gjenstand for omfattende debatt og konspirasjonsteorier blant historikere.

Referanser

Litteratur 
 Wojciech Grochowalski: Ku chwale Wieniawy, Łódź 2001.
 Wojciech Grochowalski: Boleslaw Wieniawa-Dlugoszowski. Wiersze i piosenki, Łódź 2002.

Polske politikere
Polske offiserer
Polske diplomater
Polske ambassadører
Ambassadører til Italia
Personer fra Kalusj rajon i Ivano-Frankivsk oblast
Personer fra tidligere Kalusj rajon
London Buddhist Vihara

London Buddhist Vihara er et buddhistisk tempel i Chiswick i bydelen Hounslow i den vestlige delen av det ytre London. Tempelet tilhører retningen theravāda. 

Tempelet ble opprettet i Ealing i 1926 av Anagarika Dharmapala og var det første tempel utenfor Asia som følger den buddhistiske tradisjonen på Sri Lanka. Kort tid etterpå ble det flyttet til Gloucester Road i Royal Borough of Kensington and Chelsea hvor det fortsatte inntil andre verdenskrig. Under krigen ble bygningen rekvirert, og munkene vendte tilbake til Sri Lanka.

I 1955 ble tempelet åpnet på nytt i Ovington Square i Knightsbridge under initiativ av Cyril de Zoysa. I 1964 ble det flyttet til Heathfied Gardens, Chiswick, og i 1994 ble det flyttet til sin nåværende adresse i The Avenue, også i Chiswick.
London Buddhist Vihara er residens for flere buddhistiske munker fra Sri Lanka, og fortsetter å spille en aktiv rolle i buddhistiske aktiviteter i regionen.

Eksterne lenker 
  Tempelets hjemmeside

Buddhisme i Storbritannia
Byggverk i London