alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
The Exterminator

The Exterminator er en amerikansk actionthriller fra 1980 skrevet og regissert av James Glickenhaus. Filmen handler om en vietnamveteran som bestemmer seg for å hevne det brutale overfallet på kameraten og kollegaen. Han tar også et brutalt oppgjør med mafiaen som presser hans arbeidsgiver for penger. Hovedrollene spilles av Robert Ginty, mens sentrale biroller spilles av Steve James, Samantha Eggar og Christopher George.  

I 1984 kom en oppfølger: Exterminator 2. Også denne med Robert Ginty i hovedrollen.

Handling
John Eastland og Michael Jefferson er to kamerater som kommer hjem fra Vietnamkrigen. De har opplevd flere grusomheter, men prøver å tilpasse seg det sivile samfunn i så godt de kan. Noen år etter hjemkomsten mishandles den fargede Michael av en ungdomsbande og blir invalid. Eastland blir fra seg av fortvilelse og henretter i frustrasjon flere av bandens medlemmer. Han stopper imidlertid ikke der og begynner en utryddelseskrig mot alle kriminelle han kommer over i New York. På hans dødsliste havner etterhvert alt fra overfallsmenn og seksualsadister til mafiabosser som han henretter på de mest grusomme måter. Han blir av pressen omtalt som "The Exterminator" (Utrydderen) og etterhvert blir både CIA og noen av byens korrupte politikere koblet inn.

Om filmen
The Exterminator ble en omstridt film da den kom på grunn av de tildels grove voldsskildringene. Filmen har en del likhetstrekk med Death Wish fra 1974.

Filmen fikk svært hard medfart av den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert. Han omtalte den som et sykt eksempel på hvordan enkelte filmer i USA hadde henfalt til å skildre barbari og grusomheter.

Filmen innbrakte 35 millioner dollar, hvorav 5 millioner i USA.

Norge
Filmen ble forbudt av Statens Fimtilsyn da den ble vurdert for visning på norske kinoer i 1981. Den ble i 1982-83 sluppet uklippet på video av NOVIO, men ble raskt assosiert og trukket inn i den etterhvert så opphetede debatten om videovold. Filmen ble historisk i Norge da den, som den første videofilm, den 29. september 1984 ble dømt for eksempel på grov vold på film (etter §382 i straffeloven) i Kristiansand byrett. Den ble politianmeldt av Svein Olaf Olsen i "Aksjonsgruppa mot Videovold". En rekke andre voldsfilmer på video ble dømt i ulike norske rettsinstanser i Norge kort etter.

Filmen fikk også problemer med sensuren i andre land og ble på 1980-tallet forbudt i land som blant annet Finland, Sverige, New Zealand og Australia.

I rollene
 Robert Ginty ....  John Eastland 
 Samantha Eggar ....  Dr. Megan Stewart 
 Christopher George ....  Etterforsker James Dalton 
 Steve James ....  Michael Jefferson 
 Tony DiBenedetto ....  Chicken Pimp 
 Dick Boccelli ....  Gino Pontivini 
 Patrick Farrelly ....  CIA agent Shaw 
 Michele Harrell ....  Maria Jefferson 
 David Lipman ....  Senator fra New Jersy 
 Cindy Wilks ....  Candy 
 Stan Getz ....  Som seg selv
 George Cheung ....  Vietcongleder

Referanser

Eksterne lenker 
 

Actiondrama fra USA
Actionthrillere fra USA
Filmer som har vært forbudt i Norge
Filmer fra 1980
Engelskspråklige filmer
Filmer om hevn
Filmer lagt til New York
Fylkesvei 7752

Fylkesvei 7752 går mellom Stangnes og Gangsås i Harstad kommune. Veien er 1,3 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 13 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Harstad
Vidar Furholt

Vidar Gjedrem Furholt (født 18. november 1973) er en norsk artist og låtskriver som ga ut sin debutplate Likevel i 2007. Han har også gitt ut EP-en Ta imot (2011), CD'en Papirhimmelen (2014) og CD/LP'en Steinansikt (2020). På dette albumet deltar Marie Klåpbakken på duetten Ikkje akkurat kjærester. 

Han synger sine egne viser med norske tekster, og jobber til daglig som lektor ved St. Olav videregående skole i Stavanger. Furholt lå åtte uker på Sørlandstoppen (NRK Sørlandet) med visen «Kan ikkje stanse».

Referanser

Eksterne lenker 
 Anmeldelse på Viser.no
 Artistens hjemmeside
 Vidar Furholt på Spotify

Norske visesangere
Fødsler i 1973
Glava

For tettstedet i Sverige se Glava (Värmland)

Glava AS er et norsk industriselskap med hovedkontor i Askim. Navnet på firmaet er sammensatt fra ordet glassvatt. Produksjonen foregår ved selskapets produksjonsanlegg i Askim og Stjørdal. Selskapet har ca. 500 ansatte, og hadde i 2007 en omsetning på i underkant av 1 500 mill. kr. Selskapet er mest kjent for å produsere isolasjonsmaterialer til lyd- og varmeisolasjon.

Historie 
Selskapet ble opprettet i 1935, og drev den gangen med lisensproduksjon av glassvatt, et produkt oppfunnet i Tyskland.

Produktet 
Glassull framstiles av et spesielt borsilikatglass som varmes opp til ca. 1 400 °C før massen dras ut til fiber.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bedriftsinfo om Glava AS hos Sesam
 Kunngjøringer i Brønnøysundregistrene om Glava AS

Norske industriselskaper
Næringsliv i Trøndelag
Næringsliv i Indre Østfold
Selskaper etablert i 1935
Byggevareindustri
Eidsvoll 1814

''Se også monumentalmaleriet «Eidsvold 1814»

Eidsvoll 1814 er en avdeling i Norsk Folkemuseum som forvalter Eidsvollsbygningen og publikumsenteret Wergelands Hus. Wergelands Hus åpnet i 2005 og inneholder kafé og utstillinger, i tillegg til kontorer for administrasjonen. Eidsvoll 1814 ble opprettet som en stiftelse av Stortinget i 1998, men ble fra 1. januar 2010 slått sammen med Norsk Folkemuseum som en følge av den nasjonale museumsreformen. Noe av bakgrunnen for sammenslåingen var at både Norsk Folkemuseum og Eidsvoll 1814 har store felles interesser i grunnlovsjubileet. Etter sammenslåingen er Eidsvoll 1814 en avdeling i Norsk Folkemuseum, men utad framstår Eidsvoll 1814 fortsatt med en egen profil.

Historie 
Eidsvoll 1814 ble opprettet som stiftelse for å forvalte Eidsvollsbygningen for den norske stat. Stiftelsen erstattet da det tidligere Eidsvollsminnet som ble opprettet i 1837 da Eidsvollsbygningen ble kjøpt for å bevares som nasjonalmonument. Den ble kjøpt av private for innsamlede midler, og ble i 1851 gitt som gave til den norske stat.

Direktører 
 Thore Desserud 1999–2001
Erik Jondell: 2001–2016
 Bård Frydenlund: 2016–

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Ressursside om Grunnlovsjubileet 1814-2014 hos Nasjonalbiblioteket

Norsk Folkemuseum
Museer i Norge
Eidsvolls historie
Museer etablert i 1998
Møre og Romsdal fiskeritekniske høgskole

Møre og Romsdal fiskeritekniske høgskole var en høgskole for utdanning av sjøoffiserer, etablert i
Ålesund i 1988 ved utskillelse fra Ålesund maritime skole. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Ålesund.

Møre og Romsdal fylkeskommune hadde siden ca. 1983 drevet høgskole utdanning av sjøoffiserer innenfor rammen av den videregående skolen Ålesund maritime skole. Fra  1. januar 1988 overtok staten driften av høgskoleutdanningen

Eksterne lenker 
 statsbygg.no: ''historikk, HiÅ

Tidligere høgskoler i Norge
Tidligere utdanningsinstitusjoner i Møre og Romsdal
Skoler i Ålesund
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1988
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 1994
Møre og Romsdal ingeniørhøgskole

Møre og Romsdal ingeniørhøgskole var en høgskole for ingeniørutdanning, etablert i
Ålesund i 1964 under navnet Møre og Romsdal tekniske skole. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Ålesund.

Møre og Romsdal fylkeskommune drev skolen inntil den ble statlig høgskole i 1977.

Eksterne lenker 
 statsbygg.no: ''historikk, HiÅ

Tidligere høgskoler i Norge
Tidligere utdanningsinstitusjoner i Møre og Romsdal
Skoler i Ålesund
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1964
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 1994
Sjukepleiehøgskolen i Ålesund

Sjukepleiehøgskolen i Ålesund var en høgskole for sykepleierutdanning, etablert i
Ålesund i 1974 i regi av Sentralsjukehuset i Møre og Romsdal. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Ålesund.

Skolen ble statlig høgskole i 1986. Skolen hadde fra først lokaler i sykehuset og flyttet i 1977 inn i lokalene på Åse.  

Tidligere høgskoler i Norge
Tidligere utdanningsinstitusjoner i Møre og Romsdal
Skoler i Ålesund
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1974
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 1994
Fylkesvei 7878

Fylkesvei 7878 går mellom Bjorelvnes og Langnes i Senja kommune.

Veien starter på Bjorelvnes ved Gisundet og går østover gjennom Sollidalen, tvers over Lenvikhalvøya til Langnes ved Rossfjordvatnet. Veien er ikke asfaltert.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 266 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Sollidalen
Langneshøgda

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Senja
Samiske studier

Samiske studier er en gruppe studier og fag som tilbys ved Universitetet i Tromsø og Samisk høgskole. 

Studiene omfatter samisk språk, samisk håndverk (duodji), natur- og ressursforvaltning, samfunnsfag, urfolksstudier, 

Høgskolen i Bodø har nasjonalt ansvar for lulesamisk språk, mens Høgskolen i Nord-Trøndelag har ansvar for sørsamisk språk.

Eksterne lenker 
 St.meld. nr. 34 (2001-2002) «Kvalitetsreformen Om høyere samisk utdanning og forskning»
 NOU 2000:3 Samisk lærerutdanning - mellom ulike kunnskapstradisjoner
 Universitetet i Tromsø, Senter for samiske studier
 Samisk høgskole

Utdanning i Norge
Samisk kultur
Per Vigeland

Per Vigeland (født 6. februar 1904 i København, død 30. januar 1968 i Oslo) var en norsk kunstmaler og glasskunstner. Han var sønn av Valborg og Emanuel Vigeland og ble elev ved sin fars akademi for glassmaleri allerede som 15-åring. Fra 1919 til 1922 studerte han der, i 1920 kom han inn på Statens håndverks- og kunstindustriskole, hvor han studerte til 1923. Han studerte også ved kunstakademiet i Firenze og École des Beaux-Arts i Paris. Per Vigeland er far til smykkekunstneren Tone Vigeland og metallkunstneren Pål Vigeland.

Utsmykkingsoppgaver  

Per Vigeland hadde mange oppdrag som kirkekunstner. Det kunne være glassmalerier, altertavler, salmetavler eller andre interiørdetaljer i kirkene. 
 Askim kapell
 Ballangen kirke 
 Bamble kirke 
 Børselv kapell 
 Frogner kirke (Oslo) 
 Færvik kirke 
 Grorud kirke
 Hamar krematoriekapell
 Horten kapell 
 Høybråten kirke
 Iladalen kirke
 Kråkstad kirke
 Laksevåg kirke
 Majorstuen kirke  
 Mysen kirke og kapell
 Os kapell (Halden)
 Ris kirke 
 Sem kirke 
 Sinsen kapell i Oslo (interimskirke for Sinsen kirke) 
 Stord kirke 
 Strandvik kirke
 Sunnylven kirke 
 Sylling kirke 
 Tromsø domkirke 
 Tønsberg domkirke
 Uranienborg kirke
 Vår Frelsers gravlund (kapell)
 Østre Fredrikstad kirke
 Ås hovedkirke

Referanser

Eksterne lenker 
 Iman de Zwarte: Per Vigeland (1904–1968)
 Strandvik kyrkje

Norske malere
Personer fra Oslo
Fødsler i 1904
Dødsfall i 1968
Hof kirke

Hof kirke kan sikte til:

 Hof kirke i Åsnes, kirke i Hedmark fylke.
 Hof kirke i Hof, kirke i Vestfold fylke.
Hof kirke (Vestfold)

Hof kirke er en langkirke fra ca. 1150 i Holmestrand kommune, Vestfold fylke. Byggverket er i stein og tre. Tårnet ble bygget i 1662. Våpenhus nevnes første gang på 1600-tallet, det opprinnelige ble revet og i 1958 erstattet med et nytt våpenhus. 

Eksakt datering av når det ble bygget kirke på Hof finnes ikke, men det er nevnt i et dokument fra 1387 at Hof kirke var blitt gitt en gave i Håkon V Magnusson regjeringstid, som var i perioden 1280 til 1319. Plassering av kirken antas å skyldes en delvis videreføring av de norrøne kulttradisjonene ettersom det var et norrønt gravfelt der allerede.

På siste halvdel av 1600-tallet havnet Hof kirke og en rekke andre kirker i Vestfold innunder Jarlsberg grevskap. Da grevskapet havnet i pengeknipe på 1700-tallet ønsket greven å selge kirkene, og Hof kirke ble i 1776 kjøpt av sognets innbyggere for 900 riksdaler.

I kirken er det bevart et krusifiks i tidlig gotisk til, det er anslått å være fra 1300-tallet. Altertavlen er fra 1637.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 hof.kirken.no Den norske Kirkes side om Hof kirke.
 Tunsberg bispedømme Bildeside
 
 

Kirker i Holmestrand
Kirker i Nord-Jarlsberg prosti
Kulturminner i Holmestrand
Religiøse bygninger fra 1100-tallet
Valgkirker i 1814
Carl Otto Platou

Carl Otto Stoud Platou (født 29. mai 1960, død 22. februar 2021) var en norsk musiker/punk-pioner, forfatter og bibliotekar.) 

Han var gitarist i band som Lik og Betong Hysteria på begynnelsen av 1980-tallet. Fra slutten av 1970-tallet begynte han som journalist og fanzine-redaktør i blant annet City Rockers. Som soloartist ga han i 2007 ut debutalbumet Frozen Eve.

Referanser

Eksterne lenker
 Carl Platou

Fødsler i 1960
Dødsfall i 2021
Norske gitarister
Norske musikk-journalister
Svartpoppel

Svartpoppel (Populus nigra) er en art løvtre av poppelslekten i vierfamilien, som finnes i vestlige Eurasia og Nord-Afrika. Den er et populært parktre, men vokser ikke naturlig i Nord-Europa. Den tåler likevel mye kulde så lenge somrene er varme, og finnes naturlig i Vest-Sibir.

I dag er svartpoppel ganske sjelden, og forveksles dessuten ofte med canadapoppel (Populus × canadensis), som er en hybrid med en amerikansk art. Arten krever mye lys og varme, men tåler til gjengjeld oversvømming og kalde vintre. Ved gode forhold kan treet vokse mer enn en meter per år.

Eldre svartpopler (inntil 150 år) blir kraftige, mektige og klumpete i stammen, og når opp til 30 meters høyde. Stammens bark er mørk grå til svart, og bladene er trekantede.

Varianter 
 Populus nigra 'Italica'. – pyramidepoppel har smal, lang kroneform og opprette grener. Den er et meget vanlig og karakteristisk park- og hagetre i hele Europa, inklusive Norge.

 Populus nigra subsp. betulifolia har litt annerledes blader, som delvis er hårete.

Kilder 
 Lid, Johannes og Dagny Tande, Norsk flora, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1. 
 Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker 
 

Poppelslekta
Røde blomster
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Sølvpoppel

Sølvpoppel (Populus alba) er en art løvtre av poppelslekten i vierfamilien. Den er sommergrønn og 15-30 meter høy, med stor omkrets i brysthøyde (50-60 cm, tidvis 150-200 cm). Den kan bli 3-400 år gammel.

Det viktigste kjennetegnet på sølvpoppel er bladene – de har form som blader av osp men er mellom- eller mørkegrønne på oversiden og lyst sølvfargede eller hvit-grønn-grå på undersiden. Undersiden er hårete. Kontrasten mellom over- og undersiden av bladene er sterkere enn hos andre popler. 

Bladene er 2-5 cm lange, tidvis 4-10 cm, og er eggeformede til runde med uregelmessig sagbladrand. Også knoppene er hårete. Raklene er ca. 4 cm lange. Barken er hvitgrå, men blir mørkere med alderen.

Utbredelse 
Den vokser naturlig i Vest-Asia, Nord-Afrika og Sør- og Sentral-Europa, men er innført til Vest- og Nord-Europa. Særlig vokser den langs de store elvene i Eurasia. Den tåler en del sandbunn og er ganske nøysom, og plantes av og til som allétre. Tross raske og gode vekstegeneksaper blir den likevel sjeldnere og fortrenges gradvis av hybridarter.

Kilder 
 Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker 
 

Poppelslekta
Åkersnelle

Åkersnelle eller kjerringrokk (Equisetum arvense) er én av totalt 18 arter av sneller (Equisetum), stråliknende, leddede planter som er eneste gjenværende slekt av Sphenopsida, som i karbontiden dominerte jorden med arter opp til 30 meter høye. Rester av karbontidens arter utgjør store deler av jordens kullreserver.

Utbredelse 
Åkersnellen er meget vanlig i Norge, og har utbredelse på den nordlige halvkule. 
Planten har sporeformering.

Beskrivelse 
Den blir inntil 50 cm høy, normalt over 20 cm, og danner buskaktige klynger. Den skilles fra skogsnelle ved at stenglene enten er fertile/fruktbare (uten blader) eller sterile/ufruktbare (med blader). De fruktbærende stenglene er også mer varierte i farge ved at «leddene» er mørkere og at den i toppen har et mørkere gråbrun sporeaks. Dessuten har skogsnelle om sommeren sterkt forgreinete bladstilker, det har ikke engsnelle.

Om våren er stengelen 15–25 cm høy og nesten en halv cm tykk, med 8 eller fler grove skjellblader rundt stilken i kver krans. Om våren er bladgreinene knapt synlige og ikke forgreinet, men når sporene er spredd visner vårstengelen. Greinene er litt hengende både på vår- og sommerstenglene. Sommerstengelen er gjerne 20–40 cm høy, men bare 3 mm tykk og meget ru i konsistensen. 

På den ufruktbare stengelen står kranser av blader ut i hvert «ledd» av stengelen, og i likhet med skogsnellens blader henger også engsnellens nedover, eller noe mer utover.

Bruk 
Planten var ifølge Jens Holmboe en av de viktigste kildene til spiselige «røtter» i gammel tid. Knoller på rotstenglene på størrelse med erter smaker søtt, som nøttekjerner. Nyttevekstleksikonet hos Norges sopp- og nyttevekstforbund råder til forsiktighet fordi planten, i likhet med andre sneller, inneholder thiaminase, et ensym som spalter B-vitamin, og fordi den kan irritere nyrene. Det advares mot bruk over perioder lenger enn 6 uker, og personer med nedsatt hjerte- eller nyrefunksjon bør ikke bruke naturmedinske preparater av åkersnelle.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

 National Collection of Equisetum

Snellefamilien
Brune blomster
Norges flora
Danmarks flora
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Vin- og brennevinleverandørenes forening

Vin- og brennevinleverandørenes forening (forkortet VBF) er en nærings- og interesseorganisasjon for private importører og produsenter av vin og brennevin i Norge. Medlemmene er leverandører til Vinmonopolet, horeca samt til private tax-free-butikker på ferjer og flyplasser. VBF er fra 2017 bransjeorganisasjon i NHO Mat og Drikke.

VBF startet som Christiana Champagnegrossisters Forening i 1907, og skiftet etter krigen navn til Vin- og brennevinimportørenes forening (VBF). Dagens navn ble tatt i 2006, etter at produsenten Arcus ble medlem og foreningen dermed ikke bare besto av importører, men også en produsent.

VBF har ikke tariffansvar, medlemmene kan derfor også være medlem i rene arbeidsgiverforeninger, stort sett i NHO Mat og Drikke.

VBF arbeider for å fremme medlemmenes interesser på hovedsakelig to plan:
 Overfor Vinmonopolet, hvor viktige saker er innkjøpspolicy, kriterier for listeføring, salgssituasjonen, etikk, og andre saker hvor leverandørene har felles interesser.
 Overfor samfunnet og politiske myndigheter, hvor viktige saker er avgiftsnivå og bekjempelse av grensehandel og ulovlig omsetning.

Foreningen fører hver måned statistikk over horeca-salget, og beregningene holder generelt anerkjent nivå.

VBFs formenn:
Pål Atle Skjervengen (1998–2000)
Ivar Amundsen (2000–2006)
Pål Atle Skjervengen (2006–2012)
Inge Hilland (2012-)

Eksterne lenker 
 VBF hjemmeside

Norske næringslivsorganisasjoner
Etableringer i 1907
NHO Mat og Drikke

NHO Mat og Drikke er en medlemsstyrt og partipolitisk uavhengig arbeidsgiver- og næringspolitisk forening for virksomheter innen mat-, drikke- og bionæringen, tilsluttet Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).

NHO Mat og Drikke organiserer mer enn 1.500 virksomheter over hele landet. Medlemsbedriftene sysselsetter nærmere 40.000 ansatte og arbeider innenfor mat- og drikkeproduksjon, skogbruk og tjenesteyting. Foreningen ble etablert i 2015. Administrerende direktør er  Petter Haas Brubakk.

Medlemsorganisasjoner og særforbund 
Følgende bransjeorganisasjoner er tilknyttet NHO Mat og Drikke:
 Bryggeri- og drikkevareforeningen
 Baker- og Konditorbransjens Landsforening 
 Vin- og Brennevinleverandørenes Forening
 Norkorn
 Skogbrukets Landsforening

Eksterne lenker
 NHO Mat og Drikkes nettsider
Les mer om NHO Mat og Drikke.

Norske arbeidsgiverforeninger
Organisasjoner etablert i 2015
Scott Brown (fotballspiller)

Scott Brown (født 25. juni 1985) er en skotsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den engelske klubben . 

Fra februar 2010 har han vært kaptein på Celtic.

Før han signerte for Celtic spilte Brown for . Celtic betalte £ 4,4 millioner for Brown som var den høyeste summen for en overgang mellom to skotske klubber.

Han ble kåret til månedens spiller for januar 2012.

Den 20. november 2014 skrev han ny fire-årskontrakt med Celtic, slik at han er bundet til klubben fram til 2018.

Landslaget 
Brown debuterte for  i en treningskamp mot  i 2005. Han ble i stor grad fast på landslaget under kvalifiseringen til EM i fotball 2008.

Internasjonale scoringer 
Scoringer og resulater med Skottlands mål først

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Profil hos Celtic

Skotske fotballspillere
Skotske fotballtrenere
Fotballspillere for Hibernian FC
Fotballspillere for Celtic FC
Fotballspillere for Aberdeen FC
Fotballtrenere for Fleetwood Town FC
Personer fra Dunfermline
Fødsler i 1985
Hvit båndmåler

Hvit båndmåler (Xanthorhoe montanata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er funnet over hele Norge og er sannsynligvis en av våre aller vanligste sommerfugler.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 25 – 31 mm), slank måler med hvit grunnfarge. Den skilles lett fra de andre norske Xanthorhoe-artene bare på grunnfargen, dessuten på at forvingens brede tverrbånd er lysere i midten med en svart flekk. Hannens antenner er smalt fjærformede, hunnens 
trådformede. Kroppen er gråhvit, på bakkroppen med parvise, små, svarte flekker. Forvingen er blekbrun ved roten, i midten med et bredt, mer eller mindre brunlig tverrbånd som er omtrent dobbelt så bredt ved fremkanten som ved bakkanten. Dette båndet er vanligvis tydelig lysere i midten, i alle fall ved fremkanten, der det sitter en kommaformet, svart flekk. Langs forvingens ytterkant går det to, mer eller mindre utydelige, lysbrune tverrbånd. Bakvingen er hvit, med fire mer eller mindre utydelige, doble, brune tverrbånd.

Larven er forholdsvis kraftig, naken bortsett fra noen korte børster, lys langs ryggen, mørkebrun på sidene og lys på buken.

Levevis 
Hvit båndmåler lever i skog og skogkanter, særlig tallrik kan den være i bjørkeskog. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juli og kommer gjerne til lys, men de skremmes også lett ut om dagen. Larven lever på forskjellige maurer (Galium spp.) og andre lave planter.

Utbredelse 
Hvit båndmåler lever i den palearktiske sone, inkludert Nord-Afrika, sågodtsom hele Europa, Midtøsten og den nordlige delen av Asia. I Norge er den funnet nesten overalt bortsett fra i høyfjellet, og den er nok en av våre aller tallrikeste sommerfugler.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 UK moths, Xanthorhoe montanata
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1775
Dyr formelt beskrevet av Michael Denis
Dyr formelt beskrevet av Johann Ignaz Schiffermüller