alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Framtun skole

Framtun skole er en barneskole som ligger på Haga i Nes kommune i Viken fylke.

Skolens hovedbygning er fra 1955, og i 1979 kom et bygg for blant annet kroppsøving. Et påbygg sto klart i 2001.

Skoletrinn
Framtun skole har per 2016 kun én klasse per trinn.

Referanser

Utdanning i Nes (Akershus)
Barneskoler i Viken
Santa Maria del Pi

Santa Maria del Pi er en kirke som ligger ved Plaça del Pi i Barri Gòtic i Barcelona. Den ble oppført i 1322 på stedet der det hadde ligget en romansk kirke, og er viet jomfru Maria. Kirken er i gotisk stil og fasaden er av stein med et stort rosevindu. Mange religiøse brorskap holder til i Santa Maria del Pi.

Kirker i Spania
Byggverk i Barcelona
Religiøse byggverk fra 1300-tallet
Basilica Minor
Vesterbotn

Vesterbotn (nordsamisk: Leavdnjavuotna, kvensk og finsk: Lemmivuono) er en fjordarm i enden av Porsangerfjorden i Porsanger kommune i Finnmark. Den går langs hele vestsiden av Oldereidneset. Fjorden har innløp mellom Stabbursnes i nordvest og Reassetnjárga i sørøst og strekker seg tolv kilometer sørover til Lakselv i enden av fjorden.

Fjorden er spesielt grunn, særlig langs sidene og i den ytre halvdelen der den bare er opp mot åtte meter på det dypeste. Banak flyplass ligger sør i fjorden, og like nord for denne er fjorden opp mot 27 meter dyp, som er det dypeste punktet i fjorden. Rullebanen på flyplassen strekker seg nesten en kilometer utover i fjorden. Her gjør fjorden en liten sving østover og så sørover igjen på østsida av Banak. Denne delen av fjorden blir kalt Brennelvfjorden. 

E6 går langs vestsiden av fjorden, mens Fv181 går langs østsida av Brennelvfjorden. Innerst i Brennelvfjorden ligger Brennelv og Lakselv. Lakselva munner ut i fjorden vest for flyplassen.

Referanser 

Fjorder i Porsanger
Vanth

Vanth er i etruskisk mytologi en jordgudinne, en ktonisk guddom, som opptrer i ulike former og utgaver i gravkunsten som freskomalerier i gravkamrene og på sarkofagene, og er meget ofte, men ikke alltid, avbildet med vinger.

Ingen gresk motpart 
Vanth er en kvinnelig demon i den etruskiske underverden som ofte er ledsaget av enten andre Vanth-figurer eller av en annen demon, Charun (senere referert til som Charu). Både Vanth og Charun er kun sett i ikonografien som begynner rundt år 400 f.Kr., den midterste perioden av etruskisk kunst, skjønt en del tidligere inskripsjoner bærer hennes navn.

Vanth hadde ingen direkte motpart i gresk mytologi, men hun er blitt sammenlignet med de greske furier eller erinyer («de rasende»), spesielt de eldste representasjonene, og som også ble avbildet med vinger. Det er likevel en usannsynlig assosiasjon ettersom hun bortimot alltid er vist i etruskisk ikonografi som en menneskekjærlig og villig ledsager, og ikke som hevnende ånd som furiene representerte.

Representasjon i kunsten 
Vanths andre attributter omfattet en fakkel, nøkkel eller skriftrull, og hun er ofte avbildet med blottet bryst med reimer i kryss over brystet, kledd i pelskledde støvler, en kort chiton, og stundom med uten ermer, og hennes kledning har blitt tolket som den til kvinnelig jeger.

Hun er involvert i en rekke ulike scener i etruskisk kunst; de mest vanlige typene knytter hennes tilstedeværelse til hendelser som nedslakting og mord, blant annet scener fra den trojanske syklus (se Homer). Stundom er hun vist hvor hun stiger opp fra grunnen i slike sammenhenger, som på askeurnen fra Chiusi. Andre ganger er også vist som en enslig figur som dekorerer begge sider av en askeurne. I andre scener hvor hun deltar involverer møte og følge av den døde, i rollen som psykopomp, som enten går eller rir på en hest, i en vogn eller stridsvogn. 

Generelt er Vanth assosiert med døden og dødsreisen til den avdøde til underverden, men i en rekke ulike måter. Hun er tilstede i scener som omhandler selve dødsøyeblikket foruten også scener hvor den avdøde allerede er helt død og reiser til underverden.

Attributter 
De objekter som Vanth bærer, som kan være fakkelen, nøkkelen, leserullen eller et sverd, er også knyttet til hennes rolle som veileder til underverden. 

Fakkelen kan bli benyttet for å belyse den mørke vegen for den reisende, skjønt noen forskere har tolket fakkelen som et statussymbol eller en form for symbol på posisjon. 

Nøkkelen er den som låser opp døren. Leserullen kan være mer avslørende om denne demonens natur og vesen da det i et tilfelle faktisk viser hennes navn på innsiden, vanθ.

Vanth kan også bli tolket som en skjebnegudinne og brukt i denne assosiasjonen kan leserullen inneholde den dødes skjebne. Imidlertid, totalt sett blir Vanth avbildet som en ung, levende, ktonisk figur, noen ganger i selskap med andre Vanth-figurer, og noen ganger i følge med Charun. Hun er en guddom som gir trøst, støtte og veiledning for den avdøde i etterlivet på den siste reisen.

Referanser 

Etruskisk mytologi
Antikkens Roma
Fundació Joan Miró

Fundació Joan Miró, Centre d'Estudis d'Art Contemporani (Joan Miró-fundasjonen) er et museum for moderne kunst som ligger på Montjuïc i Barcelona. Kunstneren Joan Miró var den som fikk ideen til museet, og det har derfor fått hans navn. Bygninga sto ferdig i 1975, og er tegna av arkitekten Josep Lluís Sert. I 1986 ble den utvida for å gjøre plass til et bibliotek og et auditorium.

Museets samling består av over 10 000 verker.

Eksterne lenker 
 
 Muselius – Fundació Joan Miró

Museer i Barcelona
Byggverk fullført i 1975
Museer etablert i 1975
1975 i Spania
Arkitektur i 1975
Kunstmuseer i Spania
Vestlandsk

Vestlandsk eller vestlandske dialekter er en samlebetegnelse for de dialektene som blir snakket på Vestlandet i området fra Romsdal i nord til Agder i sør. Disse dialektene kan en videre dele inn i nordvestlandske dialekter, sørvestlandske dialekter og sørlandske dialekter.

Underinndelinger
 Nordvestlandske dialekter har e-infinitiv og rulle-r, og strekker seg fra det nordre Vestland til Romsdal. Av disse kan man nevne:
 Jølstramål
 Sunnmørsdialekt
 Romsdalsdialekt
 Sognemål (Ytre Sogn)
 Sørvestlandske dialekter har a-infinitiv og skarre-r (Sogn har rulle-r), og strekker seg fra indre Vestland, gjennom Rogaland og til deler av Agder. Av disse kan man nevne:
 Bergensk, haugesundsk, stavangersk: disse er bymål og de har sterke forenklinger, noe som er typisk for alle bydialekter, men de stammer opprinnelig fra dialektene i nærområdet, og har mye til felles med dem.
 Jærsk
 Strilamål
 Sognemål (Indre Sogn)
 Sørlandske dialekter har bløte konsonanter, skarre-r i de sørlige områdene og rulle-r i de nordlige områdene, og a-endelser, og snakkes i Agder og deler av Vestfold og Telemark.
 Kristiansandsk, arendalsk: disse er bymål og de har sterke forenklinger, noe som er typisk for alle bydialekter, men de stammer opprinnelig fra dialektene i nærområdet, og har mye til felles med dem.
 Listerdialekt
 Setesdalsk
 Vestmardialekt
 Grenlandsmål, vestfoldmål: disse hører hovedsakelig til de østlandske dialektene innenfor den vestre delen av det vikværske dialektområdet, men de har mange felles trekk med de sørlandske dialektene, og noen mener at vestvikværsk både er østlandsk og sørlandsk.

Norske dialekter
Per Bjarne Boym

Per Bjarne Boym (født 4. oktober 1946 i Nord-Fron) er en norsk kunstkritiker og kunsthistoriker. Fra 1996 var han direktør for Museet for samtidskunst.

Boym er magister fra Universitetet i Bergen i 1974 innen kunsthistorie. I 1974 var han museumsassistent ved Oslo kommunes kunstsamlinger, senere var han i perioden 1974–75 intendant ved Kunstnernes hus i Oslo. Fra 1976 til 1983 jobbet han innen forskjellige fagfelt; som smelteovnsarbeider, FN-soldat, kunstkritiker og lektor. Han var førstekonservator og daglig leder ved Lillehammer bys malerisamling i perioden 1984–93. Deretter var han direktør ved Bergens kommunes kunstsamlinger i perioden 1994–95, og direktør ved Oslo kommunes kunstsamlinger i perioden 1995–96. Han har hatt styreverv i Riksutstillingene og i Nordisk institutt for samtidskunst.

Norske kunsthistorikere
Norske kuratorer
Fødsler i 1946
Tungenes prosti

Tungenes prosti er et tjenestedistrikt i Stavanger bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Randaberg. Kjetil Aano var prost til sommeren 2018. Tomas Mjelde Røsbak overtok etter Aano, først som konstituert prost og fra høsten 2019 som prost.

Prostiet er inndelt i sokn. Soknet er grunnenheten i Den norske kirke. De som arbeider i kirken er enten ansatt av soknet gjennom kirkelig fellesråd, eller de er ansatt av bispedømmet.  Sokneprestene er ansatt i bispedømmet, og har tjenesten sin knyttet til et (eller flere) sokn.

Historikk 

Tungenes prosti ble opprettet 1. januar 1998 ved delingene av Jæren prosti og Stavanger domprosti. Tungenes prosti fikk Randaberg og Kvitsøy prestegjeld fra Jæren prosti, og seks sogn fra Stavanger domprosti, nemlig Madlamark, Hafrsfjord, Sunde, Tasta, Vardeneset og Tjensvoll sogn.

I 2006 var det en omorganisering av prostiene i Stavanger bispedømme. Tjensvoll sogn ble ført tilbake til domprostiet, mens de øvrige sognene i Stavanger kommune inngikk i nye Ytre Stavanger prosti. Til gjengjeld ble Tungenes prosti tilført sognene i Sola kommune fra Sandnes prosti, og de i Rennesøy og Finnøy kommuner fra Søre Ryfylke prosti. Fra 1. januar 2021 inngår Rennesøy og Finnøy kommuner i nye Stavanger kommune.

Kommuner og sokn i Tungenes prosti 	
						
 Randaberg med				
Randaberg sokn
Grødem sokn
 Kvitsøy med
Kvitsøy sokn
 Sola med
Sola sokn
Tananger sokn
Sørnes sokn
Ræge sokn
 Stavanger med
Hesby sokn
Mosterøy sokn
Rennesøy sokn
Talgje sokn
Sjernarøy sokn

Referanser

Se også 
Nettsida til Den norske kirke	

Prostier i Stavanger bispedømme
Randaberg
Kvitsøy
Finnøy kommune
Rennesøy
Mastax

Mastax  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) bombardérbiller (Brachininae) i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien bombardérbiller, Brachininae Bonelli, 1810
 Slekten Mastax Fischer von Waldheim, 1828  – én art i Europa
 Mastax thermarum – eneste europeiske art

Eksterne lenker 
 
 Tree of Life – Bombardérbiller (Brachininae, Carabidae) – engelskspråklig
 Brachininae - fotogalleri - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

Bombardérbiller
Biller formelt beskrevet i 1828
Pheropsophus

Pheropsophus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) bombardérbiller (Brachininae) i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien bombardérbiller, Brachininae Bonelli, 1810
 Slekten Pheropsophus Solier, 1833
 Pheropsophus verticalis  – Australia
 Pheropsophus hispanicus

Eksterne lenker 
 
 Tree of Life – Bombardérbiller (Brachininae, Carabidae) – engelskspråklig
 Brachininae - fotogalleri - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

Bombardérbiller
Biller formelt beskrevet i 1833
Archivo General de Indias

Archivo General de Indias i Sevilla i Spania ble til i 1785 på ordre fra Karl III av Spania, med målet å samle på ett sted referansedokumenter vedrørende de spanske koloniene som da var spredt på flere arkiv: Simancas, Cádiz og Sevilla. Ansvarlig for prosjektet ble José de Gálvez y Gallardo, sekretær for De spanske Indier, som tok seg av den akademiske delen, og historikeren Juan Bautista Muñoz, første kosmograf for Indiene, som tok seg av utførelsen.

Bygningen Casa Lonja de Mercaderes i Sevilla, som var konstruert under Filip II av Spania mellom 1584 og 1598, av Juan de Mijares, etter tegninger av Juan de Herrera, ble valgt som sted for arkivet, og dette er stedet også i dag.

Arkivet omfatter mer enn 9 000 hyllemeter (ni kilometer). Det dreier seg om 43 000 dossier med omkring 80 millioner sider og 8 000 kart og tegninger som hovedsakelig stammer fra kolonienes byforvaltninger:

 Consejo de Indias, 1500-tallet-1800-tallet
 Casa de la Contratación, 1500-tallet-1700-tallet
 Consulados de Sevilla y Cádiz, 1500-tallet-1800-tallet
 Secretarías de Estado y del Despacho Universal de Indias, de Estado, Gracia y Justicia, Hacienda y Guerra, 1700-tallet-1800-tallet
 Secretaría del Juzgado de Arribadas de Cádiz, 1700-tallet-1800-tallet
 Comisaría Interventora de la Hacienda Pública de Cádiz, Dirección General de la Renta de Correos, 1700-tallet-1800-tallet
 Sala de Ultramar, Tribunal de Cuentas, 1800-tallet
 Real Compañía de la Habana, 1700-tallet-1800-tallet.

Noen dokumenter kommer direkte fra organisasjoner i koloniene eller personer i den koloniale forvaltningen eller fra enkeltpersoner (som fra Columbus, dokumenter som ble ervervet i 1930).

Arkivet er det største eksisterende over Spanias aktiviteter i Amerika og på Filippinene og inneholder dokumenter som behandler den politiske, sosiale, økonomiske og kirkelige historie, kunstens og kulturens utvikling, samt om geografien i disse områdene. Arkivet inneholder en stor mengde uvurderlige historiske klenodier: håndskrevne tekster av Christofer Columbus, Ferdinand Magellan, Vasco Núñez de Balboa, Hernán Cortés, Francisco Pizarro med flere. Tusentalls forskere besøker arkivet hvert år.

Arkivet er et av de allmenne arkiver (sammen med arkivet i Aragón og arkivet i Simancas) som tilhører den spanske stat. I 1987 ble det satt på verdensarvlisten av Unesco sammen med katedralen, Giralda og Reales Alcázares i Sevilla.

Bibliografi
González García, Pedro (et al) (1995). Archivo General de Indias. Barcelona. Editorial: Lunwerg. ISBN 84-7782-365-0
López Díaz, María Teresa; Domínguez, Antonio (1983). Catálogo de documentos históricos farmacéuticos del Archivo General de Indias. Sevilla. Secretariado de Publicaciones de la Universidad. ISBN 84-7405-271-8
 Baudot, Georges (1986). El Archivo General de Indias en mi recuerdo. Sevilla. Editorial: Junta de Andalucía, Consejería de Cultura. ISBN 84-505-2381-8

Eksterne lenker
 Web del Archivo General de Indias en el Ministerio de Cultura de España

Verdensarven i Spania
Arkiver etter land
Spanias kolonihistorie
Sevilla
Etableringer i 1785
Boris Sjaposjnikov

Boris Mikhailovich Sjaposjnikov (1882–1945) var en russisk offiser, både under Det russiske keiserdømmet og i Sovjetunionen. Han var marskalk av Sovjetunionen og i to perioder sjef for generalstaben i Den røde armé.

Liv og virke 
Sjaposjnikov ble født i Zlatoust ved Uralfjellene. Han sluttet seg til Den keiserlige russiske hær i 1901 og ble uteksaminert fra generalstabens akademi i 1910. Under første verdenskrig nådde han graden oberst. I 1917 sluttet han seg, på tross av sin høye rang, til den russiske revolusjon og i 1918 ble han med i Den røde armé.

Boris Sjaposjnikov var en av kommandantene i Den røde armé med formell militær trening og i 1921 ble han beordret til generalstaben hvor han tjenestegjorde inntil 1925, da han ble beordret til Leningrad militærdistrikt, deretter Privolzjsk militærdistrikt. I 1932 ble han kommandant for Den røde armés Frunze militærakademi for så å i 1935 returnere til Leningrad militærdistrikt. I 1937 ble han sjef for generalstaben hvor han etterfulgte Mikhail Tukhatsjevskij som hadde blitt utrensket av Stalin. I 1940 ble han utnevnt til marskalk av Sovjetunionen.

På tross av sin bakgrunn som offiser under tsaren vant Sjaposjnikov Stalins respekt og tillit. Ironisk nok kan hans status som profesjonell offiser, Sjaposjnikov sluttet seg ikke til kommunistpartiet før i 1930, ha hjulpet han i å unngå Stalins mistenksomhet. Prisen han måtte betale for å overleve under utrenskning av de sovjetiske offiserene var samarbeid i prosessen mot Tukhachevsky og mange andre kolleger. Stalins beundring ble vist ved at han alltid hadde en utgave av Sjaposjnikovs viktigste verk, Mozg Armii (Мозг армии), Arméens hjerne (1929) på sitt skrivebord.

Heldigvis for Sovjetunionen hadde Boris Sjaposjnikov god militær innsikt og sterke administrative evner. Han kombinerte disse evnene med Stalins tillit for å gjenoppbygge Den røde armés ledelse etter Stalins utrenskninger. Mozg Armii var i årtier obligatorisk lesestoff for enhver sovjetisk offiser. I 1939 aksepterte Stalin Sjaposjnikovs plan for en rask oppbygning av Den røde armés styrke. Selv om planen ikke var fullført når Tyskland angrep Sovjetunionen i 1941 var den kommet såpass langt at den reddet landet fra komplett katastrofe.

Boris Sjaposjnikov gikk av som sjef for generalstaben i august 1940, offisielt på grunn av dårlig helse, men i realiteten grunnet Stalins misnøye med resultatet av vinterkrigen. Da Tyskland angrep Sovjetunionen ble han gjeninnsatt i stillingen (inntil november 1942) og ble også visekommissær for forsvar, en stilling han hadde inntil helsen forverret seg i 1943. Han hadde stillingen som kommandant for Voroshilov militærakademi inntil sin død i 1945.

Referanser

Eksterne lenker 

 Biografisk artikkel om Boris Sjaposjnikov (russisk) 
 Artikkel fra Time, 16. februar 1942 om Boris Sjaposjnikov (engelsk) 

Russiske offiserer
Sovjetiske marskalker
Den russiske borgerkrigen
Sovjetere fra andre verdenskrig
Personer fra Zlatoust
Fødsler i 1882
Dødsfall i 1945
Slåpetornblomstmåler

Slåpetornblomstmåler (Pasiphila chloerata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet nord til Troms i Norge.

Utseende 
En liten (vingespenn 16 – 19 mm), slank, smalvinget, grå måler. Den ligner sterkt på epleblomstmåleren (Pasiphila rectangulata) men har i motsetning til denne aldri tydelig grønnskjær, dessuten flyr den tidligere på året. Begge vingepar er lyst grå med flere lyse og mørke tverrlinjer, forvingen vanligvis med et bredt, noe mørkere tverrbånd i midten. Larven er lyst gulgrønn, noen ganger med en rosa ryggstripe.

Levevis 
Larven utvikler seg på blomsterknopper og blomster av slåpetorn (Prunus spinosa) og hegg (Prunus padus), og arten finnes der disse vokser. Larven spinner blomstene sammen med silke. De voksne målerne flyr i mai – juni og kommer gjerne til lys.

Utbredelse 
Arten finnes i Europa og videre østover til Japan. I Norge er den funnet spredt nord til Troms.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 UK moths, Pasiphila chloerata
  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Dyr formelt beskrevet i 1870
Dyr formelt beskrevet av Jules Paul Mabille
Blåbærblomstmåler

Blåbærblomstmåler (Pasiphila debiliata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet nord til Nord-Trøndelag i Norge.

Utseende 
En liten (vingespenn 17 – 19 mm), slank måler, lys grå med et svakt grønnskjær. Vingene er noe bredere enn de fleste andre arter på denne størrelsen. Begge vingepar har et bredt, svartkantet, litt mørkere tverrbånd i midten, på forvingen har dette båndet en liten, oval, svart flekk. Langs ytterkanten har vingene en diffus, grå tverrstripe. Noen ganger kan vingetegningene være ganske utydelige. Larven er lysgrønn med spredte, fine, lyse børster.

Levevis 
Ulikt mange andre blomstmålere (slekten Pasiphila) lever denne artens larver ikke på blomster, derimot på sammenspundne blader av blåbær (Vaccinium myrtillus) og blokkebær (Vaccinium uliginosum). Arten påtreffes stort sett bare i nærheten av næringsplantene. De voksne målerne flyr om kvelden og utover natten i juni – juli. Arten overvintrer som egg på næringsplantene.

Utbredelse 
Blåbærblomstmåleren finnes i Europa og videre østover til Amur og Japan. I Norge er den funnet nord til Nord-Trøndelag.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 UK moths, Pasiphila debiliata
  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1817
Dyr formelt beskrevet av Jacob Hübner
Art Institute of Houston

Art Institute of Houston  er et privat, kommersielt kunstfaglig universitet (Art Institute) i Houston i delstaten Texas, USA. Det ble opprettet i 1978.

Ved universitetet var det 1 619 studenter og 86 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 25 400. Studiene gis opp til bachelornivå.

Eksterne lenker
 

Universiteter i Texas
Houston
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1978
1978 i USA
Art Institute of Phoenix

Art Institute of Phoenix  er et privat, kommersielt kunstfaglig universitet (Art Institute) i Phoenix i delstaten Arizona, USA. Det ble opprettet i 1995.

Ved universitetet var det 1 055 studenter og 83 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 18 576. Studiene gis opp til bachelornivå.

Eksterne lenker
 

Universiteter i Arizona
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1995
1995 i USA
Maricopa County
Assumption College

Assumption College  er et privat, kristent universitet i Worcester i delstaten Massachusetts, USA. Det ble opprettet i 1904.

Ved universitetet var det 2 498 studenter og 226 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 26 020 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.

Eksterne lenker
 

Universiteter i Massachusetts
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1904
1904 i USA
Calvin College

Calvin College  er et privat, kristent universitet i Grand Rapids i delstaten Michigan, USA. Det ble opprettet i 1876.

Ved universitetet var det 4 187 studenter og 411 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 20 470 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.

Eksterne lenker
 

Universiteter i Michigan
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1876
1876 i USA
Kent County (Michigan)
Bemidji State University

Bemidji State University  er et delstatseid universitet i Bemidji i delstaten Minnesota, USA. Det ble opprettet i 1919.

Ved universitetet var det 4 918 studenter og 362 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 6 690 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå.

Eksterne lenker
 

Universiteter i Minnesota
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1919
1919 i USA
Black Hills State University

Black Hills State University  er et delstat-eid universitet i Spearfish i delstaten Sør-Dakota, USA. Det ble opprettet i 1947.

Ved universitetet var det 3 896 studenter og 190 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 5 335 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå.

Eksterne lenker
 

Universiteter i Sør-Dakota
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1947
1947 i USA
EM i friidrett 1998 – 110 meter hekk herrer

Dette er de offisielle resultatene for øvelsen 110 meter hekk herrer ved EM i friidrett 1986 i Budapest, Ungarn som ble avholdt den 22. august 1998. 

Gaute Gundersen representerte Norge. Han klarte ikke å kvalifisere seg til semifinalene.

Medaljevinnere

Resultater

Kvalifiseringsheat
Avholdt 21. august

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Heat 4

Semifinaler
Avholdt 22. august

Semifinale 1

Semifinale 2

Finalen

Eksterne lenker
 Resultater

Øvelser under EM i friidrett 1998
Hekkeløp