alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Kodiakbjørn

Kodiakbjørn (Ursus arctos middendorfi) regnes som den fysisk største underarten av brunbjørn. Den finnes i Alaska, der den lever i kystnære omgivelser og stort sett har holdt seg isolert fra resten av den nordamerikanske brunbjørnstammen.

Beskrivelse og spredning 
Den enorme Kodiakbjørnen er oppkalt etter øya der den først ble oppdaget, øya Kodiak på sørkysten av Alaska. Forskerne mener at den opprinnelig kan ha kommet dit fra Øst-Asia, der det lever et større antall lignende bjørner på Kamtsjatkahalvøya øst i Sibir i Russland.

En voksen hannbjørn kan veie opp mot 675 kg og ha en skulderhøyde på inntil 150-155 cm når den står på alle fire. Om den reiser seg på bakbeina kan den bli mer enn 300 cm høy. Binna, som normal er 20% mindre og 30% lettere enn hannen, kan bli opp mot 350 kg tung og nå en skulderhøyde på inntil 100-110 cm. Klørne på de enorme framlabbene blir ca. 10-13 cm lange og er formet for å grave i bakken.

Den største kodiakbjørnen som noen gang er skutt og har blitt registrert står utstilt i et stort glassmonter hos J. C. Penneys i Anchorage. Den veide 855 kg. Noen forskere mener at kodiakbjørnen i ekstreme tilfeller kan bli opp mot 1000 kg tunge, men så store bjørner har aldri blitt registrert. Den eldste bjørnen som er registrert var ei binne som ble 34 år gammel. Den eldste hannen ble 27 år gammel.

Kodiakbjørnen finnes kun på Kodiakøya og de nærmeste øyene, like utenfor kysten av Katmai. Der har den trolig vært isolert i 12 000 år eller mer. Det er estimert at det finnes en populasjon på ca. 2500-3000 bjørner på selve Kodiakøya. I tillegg kommer et ukjent antall på de nærmeste øyene, Shuyakøya og Afognakøya i nord, og Trinityøyene i sør.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 O-fagspatruljen: Kodiakbjørn ved Brooks Falls i Alaska ()
 Kodiak Brown Bears (Alaska's Emerald Isle) 
 Kodiakbears.com
 The Alaska Department of Fish and Game

Bjørner
Pattedyr formelt beskrevet i 1896
Alaskas fauna
Førde rutebilstasjon

Førde rutebilstasjon er en busstasjon i Førde. Stasjonen er eiet av Firda Billag.

Historie
Stasjonen vart bygget i 1962 og avløste den gamle rutebilstasjonen på sørsiden av Førde. Bygget er tegnet av Connie Henden.

Fasiliteter

Toaletter

Rutebilstasjonen er utstyrt med 1 herretoalett, 1 urinal, 2 kvinnetoalett samt 1 handikapptoalett. Toalettene er utstyrt med myntlås og toalettene koster 5 kr å benytte.

Venterom

Venterommet på rutebilstasjonen er utstyrt med benksofaer, stoler og bord. På venterommet er rutehefter og rutetabeller tilgjengelige. Venterommet er under oppsyn av Securitas og har et generelt forbud mot nytelse og oppbevaring av alkohol inne.

Oppbevaringsbokser
Det er mulighet for oppbevaring av bagasje på stasjonen. Denne tjenesten koster fra 10 til 20 kr alt etter størrelsen på boksen.

Kiosk
Narvesen holder til på rutebilstasjonen. Kiosken er den største av sitt slag i Førde.

Perronger
Rutebilstasjonen har 8 perronger som bussene stopper ved. Bussene som stopper ved perrongene har enten kommet eller skal til:

Perrong 1: Bybuss, Fimland, Stavang
Perrong 2: Naustdal, Florø, Sundsdalen
Perrong 3: Vassenden, Skei, Sogndal, Lærdal, Oslo, Angedalen
Perrong 4: Sande, Vadheim, Lavik, Bergen, Høyanger, Balestrand, Sogndal (via Høyanger)
Perrong 5: Stryn, Trondheim, Flybuss.
Perrong 6: Sandane, Nordfjordeid, Ålesund
Perrong 7: Heilevang, Stongfjorden, Askvoll
Perrong 8: Bygstad, Dale, Rysjedalsvika, Kloppstad, Turbuss

Referanser

Se også
Buss
Firda Billag
Førde

Eksterne lenker
 Firda Billag

Samferdsel i Sunnfjord
Kollektivtransport i Vestland
Busstasjoner i Norge
Byggverk i Sunnfjord
Transportbyggverk i Vestland
SS Lazio

Lazio er et italiensk fotballag, grunnlagt i Roma den 9. januar 1900. 

Lazio har vunnet Serie A to ganger (scudetti), i 1974 og 2000, og har også en rekke seiere i den italienske cup Coppa Italia, suppecup Supercoppa italiana, den europeiske Cupvinnercupen og den europeiske supercupen.

Navnet kommer av at regionen heter Lazio, men laget tilhørte egentlig bare bydelen Prati. Det var i 1929 med da landets toppdivisjon Serie A ble sparket i gang. De har stort sett holdt seg der, men måtte etter flere tilfeller av juks i veddemål, spille det meste av 1980-tallet i nest øverste divisjon Serie B.

De har siden 1953 delt hjemmestadionet Stadio Olimpico med byrivalen AS Roma som ble dannet i 1927 etter press fra Mussolini, som også villa ha Lazio med på laget. Det ville ikke Lazio, så når de møtes kalles det Derby della Capitale.  Per november 2017 har Lazio vunnet 52 av de 185 kampene. Men Roma har vunnet 70 og får nytt stadion i 2020. 

Norske Ragnar Nikolay Larsen (1925–82) spilte her 1951–53, og Per Bredesen (1930–) spilte her 1952–55. En ekstra god tid med mange mesterskap var 1997–2000 da svenske Sven-Göran Eriksson (1948–) var trener.

Sergio Cragnotti (1940–) eide klubben fra 1992 til en finansskandale i 2002, da de også måtte selge sin stjernekaptein Alessandro Nesta (1976–) som hadde spilt her siden 1993. Etter dommerskandalen i italiensk fotball 2006 ble Lazio straffet med 30 poeng for sesongen Serie A 2005-2006 og 3 poeng for sesongen Serie A 2006-2007, da de likevel ble nummer tre. Direktøren Claudio Lotito (1957–), som hadde kjøpt laget i 2004, ble utestengt fra fotballen i 3 år.  

 I august 2011 ble det kjent at Lotito ikke ville slippe inn på stadion i to måneder, fordi han hadde snakket stygt om Gianni Petrucci (1945–) og den italienske olympiske komite.

Etter å ha tapt 1–4 for Roma måtte Stefano Pioli (1965–) ta sin hatt og gå, erstattet av Simone Inzaghi som hadde spilt sine siste aktive år her 1999–2010 og siden fått trene ungdomslaget (Allievi) og Primavera som spiller i ungdomsligaen.  Sommeren 2016 var den argentinske Marcelo Bielsa (1955–) trener for laget i to dager, men sluttet fordi Claudio Lotito ikke holdt det han lovet. Da ble fansen irritert og gikk i gatene. Etterpå fikk Inzaghi fast jobb.

Meritter 
 Toppdivisjonen:  Vinner av Serie A 1973–1974 og Serie A 1999–2000
 Coppa Italia:  Vinner 1958, 1997–98, 1999–2000, 2003–04, 2008–09, 2012–13
 Supercoppa italiana: Vinner 1998, 2000, 2009 og 2017
 Cupvinnercupen: Vinner 1998/1999
 UEFA Super Cup: Vinner UEFA Super Cup 1999

Spillerstall
Oppdatert 6. oktober 2022.

Utlånte spillere

Kjente tidligere spillere 
  Ragnar Nikolay Larsen 
  Per Bredesen 
  Paolo Di Canio
  Paul Gascoigne 
  Alessandro Nesta 
  Pavel Nedvěd 
  Dejan Stanković 
  Diego Simeone 
  Hernán Crespo

Referanser

Eksterne lenker 
 

Lazio
Sport i Roma
Lazio
Sport i Italia i 1900
Elin Ek

Elin Ek (født 31. august 1973 i Avesta) er en svensk langrennsløper.

Hun har deltatt i OL tre ganger: 
 OL 1998 i Nagano
 OL 2002 i Salt Lake City
 OL 2006 i Torino

Hennes beste OL-plassering er fjerdeplass på 4 x 5 stafett i 2006.

Elin Ek vant Tjejvasan 2006, og kvinneklassen i Vasaloppet 2007. I sesongen 2006-2007 vant hun også FIS Marathon Cup

Se også 
 Liste over vinnere i Vasaloppet

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske langrennsløpere
Deltakere under Ski-VM 1995
Deltakere under Ski-VM 1997
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1998
Langrennsløpere under Vinter-OL 1998
Deltakere under Ski-VM 2001
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2002
Langrennsløpere under Vinter-OL 2002
Deltakere under Ski-VM 2003
Deltakere under Ski-VM 2005
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2006
Langrennsløpere under Vinter-OL 2006
Personer fra Avesta kommun
Fødsler i 1973
Gerhard Grimmer

Gerhard Grimmer (født 6. april 1943 i Katharinaberg) er en tysk tidligere langrennsløper som konkurrerte for Den tyske demokratiske republikk (DDR). Han var i den desiderte verdenstoppen i begynnelsen av 1970-årene, og vant totalt seks VM-medaljer. Karrierens høydepunkt var VM i Falun i 1974, da han tok gull på 50 km og på stafetten.

Grimmer vant femmila i Holmenkollen i 1970 og 1971. Han deltok i tre olympiske leker (1968, 1972 og 1976), men uten å oppnå topplasseringer. I 1975 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.

Meritter 
 VM 1970: Sølv på 30 km, bronse på 50 km, sølv på 4 x 10 km stafett
 VM 1974: Gull på 50 km, gull på 4 x 10 km stafett, sølv på 15 km

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske langrennsløpere
Verdensmestere i langrenn
Vinnere av Holmenkollmedaljen
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1968
Langrennsløpere under Vinter-OL 1968
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1972
Langrennsløpere under Vinter-OL 1972
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1976
Langrennsløpere under Vinter-OL 1976
Personer fra Okres Most
Kamtsjatkahalvøya

Kamtsjatkahalvøya (russisk: полуо́стров Камча́тка)  eller bare Kamtsjatka ligger ved stillehavskysten i det østre Sibir i Russland, rett nord for Japan. Halvøya er omkring 1 250 km lang og dekker et areal på ca. 472 300 km². Vest for halvøya ligger Okhotskhavet. Administrativt tilhører halvøya Kamtsjatka kraj.

Det sentrale dalføret og elva Kamtsjatka er flankert av stor vulkanisk aktivitet. Det finnes omkring 160 vulkaner på halvøya, hvorav 29 fortsatt er aktive. Halvøya har faktisk den største tettheten av vulkaner i verden, og 19 av dem står på UNESCOs verdensarvliste. Den høyeste av disse er Kljutsjevskaja Sopka, der toppen ligger 4 750 moh. Den mest slående er allikevel kanskje Kronotskij, som har en nærmest perfekt konisk form og av mange regnes som en av verdens aller flotteste vulkaner. De fleste vulkanene tilhører Sredinnyjfjellene.

Halvøya har også et slående plante- og dyreliv, der den enorme kamtsjatkabjørnen, en lite anerkjent genetisk variant av brunbjørn, helt klart tilhører verdens aller største bjørner. Den blir nesten like stor som kodiakbjørnen. Noen mener sågar at denne bjørnen kan være selve opphavet til kodiakbjørnen. Halvøya er også kjent for sitt fantastiske laksefiske, forekomster av blåhval like på utsiden av kyststripen. Av de 1 168 plantene som finnes på halvøya er hele 10 % knyttet til bestemte områder (endemiske), hvorav flere kun finnes rundt de geotermiske kildene (geysir) og vulkanene.

Eksterne lenker 
 
 The Kamchatka Page (engelsk)
 Travel company «Kamchatka's vision» (engelsk)
 Kamchatka's Tourism & Visitor Guide (engelsk)

Kamtsjatka krajs geografi
Halvøyer i Russland
Innset kraftverk

Innset kraftverk ligger ved Innset i Østerdalen (Bardudalen) i Troms og Finnmark. Kraftverket utnytter det ca. 185 meter høye fallet mellom Altevatnet og Innsetvatnet.

Kraftverket har en kapasitet på 91 MW fra to francisturbiner. Gjennomsnittlig årsproduksjon på 460 GWh.

På et møte mellom representanter for NVE og kraftverkene i nordre Nordland og Troms i juli 1953 ble det bestemt at det skulle bygges et større kraftanlegg som skulle dekke strømforsyningen i hele området, i stedet for å basere seg på mindre kraftverk, slik situasjonen hadde vært til da. Byggingen av Innset kraftverk og kraftledningene til Balsfjord, Narvik, Kanstadbotn og Sverige begynte i 1955. Innset kraftverk ble satt i drift i januar 1960.

Kraftverket er eid av Statkraft.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Statkraft
 Geir Martin Pilskog: I spenninga mellom teknologi og politikk – Ein studie av samkøyringa av norsk elforsyning 1950-1970

Vannkraftverk i Troms og Finnmark
Kraftverk i Bardu
Statkraft
Målselvvassdraget
Kraftverk etablert i 1960
Sult (film)

Sult er en skandinavisk biografisk dramafilm fra 1966 av den danske regissør Henning Carlsen, basert på romanen til Knut Hamsun ved samme navn. Romanen og filmen regnes som en biografi om Knut Hamsun frem til 1888. 

Per Oscarsson, som hadde hovedrollen, sultet i lang tid før filminnspillingen, slik at han skulle få et riktig utseende til rolleskikkelsen. Han ble belønnet med Gullpalmen for beste mannlige hovedrolle i Cannes i 1966 for sin innsats i filmen. 
Filmen mottok Bodilprisen for beste danske film og Oscarsson Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle i 1967.

Filmen er tatt med i Danmarks kulturkanon som ble presentert i 2006.

Handling 
I 1890 ankommer en fattig og ensom forfatter ved navn Pontus (spilt av Per Oscarsson) til Kristiania (Oslo) fra landsbygda. Han besøker en pantelåner gjentatte ganger. Han selger eiendeler for litt penger, men gir deretter alt sammen til en tigger. Andre penger han får tak i, gir han også bort. Han har skrevet en artikkel som en avis-redaktør (spilt av Henki Kolstad) sier ja til å publisere, men bare dersom Pontus går med på å gjøre en del korrigeringer. Men Pontus er alt for stolt, og fortsetter derfor å gå sulten.

Pontus ber om et bein som han ønsker å gi til sin fiktive hund, men som han gnager på i hemmelighet i en liten bakgate. Han har flere ganger muligheten til å gjøre situasjonen litt bedre for seg selv, men stoltheten hans kommer i veien hver gang. For eksempel når han takker nei til den sårt tiltrengte hjelpen fra en bekymret kamerat. Når han ikke lenger klarer å betale husleien, kaster hus-eieren (spilt av Else Heiberg) ham ut. En annen utleier gjør det samme kort tid senere. Sulten overvelder Pontus konstant, og han driver mellom hallusinasjon og virkelighet samtidig som han kjemper for å overleve hver dag.

Pontus lider også en rekke ydmykelser, noe som fører ham til kanten av galskap. Han forsøker å søke på jobber, men får avslag. Han stryker på en fysisk eksamen for å begynne som brannmann, fordi han går med briller. En hallusinasjon dreier seg om Ylajali (spilt av Gunnel Lindblom) en tilsynelatende raffinert kvinne han hadde møtt på gaten. Til tross for deres gjensidige flørting, utvikler det seg aldri noe mer mellom dem. Men på en plutselig impuls tar Pontus jobb, som besetningsmedlem på en fraktebåt. Men destinasjonen hans forblir ukjent.

Skuespillere 
 Per Oscarsson som Pontus
 Gunnel Lindblom som Ylajali
 Birgitte Federspiel som søsteren hennes.
 Knud Rex som en hus-eier.
 Hans W. Petersen som Grocer
 Henki Kolstad som en avis-redaktør.
 Roy Bjørnstad som Konstantin
 Sverre Hansen som en maler
 Pål Skjønberg som en politi-konstabel.
 Carl Ottosen som en sjømann.
 Osvald Helmuth som pante-låner.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1966
Norske filmer fra 1960-årene
Svenske dramafilmer
Danske dramafilmer
Norske dramafilmer
Filmer basert på bøker
Bodilprisen for beste danske film
Den danske kulturkanonen
Sort-hvitt-filmer
Danskspråklige filmer
Norskspråklige filmer
Svenskspråklige filmer
Filmer basert på verk av Knut Hamsun
Filmer lagt til Oslo
Filmer satt til 1800-tallet
Trondheim Torg

Trondheim Torg er et kjøpesenter som ligger ved Torvet i Trondheim. 

Kjøpesenteret har 65 butikker og syv spisesteder fordelt på fire etasjer. Senteret ble etablert i 1992 og ligger ved Torvet i Midtbyen. Etter utvidelsen i 2002, som tok utgangspunkt i et helt kvartal, ble en rekke med trehusbebyggelse langs Prinsens gate en del av senteret. Denne utvidelsen gjorde at Trondheim Torg nå er et av de største kjøpesentrene nord for Dovre.

Referanser

Eksterne lenker
 

Kjøpesentre i Trondheim
Etableringer i 1992
Midtbyen (Trondheim)
Tomb videregående skole

Tomb videregående skole, tidligere kjent som Tomb videregående skole og landbruksstudier og Tomb Jordbruksskole, er en offentlig godkjent frittstående skole. Skolen ligger ved Krokstadfjorden i Råde kommune i Østfold.

Tomb er en internatskole og har elever fra hele landet. Skolen har følgende utdanningsprogram: Naturbruk (landbruk, hest, friluftsliv, realfag), Byggteknikk/tømrer/anleggsteknikk, Teknologi- og industrifag/kjøretøy, Studiespesialisering, samt påbygging til studiekompetanse. Mer å lese på tomb.no, Facebook og Instagram.

Skolen ble i 1939 bygget rundt en eldre stor herregård med et omfattende parkanlegg og ble først til en jordbruksskole og senere en videregående skole. På eiendommen ligger også et gårdsmuseum og en husmannsplass. Skolen har et totalareal på  dekar, deriblant  dekar fulldyrket jord og 955 dekar med skog. På den fulldyrkede jorden dyrkes det gras, havre, hvete, bygg og rug. Skolen driver med sau, ku, gris, hest, kornproduksjon og skogbruk. 

Johan Lyche var skolens første rektor. Lars Korvald, som var Norges statsminister 1972–1973, var i mange år rektor ved Tomb jordbruksskole overtok som rektor etter Lyche. Skolens neste rektorer: Kristian Mangrud, Jan-Erik Sundby, Astrid Langmoen Olsen og Morten Thomassen (dagens rektor, des 2021).

Utdanningstilbud 
 Naturbruk (Landbruk og gartnernæring eller Heste- og hovslagerfag i Vg2, Landbruk eller Naturbruk studieforberedende i Vg3)
 Teknikk og industriell produksjon (Kjøretøy i Vg2)
 Bygg- og anleggsteknikk (Byggteknikk eller Anleggsteknikk i Vg2)
 Studiespesialisering (3 årig) 
 Studieforberedende (Påbygg til generell studiekompetanse Vg3)

Eksterne lenker 
 Skolens hjemmeside
 https://gardskart.nibio.no/landbrukseiendom/3017/25/1/0
 https://utdanning.no/org/vilbli_no_adr_6560

Videregående skoler i Viken
Råde
Norodom Sihamoni av Kambodsja

Norodom Sihamoni (født 14. mai 1953 i Phnom Penh) er konge i Kambodsja.

Han er sønn av kong Norodom Sihanouk og dronning Monineath. Han bodde i Praha mellom 1962 og 1975, da han flyttet til Nord-Korea, der han studerte filmkunst. Mellom 1976 og 1979 var han sammen med familien fanger av Røde Khmer. 

Han ble valgt til konge den 14. oktober 2004 etter den uventede abdikasjonen til kong Norodom Sihanouk en uke før. Kong Norodom Sihamoni ble kronet i Phnom Penh den 29. oktober. Før han besteg tronen var han best kjent for sitt arbeid som kulturambassadør i Europa og som instruktør i klassisk dans. Han var også Kambodsjas ambassadør til UNESCO.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Kambodsjanske monarker
Regjerende monarker
Personer fra Phnom Penh
Helene Tursten

Helene Tursten (født 1954 i Göteborg) er en svensk forfatter. 

Helene Tursten er utdannet sykepleier og tannlege, men måtte på grunn av revmatisme slutte å arbeide. I stedet begynte hun å skrive kriminalromaner. Bøkene om kriminalinspektør Irene Huss ved Göteborg-politiet er oversatt til flere språk. Tursten er en av få samtidige svenske forfattere som er utgitt i USA, og Den krossade tanghästen var blant de mestselgende oversatte krimbøker utgitt i Tyskland.

Tursten er bosatt i Sunne i Värmland.

Bibliografi

Kriminalromaner med Irene Huss 
 Den krossade tanghästen (1998)
 Nattrond (1999)
 Tatuerad torso (2000)
 Kallt mord (2002)
 Glasdjävulen (2002)
 Guldkalven (2004)
 Eldsdansen (2005)
 En man med litet ansikte (2007)
 Det lömska nätet  (2008)
 Den som vakar i mörkret (2010)
 I skydd av skuggorna (2012)

Andre bøker 
 Kvinnan i hissen och andra mystiska historier – noveller (2003)
 Svarta diamanter – antologi redigert av Tursten (2004)

Oversettelser til norsk

Filmatisering (utvalg) 
 Irene Huss – Tatovert torso

Priser (utvalg) 
  – Årets värmlandsforfatter

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Länsbiblioteket i Värmland: Helene Tursten
  Krimicouch: Helene Tursten
  Alfabeta Bokförlag: Helene Tursten
  Gyldendal Norsk Forlag: Helene Tursten

Svenske forfattere
Svenske krimforfattere
Personer fra Göteborg
Svenske sykepleiere
Fox News Channel

Fox News Channel (FNC) er en amerikansk nyhetskanal som sendes over kabel-tv-nettet og via satellitt. Kanalen er eid av Fox Entertainment Group. Fox News Channel begynte å sende 7. oktober 1996 til daværende 17 millioner kabel-tv-abonnenter. Kanalen er idag tilgjengelig for rundt 85 millioner amerikanere samt i en rekke utenlandske land.

Kanalen har hatt en sterk vekst i antall seere. I USA er den pr. oktober 2006 den ledende kanal på kabelnyhetsmarkedet, med høyere rating enn hovedkonkurrentene CNN og MSNBC. En viktig grunn kan være at konkurransen på den massemediale «høyreside» er svak: Mange amerikanere er langt mer konservative enn de fleste journalister i de store amerikanske mediene, men få andre medieplattformer enn Fox News Channel (med unntak av radio) tilbyr et i hovedtendens konservativt utsyn, og gir en bred plattform til talspersoner for tradisjonelle verdier og holdninger, enten høyresiden sitter i regjering eller ikke. Det mest sette programmet på kanalen var Bill O'Reillys The O'Reilly Factor.  

I innholdet fra Fox News og blant seerne finner man støtte for helbredelse gjennom bønn, kreasjonisme, Trump, Putin, abortmotstand, klimafornektelse og konspirasjonsteorier.

Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 fikk Fox News positiv omtale av Russlands utenriksminister Sergej Lavrov for å tilby alternative nyheter.

En undersøkelse i 2010 viste at seerne til Fox News var mer feilinformerte enn seere ved andre kanaler.

Profiler

Referanser

Eksterne lenker
 

TV-kanaler fra USA
 
Nyhets-TV-kanaler
TV-kanaler etablert i 1996
Steve Doocy

Steve Doocy (født 19. oktober 1956 i Algona, Iowa) er en amerikansk programleder på Fox News Channels Fox & Friends morgennyhetsprogram.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Fox News
Programledere fra USA
Journalister fra USA
Journalister tilknyttet Fox
Personer fra Kossuth County i Iowa
Personer fra Clay County i Kansas
Geir Henæs

Geir Olav Henæs (født 3. september 1955) er en norsk tidligere fotballspiller. 

I perioden 1977–1988 spilte han 227 seriekamper for Moss, noe som er klubbrekord. Henæs skåret 78 mål i perioden. Han vant NM-gull i 1983 og ble seriemester i 1987, begge med Moss.

Han spilte tre landskamper for , alle i 1979.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Norgesmestere i fotball
Fotballspillere for Moss FK
Fødsler i 1955
Life… But How To Live It?

Life… But How To Live It?, ofte forkortet LBHTLI, var et norsk hardcore/punk band.

Historie 
Life… But How To Live It? ble dannet av personer i Blitz-miljøet i Oslo i 1988. Brødrene Tom og Roger Andreassen kom opprinnelig fra Kongsvik ved Harstad, og hadde spilt sammen i bandet Barn av regnbuen der. Trommeslageren Geir Petter Jensen hadde fortid som vokalist i bodøbandet Hjertesvikt A/S. Vokalist Katja Osvold hadde liten eller ingen tidligere erfaring fra band, men hennes vokal utgjorde mye av nøkkelen til bandets suksess.

LBHTLI regnes som sentrale innen den europeiske hardcore punk-scenen på begynnelsen av 90-tallet. De turnerte aktivt og ga ut skiver som også hadde appell utenfor punk-kretsene, og det gikk rykter om at de takket nei til et tilbud fra Warner. 

Sammen med band som So Much Hate og Stengte dører var de viktige ambassadører for norsk undergrunnsmusikk i Sentral-Europa. Spesielt i Tyskland opplevde Blitz-bandene et hengivent publikum og suksess, men Life... But How To Live It? spilte også mye i distriktsnorge fra nord til sør. 

LBHTLI ble oppløst i 1994, men flere av medlemmene gikk videre med band som Captain Not Responsible, Drunk, Xisters, 2:20 og Danger!Man.

Gjenforeningskonserter 
 Life… But How To Live It? spilte sin første gjenforeningskonsert 3. mai 2002 i forbindelse med markeringen av Blitz' 20-årsjubileum. Konserten trakk fulle hus, og ble videooverført på storskjerm på utsiden av huset.
 Den 31. mai 2008 sto bandet igjen på scenen i forbindelse med en minnekonsert for gitaristen Børre Løvik. Konserten som ble arrangert under Dyvekes bro i Oslo, trakk 1400 personer og var helt utsolgt.
 Uken etter, den 7. juni 2008, spilte bandet en konsert under 25-årsjubileet for det eldste okkuperte huset i Tyskland, AU-Squat i Frankfurt am Main.

Besetning 
 Tom Andreassen – bassist
 Roger Andreassen – gitarist
 Katja B. Osvold – vokalist
 Geir Petter «Dyret» Jensen – trommeslager

Plateutgivelser 
 1989: Life... But How To Live It? (studioalbum), X-port Plater
 1989: Your Choice Live Series (konsertalbum), Your Choice Live Series
 1990: Day by Day (studioalbum), Konkurell
 1990: Green (singel), Beri-Beri
 1991: Burn (singel), Beri-Beri
 1993: Ugly (studioalbum), Progress Records
 1994: This Might Be My Second Last Beer (konsertalbum), Zone
 1994: Life... But How to Live It? (konsertalbum)
 1996: Life... But How to Live It?/Dag by Day (konsertalbum)

Referanser 

Norske rockegrupper
Norske punkband
Band etablert i 1988