alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Sandnes svømme- og livredningsklubb

Sandnes Svømme- og Livredningsklubb (stiftet 15. august 1927) er en svømmeklubb fra Sandnes med rundt 700 medlemmer, hvorav ca 80-100 konkurransesvømmere. I tillegg til konkurransesvømming og driver klubben en stor svømmeskole for barn basert på Norges Svømmeskole. Svømmekurs for voksne arrangeres ut fra tilgjengelig kapasitet i svømmehaller.

Svømmeren Linda Skar representerte tidligere denne klubben og hadde en tid norgesrekorden på 50 m fri i både langbane og kortbane.

Elitetrener i klubben i 2021 er Helge Ihle.

Eksterne lenker 
 

Svømmeklubber i Norge
Idrettslag i Sandnes
Idrettslag etablert i 1927
1927 i Norge
Nicolai Aall

Nicolai Aall (født 6. juni 1883 i Kongsberg, død 12. november 1975) var en norsk diplomat.

Liv og virke

Bakgrunn
Han var sønn av byfogd Nils Christian Joachim Stockfleth Aall (1842–1918) og Grethe Agna Kalmer (1859–1940) fra Halden. Han var gift 1919–1925 med Angela Hewson, og giftet seg for andre gang 1925–1932 med Cecilie (Ciss) Heidenreich (1902–1933); de fikk sønnen Nils (født 1928 i Peking).

Diplomatet
Etter examen artium 1902 og cand.jur. 1907, virket han fra 1911 for Utenriksdepartementet, først ved Norges legasjon i London som sekretær 1912–1915, så som visekonsul i New York City 1916–1918, tilbake i London et par år som 1. legasjonssekretær, før han i 1920 flyttet til Kina for å være mangeårig generalkonsul i Shanghai, samt fra 1923 også chargé d'affaires i Peking. 

Fra 1938 var han minister ved Norges legasjon i Rio de Janeiro med sideakkreditering til Venezuela, Colombia og Ecuador.  Fra 1945 var han tilbake i Kina som ambassadør (i Nanjing), med sideakkreditering som minister i Bangkok 1945, Manila 1948 og Djakarta 1950, men han sluttet i 1952 og jobbet litt for UD frem til 1953. 

I 1923 mottok han St. Olavs Orden, men det vanket også flere utenlandske.

Referanser 

Norges ambassadører til Filippinene
Norges ambassadører til Indonesia
Norges ambassadører til Kina (Republikken)
Norges ambassadører til Thailand
St. Olavs Orden
Personer fra Kongsberg kommune
Teias

Teias (død 552 eller 553), også kjent som Teja, Theia, Thila, Thela, Teia, var den siste østgotiske konge i Italia.

Han var tilsynelatende en militær offiser som tjenestegjorde under østgoterkongen Totila (også kjent som Baduila). Etter at Totila ble drept i slaget ved Taginae (også kjent som slaget ved Busta Gallorum) i juli 552, i sluttfasen av goterkrigen, ble Teias valgt til etterfølger som konge for østgoterne. Etter nederlaget flyktet de til Sør-Italia og samlet støtte fra de viktigste personene i Totilas hær - Scipuar, Gundulf (Indulf), Gibal og Ragnaris for å gjøre et siste framstøt mot den bysantinske general, evnukken Narses i slaget ved Mons Lactarius sør for dagens Napoli i oktober 552 eller tidlig i 553. 

Østgoternes hær ble beseiret igjen og Teia ble drept, hans bror Aligern overga seg. Scipuar og Gibal ble trolig også drept. Gundulf og Ragnaris rømte fra slagstedet, sistnevnte ble dødelig såret etter et angrep fra en av Narses’ menn.

Med dette nederlaget endte den organiserte østgotiske motstand i Italia, og riket ble underlagt Østromerriket under keiser Justinian I.

Referanser

Litteratur
Alexander Bugge, Illustreret verdenshistorie, 1924, bd III, s 98
Carl Grimberg, Menneskenes liv og historie, 1959, bd 7, s 89

Folkevandringstiden
Østgotiske konger
Justinians kriger mot goterne
Dødsfall i 550-årene
Andinolucanus inesae

Andinolucanus inesae er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den er den eneste arten i sin slekt og lever i Sør-Amerika.

Utseende 
En liten (ca. 10 millimeter), avlang hjortebille. Kroppen er kraftig punktert, hodet er svart, pronotum svart med tre brede, brunrøde striper, dekkvingene rødlige med diffuse, mørke tegninger. Hannens kjever er krumme og noe forstørrede, men kortere enn resten av hodet. Hannen er delvis kledt med hårlignende skjell, hunnen er glatt og blank.

Utbredelse 
Arten er bare kjent fra Peru, delstaten Huanuco.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Sclerostomini
 Slekten Andinolucanus Arnaud & Bomans, 2006
 Andinolucanus inesae Arnaud & Bomans, 2006

Eksterne lenker 
 
 Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Andinolucanus
 Bildegalleri

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 2006
Perus insekter
Pycnosiphorus

Pycnosiphorus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Sør-Amerika.

Utseende 
Forholdsvis små (11–17 millimeter), avlange, svarte eller brunsvarte hjortebiller. Oversiden er mer eller mindre kledt med gulaktige eller oransje skjell, disse kan forme en oransje sidekant på pronotum og dekkvingene. Hannens kjever er noe forstørrede og krumme.

Levevis 
Artene lever i tempererte skoger, oftest høytliggende.

Utbredelse 
Slekten, slik den her er avgrenset, finnes bare i Chile og tilgrensende områder av Argentina.

Systematisk inndeling 
Artene som nå blir plassert i slekten Erichius var tidligere regnet til Pycnosiphorus.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Sclerostomini
 Slekten Pycnosiphorus Solier, 1851
 Pycnosiphorus lessonii (Buquet, 1842)
 Pycnosiphorus philippi (Westwood, 1864)

Eksterne lenker 
 
 Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Pycnosiphorus
 Bildegalleri (inkluderer Erichius-artene)

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1851
Chiles insekter
Argentinas insekter
Samisk utdanningsråd

Samisk utdanningsråd hadde som oppgave å samordne skole- og utdanningstiltak overfor den samiske befolkningen i perioden 1976–2000. Rådet tilbød veiledning og informasjon, og fikk etterhvert også myndighet i forhold til utarbeidelse og innhold i det samiske læreplanverket og samiske læremidler.

Samisk utdanningsråd ble opprettet i 1976 og var underlagt Kirke- og undervisningsdepartementet. Utdanningsrådets sekretariat kom i gang 1977 og ble plassert i Kautokeino. I 2000 ble rådets oppgaver, myndighet og rundt 25 årsverk overført til Sametingets opplæringsavdeling. Avdelingen byttet i 2012 navn til Sametingets oppvekst- og opplæringsavdeling.

Det første utdanningsrådet
Det første utdanningsrådet hadde disse medlemmene:
 Hans Eriksen, Karasjok (leder)
 Ole Einar Olsen, Kautokeino
 Albert Johansen, Tana
 Ole Henrik Magga, Kautokeino
 Ella Holm Bull, Snåsa
 Mikal Urheim, Tysfjord
 Hans Guttorm, Karasjok
 Edel Hætta Eriksen, Kautokeino

Kilder
 NSD Forvaltningsdatabasen: Samisk utdanningsråd
 Kunnskapsdepartementet: Samisk utdanningsråd

Utdanning i Kautokeino
Pedagogikk
 
Etableringer i 1976
Aegognathus

Aegognathus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Sør-Amerika.

Utseende 
Små til middelsstore (15–25 millimeter), mørke hjortebiller. Hannen har gjerne sterkt forstørrede kjever som er krumme med en lange tann på innersiden, slik at de blir gevirlignende. Kroppen er matt svart, ofte med oransje til brunrøde tegninger, særlig på pronotum.

Utbredelse 
Slekten har en to-delt utbredelse: i Andesfjellene fra Colombia i nord til Peru i sør, og i det sørøstlige Brasil.

Systematisk inndeling 
Arten Aegognathus nigrosuturalis har nylig blitt overført til slekten Onorelucanus.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Neoprosopocoilini
 Slekten Aegognathus Leuthner, 1883
 Aegognathus aguirei Arnaud & Bomans, 2007
 Aegognathus arnaudi Cáceres, Riós-Málaver & Grossi, 2019
 Aegognathus caledoniaensis Grossi, Racca-Filho & Vaz-de-Mello, 2003
 Aegognathus confusus Arnaud & Bomans, 2006
 Aegognathus dulima Cáceres, Riós-Málaver & Grossi, 2019
 Aegognathus iridicolor Lüderwaldt, 1935
 Aegognathus leuthneri van der Poll, 1886
 Aegognathus similis Arnaud & Bomans, 2006
 Aegognathus soulai Arnaud & Bomans, 2004
 Aegognathus spitzi Ohaus, 1929
 Aegognathus waterhousei Leuthner, 1883

Eksterne lenker 
 
 Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Aegognathus
 Bildegalleri

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1883
Sør-Amerikas fauna
Norges ambassade i Lisboa

Norges ambassade i Lisboa  er en norsk utenriksstasjon. Ambassaden huser den norske ambassadør til Portugal og hans stab. Adressen er Avenida dom Vasco da Gama 1 i Lisboa.

Sendemenn og ambassadører
Før unionsoppløsningen i 1905 var Norge representert gjennom den svensk-norske legasjonen i Lisboa.  Fra 1905 til 1921 var Portugal en sideakkreditering for den som ledet legasjonen i Paris.

1906–1921 Fritz Wedel Jarlsberg
1921–1935 Finn Koren
1935–1946  Johan Fredrik Winter Jakhelln
1946–1950 Alf Hassel
1950–1953 Hans Christian Berg, rang som minister, døde 1953
1953–1959 Torbjørn Leopold Seippel
1960–1963 Christian Prahl Reusch
1964–1966 Erik Dons
1966–1972 Jørgen Finne-Grønn
1972–1976 Adolf Bredo Stabell
1976–1983 Leif Edward Edwardsen
1984–1987 Egil Johannes Amlie
1987–1992 Tore Bøgh, fra 1988 også til Kapp Verde og Guinea-Bissau
1992–1996 Håkon Wexelsen Freihow
1996–1999 Jan Arvesen
1999–2002 Aase Speilberg Danielsen
2003–2006 Arnt Magne Rindal
2006–2011 Inga Magistad
2011–2016 Ove Thorsheim
2016–2020 Anders Erdal
2020– Tove Bruvik Westberg

Eksterne lenker
 

Lisboa
Lisboa
Portugal
Auxicerus

Auxicerus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Sør-Amerika.

Utseende 
Ganske små (7–13 millimeter) hjortebiller. Kroppen er mer eller mindre tett kledt med skjell som kan være brunlige eller mer eller mindre metallskinnende. Hannens hode er noe utvidet, med en hornbrille-lignede utvekst foran hvert fasettøye, kjevene er moderat til kraftig forstørret, mer eller mindre sigdformede.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Andesfjellene i Peru og Bolivia.
Med et mulig unntak av A. platyceps er de regnet som ganske sjeldne.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Neoprosopocoilini
 Slekten Auxicerus Waterhouse, 1883
 Auxicerus aethiops Jakowlew, 1900
 Auxicerus magnipunctatus Perger, Grossi & Guerra, 2017
 Auxicerus multicolor (Boileau, 1897)
 Auxicerus platyceps Waterhouse, 1883

Eksterne lenker 
 
 Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Auxicerus
 Bildegalleri

Hjortebiller
Dyr formelt beskrevet i 1883
Perus insekter
Bolivias insekter
Nigidionus parryi

Nigidionus parryi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den er den eneste arten i sin slekt og lever i Sørøst-Asia.

Utseende 
En middelsstor (24-30 millimeter), parallellsidig, blankt svart hjortebille. Arten ligner artene i slekten Nigidius, men er større og grovere bygd. Hannens kjever er noe forstørret. Hodet er kraftig punktert, pronotum er mye bredere enn langt, skinnende svart, med en dyp midtfure i den bakre delen. det er en markert "stilk" (pedicel) mellom pronotum og dekkvingene, som har dype og ganske brede punktstriper.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Sørøst-Asia, der den er kjent fra det sørlige Kina, Burma, Vietnam og Taiwan.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Nigidiini
 Slekten Nigidionus Kriesche, 1926
 Nigidionus parryi (Bates, 1866)

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1926
Myanmars insekter
Kinas insekter
Vietnams insekter
Taiwans insekter
Lissotes

Lissotes er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den omfatter ganske mange arter i Australia.

Utseende 
Små til middelsstore (12–23 millimeter), svarte hjortebiller. Hannen har noe forstørrede, krumme kjever (mandibler). Kroppen er grovt og ganske tett punktert.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørlige Australia og New Zealand.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Lissapterini
 Slekten Lissotes Westwood, 1855
 Lissotes basilaris Deyrolle, 1881
 Lissotes bornemisszai Bartolozzi, 2003
 Lissotes cancroides (Fabricius, 1787)
 Lissotes convexus Lea, 1910
 Lissotes cornutus Boileau, 1905
 Lissotes crenatus Westwood, 1855
 Lissotes curvicornis (Boisduval, 1835)
 Lissotes darlingtoni Benesh, 1943
 Lissotes desmaresti Deyrolle, 1881
 Lissotes distinctus Deyrolle, 1881
 Lissotes forcipula Westwood, 1871
 Lissotes furcicornis Westwood, 1871
 Lissotes globosus Bomans, 1986
 Lissotes kershawi Lea, 1918
 Lissotes krakei Bartolozzi, De Keyzer & Zilioli, 2014
 Lissotes lacroixi Bomans, 1986
 Lissotes laticollis Lea, 1910
 Lissotes latidens Wewstwood, 1871
 Lissotes launcestoni Westwood, 1871
 Lissotes macrocephalus Bomans, 1986
 Lissotes menalcas Westwood, 1855
 Lissotes obtusatus (Westwood, 1838)
 Lissotes politus Lea, 1910
 Lissotes punctatus Lea, 1910
 Lissotes rodwayi Lea, 1910
 Lissotes rudis Lea, 1910
 Lissotes subcaeruleus Bomans, 1986
 Lissotes subcrenatus Westwood, 1871
 Lissotes urus Bomans, 1986
 Lissotes vanderschoori Bartolozzi, 2003

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri
 Oversikt over artene

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1855
Australias insekter
Lissapterus

Lissapterus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Australia.

Utseende 
Middelsstore (23–35 millimeter), tettbygde, svarte hjortebiller. Hannens kjever er moderat forstørrede. De fleste av artene er blankt svarte. De ligner artene i slekten Lissotes men er jevnt over større enn disse.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia, mest i den sørøstlige delen.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Lissapterini
 Slekten Lissapterus Deyrolle, 1870
 Lissapterus darlingtoni Bomans, 1986
 Lissapterus grammicus (Lea, 1919)
 Lissapterus hopsoni Carter, 1921
 Lissapterus howittanus (Westwood, 1863)
 Lissapterus notesteini Bomans, 1986
 Lissapterus obesus Bomans, 1986
 Lissapterus ogivus Bomans, 1986
 Lissapterus pelorides (Westwood, 1855)
 Lissapterus tetrops Lea, 1916

Eksterne lenker 
 
 Oversikt over artene
 Bildegalleri

Hjortebiller
Dyr formelt beskrevet i 1870
Australias insekter
Anne Sender

Anne Sender (født 1. november 1956) er en norsk danser, pedagog og bistandsarbeider. Sender har vært aktiv konkurransedanser og drevet danseskole Hun konverterte til jødedommen i voksen alder og fra 2005 til 2011 var hun forstander for Det mosaiske trossamfunn i Oslo. Sender har også arbeidet for Flyktninghjelpen i Sudan og som våpenhvileobservatør i Sri Lanka Monitoring Mission på Sri Lanka. Hun fikk i 2013 Brobyggerprisen, og i 2014 Fritt Ords Pris. Hun har ytret kritikk mot Israels behandling av palestinerne, noe som førte til trusler fra Israeltilhengere.

Bibliografi 
 Vår jødiske reise, Cappelen Damm, Oslo 2013 ISBN 9788202383244

Referanser

Eksterne lenker 
 «Anne Senders ansvar», fra nettstedet minervanett, 30. september 2013

 

 

Norske pedagoger
Norske bistandsarbeidere
Personer fra Bærum kommune
Det mosaiske trossamfunn
Mottakere av Fritt Ords Pris
Yumikoi makii

Yumikoi makii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Til tross for at arten er stor og temmelig oppsiktsvekkende, ble den ikke vitenskapelig beskrevet før i 2006. Den lever i Vietnam,

Utseende 
En stor (ca. 50-70 millimeter), avlang, svart hjortebille. Kroppen er forholdsvis smal og hvelvet, svart bortsett fra dekkvingenes bakre del som er brunrøde. Den har markert, nettmasket mikroskulptur og er litt matt glinsende. Hannens kjever (mandibler) er svært kraftige, rette i den indre delen, skarpt nedbøyde i spissen, med fint sagtagget innerside og én kraftig tann ca. to tredjedeler ute.

Utbredelse 
Arten er endemisk for sentrale deler av Vietnam, som utmerker seg med en meget artsrik fauna av hjortebiller.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Lucanini
 Slekten Yumikoi Arnaud & Miyashita, 2006
 Yumikoi makii Arnaud & Miyashita, 2006

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 2006
Vietnams insekter
Johann Balthasar Erben

Johann Balthasar Erben (1626–1686) var en tysk kapellmester og barokk-komponist.

Erben var sønn av en forretningsdrivende. Ifølge Johann Mattheson underviste Erben den nesten jevnaldrende Christoph Bernhard i musikk. I 1652 søkte han uten hell stillingen som kapellmester ved Mariakirka i Danzig, men byrådet finansierte likevel en flerårig reise slik at han kunne utvide sin musikalske horisont. Første stopp var ved riksdagen i Regensburg der han ble kjent med Johann Jakob Froberger. Andre stasjoner underveis var Nürnberg, Würzburg, Heidelberg, Frankfurt am Main, Bonn, Köln, Düsseldorf, Antwerpen, Brussel, Frankrike og Italia. Etter at Kaspar Förster den yngre sa fra seg kapellmesterstillingen i Danzigs Mariakirke, gikk stillingen til Erben. Han ble innsatt 14. februar 1658 og bekledte posten til sin død i 1686.

Erben fikk stor betydning for musikklivet i Danzig, og spilte en viss rolle i utviklingen av kantateformen og tidlige tyske lieder. Enkelte verk av Erbens verk er bevart på manuskriftform i Dübensamlingen og i Berliner Staatsbibliothek, tyske koralvariasjoner, noen latinske motetter og kirkelige konserter. Det eneste Erben fikk utgitt er fem lieder i Georg Neumarks samling Der fortgepflanzte Lustwald (Jena 1657).

Kilder

Referanser

Eksterne lenker 
 Musikk av Erben i Dübensamlingen 

Kirkemusikkomponister
Arianna Savall

Arianna Savall (1972–) er en katalansk harpist, sopran og komponist.

Arianna Savall er datter av sopranen Montserrat Figueras og gambisten Jordi Savall. Også broren Ferran Savall er musiker.

Savall studerte klassisk harpe med Magdalena Barrera i Barcelona og sang med María Dolores Aldea. I 1992 begynte hun å studere historisk oppføringspraksis med Rolf Lislevand ved konservatoriet i Toulouse.  Hun fullførte sitt diplomarbeider harpe i 1996 og sang i 2000, begge ved konservatoriet Terrassa.

I 2008 grunnla hun ensemblet Hirundo Maris sammen med Petter Udland Johansen.

Diskografi i utvalg 
 Hirundo Maris med Petter Udland Johansen
 Peiwoh
 Lijnen av Helena Tulve med bl.a. NYYD Ensemble
 Bella Terra
 Nuove Musiche i Rolf Lislevands ensemble
 Du temps & de l’instant 
 Joyssance vous donneray – med Il Desiderio
  Sopra la Rosa – med Ricercar Consort
 Ninna Nanna
 Alfabeto med ensemble kapsberger
 Harmonie Universelle
 Diáspora Sefardí
 Carlos V
 José Marín
 La Folia
 Villancicos y danzas criollas
 L'Orfeo
 Lux Feminae
 Melpomen

Referanser

Eksterne lenker 
 http://www.ariannasavall.com/

Harpister
Sopraner
Mathurin Jacques Brisson

Mathurin Jacques Brisson (født 30. april 1723 i Fontenay-le-Comte i Frankrike, død 23. juni 1806 i Croissy-sur-Seine nær Paris i Frankrike) var en fransk zoolog og naturfilosof.

Bibliografi (utvalg) 
 Regnum animale in classes IX distributum sive Synopsis methodica. Haak, Paris, Leiden 1756–1762.
 Ornithologia sive Synopsis methodica sistens avium divisionem in ordines, sectiones, genera, species, ipsarumque varietates. Bauche, Paris, Leiden 1760–1763.
 Supplementum Ornithologiæ sive Citationes, descriptionesque antea omissæ & species de novo adjectæ, ad suaquaque genera redactæ. Paris 1760.
 Lettres de deux Espagnols sur les manufactures. Vergera 1769.
 Dictionnaire raisonné de physique. Thou, Paris 1781–1800.
 Observations sur les nouvelles découvertes aërostatiques. Lamy, Paris 1784.
 Pesanteur spécifique des corps. Ouvrage utile à Histoire Naturelle, à la Physique, aux Arts & au Commerce. l'imprimerie royale, Paris 1787.
 Traité élémentaire ou Principes de physique. Moutard & Bossange, Paris 1789–1803.
 Trattato elementare ovvero Principi di fisica. Grazioli, Florenz 1791.
 Die spezifischen Gewichte der Körper. Leipzig 1795.
 Suplemento al Diccionario universal de física. Cano, Madrid 1796–1802.
 Principes élémentaires de l'histoire naturelle et chymique des substances minérales. Paris 1797.
 Anfangsgründe der Naturgeschichte und Chemie der Mineralien. Mainz 1799.
 Instruction sur les nouveaux poids et mesures. Paris 1799.
 Elémens ou Principes physico-chymiques. Bossange, Paris 1800.
 Elements of the natural history and chymical analysis of mineral substances. Ritchie, Walker, Vernor & Hood, London 1800.
 Tratado elemental ó principios de física. Madrid 1803–1804.

Referanser 

Franske zoologer
Franske filosofer
Medlemmer av Det franske vitenskapsakademiet
Personer fra departementet Vendée
Haukland kraftverk

Haukland kraftverk er vannkraftverk i Moi i Lund kommune i Rogaland.

Det utnytter et fall på 254 meter fra Stemmevatn. Stølsvatn, Gjelevatn, Skårstemvatn og Stemmevatn er reguleringsmagasiner.

Installert effekt er 5 MW fra en horisontal francisturbin. Årsproduksjon er 21 GWh.

Historie
 Det første kraftverk på stedet ble bygd i 1913.
 Det ble erstattet av et nytt bygg i 1949. Det var to turbiner på 2,7 MW. Rørgaten lå over bakken. 
 Dagens kraftverk stod ferdig i 2013. Vannveien på 1110m fra Stemmevatn er nedgravd.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Dalane Kraft

Småkraftverk i Rogaland
Kraftverk i Lund
Siravassdraget
Dalane Kraft AS
Kraftverk etablert i 1949
Kraftverk etablert i 2013
Gush Shalom

Gush Shalom er en aktivist-gruppe fra Israel som ble grunnlagt i 1993 og ledet av tidligere journalist Uri Avnery som tidligere var medlem av Irgun og Knesset. Den venstreorienterte organisasjonen blir beskrevet som en av Israels mest innflytelsesrike organisasjoner for fred.

Gush Shalom er uavhengig av alle politiske partier og grupperinger, selv om den har medlemmer som er forbundet med flere forskjellige politiske partier i Israel. Gush Shalom har uttrykt seg negativt om den israelske okkupasjonen av Vestbredden, og de påstår at hele okkupasjonen er ulovlig, og at Israel begår krigsforbrytelser på Vestbredden og Gaza på daglig basis. Organisasjonen er kraftig imot Israels langvarige blokade av befolkningen på Gazastripen. Bevegelsen støtter en tostatsløsning med utgangspunkt i landegrensene mellom Israel og Palestina fra 1967, og med Jerusalem som hovedstad i begge nasjonene. 

Organisasjonen støtter også israelske soldater som nekter å tjenestegjøre i Israels forsvar på Vestbredden eller Gazastripen. Aktivister fra Gush Shalom har regelmessig konfronter israelske sikkerhetsstyrker på byggeplasser i jødiske bosetninger på Vestbredden og Gaza. Gush Shalom har blitt beskrevet som venstreorientert både i israelske og amerikanske medier. Internasjonale menneskerettighetsorganisasjoner, deriblant Amnesty International, har hyllet Gush Shalom for å forsøke å finne en varig løsning på Midtøsten-konflikten, og for å fremme fred og forståelse mellom den israelske og palestinske befolkningen. Organisasjonen ble tildelt Right Livelihood Award i 2001.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Politiske organisasjoner
Etableringer i 1993
Israelsk politikk
Israelske organisasjoner