alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bjørkelangen (tettsted)

Bjørkelangen er et tettsted og administrasjonssenteret i Aurskog-Høland kommune i Akershus i Viken fylke. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger ved nordenden av innsjøen Bjørkelangen, langs Lierelva. Bjørkelangen ble det administrative senteret i kommunen i 1966. Før dette var Bjørkelangen en liten stasjonsbygd.

Bjørkelangen var endestasjon på Urskogbanen ved åpningen i 1896 og stasjon på Urskog-Hølandsbanen etter forlengelsen til Skulerud i 1898. Urskog-Hølandsbanens bestyrerbolig «Bergan» lå på Bjørkelangen og er godt bevart også i dag.

På østsiden av Lierelva ligger Kjelle videregående skole, tidligere yrkesskole med spesialopplæring. På østsiden ligger også Eidsverket, etablert som jernverk i 1761-1765,  senere glassverk.

Fra ca. 1970 har Bjørkelangen opplevd stor utvikling med etablering av videregående skoler, flere betydelige boligområder og sentrumsfunksjoner. Bjørkelangen har et yrende kulturliv, skolekorps, musikkfestival og egen teatergruppe, Bjørkelangen Teaterlag.

Det er en rekke idylliske og fiskerike innsjøer, vann og tjern omkring Bjørkelangen. Blant annet Bjørkelangensjøen, Maltjern, Stigrundtjern, Liertjern, Eidsdammen, Stemtjern, Røytjern, Dyntjern, Tasketjern, Opptjenn og drikkevannskilden Langsjøen.

Vest for Bjørkelangen ligger høydepunktet Høgåsen på 313 moh.

Referanser

Eksterne lenker
 Bjørkelangen Teaterlags hjemmeside

Tettsteder i Viken
Bosetninger i Aurskog-Høland
Euroleague

]]
}}
Euroleague er en basketballiga som består av 18 av de beste klubbene i Europa.

Euroleague ble startet av ULEB for sesongen 2000-01 og var det første året en direkte konkurrent til FIBAs Suproleague. Allerede året etter gikk Suproleague inn og Euroleague ble anerkjent som toppligaen. 

Serien blir spilt som innledende gruppespill med 30 serierunder. De åtte avanserer til kvartfinale der lagene møtes i best av 5. Vinneren av kvartfinale møtes til Final four. Der spilles semifinaler og finale over én kamp forhåndsbestemt arena.

Mestere

 1958 –  Rīgas
 1958–59 –  Rīgas
 1959–60 –  Rīgas
 1960–61 –  CSKA Moskva
 1961–62 –  Dinamo Tbilisi
 1962–63 –  CSKA Moskva
 1963–64 –  Real Madrid
 1964–65 –  Real Madrid
 1965–66 –  Simmenthal Milano
 1966–67 –  Real Madrid
 1967–68 –  Real Madrid
 1968–69 –  CSKA Moskva
 1969–70 –  Ignis Varese
 1970–71 –  CSKA Moskva
 1971–72 –  Ignis Varese
 1972–73 –  Ignis Varese
 1973–74 –  Real Madrid
 1974–75 –  Ignis Varese
 1975–76 –  Mobilgirgi Varese
 1976–77 –  Maccabi Tel Aviv
 1977–78 –  Real Madrid
 1978–79 –  Bosna
 1979–80 –  Real Madrid
 1980–81 –  Maccabi Tel Aviv
 1981–82 –  Squibb Cantù
 1982–83 –  Ford Cantù
 1983–84 –  Banco di Roma
 1984–85 –  Cibona
 1985–86 –  Cibona
 1986–87 –  Tracer Milano
 1987–88 –  Tracer Milano
 1988–89 –  Jugoplastika
 1989–90 –  Jugoplastika
 1990–91 –  POP 84
 1991–92 –  Partizan
 1992–93 –  Limoges
 1993–94 –  7up Joventut
 1994–95 –  Real Madrid
 1995–96 –  Panathinaikos
 1996–97 –  Olympiakos
 1997–98 –  Kinder Bologna
 1998–99 –  Žalgiris
 1999–00 –  Panathinaikos
 2000–01 –  Maccabi Tel Aviv
 2000–01 –  Kinder Bologna
 2001–02 –  Panathinaikos
 2002–03 –  Barcelona
 2003–04 –  Maccabi Tel Aviv
 2004–05 –  Maccabi Tel Aviv
 2005–06 –  CSKA Moskva
 2006–07 –  Panathinaikos
 2007–08 –  CSKA Moskva
 2008–09 –  Panathinaikos
 2009–10 –  Barcelona
 2010–11 –  Panathinaikos
 2011–12 –  Olympiakos
 2012–13 –  Olympiakos
 2013–14 –  Maccabi Tel Aviv
 2014–15 –  Real Madrid
 2015–16 –  CSKA Moskva
 2016–17 –  Fenerbahçe
 2017–18 –  Real Madrid
 2018–19 –  CSKA Moskva
 2019–20 – Avlyst
 2020–21 –  Anadolu Efes

Titler per lag* 

 Tilbake til 1958 da den første europeiske serievinnercupen ble spilt.

Titler per land

Eksterne lenker 
 

Basketballserier
Kimbrere

Kimbrerne var en germansk stamme som opprinnelig bodde nord for Elben. Etter en stormflod forlot de sitt hjemsted og vandret rundt i Sentral-Europa i omkring 20 år. På sin vei møtte de teutonerne, de to folkeslagene slo seg sammen og vandret mot sørøst til Donau og slo seg ned på de ungarske sletter.

På sin vandring støtte de på romerne. En annen gruppe av kimbrere skal etter sigende ha utvandret østover  langs Østersjøen og slått seg ned i de østlige områder  av det som senere ville bli Preussen.

I 113 f.Kr. invaderte kimbrerne og teutonerne området til en av Romerrikets klienter og allierte, allobrogene, som befolket området øst for Alpene,  i en konflikt kjent som kimbrerkrigen. En romersk legion som ble sendt for å hjelpe sine allierte  ble knust. Kimbrerne og teutonerne fortsatte sin vandring mot vest og invaderte Provincia (dagens Provence). I Provincia ble de møtt av romerske legioner, som imidlertid led  et alvorlig nederlag i 105 f.Kr. i slaget ved Arausio, hvor konsulen Ceapio og hans medkonsul Mallius Maximus mistet omkring 112 000 mann. Etter slaget ved Arausia marsjerte kimbrerne videre vestover inn i Spania, også det en romersk provins, mens teutonerne vendte seg mot nordvest, inn i Gallia. 

I 103 f.kr. gjenforentes de kimbriske og teutonske folketogene ved Lutetia (Paris) nord i Gallia. Derfra vandret de sammen sørover igjen, for så på ny å skille lag. Mens teutonerne enda en gang rykket mot Provincia, for å invadere Italia fra vest, dro kimbrerne østover nord for Alpene for å invadere Italia fra øst. Teutonerne ble tilintetgjort i et slag med nye romerske legioner, som møtte dem i Aqua Sextiae, dagens Aix-en-Provence, i 102 f.kr. 

Kimbrerne kom lenger. De invaderte Po-dalen fra øst som planlagt og herjet seg oppover dalen . Men konsul Gaius Marius knuste kimbrerne i et slag ved Vercellae (dagens Vercelli) i 101 f.kr. Ifølge samtidige kilder ble over 200 000 kimbrere  drept i slaget. Etter slaget skal flere hundre kimbriske kvinner ha drept sine barn for at barna ikke skulle komme i romernes hender. Flere titusener av kvinner, barn og overlevende kimbriske krigere ble tatt som fanger og gjort til slaver. Bare omkring 1000 av de omkring 300 000 kimbrerne skal ha kommet seg unna. De slo seg ned i et område i nærheten og blandet seg med lokalbefolkningen.

Man har ikke klarlagt nøyaktig hvor kimbrerne stammet fra. En antar at de kom fra Himmerland i Danmark.

Antikke folkeslag
Danmarks historie
Germanske folkeslag
Utdødde folkeslag
Slapstick

Slapstick er en filmkomedie eller farse med overdrevent brutal vold eller enkel action som komiske innslag. Begrepet kan også brukes om denne formen for humor.

Eksempler på slapstickfilmer er blant annet Charlie Chaplins tidlige stumfilmer der rollefigurene ofte kastet bløtkake på hverandre, ble slått i hodet med steikepanner, deltok i voldsomme slagsmål eller kræsjet med biler i full fart. Også Brødrene Marx brukte slapstick og crazykomikk i sine farser på 1930-tallet.

Senere ble dette dramaturgiske grepet videreført i komiske tegnefilmer som Tom og Jerry der bildene ofte ble ledsaget av sterke lydeffekter.

Slapstickhumor er i dag erstattet av såkalt «gladvold», det vil si unaturlig voldsomme scener i blant annet italienske og spanske western-parodier og amerikanske familie- og actionkomedier som Alene hjemme og andre.

Opprinnelse
Opprinnelig var slapstick navnet på den staven eller «slåpinnen» som den italienske farsefiguren Harlekin pleide å slå med. Både rollen og staven ble overtatt i den engelske Punch-skikkelsen i Punch and Judy-skuespillene. Slåpinnen har røtter i den enda eldre narrestaven, et parodisk septer tradisjonelt båret av narrer.

Se også
 Stumfilm
 Komedie
 Animasjonsfilm

Filmsjangre
Humor
Gevir

For fotballklubben fra Bodø, se Fotballklubben Gevir Bodø.

Gevir eller takker er hele hornkronen hos hjortedyr. Hos de fleste hjortedyrene er det kun hanndyrene som bærer gevir (sekundær kjønnskarakter). Et unntak er hos rein, der simla (hunnreinen) har et litt mindre gevir enn bukkene, som hun beholder utover vinteren etter at bukkene har felt geviret sitt, noe som gjør det lettere for henne å skaffe mat. Vannrådyr er det eneste hjortedyret uten gevir.

Geviret består av to beindannelser som normalt har forgreninger som ender i takker. Hjortedyrene feller geviret tidlig på vinteren, så snart parringsesongen er over. Et nytt gevir vokser ut i løpet av ettervinteren og våren, og gevirer utgjør det raskest voksende beinvevet hos noe pattedyr. Størelsen på geviret avhenger av alder og kondisjon, eldre og sterkere dyr får større gevirer enn yngre og svakere. Fordi årlig vekst av nye gevirer krever mye energi og næring krever veksten mye av hennene. Bare de sunneste hannenen har mulighet til å gro store gevierer, slik at forskjeller i kondisjon som ellers ka være små er svært tydelige i gevirstørelsen, og gjør det enklere for hunnene å velge hanner med det beste utgangspunktet. De hannene som når høy alder kan få reduserte gevir på grunnav generell alderdomssvekkelse, og betegned da som «bukk i retur». I deler av Nord-Amerika, der rovdyr er vanlig, beholdes gjerne gevirene utover vinteren, og hannene bruker dem også som våpen for å forsvare seg mot rovpattedyr.

Mens geviret vokser ut er det dekket av et såkalt bastlag. Dette er et hårete, blodfylt hudlag, som dekker over blodårene som forsyner geviret med oksygen og byggemateriale i vekstperioden. Når geviret er ferdig utvokst dør denne ytterhuden, og dyret fjerner laget ved å feie geviret mot trestammer eller busker. Dette kan vi ofte se i skog og mark der barken på trærne har blitt slitt løs og henger i lange strimler. Bastlaget inneholder næring og spises gjerne opp av dyret etter at det har falt av.

Den amerikanske elgen har verdens største gevir. Det kan veie 45 kg og bli 2 meter bredt.

Gevir er ikke det samme som horn. Horn finner man hos arter i  kvegfamilien (Bovidae), og horna sitter på hele livet og vokser med dyret.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Gevir – Statens naturoppsyn

Dyreanatomi
Ullevål Hageby

Ullevål Hageby er et boligstrøk i bydel Nordre Aker i Oslo vest, oppkalt etter – og ligger på deler av – Store Ullevål gård. Boligene i Ullevål Hageby utgjør borettslaget Oslo Havebyselskap. Det bor 2337 personer i strøket (per 1. januar 2009).

Avgrensning
Ullevål Hageby er 300 dekar stort og er avgrenset av Sognsvannsbanen i nord, gaten Langlia i nordøst/øst, Ullevål universitetssykehus område i sørøst og sør, og gatene først Sognsveien deretter Vestgrensa i vest. Vestgrensa følger den gamle gårdsgrenselinjen mellom
Store Ullevål gård og Øvre Blindern gård, mens Langlia følger de gamle gårdsgrensene mellom Store Ullevål og mot Tåsen og Berg.

Navnene går mye igjen i nabostrøkene: Hagebyen har Sogn i nord (på andre siden av Sognsvannbanen), Berg i nordøst, Tåsen i øst, Ullevål universitetssykehus i sør, og Blindern i vest.

Hagebytanken 

Hagebyen ble anlagt 1915–1922, og består av 116 bygninger med 654 boliger. Det gjør den til den største hageforstad i landet. Ullevål Hageby ble planlagt som «hus for smaakaarsfolk» -- arbeiderne skulle ut av kasernene og inn i sunne boliger med bedre plass og egen hageflekk. Men det ble i hovedsak middelklassen som sikret seg en bit av hagebyidyllen, og kvadratmeterprisene ligger i dag i Oslos øverste prisskikt.

Grunnen tilhørte opprinnelig Store Ullevål gård, som kommunen hadde kjøpt i 1909. Bebyggelsen består av murbygninger: Villaer, todelte hus, firefamiliehus og lengder med flere leiligheter. En engelskinspirert hagebymodell danner grunnlaget for anlegget. Modellen kommer fra Ebenezer Howard som presenterte den først i boken Tomorrow i 1898 og i en bearbeidet utgave av boken Garden Cities of Tomorrow i 1902. Ideen var å anlegge mindre selvforsynte enheter utenfor storbyene.

Arkitekter 
Arkitekt Oscar Hoff er ansvarlig for helhetsutformingen av hagebyen, med bidrag fra arkitekt Adolf Jensen Talberg samt arkitekt og mangeårig byplansjef Harald Hals. Den sistnevnte har gitt navn til Harald Hals' park i den nordlige enden av hagebyen.

Beboernes krigsinnsats 
I okkupasjonstiden 1940-1945 kom Ullevål Hageby til å spille en spesiell rolle ved at flere aktive motstandsmenn kom fra dette området. Det gjaldt også lederen for den hemmelige militære etterretningsorganisasjonen XU, Arvid Storsveen. Mennene fra området som ga sitt i liv i kampen mot nazismen, har fått sitt monument i Minneparken vis-à-vis Ullevål skole. Det er utført i bronse av Joseph Grimeland, og ble avduket 1948.

TV 
Hagebyen er ramme for NRK-serien «Kampen for tilværelsen», som hadde første sesong i 2014.

Se også
Ullevål hageby-linjen

Referanser

Litteratur
 Ullevål hageby gjennom 90 år - Fra bolignød til Kardemomme by, Unipax, Oslo 2007, ISBN 9788281520066

Eksterne lenker 
 Oslo Havebyselskap
 Garden Cities of Tomorrow (engelsk)
  Hagebybevegelsen (engelsk)
 Historisk turtips i Ullevål Hageby

Strøk i Oslo
Borettslag i Oslo
Hagebyer i Oslo
Bydel Nordre Aker
Skjøter i Monopol (norsk utgave)
Harald Hals
Etableringer i 1915
Gabioner

Gabioner, dvs steinfylte nettingkister som kan stables inntil- og oppå hverandre brukes til å bygge støttemurer både på land og i vann. Historisk relatert til skansekurv. Typisk størrelse på en moderne gabion er lengde x bredde x høyde = 2 x 1 x 1 meter. Nettingkistene lages av dobbeltvistet sekskantnett av ståltråd. For å forlenge levetiden blir ståltråden rustbeskyttet, enten ved galvanisering eller et beskyttende overflatebelegg. Typisk steinstørrelse er 10-15cm. 

Det har blitt brukt gabioner i mer enn hundre år. I Bologna i Italia finnes det gabioner fra 1890-tallet som fortsatt er intakte. I Norge brukes gabioner først og fremst til å bygge tørrmurer i forbindelse med veibygging. Men gabionene har flere bruksområder, og i utlandet er det også bygd gravitasjonsdammer av gabioner. 

Siden 2005 har etterspørselen etter gabioner økt kraftig da bygging med bruk av gabioner er billigere og enklere. Man fyller kurvene med ønsket type stein som i sin helhet blir til en mur eller fasade. Man slipper å bruke gravemaskin hvor man tidligere puslet stein sammen til en mur. Gabioner er en moderne form for byggekunst som har skapt begeistring blant norske arkitekter. Det er få aktører på det norske markedet som kan tilby gabioner, det er det verdenskjente konsernet Betafence som produserer gabioner. Gabionene leveres i flere ulike serier og former ut i fra det enkelte formål. Eksempelvis ble det bygget estetiske gabion sylindere og diverse figurer ved jernbanelinje i Tyskland.

Bruk av gabioner i dambygging har størst interesse når det skal bygges en fyllingsdam i et område hvor det ikke er tilstrekkelig antall stor stein. Steinene i en demning blir utsatt for vanntrykk og vannstrøm. Det kreves en viss størrelse på steinene for at de skal ligge stabilt. I områder der det ikke finnes store nok steiner å bygge dammen av kan man bruke gabioner isteden. Gabionene er langt fra vanntette slik at en gabiondam må tettes. Det kan gjøres ved å legge et tett belegg av geotekstiler, betong eller morenemasser på oppstrøms side.

Vannkraft
Esbjörn Svensson

Esbjörn Svensson (født 16. april 1964 i Västerås, død 14. juni 2008) var pianist i det svenske jazzbandet Esbjörn Svensson Trio (eller også e.s.t.).

Svensson hadde pianoundervisning i tre år. Sitt første band startet han allerede som skoleelev. Han kom senere på et musikkgymnas og studerte etterpå fire år i Stockholm.

Sammen med Dan Berglund på bass og Magnus Öström på trommer start han Esbjörn Svensson Trio som idag har blitt verdenskjent som jazzformasjon. De er kjent for sitt brede stilspektrum som er i stand til å nå et stort antall tilhørere.

I 1995 og i 1996 ble han valgt til årets jazzmusiker i Sverige, og i mai 2006 figurerte trioen som første europeiske band på framsida av det amerikanske jazzmagasinet Downbeat.

Han omkom 14. juni 2008 i en dykkeulykke rett utenfor Ingarö i Stockholms skjærgård.

Diskografi (utvalg) 
 When Everyone Has Gone, 1993
 Mr. & Mrs. Handkerchief, også med tittelen e.s.t. Live '95, 1995
 E.S.T. Plays Monk, 1995
 Winter in Venice, 1997
 From Gagarin's Point of View, 1999
 Good Morning Susie Soho, 2000
 Strange Place For Snow, 2002
 Seven Days of Falling, 2003
 Viaticum, 2005
 Tuesday Wonderland, 2006

Referanser

Eksterne lenker  
 
 
 

Svenske jazzpianister
Personer fra Västerås
Ytre Rolløya Fiskarsamvirke

Ytre Rolløya Fiskarsamvirke (YRF) var et trålerrederi i Harstad som ble stiftet 2. februar 1946.

Kjervall Rolness var lagets første formann. I 1947 kjøpte YRF stortråleren «James Barrie» fra Hull i England for 510 000 kroner. Tråleren ble ombygd ved Kaarbøs Mek. Verksted i Harstad og fikk navnet «D/T Nord Rollnes».

Sommeren 1953 kjøpte laget enda en dampdrevet sidetråler fra England, «Bostoon Typhoon». Denne fikk navnet «D/T Rollanes».

Selskapet har senere gjennomgått en rekke fusjoner, blant andre med Sør-Troms Fiskeriselskap, og tok etter det navnet Ytre Rolløya. Fra mars 2010 finnes virksomheten under navnet Nergård Havfiske, et datterselskap i Nergård-konsernet.

Referanser

Litteratur 

Fiske i Troms og Finnmark
Harstads historie
Selskaper etablert i 1946
VM i basketball for menn 2006

Verdensmesterskapet i Basketball 2006 ble avholdt i Japan fra 19. august til 3. september.

Deltagernasjoner 
Japan kvalifiserte seg som vertsnasjon, mens Italia, Puerto Rico, Serbia og Montenegro, og Tyrkia fikk friplasser av FIBA. De andre nasjonene kvalifiserte seg gjennom verdensdelene egne kvalifiseringsturneringer: seks land fra Europa, fire fra Nord- og Sør-Amerika, tre fra Afrika, tre fra Asia og to fra Oseania.

Innledende runde

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Resultater 

1. Spania
2. Hellas
3. USA
4. Argentina
5 Frankrike
6. Tyrkia
7. Litauen
8. Tyskland 

Pau Gasol, Spania, ble kåret til turneringens beste spiller.

Eksterne lenker 
 

VM i basketball for menn
Basketball i 2006
Basketball i Japan
Internasjonale mesterskap i Japan
Internasjonale mesterskap i 2006
Sport i Japan i 2006
Hiroshima prefektur
Hokkaido prefektur
Miyagi prefektur
Saitama prefektur
Shizuoka prefektur
Lunder menighet

Lunder  menighet er et sogn i  Ringerike prosti og omfatter Lunder kirke (sognekirke) og Strømsoddbygda kapell.

Geografisk ligger sognet i Soknedalen på Ringerike, med kirkested på Sokna, halvveis mellom Hønefoss og Noresund i Krødsherad kommune, langs Rv7 mot Hallingdal. 

Sognet går fra grensen mot Veme menighet lenger sørøst i dalen, og omfatter områdene fra Gardhammar til grensen mot Krødsherad, samt Rallerudområdene og Strømsoddbygda inn mot grensen til Flå kommune.

Prestegjeldene ble faset ut under omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet. Kirkesognene er nå grunnenhetene i kirken, og disse er organisert i kirkelig fellesråd. For Ringerikes del etter dette synonymt med Ringerike kirkelige fellesråd. Menighetsprester har ett eller flere kirkesokn som tjenestested og hele prostiet som tjenestedistrikt.

Eksterne lenker 
 Lunder menighet
 Lunder menighet (Facebook)

Soknedalen
Menigheter i Ringerike prosti
Call of Duty 2

Call of Duty 2 (også kalt CoD 2) er et førstepersonsskytespill i Call of Duty-serien utviklet av Infinity Ward til PC og Xbox 360, utgitt høsten 2005. Spillet er en oppfølger til Call of Duty, og var det spillet som solgte mest blant dem som ble utgitt samtidig med Xbox 360. En Macintosh-versjon kom i mai 2006.

Oppbygning 
Call of Duty 2 foregår som sin forgjenger i andre verdenskrig. Spilleren kan være en amerikansk, britisk eller sovjetisk soldat, og kan i enspiller-delen ta del i historiske slag. Call of Duty 2 er også svært populært å spille over Internett, men Xbox 360-versjonen har hatt flere problemer med dette aspektet. Utviklerne jobber for tiden med løsninger for dette. Spilleren må gjennomføre til sammen 27 oppdrag, og kan velge mellom fire vanskelighetsgrader: Enkelt, Vanlig, Herdet og Veteran.

Sovetisk kampanje 
Spilleren skal kontrollere en menig soldat, Vasili Koslov, som opprinnelig var involvert i forsvaret av Moskva mot de fremrykkende tyske styrkene. Det neste nivået innebærer ødeleggelse av et tysk høyborg i Stalingrad, i løpet av september 1942. Handlingen innebærer blant annet å slåss over hele Stalingrad, koble sammen telefon-ledninger for kommunikasjon, eller ødelegge fiendens kommunikasjonsmetoder, og ta tilbake jernbane-linjer eller tog-stasjon fra fienden.

Britisk kampanje 
Spilleren skal kontrollere en britisk soldat, sersjant John Davis fra 7. panser-divisjon i Nord-Afrika, som blir ledet av kaptein Price. Spilleren må delta i et snik-angrep mot tyske tropper i Afrika, som ender med ødeleggelsen av en tysk forsyningsstasjon. I tillegg må spilleren forsvare en by mot et overveldende antall tyskere som angriper fra aller kanter, og ødelegge tyske stridsvogner ved hjelp av artilleri. Spilleren må også delta under det andre slaget ved El Alamein, hvor spilleren må kjempe seg gjennom flere skyttergraver, maskingevær-stillinger, og andre våpen for å komme frem til fiendes felt-hovedkvarter og vinne hele kampen.

Amerikansk kampanje 
Spilleren får rollen som korporal Bill Taylor, som skal delta under Operasjon Overlord som begynner i juni 1944. Spilleren kommer snart til Pointe du Hoc, for å ødelegge et tysk artilleri-batteri, og holde på området mot en massiv tysk mot-offensiv. Spilleren må også fungere som skarpskytter, og ta på seg andre roller, frem til ytterligere forsterkninger kan dukke opp. Men alle områder spilleren må slåss i er befestet av tungt artilleri, og et overveldende antall tyske soldater. I siste oppdraget er spilleren blant amerikanerne som krysser over elven Rhinen, og kommer seg inn i Tyskland, og spilleren må blant annet beseire flere tyske Tiger I.

Eksterne lenker 
 

Call of Duty
Videospill fra 2005
Videospill utviklet av Infinity Ward
Windows-spill
Xbox 360-spill
Videospill utviklet i USA

de:Call of Duty#Call of Duty 2
Kirk Triplett

Kirk Triplett (født 29. mars 1962) er en amerikansk profesjonell golfspiller. Han er født i Washington og studerte til sivilingeniør ved Universitetet i Nevada før han ble profesjonell i 1985.

Som profesjonell har Triplett vunnet tre turneringer på PGA-touren, samt Alberta Open 1988 i Canada.

Meritter

Seire på PGA-touren 
 2006: Chrysler Classic of Tucson
 2003: Reno-Tahoe Open
 2000: Nissan Open

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Fødsler i 1962
Personer fra Grant County i Washington
Personer fra Whitman County i Washington
Karl Drais

Karl Friedrich Christian Ludwig Freiherr Drais von Sauerbronn, eller bare Karl Drais (født 29. april 1785 i Karlsruhe, død 10. desember 1851 samme sted), er en tysk oppfinner som er kjent for å ha funnet opp flere typer sykler, samt den pedaldrevne dresinen. Han oppfant også den første skrivemaskinen med 25 bokstaver, en stenografimaskin med 16 taster og hullstrimmel.

Referanser

Litteratur 
 Hermann Ebeling Der Freiherr von Drais : das tragische Leben des "verrückten Barons". Ein Erfinderschicksal im Biedermeier. Karlsruhe: Braun, 1985. ISBN 3-7650-8045-4
 Hans-Erhard Lessing Automobilität – Karl Drais und die unglaublichen Anfänge. Leipzig: Maxime Verlag 2003. ISBN 3-931965-22-8
 Michael Rauck Karl Freiherr Drais von Sauerbronn: Erfinder und Unternehmer (1785 – 1851). Stuttgart: Steiner 1983. ISBN 3-515-03939-2
 Heinz Schmitt Karl Friedrich Drais von Sauerbronn: 1785-1851 ; ein badischer Erfinder; Ausstellung zu seinem 200. Geburtstag; Stadtgeschichte im Prinz-Max-Palais, Karlsruhe, 9. März-26. Mai 1985; Städt. Reiss-Museum Mannheim, 5. Juli-18. August 1985. Karlsruhe: Stadtarchiv, 1985.

Eksterne lenker 
 Artikel i "Der Allgemeinen Deutschen Biographie"  av Moritz Cantor
 karl-drais.de (av. ADFC Mannheim, med en Kurzbiografie i mere end 15 sprog)
 www.karldrais.de av S. Fink og H. E. Lessing
 Karl Friedrich Drais von Sauerbronn: Erfinder des Zweirades, Stadt Karlsruhe
 Karl Drais in Baden-Baden av Hans-Erhard Lessing

Tyske oppfinnere
Personer fra Karlsruhe