alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Songs of Love and Hate

Songs of Love and Hate er Leonard Cohens tredje studioalbum, utgitt i 1971. Det nådde 145.-plass hos Billboard og 11.-plass på VG-lista.

I likhet med forgjengeren var albumet innspilt i Nashville og produsert av Bob Johnston, som selv spilte piano. Sangene er betraktelig lengre og mindre countryinfluerte enn på forrige plate. Paul Buckmasters lavmælte, men intense stryker- og blåserarrangementer rundt Cohens gitarakkompagnement understreker albumets mørke tone.

En remastret CD ble utgitt i 1995. I 2002 gav selskapet Simply Vinyl ut en remastret LP. En ny CD-remaster med et bonusspor ble lansert i 2007.

Sporliste
Alle sanger skrevet av Cohen
«Avalanche» (5.01)
«Last Year's Man» (6.00)
«Dress Rehearsal Rag» (6.06)
«Diamonds in the Mine» (3.50)

«Love Calls You by Your Name» (5.40)
«Famous Blue Raincoat» (5.10)
«Sing Another Song, Boys» (6.13)
«Joan of Arc» (6.25)

Bonusspor på 2007-utgaven (innspilt 1968 under Songs from a Room-opptakene)
«Dress Rehearsal Rag» (5.37), med band

Sanginformasjon
Bortsett fra «Last Year's Man» har han fremført alle live.

Avalanche
Skrevet allerede i 1967. Nick Cave and The Bad Seeds spilte den (beruset) på albumet From Her to Eternity (1984).

Dress Rehearsal Rag
Judy Collins spilte den inn allerede i 1966 på albumet In My Life. Det var sanger som denne, om en arbeidsløs kunstners avbrutte selvmordsforsøk, som fikk en anmelder til å skrive at platene til Cohen burde selges sammen med barberblad. På grunn av sangens depressive natur har han ikke spilt den live bortsett fra to fremførelser i 1968.

Diamonds in the Mine
Opprinnelig registrert som «No Diamonds in the Mine». På konserter har Cohen fremført et ekstra vers som refererer til Vietnamkrigen.

Famous Blue Raincoat
Opprinnelig kalt «The Letter» (og den avsluttes «sincerely, L. Cohen»). Cohen hadde selv kjøpt den blå kappen av merket Burberry i London i 1959. Allerede før den ble festet til lydbånd var dette en populær sang ved konserter i Europa. Den gav tittel til Jennifer Warnes' hyllestalbum med Cohen-sanger. I 1993 sang Kari Bremnes den norske gjendiktningen «Gikk du noen gang fri?» av Håvard Rem på albumet Hadde månen en søster: Cohen på norsk. Aftonbladet regner dette som en av Cohens beste sanger.

Sing Another Song, Boys
Studioinnspillingen av denne sangen ble i siste øyeblikk erstattet av et liveopptak fra Cohens nattkonsert på East Afton Down under Isle of Wight-festivalen den 31. august 1970.

 «Joan of Arc»
Joan of Arc skrev Cohen opprinnelig til Nico. Han fremførte sangen under en anti-Vietnam-krig ved University of Madison i 1970.

Musikere
Leonard Cohen, akustisk gitar, vokal

Studio- og turnébandet, kalt «The Army»:
Ron Cornelius, akustisk og elektrisk gitar
Charlie Daniels, akustisk gitar, bass, fele
Elkin «Bubba» Fowler, akustisk gitar, banjo, bass
Bob Johnston, piano
Corlynn Hanney, kor
Susan Mussmano, kor

Paul Buckmaster, stryker- og blåserarrangement, dirigent
The Corona Academy (London), barnekor
Michael Sahl, strykerarrangement på tredje vers av "Last Year's Man"

Litteratur

Referanser

Eksterne lenker
 
 Sangtekstene, fra The Leonard Cohen Files

Leonard Cohen-album
Musikkalbum fra 1971
Bergepanzer 1

Bergepanzer 1 er en bergepanservogn fra tyske MaK. Den er utviklet for den tyske hæren og basert på den amerikanske M88 Recovery Vehicle.

M88
Den amerikanske M88 hadde chassis og andre komponenter fra M48 Patton / M60 Patton stridsvogner. Den originale M88 kom i tjeneste fra 1961, M88A1 i 1977, og den nåværende M88A2 Hercules ble innfaset i 1997.

Tyske kjøretøy
 Bergepanzer 1 - Basert på M88 Chassis, de første 125 kom i tjeneste for Vest-Tyskland i 1962. Kjøretøyet er utviklet av Porsche, men ble produsert av MaK. Vognene ble så modernisert i 1985 i et program som erstattet bensinmotoren med diesel.
 Bergepanzer 2 - Basert på Leopard 1 tank chassis.
 Bergepanzer 3 "Büffel" - Basert på Leopard 2 chassis
 Bergepanzer Wisent - Basert på Bergepanzer 2 chassis (som igjen kom fra Leopard 1). Modifisert og oppgradert av Flensburger Fahrzeugbau for å gi best mulig støtte til Leopard 1 and 2 stridsvogner.
 Bergepanzer Wisent 2 - Basert på Leopard 2 chassis. Etterfølgeren til Wisent. Det norske forsvaret har bestilt inn 6+6 vogner av denne typen fra Flensburger Fahrzeugbau.

Bergepanzer 2
Bergepanzer 2 er basert på chassiset til stridsvognen Leopard 1. Det norske forsvaret har en versjon av Bergepanzer 2, kalt NM217 Bergepanser. I det norske forsvaret blir bergepanzeren ofte referert til som «Bergeburger», da vognen blir så varm under bruk av kranen at man kan steke burgere på den. I Canada har kjøretøyet vært i bruk siden 1990-tallet under navnet Taurus ARV.

Bilder

Se også
 NM217 Bergepanser

Kilder
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Referanser

Bergepanservogner
Konstantin

Konstantin kan vise til:

Navn 
Mannsnavnet Konstantin

Romerske og østromerske keisere 
Konstantin I den store, romersk keiser (306-337)
Konstantin II romersk keiser (337-340)
Konstantin III, romersk selvutnevnt motkeiser (407-411)
Konstantin III, østromersk keiser (641)
Heraklonas Konstantin, østromersk keiser (641)
Konstantin V, østromersk keiser (741-775)
Konstantin VI, østromersk keiser (780-797)
Konstantin VII, østromersk keiser (913-959)
Konstantin VIII, østromersk keiser (1025-1028)
Konstantin IX, østromersk keiser (1042-1055)
Konstantin X Dukas, østromersk keiser  (1059-1067)
Konstantin Laskaris, østromersk keiser (1204)
Konstantin XI Palaiologos, østromersk keiser (1448-1453)

Paver 
Konstantin I, pave (708-715)
Konstantin II, motpave (767-768)

Andre statsoverhoder

Estland 
Konstantin Pätz, president i Estland

Hellas 
Konstantin I av Hellas, konge av Hellas (1868–1923)
Konstantin II av Hellas, konge av Hellas (1964-1974)

Montenegro 
Konstantin I Bodin, konge av Montenegro (1081-1101)

Russland 
Konstantin I av Russland, storfyrste av Vladimir-Suzdal (1216–1218)

Skottland 
Konstantin I av Skottland, konge av Skottland (863-877)
Konstantin II av Skottland, konge av Skottland (900-942)
Konstantin III av Skottland, konge av Skottland (995-997)
Ordet og Israel

Ordet og Israel er en norsk «kristensionistisk» organisasjon som ble opprettet for å støtte staten Israel og å omvende jøder til kristendommen. Organisasjonens overordnede mål er å samle alle verdens jøder i Israel i den tro at dette vil frembringe «Tusenårsriket». Støtten deres er fundert i en bibelfortolkning som går ut på at jødene er guds utvalgte folk, og at de derfor har rett til å bosette seg i det vest-asiatiske området Palestina.  Organisasjonen ble stiftet i Misjonsaulaen i Oslo den 23. september 1978 og er en søsterorganisasjon til det danske Ordet og Israel.

Hovedkvarteret ligger i Skien.

Ordet og Israel har også deltatt i enkelte politiske støttemarkeringer. Blant annet var foreningen en av initiativtakerne til den omstridte støttemarkeringen for Israel i januar 2009, som ble lansert i Oslo under Israels invasjon av Gazastripen.

Kjell Furnes, politiker for Kristelig folkeparti, har vært formann for organisasjonen.

Referanser

Eksterne lenker
 Ordetogisrael.no

Israel og Norge
Norske religiøse organisasjoner
Organisasjoner etablert i 1978
Norske politiske organisasjoner
Kristensionisme
NÅ

NÅ, var et norsk ukeblad som utkom fra 1952 til 1995. Bladet var kjent for sine aktuelle billedreportasjer og skarpe, konservative standpunkter. 

Det ble grunnlagt i 1952 av den næringspolitiske opplysningsforeningen Libertas, og skiftet navn fra Billedbladet NÅ til NÅ i 1957. Bladet kom først ut hver 14. dag og senere ukentlig. Bladet ble overtatt av Ernst G. Mortensens forlag i 1984, solgt til Bladkompaniet i 1993 og nedlagt i 1995. Redaktører var blant annet Kjell Lynau (fra 1954 til 1983), Gunnar Flikke og Kjetil Johnsen.

NÅ var opprinnelig et motsvar til arbeiderbevegelsens ukerevy Aktuell. I 1953 reklamerte det med a være «hele Norges billedblad hvor alle deler av landet er representert». Bladet gjorde også et poeng av å vise bilder av personene bak stemmene fra politikk og kringkasting. Bladet var særlig kjent for sitt aktualitetsstoff, sine fotoreportasjer og konservative, politiske holdninger. I tillegg til reportasjer fra Norge, presenterte bladet stoff om næringslivet, sport, forsvaret, kongelige og kjente personer, mote, bil, film og teater fra utlandet. Mot slutten av bladets eksistens, særlig etter at Libertas solgte seg ut, utviklet det seg til å bli en konkurrent til Se og Hør, og altså nedlagt i 1995.

I 1998 ble billedarkivet til Billedbladet NÅ med fotografier fra 1953 til 1988 gitt som gave fra NTB til Riksarkivet. Gaven bestod av et organisert, kronologisk arkiv med negativer og kontaktkopiark i rundt 14 000 konvolutter. Mange anerkjente fotografer er representert i arkivet, og selv bilder som aldri ble brukt i bladet, er med. Papirutgaven er digitalisert og åpent tilgjengelig hos Nasjonalbiblioteket.

Referanser

Eksterne lenker
 Eksempler fra NÅs bildearkiv i Riksarkivet
 Digitalisering hos Nasjonalbiblioteket

Nedlagte norske ukeblader
Publikasjoner etablert i 1952
Publikasjoner nedlagt i 1995
Kunst og kultur i 1952
Kunst og kultur i 1995
Politikk i 1952
Politikk i 1995
Potsdamer Platz

Potsdamer Platz er en berømt plass og trafikknutepunkt midt i Berlin, beliggende i Tiergarten som i dag er en del av Ortsteil Mitte. Plassen er oppkalt etter forstaden Potsdam.

Frem til 1940 var Potsdamer Platz verdens travleste veikryss. Rundt 4.000 trikker passerte daglig. Her ble verdens første trafikklys reist i 1925. 

Etter å ha blitt lagt i ruiner av allierte luftangrep under andre verdenskrig, havnet plassen i ingenmannsland mellom Øst- og Vest-Berlin, og ble fra 1961 delt av Berlinmuren. 21. juli 1990, kort etter Murens fall, ble Roger Waters' konsert The Wall Live in Berlin oppført på plassen.

Da grunnsteinen ble lagt for nye Potsdamer Platz, fikk dirigenten Daniel Barenboim 19 kraner til å danse etter Beethovens 9. symfoni.  På 1990-tallet var plassen den største byggeplass i Europa, og den preges idag av skyskrapere og er et knutepunkt i Berlin. DaimlerChrysler og Deutsche Bahn har sine hovedkvarterer her, andre bygninger inkluderer Park Kolonnaden og Sony-Center. Det finnes restauranter, en rekke kinoer, handlesenter, filmmuseum, det tyske film- og fjernsynsakademiet, et musikalteater, et kasino og Ritz Carlton Hotel Berlin.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Gater og plasser i Berlin
Mitte
Renzo Piano
Plasser i Tyskland
EM i curling 1982

Curling-EM 1982 ble arrangert 6. desember – 11. desember 1982 i 
Kirkcaldy Ice Rink i Kirkcaldy i Skottland. 

Det deltok 14 lag for herrer og 14 lag for kvinner.

Herrer

 Skottland vant 6-5 i finalen over Tyskland
 Sveits vant 4-3 i bronsefinalen over Danmark
 Skottland vant 7-6 i semifinalen over Sveits
 Tyskland vant 9-2 i semifinalen over Danmark
 Norge endte opp på 7.-plass med 4 seire og 3 tap
 Norge vant 8-6 over Frankrike i kampen om 7.-plassen
 Skottland endte opp med 8 seire og ingen tap

For Norge spilte Pål Trulsen, Flemming Davanger, Stig-Arne Gunnestad og Kjell Berg.

Kvinner

 Sverige vant 13-2 i finalen over Italia
 Sveits vant 13-3 i bronsefinalen over Norge
 Sverige vant 8-4 i semifinalen over Sveits
 Italia vant 9-5 i semifinalen over Norge
 Norge endte opp med 6 seire og 2 tap 
 Sverige endte opp med 7 seire og ingen tap

Eksterne lenker
WCF Statistics 

EM i curling
Internasjonale mesterskap i 1982
Sportsarrangementer i Skottland
Fife
1982 i Skottland
Internasjonale mesterskap i Storbritannia
Curling i 1982
Curling i Storbritannia
Kadett

Kadett kommer av det franske cadet (hunkjønn cadette) som betegner den nest eldste. Ordet har flere betydninger.

 I militære kretser er kadett en betegnelse på en offisersaspirant ved en krigsskole.

 Innenfor sjøfart er kadett betegnelsen på personer som er i den siste del av opplæringen for å bli offiserer på bro eller i maskin.
 Opel Kadett var også betegnelse på en populær bilmodell.  
 I seilsport finner en Kadett-klasse.  
 I enkelte sjakkturneringer finnes kadettklasser. Kadettklassen har spillere fra 14 til 16 år. 
 Kadettpartiet, et tidligere russisk politisk parti

Referanser
Norsk Artistforbunds Ærespris

Norsk Artistforbunds Ærespris er en årlig pris som deles ut av Norsk Artistforbund. 

Den ble første gang utgitt i 2002. Prisen tildeles norske artister innen pop/rock som har utmerket seg som utøver, komponist og/eller tekstforfatter. 

I statuttene står det: «prisen skal gis til en person eller gruppe som har gjort en betydelig innsats for å fremme norsk sang og musikk innen de genrene Norsk Artistforbund representerer – pop/rock/beslektet.»

Prisvinnere utpekes av en jury som består av styret for Norsk Artistforbund. Prisen er formgitt av kunstneren Camilla Prytz.

Vinnere 
 2002: Nora Brockstedt
 2003: Jahn Teigen
 2004: Åge Aleksandersen 
 2005: Jan Eggum 
 2006: Bjørn Eidsvåg
 2007: Anne Grete Preus
 2008: Henning Kvitnes
 2009: Marit Larsen
 2010: Hellbillies
 2011: Enslaved
 2012: Kaizers Orchestra
 2015: Maria Mena

Referanser

Eksterne lenker
 Norsk Artistforbund

Musikkbegivenheter
Norske musikkpriser
Utmerkelser etablert i 2002
Norsk Artistforbund

Norsk Artistforum er et forum for norske musikere. Det ble stiftet i 2000.

Forumet er et ideelt forum, som er åpent for både norske utøvere og låtskrivere, og har til hensikt å fremme medlemmenes interesser overfor myndighetene og andre parter.

Det utgir også den årlige prisen Norsk Artistforbunds Ærespris.

Eksterne lenker 

 

Norsk musikk
Norske kunstnerorganisasjoner
Etableringer i 2000
David Crosby

David Van Cortland Crosby (født 14. august 1941 i Los Angeles, California, USA) er en amerikansk sanger, gitarist og komponist.

Crosby satset tidlig på et liv som musiker. I 1964 dannet han The Byrds. Han var gitarist i bandet frem til 1967 da han sluttet etter å ikke ha fått gjennom en av sine idéer. Han var til stor del ansvarlig for den mer psykedeliske musikken The Byrds begynte å spille etter sin folk-rock-periode.

I 1968 begynte Crosby å spille sammen med Stephen Stills fra det splittede Buffalo Springfield. Sammen med Graham Nash fra The Hollies dannet de folk-rock-gruppen Crosby, Stills & Nash, som var aktiv i perioden 1969–1971. Senere har de vært gjenforent noen ganger.

Han har senere spilt inn flere soloalbum, noen av dem med medlemmer av tidligere Crosby, Stills & Nash.

«David Crosby er en av mine soleklare favorittartister», uttalte Knut Schreiner fra Turboneger i 2006.

Crosby er medlem av Rock and Roll Hall of Fame både med The Byrds og Crosby, Stills & Nash. I 1991 ble han tildelt MusiCares Person of the Year, som første mottaker av denne prisen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Gitarister fra USA
Sangere fra USA
The Byrds
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Personer fra USA av walisisk opphav
Gjesteskuespillere i Simpsons
MusiCares Person of the Year
Personer fra Los Angeles
Elastisitetsmodul

Elastisitetsmodulen er i et materiale forholdet mellom fasthet og forlengelse. Denne er beskrivende for et materiales motstandsevne mot elastisk deformasjon. Jo høyere E-modulen er desto stivere er materialet.

Elastisk deformasjon forutsetter at et materiale også går tilbake til sin opprinnelige form når en belastning fjernes. Dette i motsetning til plastisk deformasjon hvor materialet ikke går tilbake til sin opprinnelige form.

Målemetoder 
Den mest presise måten å måle E på er å måle hastigheten av lyd gjennom materialet, siden hastigheten 
av lydbølgene, vl, avhenger av E-modulen og materialets tetthet, ρ (rho):

 vl =(E/ρ)1/2 

En annen metode er å måle materialets egenfrekvens (resonans) gjennom å måle svingningene av en tynn stav av ønsket materiale, opphengt i begge ender, med en tung masse, M, påført på midten, slik at stavens egen masse kan neglisjeres.
Når stavens diameter er d, lengden er l og f er svingningssykluser per sekund (Hertz) vil

 E= 16π*M*l3*f2/3d4

Det er også mulig å utsette masseblokken for en kjent kraft og deretter måle tøyningen, men dette er ofte vanskelig
da E-modulen ofte er stor i forhold til forlengelsen som oppstår, og den vil dermed være vanskelig å måle 
visuelt. Det er også andre effekter, som kryp/siging og defleksjon, som kan påvirke tøyningen og gjøre måling av E-modul vanskelig. 
Innenfor bergmekanikk er imidlertid denne måten å beregne E-modul vanlig.

I en slik enaksiell kompresjonstest beregnes elastisitetsmodulen fra følgende ligning:

Bakgrunn 
Det er to punkter som i størst grad påvirker E-modulen.

Atomenes pakkestruktur
Interatomære bånd
Primære bånd
Sekundære bånd

Omtrentlige verdier for noen faste stoffer

Kilder
 

Materialegenskaper
Glenn Frey

Glenn Frey (født 6. november 1948 i Detroit i Michigan, død 18. januar 2016 i New York City) var en amerikansk sanger, gitarist og skuespiller. Han var et av originalmedlemmene i rockegruppen Eagles og skrev og sang selv flere av deres hiter, som for eksempel «Take It Easy» og «Lyin' Eyes».

Etter Eagles hadde Frey blant annet suksess med låter som "The Heat Is On" (fra filmen Beverly Hills Cop), «You Belong to the City» (fra TV-serien Miami Vice), «Smuggler's Blues» og «True Love». 

Freys låt «Part of Me, Part of You» kan høres på rulleteksten til filmen Thelma & Louise 1991. Han skrev mange låter sammen med Jack Tempchin.

Diskografi 
 1982 - No Fun Aloud 
 1984 - The Allnighter
 1988 - Soul Searchin'
 1992 - Strange Weather
 1992 - Live
 1995 - Solo Collection (samlealbum 1982 – 1995)

Filmografi 
 Miami Vice (TV-serie, sesong 1, episode 15, 1985)
 Let's Get Harry (1986)
 Wiseguy (TV-serie) (1987)
 South of Sunset (TV-serie) (1993) 
 Jerry Maguire (1996)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Gitarister fra USA
Sangere fra USA
Skuespillere fra USA
Personer fra Detroit
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Freddy Fender

Freddy Fender (født Baldemar Huerta 4. juni 1937 i San Benito i Texas i USA, død 14. oktober 2006) var en amerikansk countryartist.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Countrymusikere fra USA
Personer fra USA av meksikansk opphav
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Cameron County i Texas
Tex-mex
Brad Delson

Bradford Philip Delson (født 1. desember 1977 i Agoura Hills, California, USA) er gitarist i Linkin Park. Han kalles «Big Bad Brad» og bruker derfor signaturen BBB.

Bakgrunn 
Brad Delson gikk på Agoura High School der han møtte Mike Shinoda og Mark Wakefield. Shinoda, Wakefield og Delson ville senere starte et band som het Super Xero. Wakefield hadde alltid ønsket å danne et berømt band og fikk Shinoda og Delson til å bli med. De begynte å spille sammen på Cobalt Cafe, en liten café i byen der de pleide å spille sammen med Hoobastank. Men bandet varte ikke lenge, og etter hvert sluttet Delson i bandet for å studere jus.

Før Delson sluttet, spilte han inn et album med dem, Xero, som ikke fikk mye oppmerksomhet.

Mens Delson studerte i California møtte han produsenten Jeff Blue som ville hjelpe bandet med å få kontrakt. Da Delson fikk høre at Wakefield hadde sluttet i bandet, var Jeff Blue behjelpelig med å finne en ny vokalist, Chester Bennington. Bandet skiftet navn til Hybrid Theory og lagde EP-en Hybrid Theory. Den skapte tilstrekkelig oppmerksomhet til at de fikk platekontrakt med Warner Bros Records.

Privatliv 
Delson giftet seg med Elisa Delson i 2003. Elisa Delson skriver manuskriptet til serien Everwood.

Veldedighet 
Brad Delson har gitt penger til Little Kids Rock, som er en organisasjon som gir instrumenter til små barn for at de skal kunne begynne å spille i tidligere alder.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Delson, Brad
Medlemmer av Linkin Park
Personer fra Agoura Hills
Verdiområde

Verdiområdet eller kodomenet til en funksjon f er en mengde som inneholder alle verdier funksjonen kan gi. For eksempel vil funksjonen  alltid gi et reelt tall dersom x er et reelt tall, og man sier derfor at f har de reelle tallene både som definisjonsmengde og verdiområde. Verdiområde skiller seg fra verdimengde, som er begrenset til kun de verdiene funksjonen faktisk kan avbildes til.

Eksterne lenker

Funksjoner
Mengdelære
Promiskuitet

Promiskuitet (fra fransk språk, av latin promiscuus , «blandet», «uten orden») vil si fullstendig seksuell løssluppenhet, det at man ikke følger noen normer for hvem man skal ha sex med. De fleste samfunn, nåværende og historiske, har bestemte regler for ekteskap og samliv; promiskuitet er derfor ikke ansett å være normal samlivsform i disse samfunnene.

På 1800-tallet mente noen forskere at promiskuitet var den opprinnelige samlivsformen mellom menn og kvinner. Denne antagelsen støttet seg til en forestilling om at enkelte «primitive folk» fremdeles levde i promiskuitet.

Se også
 Paringssystem

Seksualitet
Niingsvatnet

Niingsvatnet (nordsamisk: Meahccejávri) er en innsjø i Evenes kommune i Nordland og Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark. Vatnet er magasin for Niingen kraftverk. Vannstanden reguleres mellom 510 og 494 moh og vatnet har et magasinvolum på .

Referanser 

Innsjøer i Tjeldsund
Innsjøer i Evenes
Reservoarer i Troms og Finnmark
Reservoarer i Nordland
Saltvatnet

Saltvatnet (nordsamisk: Sáltejávri) er en innsjø øst i Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark. Vannet har tilsig via Tømmerelva fra Skoddebergvatnet i sør. Vannet er demmet opp ved utløpet til Hellerelva i nord, og tjener som magasin for Helleren kraftverk.

Referanser

Eksterne lenker 
 NVE dybdekart 1995

Innsjøer i Tjeldsund
Reservoarer i Troms og Finnmark
Svartevatnet (Tromsø)

Svartevatnet (nordsamisk: Ruollajávri) er en innsjø i nedbørfeltet til Nordkjoselva på Ringvassøya i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Det er hovedmagasin for Skarsfjord kraftverk. Ved en demning over utløpet blir vannføringen ledet over til Krokvatnet, og derfra videre til kraftverket. Vannstanden reguleres mellom 156,17 og 144 meter over havet, noe som gir et magasinvolum på 28 mill. m³.

Svartevatnet har en god bestand av fisk, spesielt ørret, og er kjent som et godt fiskevatn.

Referanser 

Innsjøer i Tromsø
Reservoarer i Troms og Finnmark
Folurdvatn

Folurdvatn (også skrevet Folurdvatnet) er en innsjø i Tokke kommune i Telemark. Den ligger øverst i Arendalsvassdraget og er regulert som magasin for kraftverkene videre nedover vassdraget. Innsjøen har utløp mot øst til Borsæ gjennom Uråi.

Referanser 

Innsjøer i Tokke
Reservoarer i Vestfold og Telemark
Arendalsvassdraget
Transponerende instrument

Et transponerende instrument er et musikkinstrument som ikke noteres som det klinger. Hvis f.eks en som spiller på en trompet som er stemt i B leser en C på notene sine, vil tonen han eller hun spiller være en B, og man må således transponere trompetstemmen opp en stor sekund når man skal skrive den på noter. Noen instrumenter behandles både som transponerende og som ikke-transponerende instrumenter. Dette gjelder bl.a tuba, trombone og eufonium, som gjerne behandles som transponerende i brassband og ikke-transponerende ellers. En vanlig tenortrombone som er stemt i B har grunntone B(store B), men noteres den transponert i G-nøkkel vil den tonen noteres som c1, en none over klingende tone. Mange blåseinstrumenter er stemt i Ess eller B, og behandles som transponerende instrumenter. Men det finnes også såkalte oktavtransponerende instrumenter. Dette er instrumenter som er stemt i C, men som noteres en oktav over eller under sitt egentlige leie. Eksempler på dette er kontrafagott og kontrabass, som noteres en oktav opp, og sopranblokkfløyte, som noteres en oktav ned.

Musikkinstrumenter
Musikknotasjon