alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
El 18

El 18 er et elektrisk lokomotiv som brukes av Vy, Go-Ahead Norge og SJ Norge for å trekke persontog på de elektrifiserte strekningene. Lokomotivet går på Bergensbanen, Dovrebanen og Sørlandsbanen i regiontog og nattog, i tillegg til togene på Flåmsbana. Det har også vært brukt på Østfoldbanen. Lokomotivtypen er multippelkjørbare med inntil tre lokomotiver, og de har asynkronmotorer og utstyr for tilbakemating av bremseeffekt til kontaktledningen. El 18 tilhører Lok 2000-familien, og lignende lok brukes bl.a. ved de sveitsiske forbundsbaner.

De 22 El 18-lokomotivene ble bygget av ADtranz, og de første ble satt i tjeneste i 1996. Lokomotivene er nummerert 18.2241 til 18.2262, hvor lokomotiv nummer 2254 har fått navnet «Trondheim».

Per 2017 benyttes El 18 på følgende strekninger:
 Oslo–Bergen (Bergensbanen), med vogner type 5, type 7 og WLAB-2 (sovevogn)
 Oslo–Trondheim (Dovrebanen), med vogner type 5 og WLAB-2
 Oslo–Kristiansand–Stavanger (Sørlandsbanen), med vogner type 5 og WLAB-2
 Myrdal–Flåm (Flåmsbana), med vogner type 3

Noen lok har også i perioder vært utleid til selskaper som driver godstrafikk.

Fordeling pr. 1.1.2022 er som følger:

Vy Tog, Bergensbanen: 2241, 2242, 2247, 2248, 2254-2256, 2262

Vy-Gruppen, Flåmsbana: 2249-2253

GoAhead Nordic, Sørlandsbanen: 2258-2260

SJ Norge, Dovrebanen: 2243-2246, 2261

Utrangert og opphogd: 2257

Eksterne lenker 
 
 El 18 – NJK Materielldatabasen
 El 18 – Jernbane.net

18
Lokomotivtyper hos Vy
Norske tog
Studentradioen i Vestfold

Studentradioen i Vestfold ble satt i gang høsten 2005 og var studentene i Vestfolds andre forsøk på studentradio,.

Den består i første omgang av ansvarlige redaktører Monica Emilie Aas og Charlotte Haugan.

Studentradioen sender inntil videre på nettet til Radio Vestfold, og dermed kun på internett da Radio Vestfold ikke har egen frekvens, men låner av Horten Nærradio fram til 18.00, og etter dette over Internett.

Eksterne lenker
 Tønsbergs Blad → Radio Vestfold
 Studentsamfunnet i Vestfold

Norske nærradiostasjoner
Norske studentradioer
Kultur i Vestfold og Telemark
Etableringer i 2005
Nepals kommunistiske parti (maoistisk)

Nepals Forente Kommunistiske Parti (maoistisk senter), (nepali: नेपाल कम्युनिष्ट पार्टी (माओवादी केन्द्र), nepāl kamyuniṣṭ pārṭī (māobādī kēndra), forkortelse: NKP(MS), offisielt engelsk navn: Communist Party of Nepal (Maoist Centre)), Nepals Forente Kommunistiske Parti (maoistisk senter) ofte kalt bare Maobadi, the maoists, maoistene), grunnlagt i 1994, er et kommunistparti i Nepal. NKP(Maobadi) leda trolig det største bondeopprøret i verden på første del av 2000-tallet.

I juni 2012 brøt en større gruppe ut av partiet og dannet et nytt parti som har tatt tilbake navnet partiet hadde før 2009, nemlig Nepals Kommunistiske Parti (maoistene).

Historie

Se også 
NKP (Maobadi) – forhistorie
NKP (Maobadi) – historie
NKP (Maobadi) – masseorganisasjoner
Prachanda
Baburam Bhattarai
Mohan Pokharel Vaidya
Nepals geografi
Nepal
Gyanendra av Nepal
Sjupartialliansen for demokrati i Nepal
Nepals Kongressparti
Samyukta Janamorcha Nepal
Jana Andolan 1990
Jana Andolan 2006

Kilder 

 Martin Hoftun, William Raeper & John Whelpton, People, Politics & Ideology, Democracy and Social Change in Nepal, Kathmandu; Mandala Book Point 1999

 Deepak Thapa, ed., Understanding the Maoist Movement of Nepal, Kathmandu; Martin Chautari, 2003

 Arjun Kraki & David Seddon, The People's War in Nepal, Left Perspectives, Delhi; Adroit Publishers 2003

 Michael Hutt, ed., Himalayan 'people's war': Nepal's Maoist rebellion, London: C. Hurst, 2004

Deepak Thapa with Bandita Sijapati, A Kingdom under siege, Nepals Maoist Insurgency 1996 to 2004, The Printhouse, Kathmandu/Zed books, London & New York, uptated edition September 2004

 Maj Gen (Retd) Ashok Mehta, The Royal Nepal Army: Meeting the Maoist Challenge, New Delhi: ORF-Rupa & Co, 2005

 Li Onesto, Dispatches from the People’s War in Nepal, Pluto Press, 2005

 Baburam Bhattarai, Monarchy Vs. Democracy: The Epic Fight in Nepal, Samkaleen Teesari Duniya, New Delhi, 2005

 Manjushree Thapa, Forget Kathmandu: An Elegy for Democracy, Penguin India, Delhi, 2005

 John Whelpton, A history of Nepal, Cambridge University Press, 2005

 Johan Petter Andresen og Arnljot Ask: Nepal i dag – folkekrig for demokrati og jordreform. Arbeidernes Kommunistparti, Oslo 2006

(Boka er ikke i vanlig salg, men kan bestilles fra www.akp.no . Forfatteren var i Nepal i november 2005 som gjest hos NKP(m).)

Maoisme
Nepala Kamyunishta Parti (Maobadi)
Nepala Kamyunishta Parti (Maobadi)
Westerschelde

Westerschelde er en fjord i elven Scheldes utløp i den nederlandske provinsen Zeeland. I motsetning til Oosterschelde,  Grevelingen og Haringvliet er denne fjorden ikke stengt av en av demningene i Deltaprosjektet (ned. Deltawerken), da den er viktig for skipstransport til og fra Antwerpen i Belgia. Hadde Westerschelde blitt stengt, ville Antwerpens havn mistet tilgangen til Nordsjøen. De nederlandske myndighetene løste dette problemet ved å gjøre dikene høyere og dessuten forsterke dem.

Denne fjorden er relativt ung, i middelalderen var den ikke stort mer enn en vik som i historiske kilder kalles Sincfal. Scheldes opprinnelige løp og delta var dagens Oosterschelde. Lengre øst, der Hontenisse ligger nå, hadde i middelalderen en elv kalt Honte sitt løp gjennom et myrområde. Honte hadde sitt utløp lenger øst, i Schelde. Takket være flere springfloer som inntraff tidlig i det 12. århundre – eller kanskje så tidlig som i det 9. århundre – ble Schelde og Honte forbundet med hverandre, slik ble fjorden Westerschelde skapt. I århundrene som fulgte ble fjorden stadig bredere og også en kilde til flere oversvømmelser.

Fordi fjorden ikke er avstengt fra Nordsjøen, påvirkes den av tidevannet. Dessverre er Schelde meget forurenset, noe som blir tydelig når man ser mangelen på liv i store deler av den. Takket være kloakkrenseanlegg minskes tilførselen av nytt biologisk materiale, noe som gir bunnslammet mulighet til å oksidere. Dette vil i tidens løp føre til at Schelde og dermed også Westerschelde blir renere.

Westerschelde er en hindring både for skipsfart og transport mellom Zeeuws-Vlaanderen og resten av Zeeland. Problemet for veitransport ble i 2003 løst ved hjelp av Westerscheldetunnelen, Nederlands lengste veitunnel. For skipsfarten er den en hindring på grunn av at dens løp ikke er rett, tidevannets bevegelser og sandbanker som flyttes av tidevannet. Skip har gått og går regelmessig på grunn her. I 1995 ble en avtale med hensyn til fjerning av gamle skipsvrak underskrevet av regjeringene i Flandern og Nederland. I løpet av 2003 skal 38 vrak ha blitt fjernet fra skipsrennen til Antwerpen. Det største vraket ble fjernet i juni 2003, den 131 meter lange Alan A. Dale.

Ferge
Fergen mellom Vlissingen og Breskens, brukes ikke til å frakte biler etter at tunnelen åpnet. Den er nå passasjerferge, drevet av BBA Fast Ferries Zeeland, (del av Connex). I begynnelsen med de opprinnelige fergene, fra 2. mai 2004 ble to små, katamaranlignende skip satt i trafikk. Disse heter «Prins Willem Alexander» og «Prinses Maxima» og ble bygget av verftet Royal Schelde Group i Vlissingen.

Se også
 Westerscheldetunnelen

Zeeland
Elver i Nederland
Havnebyer i Nederland
Havnebyer ved Nordsjøen
Oosterschelde

Oosterschelde er en fjord i elven Scheldes delta i den nederlandske provinsen Zeeland. Den ligger mellom øyene Schouwen-Duiveland, Tholen, Sint-Philipsland, Noord-Beveland og Zuid-Beveland. Etter at Oosterscheldekering ble bygget i 1986 er det mulig å skille Oosterschelde fra Nordsjøen. To veiforbindelser mellom Schouwen-Duiveland og Noord-Beveland krysser fjorden, den ene via Oosterscheldekering i vest, den andre over Zeelandbroen på østsiden av fjorden.
Oosterscheldes form, lengde og dybde var lenge variabel. I tiden rundt Romerriket lå munningen av elven Schelde her. Frem til middelalderen var den en forholdsvis liten sideelv, men i tidens løp økte den i omfang. Stykke for stykke har beboerne i Zeeland (ned. zeeuwen) tatt landet tilbake, ved å anlegge diker slik at grunne "innsjøer" ble til (ned. inpoldering), og ved hjelp av vindmøller ble vannet pumpet ut. Dermed ble forbindelsen med Schelde begrenset til en smal kanal, Kreekrak, som forsandet og ble for grunn for båter. I 1903 ble forbindelsen brutt da et dike for jernbanen ble lagt her, slik at øyen Zuid-Beveland ble knyttet til det Noord-Brabantske fastlandet.
Frem til 5. november 1530, da det som kalles onde lørdag eller Sint-Felixvloed (oversvømmelse) inntraff, hadde  Oosterschelde sitt løp fra østenden av Westerschelde og nordover. Vestenfor Bergen op Zoom dreide den mot vest og fulgte nordkanten av det som i dag er kjent som Verdronken Land van Reimerswaal (Reimerswaals oversvømte land) før den endte i et delta.

Oosterscheldekering
Oosterscheldekering befinner seg mellom Schouwen-Duiveland og Noord-Beveland. Dette er den største av 13 demninger og barrierer i Deltaprosjektet (ned.: Deltawerken) som ble bygget for å beskytte en stor del av Nederland mot oversvømmelser.

Oosterschelde nasjonalpark
8. mai 2002 ble Oosterschelde en av Nederlands nasjonalparker. Oosterscheldes undervannsfauna er meget variert, for mange dyr og fisker er det et viktig sted for gyting osv. På sandbunnen og ved den tettbevokste, stenlagte delen av dikene lever mange ulike sorter.  Dette har gjort Oosterschelde til et sted som trekker dykkere fra hele Europa. 

Zeeland
Elver i Nederland
Strukturledighet

Strukturarbeidsledighet defineres som en lang periode hvor antall arbeidssøkere er høyere enn antall ledige arbeidsplasser i en eller flere bransjer.

Forskjellige typer

Yrkesmessig og geografisk strukturledighet
Når vi snakker om slik ledighet, mener vi at den er en konsekvens av sammensetningen/oppbygningen i næringslivet. Ofte er det misforhold mellom kvalifikasjon og krav som er årsaken til ledigheten (les:strukturledigheten).
Det at næringslivet består av flere mindre arbeidsmarkeder; er det én ledig arbeidsplass på et sykehus, og det var bare én arbeidssøker, er det snakk om strukturledighet om denne ene arbeidssøkeren var utdannet mekaniker, og ikke lege. 
Ved at bedriften tar i bruk mer avansert, databasert teknologi er det mange utdanninger som kommer til kort, dette har ført større misforhold mellom ønskede kvalifikasjoner og utdanning blant arbeidstakerne.
Det finnes flere offisielle og uoffisielle kursordninger i databruk for å prøve minke dette problemet. (les:dataførerkortet)
Når vi finner en lege bosatt et annet sted enn hvor han behøves kaller vi det også strukturledighet.
Vi skiller mellom yrkesmessig strukturledighet og geografisk strukturledighet.

Fusjoner, svikt i naturressursene, rasjonalisering er andre grunner til strukturledighet.

Fusjoner
Arbeidsplasser kan bli overflødige fordi den fusjonerte bedriften kan fungere like optimalt med færre arbeidstakere.

Rasjonalisering
Ved at bedriften tar i bruk mer effektiv teknologi kan flere arbeidsplasser bli overflødige. Et eksempel er overgangen til nettbank. Datarevolusjonen er noe som har ført til at mange forskjellige arbeidsplasser faller bort.

Svikt i naturressurser
Om det ikke var olje igjen på norsk sokkel, ville flere yrkesgrupper miste jobbene sine. Det samme gjelder om fisken forsvinner.

Arbeidsledighet som er en konsekvens av  svingninger i etterspørsel og økonomi går under det vi kaller for konjunkturarbeidsledighet

Sysselsetting
Jønsberg videregående skole

Jønsberg videregående skole ligger i Romedal i Stange kommune på østsida av Mjøsa i Innlandet. Skolen tilbyr fagutdanning i naturbruk og studiekompetanse. Den gir mulighet til fordypning i jordbruk, husdyrbruk, skogbruk, økologisk jordbruk, friluftsliv, hest, sports og familiedyr, matematikk, kjemi og biologi. Skolen ble opprettet som landbruksskole 1847, og byttet navn fra Jønsberg landbruksskole til Jønsberg videregående skole i 2008.

Historie 
Ved resolusjon av 26. februar 1847 ble gården Jønsberg solgt til Hedemarkens amt for 24 000 riksdaler for å brukes som landbruksskole. Skolens første bestyrer var Fabian Gustaf Norström fra Södermanland i Sverige. Den var en av den tids mest ansette landbruksskoler, men ble nedlagt 1870. Allerede året etter ble en ny skole opprettet, og den er fremdeles i virksomhet. 1895 ble skolen utvidet, idet man bygget ny skolebygning og bestyrerbolig, samt stabbur, meieri og bryggerhusbygning.

Den kjente ugrasbekjemperen Emil Korsmo (1864–1953) gikk her 1885-87.

Eksterne lenker 
 
 Jønsberg landbruksskole

Videregående skoler i Innlandet
Skoler i Stange
Bygninger tegnet av Herman Backer
Lydbok

En lydbok er en innlesning av et litterært verk. I Norge skilles det i dag mellom lydbøker distribuert av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek (NLB), og kommersielle lydbøker utgitt av lydbokforlag for distribusjon til allmennmarkedet.

De første innleste bøkene i Norge ble laget så tidlig som i 1955, da Norges Blindeforbund begynte sine innlesninger til bruk på båndspillere med åpne spolebånd. Disse utgivelsene ble kalt Lydbiblioteket, som var begrenset til utlån til blinde og svaksynte som kunne dokumentere sitt lese-handicap.

Etter hvert som kassettene gjorde sitt inntog, ble innlesningene i Lydbiblioteket fra 1972 av utgitt som kassetter. Staten overtok ansvaret og eiendomsretten til Lydbiblioteket i 1989, og tjenesten skiftet navn til Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, NLB. 

NLBs fremstilling av lydbøker er hjemlet i en unntaksparagraf i åndsverklovens §17.

NLB har i det siste gått over til å distribuere lydbøker som DAISY-plater til engangsbruk. Print-on-demand-fremtilling av digitale lydbøker har revolusjonert logistikken i NLBs utlånsvirksomhet. 

Organisasjonen KABB – Kristent Arbeid Blant Blinde og svaksynte utgir og distribuerer lydbøker på samme måte som NLB. KABB har drevet lydbibliotek siden 1978.

For allmennheten
Den første norske produsenten av lydbøker for allmennheten var Lydbokforlaget, i 1987. De første lydbøkene på CD kom helt på begynnelsen av 1990-tallet. Fra 2007 utgis lydbøker også som mp3-filer, enten for direkte nedlastning fra forlaget eller nettbokhandel, eller for kjøp med hele boka på ei plate. Lydbokforlaget utviklet samtidig Digibok-formatet, som er en kombinert lydbok og avspillingsenhet. Mens engelske lydbøker ofte utgis i forkortede utgaver, utgis norske lydbøker som regel uforkortet.

De tre største lydbokforlagene i Norge er:

 Lydbokforlaget, eies av Aschehoug og Gyldendal
 Aller forlag, tidligere Fono forlag
 Cappelen Damm

Referanser

Eksterne lenker
 lydbokforlaget.no Lydbokforlaget
 storytel.com Storytel - Storytel (tidligere Ordflyt) lydboktjeneste 
 fabel.no Fabel lydboktjeneste 
 ebok.no/lydboker
 Lydbok; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

Litteratur
Hovinsholm

Hovinsholm er en storgård på Helgøya i Ringsaker.

Hovinsholm het i gammel tid Hofvin, tempelenga, sammensatt av hof og vin. Tillegget holm har navnet fått på 1600-tallet, da gården ble bebodd av adelsfolk. Det var på den tiden mote å endre herregårdenes navn, slik at de fikk større likhet med de danske herregårdenes navn (Sammenlign Ellingård i Onsøy, Fossesholm på Eiker, Holmegård ved Mandal og Lundegård i Vanse). I de fleste tilfeller slo ikke disse forbedringene av navnene gjennom; navnet Hovinsholm hører til unntagelsene.

Syd for gården  ligger Hovinsholmen. Hovinsholmformasjonen er det moderne navnet på det som før var kjent som Hovinsholmskifer..

Referanser

Eksterne lenker
 
 Hovinsholm på Lokalhistoriewiki.

Kulturminner i Ringsaker
Gårder i Ringsaker
Fredete byggverk i Innlandet
Hīnayāna

Hīnayāna (sanskrit og pāli; devanāgarī: हीनयान​; tibetansk: ཐེག་པ་དམན་པ, theg pa dman pa; mongolsk: baga holgon, kinesisk: 小乘 xiǎoshèng; japansk: しょうじょう shōjō; vietnamesisk: tiểu thừa) er et begrep som ble konstruert av tilhengere av den buddhistiske retningen mahāyāna («den store vogn») i det første århundre e.Kr. Hīnayāna betyr ordrett «den mindreverdige vognen» og ble brukt som et skjellsord om buddhistiske retninger som stod utenfor mahāyāna.

Ordet hīna betyr «mindreverdig» både på sanskrit og pāli. Da dette ble oversatt til kinesisk og tibetansk, ble imidlertid ordet hīna gjengitt som «liten» (tibetansk: ཐེག་པ་, theg pa; kinesisk: 小, xiǎo). De endret semantikken fra «liten kvalitet» til «liten mengde». Og kinesiske og tibetanske buddhister skapte på denne måten et nytt ord som ikke eksisterte på sanskrit eller pāli, nemlig «den lille vogn». Og slik oppstod det en misforståelse i tibetansk og østasiatisk buddhisme, så vel som blant vestlige orientalister. Misforståelsen gikk ut på at «hīnayāna» var en fellesbetegnelse på alle de tidlige buddhistiske skolene som gikk forut for mahāyāna, deriblant theravāda.

De tidlige buddhistiske skolene omfattet imidlertid 18–20 forskjellige skoler, og mer spesifikt var den såkalte «hīnayāna» etter alt å dømme vaibhāṣika, en skole innenfor retningen sarvāstivāda. Det som er sikkert er at det ikke var theravāda. Skolen sthaviravāda og dens etterfølgere theravāda, var for lengst utdødd på det indiske subkontinent da striden mellom mahāyāna og vaibhāṣika raste.

Det har vært mye strid omkring begrepet hīnayāna. World Fellowship of Buddhists erklærte i 1950 at benevnelsen hīnayāna ikke skal brukes om noen buddhistiske retninger som eksisterer i dag, herunder theravāda. Retningen theravāda oppfatter benevnelsen som nedsettende, og bruker den aldri om seg selv. Siden starten på 1980-tallet har enkelte forskere brukt begrepet nikāyabuddhisme som erstatning for navnet hīnayāna.

I dag brukes hinayana-begrepet av mahayana-buddhister for å betegne studier på lavere grad.

Referanser

Eksterne lenker 
 «Theravada – Mahayana Buddhism» Dr. W. Rahulas artikkel (engelsk)
 «The myth of Hinayana» diskuterer opprinnelsen til begrepet Hinayana og hvorfor det bør unngås (engelsk)

Vaibhāṣika
Begreper i buddhismen
Laken (Belgia)

Laken (nederlandsk, uttales «la’køn») eller Laeken (fransk, uttales «lakeen») er en bydel nordøst i Brussel i Belgia. 

I Laken ligger blant annet et nyklassisistisk slott oppført 1782–1784. Slottet er offisiell bolig for den belgiske kongefamilien og omgitt av en stor park. Bydelen har også en kirke i nygotisk stil med krypt for kongefamilien. Kirkegården bak har tradisjonelt vært for de rike og berømte, og her finnes også den originale statuen av Auguste Rodins berømte «Tenkeren» fra 1927.

Brussel
Kollegier ved University of Oxford

University of Oxford består av 39 kollegier  (colleges) og 6 religiøst grunnlagte permanente privathaller (permanent private halls, PPH's). Disse er autonome enheter innenfor universitetet. Alle akademikere og studenter som arbeider eller studerer til en grad ved universitetet må være knyttet til et av kollegene eller en privathall. De fungerer ikke bare som bosted for studenter og stab, men har en betydelig plass i utdanningsprosessen. Læring i mindre grupper, som er viktigste metode ved Oxford, blir besørget av kollegiene, mens forelesninger, eksamener, laboratorier og det sentrale biblioteket blir drevet av universitetets sentraladministrasjon. 

Det typiske kollegiet består av en storsal til måltidene, kapell, bibliotek, bar, fellesrom for seniorstudenter, mellomnivåstudenter og juniorstudenter, hybelrom for 200-400 studenter og leiligheter for ledelsen. Bygningene varierer fra middelalderbyggverk til helt moderne strukturer, men de fleste har beholdt den gamle planen med sammenhengende bygninger liggende rundt en sentral, kvadratisk gårdsplass med en eller flere treporter ut mot omverdenen.

Liste over kollegier
Grunnleggelsesår i parentes.

 All Souls College (1438) Hjemmeside
 Balliol College (1263) Hjemmeside
 Brasenose College (1509) Hjemmeside
 Christ Church (1546) Hjemmeside
 Corpus Christi College (1517) Hjemmeside
 Exeter College (1314) Hjemmeside
 Green Templeton College (2008) Hjemmeside
 Green College (1979) 
 Templeton College (1995)
 Harris Manchester College (1889) Hjemmeside
 Hertford College (1282) Hjemmeside
 Jesus College (1571) Hjemmeside
 Keble College (1870) Hjemmeside
 Kellogg College (1990) Hjemmeside
 Lady Margaret Hall (1878) Hjemmeside
 Linacre College (1962) Hjemmeside
 Lincoln College (1427) Hjemmeside
 Magdalen College (1458) Hjemmeside
 Mansfield College (1886) Hjemmeside
 Merton College (1264) Hjemmeside
 New College (1379) Hjemmeside
 Nuffield College (1937) Hjemmeside
 Oriel College (1326) Hjemmeside
 Pembroke College (1624) Hjemmeside
 The Queen's College (1341) Hjemmeside
 Reuben College (2019) Hjemmeside
 St Anne's College (1878) Hjemmeside
 St Antony's College (1953) Hjemmeside
 St Catherine's College (1963) Hjemmeside
 St Cross College (1965) Hjemmeside
 St Edmund Hall (1957) Hjemmeside
 St Hilda's College (1893) Hjemmeside
 St Hugh's College (1886) Hjemmeside
 St John's College (1555) Hjemmeside
 St Peter's College (1929) Hjemmeside
 Somerville College (1879) Hjemmeside
 Trinity College (1554) Hjemmeside
 University College (1249) Hjemmeside
 Wadham College (1610) Hjemmeside
 Wolfson College (1966) Hjemmeside
 Worcester College (1714) Hjemmeside

University of Oxford
De fortapte

De fortapte (orig.: The Lost Boys) er en amerikansk skrekkfilm fra 1987 som handler om ungdommer fra California som må slåss mot en gjeng tenåringsvampyrer. Filmens engelske originaltittel er hentet fra Peter Pan av J.M. Barrie.

Handling

En skilt mor og hennes to tenåringssønner «Michael» og «Sam» flytter til en liten by i California for å bo sammen med morens far. Byen de flytter til, Santa Carla, er plaget av problemer med en motorsykkelgjeng og uforklarlige forsvinninger.

Den eldste sønnen, «Michael», blir etterhvert dratt inn i motorsykkelgjengen på grunn av at han blir tiltrukket av piken i gjengen, «Star» (Jami Gertz), og på grunn av at han ikke vil være dårligere enn gjengens karismatiske leder, «David» (Kiefer Sutherland). Etter en slags innvielsesseremoni med gjengen som involverer farlige aktiviteter som å kjøre motorsykkel gjennom tåken mot et stup, og å henge etter hendene fra under en jernbanebro, begynner «Michael» å være sammen med dem. Etter hvert blir han lurt til å drikke blod som gjengen overbeviser ham om at bare er vin. Han sover hele dagene, og er sammen med gjengen hele natten, noe som varer helt til de tar ham med seg til en ekte jakt og viser ham at han må drepe for å overleve.

Dette får «Michael» til å reagere, og med hjelp fra «Star», «Laddie» (et vampyrbarn) og sin bror «Sam», som i mellomtiden har slått seg sammen med to uskikkede vampyrjegere («Edgar og Alan Frogg»), går han i gang med å riste av seg forbannelsen ved å finne og ta livet av ledervampyren. Dette viser seg å være vanskeligere enn først antatt, spesielt på grunn av at det ikke er innlysende hvem som er lederen.

Rolleliste

Lydspor
Lydsporet inneholder flere bemerkelsesverdige sanger, inkludert «Good Times», en duett mellom INXS og tidligere vokalist i Cold Chisel, Jimmy Barnes. Sangen gikk til topps på den australske topplisten tidlig i 1987. 

Lydsporet inneholder også en coverversjon av The Doors' sang «People are Strange» innspilt av Echo & the Bunnymen. Tittelsporet, «Cry Little Sister», ble originalt innspilt av Gerard McMann.

Sporliste
 «Good Times» – INXS og Jimmy Barnes
 «Lost in the Shadows (the Lost Boys)» – Lou Gramm
 «Don't Let the Sun Go Down on Me» – Roger Daltrey
 «Laying Down the Law» – INXS og Jimmy Barnes
 «People are Strange» – Echo & The Bunnymen
 «Cry Little Sister (tema fra The Lost Boys)» – Gerard McMann
 «Power Play» – Eddie & the Tide
 «I Still Believe» – Tim Capello
 «Beauty Has Her Way» – Mummy Calls
 «To the Shock of Miss Louise» – Thomas Newman

Eksterne lenker 
 

Skrekkfilmkomedier
Filmkomedier fra USA
Filmer fra 1987
Filmmusikk
Engelskspråklige filmer