alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Jacob Hintze

Jacob Hintze (1622–1702) var en tysk kirkemusiker og komponist av salmemelodier.

Liv og virke 
Jacob Hintze var sønn av Georg Bernau og Catharina Rückers. Faren var bymusikant i Bernau og sønnen fikk musikkutdanning i Berlin og Spandau mellom 1638 og 1643. Etter at svennetida var over tilbrakte han de tradisjonelle vandreårene i ulike østersjøbyer, og hadde senere korte arbeidsforhold som musiker i Berlin, Spandau, Insterburg og Küstrin. Fra 1651 virket han i Stettin, og fra 1659 og livet ut var han bymusikant i Berlin.

Mellom 1666 og 1698 gav Hintze ut den 12. til 28. utgaven av den protestantiske salmeboka Praxis pietatis melica («fromhetsøvelser på vers»), som Johann Crüger startet opp i 1640. Hintze føyde til egne komposisjoner., den mest kjente salmen er Gib dich zufrieden und sei stille over en tekst av Paul Gerhardt som Johann Sebastian Bach la til grunn for flere koralbearbeidinger.

I 1664 giftet Jacob Hintze seg med Anna Catharina Reuschel, datter av en bokbinder. Sammen fikk de tre barn.

Kilder

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Trykksaker av og om Jacob Hintze, VD17

Barokkomponister
Golshifteh Farahani

Golshifteh Farahani, persisk: , (født 10. juli 1983 i Teheran) er en iransk skuespiller, musiker og vokalist. Hun bor for tiden i Paris, og hennes iranske pass har gått ut.  Hun slo gjennom som fjortenåring i filmen Pæretreet (Derakhte Golabi) fra 1997.

Hun spilte i Body of Lies fra 2008. Etter dette fikk hun problemer med moralpolitiet i Iran, og ble jevnlig innkalt til avhør. Året etter spilte hun i den kritikerroste Alt om Elly, som vant sølvbjørnen for beste regi under Berlinalen.

Hun har ikke vært i Iran etter at hun blottet brystet i en reklamesnutt for filmprisutdelingen César-prisen i 2012.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Iranske skuespillere
Parlamentsvalget i Estland 2015

Parlamentsvalget i Estland 2015 ble avholdt over hele Estland den 1. mars 2015, og valgte 101 representanter til Riigikogu for perioden 2015–2019. Representantene ble valgt ved forholdstallsvalg i 12 valgkretser. Partiene må over en nasjonal sperregrense på 5 % av stemmene for å bli representert. 33 % av de stemmeberettigede benyttet muligheten til å forhåndsstemme mellom 19. og 25. februar. Det var en samlet valgdeltagelse på 64,2 %.

Valgkampen var preget av sikkerhetspolitikk i lys av Krim-konflikten. Den sittende og NATO-orienterte statsministeren, Taavi Rõivas fra Reformpartiet, erklærte valgseier over Senterpartiet, som har bånd til Vladimir Putins regime i Russland. Senterpartiet fikk et svakere valgresultat enn hva meningsmålingene hadde forutsett. Sosialdemokratene opplevde, i likhet med regjeringspartneren Reformpartiet, en svak tilbakegang, mens Forbundet for fedrelandet og republikken tapte en tredjedel av sitt stemmetall fra 2011. Det frie partiet og Estlands konservative folkeparti, som har profilert seg på henholdsvis frihandel og innvandringsmotstand, ble representert i Riigikogu.

Valgresultat

Fotnoter

Referanser 

Valg i Estland
Valg i 2015
2015 i Estland
Cities: Skylines

Cities: Skylines er et bybyggersimulatorspill utviklet av finske Colossal Order og utgitt av svenske Paradox Interactive i 2015 for Linux, macOS og Windows. Spillet er et enspiller åpen verden-spill hvor spilleren må designe og bygge en by, med veier, boligstrøk og kommersielle og industrielle soner.

Spillet ble først utgitt for Windows, macOS og Linux i mars 2015. Xbox One-versjonen ble utgitt i april 2017, PlayStation 4-versjonen i august 2017 og Nintendo Switch-versjonen i september 2018, utviklet av australske Tantalus Media.

Handling 
Spillet fokuserer på urban byplanlegging og utbygging av veier og infrastruktur. Spilleren er borgermester og må oppfylle innbyggernes ønsker i tillegg til å balansere og prioritere hva som er best for byen i forhold til dens økonomiske situasjon. I Cities: Skylines kan spilleren bygge ut et transportnettverk, skoler og utdanning, kraftverk, politi- og brannstasjoner og andre viktige bygninger for å kunne drive en by.

Byen kan deles opp i flere bydeler slik at spilleren kan fokusere på forskjellige industrier og «politiske retninger.» Et område kan for eksempel markeres og velge at alle innbyggerne skal få røykvarslere installert. Dette vil føre til færre branner og til tross for at røykvarslene vil føre til økte kostnader kan dette være mer økonomisk enn å bygge flere brannstasjoner.

Etterhvert som byen vokser får spilleren tilgang til flere resurser, bygninger, områder og andre fordeler gjennom milepæler som oppnås i løpet av spillet.

Tilgjengelig innhold 
 Følgende utvidelsespakker er tilgjengelig for digital nedlasting
 After Dark (24. september 2015) – Inneholder unike bygninger, inkludert et kasino og et luksushotell.
 Snowfall (18. februar 2016) – Inneholder vinter-tema og muligheter for snøfall.
 Match Day (9. juni 2016) – Gratis pakke som inneholder et fotballstadion.
 Natural Disasters (29. november 2016) – Legger naturkatastrofer til spillet.
 Mass Transit (18. mai 2017) – Utvider spillets transportmuligheter med ferger, kabelsporvogner, blimps og énskinnebane.
 Concerts (17. august 2017) – Miniutvidelse som lar spilleren arrangere konserter og festivaler i byen.
 Green Cities (19. oktober 2017) – Lar spilleren styre byen i en økologisk retning relatert til en bærekraftig utvikling og inkluderer tak-monterte solpanel, elektriske biler og andre økologiske forbedringer.
 Parklife (24. mai 2018) – Inneholder blant annet fornøyelsesparker, nasjonalparker og dyrehager.
 Industries (23. oktober 2018) – Utvider funksjonene for industri-områdene i spillet.
 Campus (21. mai 2019) – Utvider spillet med en ny sone; Campus – Universitetsområde.
Sunset Harbour (26. mars 2020) - Inneholder ting som bland annet en ny fiskeindustri, intercity-busser, trolleybusser, nye knutepunkter, helikoptre og flere nye bygninger.

Se også 
 SimCity
 Lincity
 Transport Tycoon
 Railroad Tycoon

Eksterne lenker 
 
 

Simulatorspill
Videospill fra 2015
Finsk kultur
MacOS-spill
Nintendo Switch-spill
Linux-spill
PlayStation 4-spill
Windows-spill
Xbox One-spill
Åpen verden-spill
Videospill utviklet i Finland
Damingpalasset

Damingpalasset, eller Daminggong, (kinesisk: 大明宫, pinyin: Dàmínggōng) var det keiserlige palass for Tangdynastiet (618–907) i Chang'an, nåtidens Xi'an, i Kina. Det ligger på Longshou-sletten (龙首原) nord for Xi'an.

Beskrivelse
Palasset var det dyreste i Kinas historie og var 4,5 ganger større enn Den forbudte by som senere ble anlagt i Beijing. Fra da det ble ferdigbygd i år 664 ble Kina styrt av 17 keisere fra Damingpalasset i 240 år, innen det ble ødelagt og til sist helt oppgitt i år 904. 

Byggingen ble påbegynt i 8. år av Zhenguan-æraen under keiser Taizong (634). Siden keiser Gaozongs tid (regj. 649-683) var det hovedresidens for keiserne.

Palasset var det største av de tre store palassanlegg i Chang'an: Daming-palasset lå i øst, Taijipalasset i vest og Xingqingpalasset i sør. 

Bak Daming-palasset ble det anlagt en innsjø, Taiye-sjøen (Taiye Chi 太液池, eller Penglai-sjøen 蓬莱池 Penglai Chi), og i den en liten øy, Penglai-berget (Penglai Shan 蓬莱山), og der forestilte man seg at de åtte udødelige kjent fra kinesisk mytologi skulle bo og høre til. Daming-palasset ble da også i en periode fra 662 kalt Penglai-palasset (Penglai gong 蓬萊宮). I 670 ble det endret til Hanyuan-palasset eller Yuan-palasset. Senere, i 701, fikk det tilbake sitt opprinnelige navn.

Daming-palassets rester (Daming gong yizhi) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner (1-156).

I dag er man i gang med en gjenoppbygning av Damingpalasset.

Det kan besøkes ved Daming Palace National Heritage Park som ligger like nord for  Xi'ans sentrale jernbanestasjon.

Litteratur 
 Saehyang Chung: «A Study of the Daming Palace: Documentary Sources and Recent Excavations». Artibus Asiae, Vol. 50, No. 1/2 (1990), s. 23-72.

Eksterne lenker 
 
 Daming Palace National Heritage Park   大明宫国家遗址公园  hentet 1. november 2014, udgivet af Xi’an Qujiang Daming Palace National Heritage Park Managemnt Co., Ltd.

Tang-dynastiets historie
Palasser i Kina
Xi'an
Ohio (Neil Young-sang)

«Ohio» er en protestsang skrevet og komponert av Neil Young som en reaksjon på skytingen på Kent State University i Ohio 4. mai 1970.

Den ble spilt inn allerede 21. mai og utgitt med Crosby, Stills, Nash and Young som single samme sommer. Singlens bakside var Stephen Stills' «Find the Cost of Freedom». Sangen ble inkludert på albumet 4 Way Street året etter. Bare to og en halv uke etter skytingen var sangen på nasjonal radiosendinger. 

Sangen er også med på Neil Youngs samlealbum Decade, utgitt i 1977 ogGreatest Hits, utgitt i 2004.

Crosby, Stills og Nash besøkte universitetsområdet til Kent State for første gang ved minnemarkeringen 4. mai 1997, hvor de framførte sangen. Særlig referansene til både nasjonalgarden og president Nixon i åpnings- og avslutningsverset:
Tin soldiers and Nixon coming.We're finally on our own.
This summer I hear the dummingFour dead in Ohio 
og strofen «What if you knew her, and found her dead on the ground», samt den repeterende strofen «four dead in Ohio» («fire døde i Ohio») ordsatte mye av det sinne og den fortvilelse mange følte i kjølvannet av hendelsen. De kontroversielle henvisningene til nasjonalgarden og navngivningen av president Nixon førte til at noen radiostasjoner nektet å spille sangen, men den ble spilt på FM-stasjoner i de største byene og universiteter. I dag spilles sangen jevnlig, særlig på musikkanaler. Sangen ble valgt inn på 395. plass i kåringen Greatest Song of All Time av Rolling Stone'' i desember 2004.

Referanser 

Singler fra 1970
Neil Young
Radikal Portal

Radikal Portal er et nettsted for politiske nyheter, kommentarer og analyse, grunnlagt i 2013. Det er partipolitisk uavhengig, men publiseres fra et venstreorientert ståsted. Nåværende redaktør er Joakim Møllersen, og virksomheten finansieres ifølge nettsidene deres gjennom støtte fra Fritt Ord og donasjoner fra leserne.

Nettstedet har arrangert flere åpne møter for foredrag og debatt.

Historikk 
Radikal Portal ble lansert 7. januar 2013, med Rødt-politiker Vegard Velle som redaktør. Lanseringen ble omtalt en måned senere i en reportasje i Klassekampen, der Velle siteres på at motivet for lanseringen var en opplevd mangel på sterke venstremedier på nett. Aftenpostens Knut Olav Åmås omtalte i en kommentar nettstedet som en «venstre-tankesmie», mens Bård Larsen omtalte det som en del av den radikale venstresida.

I 2016 tok Joakim Møllersen, inntil da redaksjonsmedlem og dessuten styremedlem i Attac Norge, over som redaktør etter Vegard Velle, som seinere ble redaktør i VårtOslo.

16. mars 2018 vedtok styret i Norsk Presseforbund at nettsteder uten tilknytning til forbundet, blant dem Radikal Portal og Resett, ikke lenger kunne klages inn for Pressens Faglige Utvalg (PFU). Radikal Portal hadde før dette ikke ønska å la seg behandle av PFU, og har heller ikke erklært forpliktelse til Vær Varsom-plakaten.

Per mai 2019 består styret i Radikal av fem personer: redaktør Møllersen, Kristian Jørgensen, Lene Auestad, Oscar Dybedahl og Tormod Fjeld Lie.

Politisk ståsted 
På egne nettsider beskriver Radikal Portal seg som «drevet av personer som ønsker et mer rettferdig og miljøvennlig samfunn, både i Norge og verden» og et nettsted med et tydelig redaksjonelt ståsted. Det har erklært mål om blant annet å søke sannheten, være maktkritiske og stå sammen med de svake i samfunnet.

En del av innholdet skrives av eksterne bidragsytere. Blant skribenter som har skrevet for Radikal Portal er Øivind Bergh, Jonas Gahr Støre og Pål Steigan. Nettstedet har også fungert som publiseringskanal for grupperingen Researchkollektivet INFO.

Omtale i andre medier 
I tidlig 2014 publiserte Radikal Portal en gjennomgang av nettstedet fyret.nu og dets koplinger til nynazistiske grupper. Opplysningene ble gjengitt av Dagbladet, og fyret.nu ble noen dager senere lagt ned. 

Seinere samme år publiserte Radikal Portal en sak om kunstneren Lars Vilks' forsvar av kunstnerkollega Dan Parks kunst på et arrangement i regi av Document.no. Opplysningene ble kort tid etter dekket i svenske ETC og SVT. En tekst av Joakim Møllersen i Radikal Portal om saken ble dessuten omsatt til dansk og publisert i mediet Modkraft.dk.

Referanser

Eksterne lenker 
 Radikal Portals nettsted

Norske nettsteder
Sosialisme
Norske nettaviser
Ferjesambandet Sykkylven–Magerholm

Sykkylven–Magerholm (frem til 2011 Ørsneset–Magerholm) er et fergesamband på fylkesvei 60 over Storfjorden, mellom Aursneset ferjekai i Sykkylven og Magerholm ferjekai i Ålesund. Strekningen drives av Fjord1.

Overfartstiden er 15 minutter, den 3,7 km lange strekningen blir betjent av to ferger, MF «Norangsfjord» og MF «Volda», med 56 avganger daglig i hver retning om hverdagen. 2014 var årsdøgnstrafikken 2243 kjøretøyer (rang 6 i Norge) og 1853 personer (rang 8).

Sambandet ble opprettet 1931 mellom Sykkylven og Magerholm. 1973 ble ferjeleiet flyttet fra Aure (Sykkylven sentrum) til Aursneset (også kalt Ørsneset), hvor det ble tatt i bruk en ny ferjekai 2010.

To batteriferger skal seile ruten omkring 2019.

Referanser 

Fylkesvei 60
Fergesamband i Møre og Romsdal
Transport i Ålesund
Samferdsel i Sykkylven
Artikler i sjøfart-prosjektet
Karstad skule

Karstad skule var en barneskole i Sunnfjord kommune. Den ligger i grenda Solheimsdalen. Skolen hadde elever på 1. – 7. klassetrinn, etter endt skolegang her fortsetter elevene på Halbrend skule.

Skolen ble lagt ned august 2021, elevene ble flyttet over til Flatene skule (1-5. trinn) og Halbrend skule (6-10. trinn).

Referanser

Eksterne lenker 
 Skolens hjemmesider 

Barneskoler i Vestland
Utdanning i Sunnfjord
Byggverk i Sunnfjord
Fredrik II av Pfalz

Pfalzgrev Fredrik II av Rhinen (født 9. desember 1482 på Winzingen slott, død 26. februar 1556 i Alzey) var en tysk fyrste. Han bar tittelen pfalzgreve av Rhinen fra 1520, og arvet sin bror Ludvig Vs embete som kurfyrste ved hans død i 1544.

Fredrik II ble i 1535 gift med den 15 år gamle datteren til Christian II, prinsesse Dorothea. Fredrik II hadde også nære forbindelser til keiser Karl V av Det hellige tysk-romerske riket, som var Dorotheas morbror. Fredrik var dessuten en av Olav Engelbrektssons viktigste støttespillere (hans tronekandidat) i hans maktkamper mot Christian III ved reformasjonen i 1536-37.

I 1556 døde Fredrik II. Han var barnløs, til tross for flerfoldige forsøk på å produsere avkom med Dorothea. Den betraktelig mye yngre Dorothea levde drøyt 24 som enke for hun døde i 1580.

Referanser

Kilder 
 
 
 Beek,Dag Johan (2013), I erkebiskopens tid. Maktkamp, mennesker og miljø i erkebiskop Olav Engelbrektssons tid. Kristiansand,eget forlag. 

Huset Wittelsbach
Kurfyrster
Estlands konservative folkeparti

Estlands konservative folkeparti (estisk: Eesti Konservatiivne Rahvaerakond, EKRE) er et nasjonalkonservativt og høyreradikalt politisk parti i Estland. Partiet ble dannet i 2012 av gjenværende medlemmer av Den estiske folkeunionen, som var et populistisk bondeparti, og Den estiske patriotbevegelsen, en nasjonalistisk gruppe i Tallinn. Partiet ledes fra juli 2020 av Martin Helme, som overtok etter sin far, Mart Helme.

EKRE støtter Estlands medlemskap i NATO, men ønsker en ny folkeavstemning om medlemskapet i EU. EKRE er motstandere av innvandring til Estland. EKRE er også negativt innstilt til Russland og til etniske russere i Estland. EKRE går inn for en kraftig opprustning av Estlands forsvar. EKRE krever at Russland gir avkall på territorier i Setumaa og Ivangorod, som Estland mistet da landet var okkupert av Sovjetunionen. EKRE har et tradisjonelt syn i spørsmål om blant annet familie, seksualitet, abort og rusmidler. EKRE kaller seg antielitistisk og ønsker direkte demokrati.

Den estiske folkeunionen falt for sperregrensen ved valget i 2011, noe som ble den utløsende årsaken til den nye partidannelsen. Estlands konservative folkeparti stod derfor i begynnelsen uten representasjon i Riigikogu. Ved lokalvalgene i 2013 ble partiet representert i landkommuner som Häädemeeste og Tudulinna. Ordføreren i Saue, Henn Põlluaas, var medlem av partiet, men valgt på en lokal liste. Henn Põlluaas har siden blitt Riigikogus president.

Siden valget i 2015 har Estlands konservative folkeparti vært representert i Riigikogu, og siden 2019 i Europaparlamentet. Etter valget i 2019 inngikk partiet i en regjering sammen med Senterpartiet og Fedreland under ledelse av Jüri Ratas.


Ledere 
Margo Miljand 2011–2013
Mart Helme 2013–2020
Martin Helme 2020–d.d.

Valghistorikk

Referanser

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Estland
Politiske partier etablert i 2012
2012 i Estland
Káren Elle Gaup

Káren Elle Johansdatter Gaup (født 19. desember 1958 i Mierojávri i Guovdageainnu / Kautokeino kommune i Finnmark) er en norsk etnolog/kulturhistoriker med samisk språk og kultur som spesialområde.

Káren Elle Gaup vokste opp i en reindriftfamilie og utdannet seg ved Universitetet i Oslo med en eksamen 2003 i økonomi, administrasjon / offentlig forvaltning, samiske språk og etnologi.

Fra 2014 har hun vært ansatt hos Norsk Folkemuseum i Oslo som prosjektleder for Bååstede - tilbakeføring av samisk kulturarv. Før det var hun i perioden september 2007 til februar 2014 direktør for RiddoDuottarMuseat i Kárášjohka/ Karasjok – og i perioden 2003 til 2007 forsker ved Nordisk samisk institutt i Guovdageaidnu/ Kautokeino med ansvar for feltet «tradisjonell kunnskap og landskap».

Kilder 
 2005:2 Dieđut, opplastet 2012-02-12

Referanser 

Norske museumsfolk
Norske etnologer
Samer
Personer fra Kautokeino kommune
Fødsler i 1958
Kathrine Windfeld

Kathrine Windfeld (født 21. august 1966 i København, død 6. februar 2015) var en dansk filminstruktør og filminstruktørassistent. Hun er blant annet kjent for å ha instruert den svenske TV-serie Kronprinsessen, basert på Hanne-Vibeke Holsts roman av samme navn. Kathrine Windfeld var også konseptuerende instruktør på den europeiske TV-serien Mord uten grenser som har premiere i 2015.

Referanser

Eksterne lenker 

Danske regissører
Personer fra København
Melchior Teschner

Melchior Teschner (1584–1635) var en tysk kirkemusiker, komponist og teolog.

Liv og virke 
Teschner gikk på gymnasiet i Zittau (Sachsen) og fikk undervisning av . I 1602 begynte han å studere musikk, filosofi og teologi ved ved Universitetet i Frankfurt an der Oder under kantoren og komponisten Bartholomäus Gesius.

Fra 1605 til 1608 var Melchior Teschner kantor og lærer i Śmigiel (Posen). Innimellom studerte han i Helmstedt og Wittenberg. I 1609 var han kantor ved den protestantiske kirka «Zum Kripplein Christi» i fødebyen Fraustadt. Fem år senere ble han sogneprest i Oberpritschen.

Komposisjoner 
Teschner skrev en rekke salmemelodier:
 Anbetung dir, dem Lamme (1613)
 Das Jahr geht still zu Ende
 Der du zum Heil erschienen (1613)
 Die Segenshände breite, Herr, über unser Haus
 Dir, dem hocherhob'nen Herrn
 Erbaut auf einem Grunde (1613)
 Es gilt ein frei' Geständnis (1613)
 Herr, laß nach dir uns fragen (1613)
 Herr über Tod und Leben (1613)
 Laß mich dein sein und bleiben (1614)
 O Gott, nimm an die Gaben (1613)
 O lasset uns Ihn lieben, der uns zuerst geliebt (1613)
 Valet will ich dir geben (1614)

Kilder

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske komponister
Tyske lutherske teologer
Kirkemusikere
Personer fra Poznań
Ferjesambandet Bognes–Skarberget

Bognes–Skarberget er et ferjesamband i Tysfjord kommune i Nordland. Sambandet krysser Tysfjorden mellom ferjekaiene i Bognes og i Skarberget, og er det eneste gjenværende på europavei 6. Sambandet har siden 1. desember 2022 vært drevet av Fjord1. Fra 2008 til 2022 var sambandet drevet av Torghatten Nord.

Sambandet går parallelt med ferjestrekningen Drag–Kjøpsvik langs riksvei 827, og har en overfartstid på 25 minutter med 15 avganger daglig i hver retning, og 21 om sommeren. Det blir betjent av MF «Lote» og MF «Glutra», med MF «Sulafjord» som reserveferge. 2014 var årsdøgnstrafikken 333 kjøretøyer.

Fra 1. januar 2019 benyttes den nasjonale AutoPASS for ferje ordningen som driftes av Skyttel AS til betaling.

Dagens ferjestrekning ble tatt i bruk 1942, da det vestre ferjeleiet ble flyttet fra Korsnes til Bognes.

Vinteren og høsten 2022 ble sambandet stengt, da fergekaiene ble ombygget. I mellomtiden ble MF «Melshorn» satt inn som ekstraferge på Drag–Kjøpsvik sammen med søsterskipet MF «Vardehorn».

Det er planer på fast forbindelse over Tysfjorden. Et av forslagene er en 13 kilometer lang undersjøisk tunnel nær dagens ferje på riksvei 827. Det realiseres sannsynligvis ikke før 2030.

Se også 
 Avsnittet fergefri E6 i artikkelen om Tysfjord.

Referanser 

Europavei 6
Fergesamband i Nordland
Samferdsel i Hamarøy
Transport i Narvik
Artikler i sjøfart-prosjektet
Ferjesambandet Drag–Kjøpsvik

Drag–Kjøpsvik er et ferjesamband langs riksvei 827. Det krysser Tysfjorden i Ofoten, mellom Drag i Hamarøy og Kjøpsvik i Narvik kommune. Strekningen drives av Fjord1. Fra 2008 til 2022 var sambandet drevet av Torghatten Nord.

Sambandet går parallelt med ferjestrekningen Bognes–Skarberget langs europavei 6.

Overfartstiden er 45 minutter, og den blir betjent av MF «Fannefjord», med 9 avganger daglig i hver retning. MF «Sulafjord» fungerer som reserveferge for begge sambandene. 2014 var årsdøgnstrafikken 173 kjøretøyer.

Fra 1. januar 2019 benyttes den nasjonale AutoPASS for ferje ordningen som driftes av Skyttel AS til betaling.

Det er planer om fast forbindelse over Tysfjorden. Et av forslagene er en 13 km lang undersjøisk tunnel nær sambandet langs riksvei 827. Det realiseres sannsynligvis ikke før 2030. Se også Tysfjorden#Fergefri E6.

Høsten 2021 og våren 2022 ble sambandet stengt, da fergekaiene ble ombygget. I mellomtiden ble MF «Vardehorn» satt inn som ekstraferge på Bognes–Skarberget sammen med søsterskipet MF «Melshorn».

Referanser 

Fergesamband i Nordland
Samferdsel i Hamarøy
Transport i Narvik
Artikler i sjøfart-prosjektet
Ferjesambandet Hella–Dragsvik–Vangsnes

Hella–Dragsvik–Vangsnes er et ferjesamband som krysser Sognefjorden og Fjærlandsfjorden i Vestland. Det betjener ferjekaiene Hella i tidligere Leikanger (fra 2020: Sogndal), Dragsvik i tidligere Balestrand (fra 2020: Sogndal) og Vangsnes i Vik. Fergesambandet drives av Norled. Det ble startet av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane i 1956.

Sambandets trafikkeres av MF «Vikingen» og MF «Folgefonn». Det er ekstrarute om sommeren.

Referanser

Kilder 
 

Fergesamband i Vestland
Samferdsel i Sogndal
Samferdsel i Vik
Artikler i sjøfart-prosjektet
Ferjesambandet Hjelmeland–Nesvik–Skipavik

Hjelmeland–Nesvik–Skipavik er et ferjesamband som krysser Hjelmelandsfjorden og Ombofjorden i Rogaland. Det betjener ferjekaiene Hjelmeland og Nesvik  i Hjelmeland og Skipavik i Stavanger kommune. Strekningen drives av Norled.

Sambandets strekninger blir betjent av MF «Hjelmeland» og MF «Sigrid». Fra 2021 ska to nye ferjer seile rutene. Den ene er en batteridreven ferje. Den andre er en ferje med kombinert batteri og hydrogen som bruker 3 tons flytende hydrogen i 400 kW brenselceller i toppen av skipet.

Referanser 

Fergesamband i Rogaland
Samferdsel i Hjelmeland
Samferdsel i Stavanger
Artikler i sjøfart-prosjektet