alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Helen Alfredsson

Helen Alfredsson (født 9. april 1965 i Göteborg, Sverige) er en profesjonell svensk golfspiller.

Etter en amatørkarriere der hun blant annet var med på VM og EM for lag, vant det svenske mesterskapet seks ganger mellom 1981 og 1988, og vant turneringer på den svenske profesjonelle touren Telia Tour, ble Alfredsson profesjonell i 1989. Da debuterte hun på WPGET, som senere ble Ladies European Tour, og fikk såpass bra plasseringer at hun ble Årets nykommer (Rookie of the year) på touren. Den første seieren kom i Women's British Open i 1990. 

Høsten 1991 gjennomgikk hun LPGA-tourens kvalifiseringsskole, og med en 17.-plass derfra fikk hun spillerett på LPGA-touren fra 1992, og også her ble hun Årets nykommer.

Den første seieren på LPGA-touren kom året etter, da hun vant major-turneringen Nabisco Dinah Shore. Hun har også seire i Women's British Open og Evian Masters, men disse regnes kun som major-turneringer i Europa. 

Alfredsson har også seire på den japanske og australske kvinnetouren.

I 1990 var Alfredsson med på den første Solheim Cup-turneringen. Også i 1992, 1994, 1996, 1998, 2000, 2002 og 2009 var hun med. På 28 matcher i Solheim Cup har hun 11 seire, en delt match og 16 tap. I 2007 var hun det europeiske lagets kaptein.

Meritter

Seire på LPGA-touren 
 2008 Evian Masters, Grand China Air LPGA
 2003 Longs Drugs Challenge
 1998 The Office Depot, Welch's/Circle K Championship
 1994 PING/Welch's Championship
 1993 Nabisco Dinah Shore

Seire på Ladies European Tour 
 2008 Evian Masters
 2001 WPGA Championship of Europe
 1998 Evian Masters
 1997 WPGA Championship of Europe
 1996 Hennessy Cup
 1994 Evian Masters
 1992 Hennessy Ladies Cup, IBM Ladies Open
 1991 Hennessy Ladies Cup, Trophee Coconut Skol
 1990 Women's British Open

Lagturneringer 
 Solheim Cup: 1990, 1992, 1994, 1996, 1998, 2000, 2002, 2009

 Espirito Santo Trophy (amatør-VM for lag): 1986, 1988

Utmerkelser 
 Årets nykommer på Ladies European Tour 1989
 Årets nykommer på LPGA-touren 1992

Eksterne lenker 
 
 Profil hos LET

Svenske golfspillere
Personer fra Göteborg
Solheim Cup-deltagere
Fødsler i 1965
Kivledalen

Kivledalen er en dal i Seljord kommune og ligger mellom fjellene Skorve og Hattefjell. I bunnen av dalen renner Kivleåi og skaper flere naturperler som Hanakamfossen, Tresslandgryta og Nystaulhølen. Elven renner ut Vallaråi i vallar, som siden renner ut i nordenden av Seljordsvannet.

Bosetning
Første kjente bosetning ble etablert på 1500-tallet på hovedbølet, som i dag fortsatt er bebodd og heter Nordigard Kivle.

Kivledalen består av flere småbruk som var i daglig drift frem til slutten av forrige århundre.

Dalen har i dag ca. 20 fastboende.

Sagn
Kivledalen er en dal bestående av flere sagn, mest kjente er sagnet om Kivlemøyane.

Ifølge sagnene skal det ha stått en kirke på Nystaulækrun.

Rekreasjon 
Kivledalen er et velkjent rekreasjonssted for Seljordsbefolkning. Det er merkede turløyper til Gøysen (1370 moh) via Listaul og til Nordnibba (1360 moh) via Skrovestaul. Om vinteren er det preparerte skiløyper til Lomma og i Februar blir preparert til Manndal.

Kraftutbygging 
I 2001 fikk Olav Kåsa konsesjon til å bygge minikraftverk i Hovuddukfossen. Dette anlegget stod ferdig i 2003.

Eksterne lenker 
Historien om Kivlemøyana

Stortingets direktør Hans Brattestå satte igang en underskriftskampanje mot kraftutbyging

Daler i Vestfold og Telemark
Bosetninger i Seljord
Dreng

Dreng (norrønt: drengr, «ung mann», opprinnelig tykk stokk)  er et skandinavisk uttrykk for gutt. På dansk er det den vanlige betegnelsen for en gutt, mens på norsk brukes det idag utelukkende i betydningen gårdsgutt. Dreng blir også tidvis brukt som fornavn.

Referanser 

Ord og uttrykk
Mannsnavn
Trondheim Kino

Trondheim Kino driver to kinoer i Trondheim, Prinsen kino og Nova kino og er et aksjeselskap som er heleid av Trondheim kommune.

Selskapets administrerende direktør er fra 2013 Arild Kalkvik.

Historie 
Trondheim Kino ble opprettet i 1918 som følge av at Stortinget fem år før ga kommunestyrene rett til å gi konsesjoner for kinodrift. Trondheim kommune overtok det da privateide Verdensteateret på Circus-tomta i Prinsens gate, som tidligere hadde vært Nordens største kino med 1150 sitteplasser, og dets direktør Hans Kunig ble da den første kommunale kinobestyrer. Kinosenteret har blitt ombygd i flere omganger og Prinsen Kino framstår i dag som et moderne kinosenter med åtte saler.

Trondheim Kino inngikk i 1938 en avtale med Folkets hus om kinodrift og seks år senere ble kinoen åpnet under navnet Sentrum Kino. Denne var i drift fram til 1993, da den store salen ble bygd om til fem saler og omdøpt til Nova Kinosenter. Kinosenteret ble ytterligere ombygd i perioden 2003–2004 og fikk da ytterligere seks saler. Novas storsal, Liv Ullmann-salen, har blitt modernisert flere ganger, sist i 2013 med nytt lerrett og helt nytt Atmos lydsystem.

I Trondheims nabokommune Strinda var ikke kommunestyret interesserte i å drive kino og lot heller distributørene Metro-Goldwyn og Universal Pictures drive Rosendal Kino fram til 1929, da Trondheim Kino fikk leie lokalene. Trondheim kommune kjøpte kinobygningen i 1957. Rosendal er nå nedlagt og bygningen solgt til private investorer. Bygningen er nå oppusset og utvidet til et nytt teaterhus. Og våren 2019 flyttet det tidligere Teater Avant Garden inn, og skiftet samtidig navn til Rosendal Teater.

Trondheim Kino drev også i mange år kino i Heimdal samfunnshus under navnet Heimdal Kino.

Trondheim Kino var i perioden 1992–2000 organisert som kommunal bedrift, og ble heleid kommunalt aksjeseskap fra 2000. 

Fra 2005 har Trondheim internasjonale filmfestival – Kosmorama hatt sine visninger på Trondheim Kino.

Saler
Trondheim Kinos to kinosentere har følgende saler og systemer:

Prinsen kino

Nova Kinosenter

Nova sal 1 har 5 frontkanaler (5 4-veis høytalerstabler) montert bak lerrettet, 40 surround kanaler montert langs veggene og i taket og 3 dypbass kanaler (en bak lerrettet og en på hver side bak i salen). For å kunne sammenligne med de andre salene som er enten 5.1 eller 7.1 kan det altså sies at lydsystemet i salen er 45.3.

Lydsystemet drives av 34 QSC forsterkere som kan levere totalt 62000 Watt (62 Kilowatt) og styres av en Dolby CP850 lydprosessor.

Referanser

Litteratur 
Trond E. Haugan: Byens magiske rom: Historien om Trondheim kino (Tapir Akademisk Forlag, 2008, ISBN 9788251922425) fåes GRATIS i billettluka på Prinsen.

Eksterne lenker
 http://www.trondheimkino.no/
 Dolby Atmos 

Kinoer i Norge
Kultur i Trondheim
Midtbyen (Trondheim)
Noord-Beveland

Noord-Beveland (no. Nord-Beveland) er en kommune og øy i den nederlandske provinsen Zeeland. Via diker er den forbundet med fastlandet. Kommunen er relativt ung, den ble til i 1995 ved en sammenslåing av kommunene Kortgene og Wissenkerke. Noord-Beveland ligger ved Oosterschelde, nord for Walcheren og Zuid-Beveland. Veere og Zuid-Beveland er kommuner som har landgrense med Noord-Beveland. Til kommunen hører tettstedene Colijnsplaat, Geersdijk, Kamperland, Kats, Kortgene og Wissenkerke (rådhus).

Fylkesveien N255 går fra vest til øst gjennom kommunen og knyttes til N256 som forbinder Goes og Zierikzee. Noord-Beveland er knyttet til Walcheren over Veerse Gatdemningen, mens Zandkreekdemningen forbinder Noord-Beveland med Zuid-Beveland. Demningene er en del av Deltaprosjektet (ned. Deltawerken) som beskytter Zeeland mot oversvømmelser og springflo.

Historie 
Ved Colijnsplaat var det i tidlige tider et tempel viet til Nehalennia, en keltisk-germansk gudinne som beskyttet fiskere og sjømenn. Rundt tempelet oppstod en bosetting kalt Ganuenta. På slutten av det 3. århundre ble området fraflyttet på grunn av oversvømmelser og Germanernes stadige herjinger. 

Noord-Bevelands historie er rik på oversvømmelser og springfloer, noe som ikke er merkelig tatt i betrakting at den ligger i et delta. Ny bosetning fant sted fra 800-tallet, mennesker slo seg da ned på øyer som var blitt til takket være avsetning av leire og sand (ned. slikken). Etter en kraftig springflo i 1014 begynte man med bygging av diker og opphøyning av eksisterende grunn, i 1100 ble den første kirken bygget i Welle. Etter nok en kraftig springflo i 1134 ble det anlagt diker rundt hele Noord-Beveland, men selv ikke dette var nok.

5. november 1530 ble hele Noord-Beveland satt under vann og i 1532 sørget Elisabethvloed (no. Elisabethoversvømmelsen) for å la all bebyggelse forsvinne. Kun kirketårnene i Kortgene og Wissenkerke var synlige. Igjen ble det bygget diker og i 1598 var Noord-Beveland delvis vunnet tilbake fra vannet igjen. Tettsteder ble bygget, først Colijnsplaat og Kats, deretter Wissenkerke i 1652, Geersdijk i 1668 og i 1684 var hele Noord-Beveland igjen tørt land. 

Mennesker flyttet hit ikke bare fra andre deler av Zeeland, men også fra Flandern, Holland, Brabant og Limburg. Atter andre kom flyttende fra utlandet, fra Tyskland, Frankrike, England, Skottland og Sveits. Dialekten på øyen viser at de fleste nybyggerne kom fra Schouwen-Duiveland, det var både arbeidere, håndverkere og skippere som slo seg ned her etter at de hadde arbeidet med å anlegge dikene, ta jorden tilbake fra sjøen og bygge tettstedene.

Verd å vite?
Kortgene er en liten by som fikk byrettigheter i 1431. Den ligger på øyens sørside, ved Veerse Meer.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Grunnleggende informasjon om Noord-Beveland (på nederlandsk)
 Kart 
 Offisiell site for replikaen av Nehelennia tempelet (på nederlandsk)

 
Øyer i Nederland
Peter Opsvik

Peter Opsvik (født 25. mars 1939 på Stranda) er en norsk industridesigner og jazzsaksofonist.  Som møbeldesigner er han mest kjent for Tripp-trapp-stolen.

Virksomhet 

Opsvik er utdannet ved Bergen kunsthåndverkskole (1959–63) og Statens håndverks- og kunstindustriskole (1963–64). Han studerte også i Essen før han begynte i Tandbergs Radiofabrikk, der han designet bærbare radioer (1965–70).

Samtidig etablerte han frilans samarbeid med Stokke fabrikker (stolene Oase og Inka, 1967) og endelig eget designfirma i 1970 med stolen Mini max som et tidlig verk. Hans mest kjente verk, barnestolen Tripp Trapp (1972), er produsert av Stokke fabrikker. Den er solgt i flere millioner eksemplarer og er fremdeles i produksjon.  «Balans®»-stolene Variable (1979), Gravity (1983) og Thatsit (1991) har også hatt stor suksess (også produsert av Stokke). De ble utviklet i samarbeid med Hans Christian Mengshoel.

Ellers kan nevnes Capisco (1984), den spiralfjærende Flysit (1990), gyngestolen Actutulum (1995) og hengestolen Swing, inspirert av indiansk kunst fra Mexico (1999). Kontorstolen Credo ble produsert av HÅG, som Opsvik også har gjort andre design for, Håg 2010 (1975) og nå nylig fothyllen StepUp.  
Den solkraft-drevne bilen Butterfly og lydkunst er også varianter i Opsviks repertoar.

Priser 
 Balans-gruppen (Hans Chr. Mengshoel, Opsvik, Svein Gusrud og Oddvin Rykken) vant Jacobprisen i 1986.
 Årets møbel for stolen Oposit på Den norske møbelmessen 1989.
 Norsk designråds «Merket for god design» flere ganger 1972-2011
 Torsten og Wanja Söderbergs pris i 2000
 Klassikerprisen fra Norsk Designråd for Tripp Trapp 1995, for Håg Capisco 2001 og for Håg Balanse 2003
 Nordiska Designpriset, som deles ut på møbelmessen i Stockholm, for 2007
 Anders Jahres kulturpris 2008.
 Jacobprisen 2012 for Tripp Trapp

Musikk 
Som klarinettist og saksofonist i Christiania Jazzband og Christiania 12 har han også medvirket på festivaler og innspillinger, og han mottok Spellemannprisen i 1973.

Musikalsk improvisasjon i jazz og samtidsmusikk er å finne på hans egen Woodwork (NorCD 1999), der man forøvrig hører Eivind Opsvik kontrabass og perkusjon, Helge Lien piano, Bjørnar Andresen kontrabass, Knut Aalefjær lydskulpturer/trommer og Rob Waring lydskulpturer/trommer og perkusjon.

Referanser 

Litteratur
 Peter Opsvik. Rethinking sitting. Gaidaros forlag, 2008. 206 sider. ISBN 978-82-8077-119-3
 Tysk utgave: Sitzen – anders betrachtet. Gaidaros, 2008. ISBN 978-82-8077-127-8
 USA: Rethinking sitting. New York: Norton & Co., 2009 ISBN 978-0-393-73288-7
 Japan: "Suwaru" o kangae naosu : isu no seikatsu ni kakushinteki na kinôsei dezain. Gaia Bukkusu, 2009. ISBN 978-4-88282-730-6
 Peter Opsvik, Norge : Torsten och Wanja Söderbergs pris 2000. Lars Elton og Peter Opsvik. Göteborg: Röhsska museet, 2000. 31 sider. Parallell tekst på svensk og engelsk. ISBN 91-973017-3-6

Eksterne lenker 
 

Norske møbeldesignere
Norske jazzsaksofonister
Æresdoktorer ved Universitetet i Bergen
Personer fra Stranda kommune
Arnavågen

Arnavågen strekker seg fra Indre Arna til Sørfjorden. Garnes ligger på østsiden og Ytre Arna på vestsiden av vågen. Bergens eneste lakseelv, Storelva/Arnaelva, munner ut i Arnavågen. Det er ikke uvanlig å ta laks på 10-15 kg her.

I bunnen av Arnavågen ligger Øyrane Torg og småbåthavnen. Enda en småbåthavn ligger litt lenger ute ved Festtangen.

Her er tre bademuligheter, Kalvetrevik (Hegglandsviken/Heggen) på østsiden i retning Garnes, Holmen på vestsiden (parkeringavgift) mot Ytre Arna, og Garnestonæ (Tonæ) ytterst mot Sørfjorden på Garnes.

Eksterne lenker
 Arna Sportsfiskarlag
 Heggen (Kalvtrevik) 
 Holmen 
 Tonæ (Garnes) 
 Arna info

Arna
Fjorder i Bergen
Indre Arna

Indre Arna er et tettsted som over tid er utviklet til senter i bydelen Arna. Her ligger Arna stasjon mellom Ulrikstunnelen og Arnanipa (tunnel) på Bergensbanen og litt høyere oppe ligger Arna gamle stasjon på  Gamle Vossebanen og  Ådnatun museum. 

Bussterminalen, Arna kirke samt handlesenteret Øyrane Torg ligger i bunnen av Arnavågen. Der ligger og småbåthavnen og utløpet for Storelva/Arnaelva. 

Badeplasser er Kalvtrevik, Hegglandsviken badeplass på østsiden av Arnavågen, og Holmen badeplass på vestsiden.

Bebyggelsen i Indre Arna ligger i all hovedsak på østsiden av Arnadalen. Bydelssenteret i Arna ligger på Øyrane Torg.

Kommunikasjon 
Bergensbanen (Arna stasjon)
Bussterminalen ved Øyrane Torg
 passerer Indre Arna,  til  og  til .

Kultur og skole

Idrett
Arna Idrettspark

Eksterne lenker
 Indre Arna info
 Arna Motorbåtlag
 Øyrane Torg
 Kalvetrevik (Heggen) badeplass 
 Holmen badeplass 
 Arna Sportsfiskarlag

Arna
Bosetninger i Bergen
Tidligere tettsteder i Vestland
FC København

FC København (FCK) er en dansk fotballklubb fra København. Klubben ble stiftet 1. juli 1992 som en sammenslåing av Kjøbenhavns Boldklub og B 1903. Klubben har treningsfasiliteter på KBs baner i Frederiksberg og spiller sine hjemmekamper i Danmarks nasjonalarena Parken på Østerbro i København.

FCK er børsnotert som firmaet Parken Sport & Entertainment AS. Klubben eier også Driftselskapet Idrætsparken AS, som står for utleie av Parken til landslagskamper og andre arrangementer.

FCK Håndbold er også en del av klubben.

Spillerstall 
Oppdatert 3. april 2022.

Utlånte spillere

Meritter 
Danmarksmesterskapet
 Vinner (14): 1993, 2001, 2003, 2004, 2006, 2007, 2009, 2010, 2011, 2013, 2016, 2017, 2019, 2022
 Sølv (6): 1994, 2002, 2005, 2012, 2014, 2015
 Bronse (2): 1998, 2008
Landspokalturneringen
 Vinner (8): 1995, 1997, 2004, 2009, 2012, 2015, 2016, 2017
 Sølv (4): 1998, 2002, 2007, 2014
Royal League
 Vinner (2): 2005, 2006
 Sølv (1): 2007
 Klubben kvalifiserte seg for Mesterligaen for første gang i 2006

Referanser

Eksterne lenker 
 FC København – offisiell side

Fotballag i Danmark
Sport i København
Fotballag etablert i 1992
Sport i Danmark i 1992
David Ogden Stiers

David Allen Ogden Stiers (født 31. oktober 1942 i Peoria i Illinois i USA, død 3. mars 2018 i Newport i Oregon) var en amerikansk skuespiller og musiker, kjent for sin rolle som Charles Winchester i M*A*S*H.

Liv og virke

Bakgrunn
David Ogden Stiers var sønn av Margaret Elizabeth (født Ogden) og Kenneth Truman Stiers. Ved Urbana High School var han klassekamerat med Roger Ebert. Stiers flyttet til Eugene i Oregon, fullførte North Eugene High School og begynte ved University of Oregon.

Karriere
Stiers flyttet til San Francisco, der han var skuespiller ved California Shakespeare Theater, San Francisco Actors Workshop og improvisasjonsgruppen The Committee, med Rob Reiner, Howard Hesseman og Peter Bonerz. I California arbeidet han i syv år for Santa Clara Shakespeare Festival.

Stiers flyttet senere til New York hvor han ble medlem av John Housemans skuespillerstab.

Stiers ble med i M*A*S*H i 1977. Hans rollefigur var ingen erstatter for Larry Linvilles rollefigur Frank Burns, snarere en helt annen type frustrasjon for Hawkeye Pierce og B.J. Hunnicutt. Han var med i M*A*S*H helt til serien gikk av lufta.

Senere lånte Stiers stemme til blant annet mange Disney-figurer, blant dem Cogsworth i Skjønnheten og udyret (1991), en dobbeltrolle som Sir John Ratcliffe og hans lakei Wiggins i Pocahontas, som erkediakonen i Ringeren i Notre Dame (1996) og som Jumba Jookiba i Lilo og Stitch (2002). Han spilte kongressmann i North and South sammen med Patrick Swayze.

I 1999 var han med i den kortvarige Love and Money som Nicholas Conklin, en mangemilliardær med en personlighet som var svært lik den Stiers gav major Winchester.

Han hadde også en gjesterolle i Pizzagjengen som Mr. Bauers, en noe sinnsforstyrret mann som stadig fortalte historier fra kjente filmer som om han selv hadde opplevd dem. I tillegg til dette hadde han også en gjesterolle i Frasier der han spilte en homofil venn av Frasiers mor.

I 2001 gav han stemme til Kamaji i den engelskspråklige versjonen av Hayao Miyazakis film Chihiro og heksene, og i 2005 gav han stemme til «Nicky Flippers» i den engelskspråklige versjonen av Sannheten om Rødhette.

Han kommenterte også naturprogrammer, blant annet på PBS.

I likhet med mange av M*A*S*H-stjernene hadde også Stiers mange gjesteroller i blant annet Star Trek: The Next Generation (episoden «Half a Life»), Matlock (episoden «The Ambassador») og i en episode av ALF. I 2002 var han medlem av staben til serien The Dead Zone som presten Reverend (prest / menighetsforstander) Eugene "Gene" Purdy.

Han var også profesjonell musiker, og hadde mange gjesteroller som musiker og dirigent.

Han ble kreditert på flere måter, blant annet David Stiers, David Odgen Stires og David Ogden Steers.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Regissører fra USA
Dirigenter fra USA
Personer fra Eugene
Personer fra Peoria
Skuespillere i M*A*S*H
Channel 4

Channel 4 er en britisk TV-kringkaster. Kanalen ble opprettet etter en avgjørelse fra Det britiske parlamentet som et supplement til de allerede eksisterende kanalene. Kanalen startet sine sendinger 2. november 1982, to år etter at avgjørelsen ble tatt. Kanalen skulle drives av et styre oppnevnt av Office of Communications i samarbeid med Ministry for Culture, Media and Sport. På samme måte som BBC, må den også fungere som allmennkringkaster ved å sende publikumsinformasjon og drive skolefjernsyn. Kanalen blir sendt i England, Skottland og Nord-Irland. I Wales har de en lokal variant, S4C, som sender Channel 4-programmer sammen med programmer på walisisk. I Irland sendes den på kabel.

Historie 
Mellom starten i 1982 og frem til 1990 ble kanalen styrt av Independent Broadcasting Authority. Disse tok seg av salg av reklame på kanalen, og sørget samtidig at kanalen ikke kom i konflikt med ITV. Kanalen skulle være et alternativ til det allerede eksisterende tilbudet, og henvendte seg ofte til minoritetsgrupper som ble oversett av andre. Samtidig beveget kanalen seg på grensen til hva som ble regnet som anstendig. Kanalen ble mål for flere kampanjer, men presset frem en liberalisering av hva som kunne vises på TV. 

Channel 4 var en av de første kanalene som ikke produserte noen programmer selv. Alle programmene på kanalen var produsert av andre aktører, men ble finansiert, sendt og distribuert av kanalen. Samtidig ble den den første kanalen som satt sitt navn på ikke-egenproduserte produkter, med plaketter på begynnelsen eller slutten av programmet om at programmet var produsert for Channel 4. I tillegg finansierte kanalen en rekke uavhengige spillefilmer.

I 1990 førte en lovendring til at Channel 4 måtte omorganiseres, og selskapet ble gjort om til et offentlig selskap styrt av et styre delvis utnevnt av det nyopprettede Independent Television Commission. Hovedmålsettingen med kanalen ble opprettholdt, men de måtte nå styre sitt eget reklamesalg. Kanalen var sikret en minimumsinntekt gjennom en forsikringsordning. Denne omorganiseringen førte til at kanalen nå satset på et bredere publikumsnedslagsfelt. De begynte å sende mange amerikanskproduserte serier i beste sendetid, som Venner for livet og Akutten, i tillegg til realityserier som Big Brother og mer sport. Endringene førte til at seerandelen til kanalen steg kraftig.

Channel 4 begynte også å sende betalkanaler som sendte film og sport. I 2002 ble imidlertid  deres filmproduksjonsselskap FilmFour nedlagt grunnet lengre tids tap, til tross for tidligere suksesser som Trainspotting og Fire bryllup og en gravferd.

Delvis som en reaksjon på kanalens nye retning, ble The Communications Act 2003 vedtatt. Loven skulle få kanalen til å vise innovasjon og kreativitet, appellere til et flerkulturelt samfunn og produsere flere undervisningsprogram.

Eksterne lenker 
 

Britiske kringkastingsselskaper
Britiske selskaper med offentlig eierskap
Selskaper etablert i 1982
Den europeiske kringkastingsunion
1982 i Storbritannia
Channel 4
Enhedslisten

Enhedslisten – De Rød-Grønne, oftest bare Enhedslisten (EL), er et sosialistisk og grønt politisk parti i Danmark. Partiet er det mest venstreorienterte i Folketinget, hvor det har 14 mandater. Partiet ble dannet i 1989 som en valgallianse mellom Venstresocialisterne, Danmarks Kommunistiske Parti og Socialistisk Arbejderparti, men gradvis ble det et eget parti. Enhedslisten har støttet Folkebevægelsen mod EU ved valg til Europaparlamentet.

Uttalte merkesaker for partiet er å åpne for mer innvandring, øke sosiale ytelser til blant andre arbeidsløse, styrke offentlige helsetjenester og fjerne støtte til private helsetjenester og -forsikringer, samt øke skatter og avgifter, for eksempel på olje, aksjehandel og utenlandske selskaper i Danmark. Partiet har også satt seg som mål å skape 56 000 «grønne» arbeidsplasser.

På stemmesedlene benytter partiet bokstaven «Ø». Offisielt har ikke partiet noen ungdomsorganisasjon, men har en samarbeidsavtale med Socialistisk UngdomsFront. Enhedslisten har som det eneste partiet i Folketinget ingen formann. I stedet har man en kollektiv ledelse. Stine Brix er parlamentarisk leder. De siste årene har imidlertid Johanne Schmidt-Nielsen, partiets politiske ordfører 2009-16, stått frem som en stadig mer markert lederskikkelse. Hun var partiets frontfigur i valgkampen i 2011, og tilskrives mye av æren for partiets store fremgang ved dette valget. Pernille Skipper ble ny politisk ordfører i maj 2016.

Partiet utgir medlemsbladet Rød+Grøn.

Organisasjon 

Medlemsutvikling 1992–2014

Historie 
Enhedslisten kom første gang inn på Folketinget i 1994 med seks mandater. Ved valget i 1998 fikk de fem mandater, og ved valget i 2001 fire mandater. Ved valget i 2005 oppnådde partiet en fremgang på to mandater til i alt seks. I 2007 fikk de fire mandater, og partiets medlemmer av Folketinget i denne perioden var Line Barfod, Per Clausen, Johanne Schmidt-Nielsen og Frank Aaen.

Ved valget i 2011 tredoblet partiet stemmeoppslutningen og antall mandater. Enhedslisten endte opp med en folketingsgruppe på 12 medlemmer. Det ble et av partiene Danmarks nye sosialdemokratiske regjering måtte basere seg på støtte fra. I folketingsgruppen inngår Johanne Schmidt-Nielsen, Christian Juhl, Per Clausen, Frank Aaen, Pernille Skipper, Rosa Lund, Stine Brix, Jørgen Arbo-Bæhr, Finn Sørensen, Henning Hyllested, Lars Dohn og Nikolaj Villumsen.

I lokalpolitikken hadde partiet et gjennombrudd i 2013. Ved kommune- og regionvalgene økte partiets stemmetall på landsbasis fra 2,3 til 6,9 prosent. I København fikk Enhedslisten 19,5 prosent av stemmene og ble det nest største partiet. Ved dette valget fikk Enhedslisten inn 119 representanter fordelt på 79 kommuner og ble representert i alle Danmarks regioner.

Valghistorikk 
Folketingsvalg

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Politiske partier etablert i 1989
1989 i Danmark