alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Erik Guay

Erik Guay (født 5. august 1981 i Québec by) i provinsen Québec i Canada er en canadisk tidligere alpinist.

Karriere 

Under VM 2003 i St. Moritz overrasket han ved å bli nummer seks både i utfor og super-G. Han oppnådde sin første pallplassering i verdenscupplassering da han ble nummer to i utforrennet i Lake Louise (i provinsen Alberta i Canada) tidlig i sesongen 2003/04 (slått av Michael Walchhofer). Like etterpå pådro han seg en stygg kneskade i utforrennet i Vail (i delstaten Colorado i De forente stater), og måtte stå over resten av sesongen.

Han gjorde comeback i sesongen 2004/05 med flere topp 10-plasseringer i verdenscupen. Under VM 2007 overrasket han i super-G-rennet med å bli nummer 6.

I 2006 skadet han seg to uker før OL og måtte stå over utfor, men deltok i super-G, der han fikk fjerdeplass.

24. februar 2007 vant han sin første verdenscupseier da han vant Kandahar-rennet i utfor i Tyskland.

I  OL 2010 fikk han femteplass i både utfor og super-G, og 16.-plass i storslalåm.

Guay vant sin andre verdenscupseier og sin første seier i super-G i Kvitfjell Alpinanlegg 7. mars 2010. Bare noen dager senere vant han i tillegg Super-G-rennet under verdenscupavslutningen i Garmisch-Partenkirchen 11. mars 2010. Dette sikret ham seieren i super-G-cupen for 2010-sesongen.

12. februar 2011 kronet han karrieren ved å bli verdensmester i utfor i Garmisch-Partenkirchen. I OL 2014 ble han nummer ti i utfor.

Under VM 2017 i St. Moritz tok han gull i super-G og sølv i utfor.

Guay sto over vinter-OL 2018 grunnet ryggproblemer. Han ble tatt ut til det canadiske landslaget i 2018/19-sesongen, men la opp før det første verdenscupstevnet.

Resultater i verdenscupen i alpint

Enkeltseire

Sammenlagtplasseringer

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Canadiske alpinister
Verdensmestere i alpint
Deltakere for Canada under Vinter-OL 2006
Alpinister under Vinter-OL 2006
Deltakere for Canada under Vinter-OL 2010
Alpinister under Vinter-OL 2010
Deltakere for Canada under Vinter-OL 2014
Alpinister under Vinter-OL 2014
Personer fra Québec by
Fødsler i 1981
Deltakere under VM i alpint 2011
Ghanariket

Ghanariket (ca. 500 e.Kr. til ca. 1000 e.Kr.) er et sentralt kongedømme som lå i området rundt dagens Mali. Ghanariket (eller Wagadou, som det ble kalt av innbyggerne, Soninkefolket) begynte å ta form allerede på 300-tallet og hadde sin storhetstid mellom 700 og 1000 e. Kr. Ved hjelp av godt utviklet krigsteknologi og bra organisasjon la Ghana småkongedømmer under seg. Ghanariket lå strategisk plassert på grensen mellom ørkenen og Sahel, som tillot styresmaktene å fungere som mellommenn for den transsahariske handelen med gull, elfenben, kobber, salt og slaver (salt var sannsynligvis verdens viktigste handelsvare før oppdagelsen av olje og gass). Kontroll av salthandel og saltutvinning ville derfor gi store inntekter. Ghana økte sin makt ved  hjelp av effektiv toll- og skattlegging av handel og handelsruter. Dette sørget i tillegg for å regulere markedet slik at det ikke ble overproduksjon av varer. Dermed ble inflasjon forebygget. Samtidig var området velegnet for hester og kameler, noe som gjorde at de ghanesiske kongene kunne stable store hærer på beina, som kunne holde lov og orden i landet. Ghanariket kollapset rundt midten av 1000-tallet og hovedstaden, Kumbi Saleh, ble tatt av Sosoene. Siden ble Ghanariket erobret og inkorporert i Maliriket.

Tidligere land i Afrika
Malis historie
Roland Collombin

Roland Collombin (født 17. februar 1951) er en tidligere sveitsisk alpinist, som i begynnelsen av 1970-årene tilhørte verdenseliten i utfor.

Collombins største meritt er sølvmedaljen fra utforrennet i OL 1972 i Sapporo (etter Bernhard Russi), samt seieren i utfordelen av verdenscupen i 1973 og 1974. I 1973 endte han også på tredjeplass i totalsammendraget. Totalt vant han åtte verdenscuprenn (se tabell under).

8. desember 1974 falt han stygt i sesongens første utforrenn i Val-d’Isère, og måtte holde seg borte fra sporten i et år. 7. desember 1975 falt han under trening på nøyaktig samme sted. Han skadet seg så stygt at måtte legge opp som idrettsutøver.

Verdenscupseire

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sveitsiske alpinister
Olympiske sølvmedaljevinnere for Sveits
Medaljevinnere under Vinter-OL 1972
Deltakere for Sveits under Vinter-OL 1972
Alpinister under Vinter-OL 1972
Personer fra kanton Wallis
Fødsler i 1951
Olympiske sølvmedaljevinnere i alpint
Lindsey Vonn

Lindsey Vonn (tidligere Kildow; født 18. oktober 1984 i Saint Paul i Minnesota) er en amerikansk tidligere alpinist. Hun har vunnet verdenscupen sammenlagt fire ganger, har ett OL-gull og to VM-gull. Hun deltok i verdenscupen i alpint fra 2000 til 2019 og er med 82 seire den kvinnelige alpinisten som har flest verdenscupseire. Hun har norsk opphav.

Karriere 
Under oppveksten var Picabo Street hennes forbilde. Vonn har deltatt i fire olympiske leker, de første i 2002 i Salt Lake City. Under trening foran utforrennet i OL 2006 i Torino kjørte hun ut og ble fraktet til sykehus med helikopter. Til tross for en skadet hofte stilte hun i rennet og endte på en åttendeplass. I VM 2007 i Åre kom hun på andreplass i både super-G og utfor, bak Anja Pärson. I VM 2009 i Val-d’Isère tok hun gull både i utfor og super-G.

Under Vinter-OL 2010 tok hun gull i utfor, og bronse i super-G. Under VM i Garmisch-Partenkirchen i 2011 tok hun sølv i utfor.

I VM 2013 i Schladming falt hun stygt i super-G-rennet og fikk et beinbrudd og en kneskade som spolerte resten av sesongen. Hun vant likevel utforcupen sammenlagt denne sesongen. 19. januar 2015 slo hun Annemarie Moser-Prölls 34 år gamle rekord på 62 verdenscupseire som mestvinnende kvinnelige alpinist når det gjelder antall verdenscupseire.

Hun ble skilt fra den tidligere alpinisten Thomas Vonn 9. januar 2013. Fra 2013 til 2015 var hun i et forhold med golfspilleren Tiger Woods.

Hun avsluttet alpinkarrieren i sesongen 2018/19 med bronsemedalje i utfor under VM i alpint 2019 i Åre. Hun vant til sammen 82 verdenscuprenn, fire færre enn Ingemar Stenmark som er mestvinnende med 86.

Vonn ble i 2019 tildelt Fyrstinnen av Asturias' pris for sport.

OL-resultater

VM-medaljer

Resultater i verdenscupen i alpint

Enkeltseire 

Totalthar Vonn vunnet 82 renn i verdenscupen (43 i utfor, 28 i super-G, fem i kombinasjonen, fire i storslalåm og to i slalåm)

Sammenlagtplasseringer

Se også 
 Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport
 Liste over verdenscupvinnere i alpint for kvinner

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Alpinister fra USA
Olympiske mestere for USA
Olympiske bronsemedaljevinnere for USA
Verdensmestere i alpint
Deltakere for USA under Vinter-OL 2002
Alpinister under Vinter-OL 2002
Deltakere for USA under Vinter-OL 2006
Alpinister under Vinter-OL 2006
Medaljevinnere under Vinter-OL 2010
Deltakere for USA under Vinter-OL 2010
Alpinister under Vinter-OL 2010
Medaljevinnere under Vinter-OL 2018
Deltakere for USA under Vinter-OL 2018
Alpinister under Vinter-OL 2018
Personer fra Saint Paul
Personer fra Dakota County i Minnesota
Personer fra USA av norsk opphav
Olympiske medaljevinnere i alpint
Deltakere under VM i alpint 2005
Deltakere under VM i alpint 2007
Deltakere under VM i alpint 2009
Deltakere under VM i alpint 2011
Deltakere under VM i alpint 2015
Deltakere under VM i alpint 2017
Deltakere under VM i alpint 2019
Dordtsche Kil

Dordtsche Kil (eller Dordtse Kil) er en tidevannselv i den nederlandske provinsen Zuid-Holland som forbinder elven Oude Maas med Hollandsch Diep og skiller Hoeksche Waard fra øyen Dordrecht. Elven var opprinnelig en tidevannsbekk som ble fordypet i det 19. århundre. I den ligger også kommunegrensen mellom Dordrecht og 's-Gravendeel.

Under elven ligger to tunneler, Kiltunnelen (bompengefinansiert) for veitrafikk og noen få kilometer lengre sør jernbanetunnelen for høyhastighetslinjen fra Amsterdam til Brussel i Belgia. 

På elven er det mye skipstrafikk, den er en del av forbindelsen mellom Rhinen og Schelde. Den benyttes også av havgående skip som skal til og fra Moerdijk via Oude Maas, de kommer inn i og forlater Nederland via havnen i Rotterdam.

Langs Dordtsche Kil befinner tre industriområder seg, disse er kalt Dordtse Kil (eller «de Kil») og inndelt i Kil I, Kil II og Kil III.

Zuid-Holland
Rhindeltaet
Maas' vassdragsområde
Oscars gate (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Oscars gate.

Oscars gate (1-81, 2-92) er en gate i bydel Frogner. Gaten går fra Pilestredet til Frognerveien.

Gaten har navn etter kong Oscar I, konge av Norge og Sverige fra 1844 til 1859. Den ligger bak Slottet, parallelt med Parkveien. 

De fleste byggene ble oppført i perioden fra 1860 til utover til 1890 i henhold til byplanen for Homansbyen. Gaten fremstår som staselig, med store murvillaer og leiegårder med romslige leiligheter.  Det er i dag flere ambassader som har adresse til denne gaten.

Det meste av bebyggelsen i Oscars gate er oppført på Byantikvarens gule liste, enten i kraft av å være vernet etter Plan- og bygningsloven eller kommunalt listeført.

Bygninger i utvalg

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 Om Oscars gate – og Homansbyen (Tysklands ambassade)

Veier i Oslo
Veier i bydel Frogner
Veier i Oslo oppkalt etter menn
Messierkatalogen

Messierkatalogen er et sett på 110 astronomiske stjernetåker og stjernehoper som Charles Messier katalogiserte. Første utgave i 1774 hadde de 45 første objektene, endelig utgave i 1781 hadde hele katalogen. Charles Messier observerte egentlig kometer, men observerte objekter som kunne forveksles med disse. Han ga derfor ut katalogen for å unngå sammenblanding. Mange slike objekter betegnes fremdeles med sine messiernummer (M1-M110), selv om vi nå vet at de omfatter mange forskjellige typer objekter, fra tåker i vår egen galakse til andre galakser.

Fordi Messier levde og virket i Frankrike, er katalogen begrenset til objekter som kan observeres fra Frankrike gjennom året, det vil si til deklinasjon –35°. Alle messierobjekter kan sees med selv små astronomiske teleskoper eller kikkerter under gode forhold.

Se også
 Liste over messierobjekter
 :Kategori:Messierobjekter
 NGC-katalogen

Eksterne lenker
 SEDS Messierkatalog
 CCD bilder av Messierobjekter

Artikler i astronomiprosjektet
Astronomiske kataloger
Anaheim

Anaheim er en by i fylket Orange County i California. Den ligger 45 kilometer sørøst for Los Angeles. Innbyggertallet ble i 2006 estimert til å være 342 410, noe som gjør Anaheim til den tiende største byen i California og den femtisjette største i USA. Anaheim er den nest største byen i fylket målt i innbyggertall (etter Santa Ana), og den største i målt i areal. Anaheim er mest kjent for sine fornøyelsesparker og profesjonelle idrettslag.

Historie 

Anaheim ble grunnlagt i 1857 av bønder og vinmakere fra Franken i Bayern. Det nye tettstedet fikk navnet Annaheim, der «Anna» refererte til Santa Ana-elven og «heim» til «hjem». Navnet ble senere noe endret til den nåværende formen.

Den 10. februar 1870 fikk Anaheim bystatus.

Vinrankene i området ble ødelagt av en insektspest på 1880-tallet. Bøndene gikk da over til å dyrke valnøtter, appelsiner og sitroner.

På 1920-tallet fikk Ku Klux Klan det for seg at byen skulle gjøres til modellby. De fikk inn fire medlemmer i det fem mann store bystyret, i tillegg til at ni av ti medlemmer i byens politistyrke var klansmenn. De fire klansmedlemmene i bystyret satt i nesten ett år, før de ble avslørt. Dette førte til et nyvalg, der de mistet plassene sine. hele 95 % av byens innbyggere deltok i dette valget.

Disneyland ble åpnet den 17. juli 1955, og har siden være Anaheims største turistattraksjon. Den 8. februar 2001 åpnet Disneys California Adventure Park, den største utvidelsen i Disneylands historie.

Historisk sett var Anaheim en rik forstad til Los Angeles, med blant annet det eksklusive strøket Anaheim Hills. På slutten av 1900-tallet vokste innbyggertallet i Anaheim kraftig, nå har Anahiem en mer blandet sosioøkonomisk og etnisk sammensetning.

Politikk 

Anaheim ledes av et fem mann sterkt byråd, som velges direkte av velgerne. Disse utpeker så en City Manager, som leder den daglige driften av byen. Siden 2002 har David M. Morgan hatt stillingen som City Manager. Borgermesteren, siden 2002 Curt Pringle, har stort sett seremonielle oppgaver.

Byen er delt mellom tre distrikter til Representantenes hus. Pr. 2007 er de tre kongressrepresentantene fra byen er Ed Royce (R), Gary Miller (R) og Loretta Sanchez (D). Disse har sittet siden henholdsvis 1993, 1999 og 1997.

Næringsliv 

Den viktigste næringsveien i Anaheim er turisme. Anaheim Convention Center huser en mengde konferanser, i tillegg til den verdensberømte Disneyland. Disneyland er byens største arbeidsgiver.

Idrett 

Anaheim har to lag blant de fire store amerikanske idrettene:

 NHL-laget Anaheim Ducks
 MLB-laget Los Angeles Angels of Anaheim

I tillegg spilte laget NFL-laget Los Angeles Rams i Anaheim fra 1980 til 1994. Laget ble da flyttet til St. Louis og omdøpt til St. Louis Rams.

Los Angeles Angels of Anaheim var frem til januar 2005 kjent som Anaheim Angels. Eierne av laget byttet da navn på laget slik at det skulle få bredere publikumsappell utenfor Anaheim. Dette skapte sterke reaksjoner i byen.

Eksterne lenker 
 
 Anaheim and Orange County – Offisiell turistinformasjon

Byer i Orange County i California
Bosetninger etablert i 1857
1857 i California
Bosetninger etablert i 1876
1876 i California
Byer i California
Pernille Anker

Pernille Anker (1947–1999) var en norsk skuespillerinne, dramatiker og sanger. 

Anker var tilknyttet Scene 7 i perioden 1972–1975. Her startet hun og Turid Balke opp barneteater, før de fortsatte med Filiokus barneteater fra 1975. I 1977–1987 drev hun La Strada Musikkteater, et musikalsk fortellerteater der stykkene tok utgangspunkt i tradisjonsstoff.  

Fra 1987 virket hun som frilans, også med voksenforestillinger som blant annet Stev og Fra mødrenes rike. Hun spilte også mange forestillinger med frie grupper. Hun spilte rollen som urkvinne i Bentein Baardsons oppsetning av Draumkvedet. Hun medvirket også i hørespill og hadde mindre biroller i filmer som Hvem har bestemt? (1978), Det tause flertall (1977) og Lasse & Geir (1976).

I 1991 hun sammen med Anne Mali Sæther tildelt 300 000 kroner i Norsk Kassettavgiftsfonds Scenario-konkurranse for beste enakter, for forestillingen Saft.

I ungdomsårene tok en cand.mag. med fransk, idéhistorie og musikk. Flere år senere begynte å studere teologi og etter å ha tatt mellomfag bosatte hun seg på Hadeland og bygget sitt eget «Ankerhaugen» på Tingelstad. Hun skrev musikalen Gvithuldra i Sølvsberget, som hadde urpremiere i 1998 og senere ble vist årlig. Hun utgav albumene Jordsalme (1985) og Huldra i berget (1990) og har medvirket på Patrick Shaw-Iversens Mountain Tasting (1991) og Hans W. Brimis Hyljarliv (1997) og Springleik og Blåtoner (1982). 

Pernille Anker døde av kreft i 1999, 52 år gammel.

Hun var datter av bibliotekar Øyvind Anker og pianist Eva Høst (1908–1969).

Referanser



Eksterne lenker 
 

Personer fra Oslo
Norske skuespillere
Norske dramatikere
Norske sangere
Coleman Hawkins

Coleman «Hawk» Hawkins (født 21. november 1904 i Saint Joseph i Missouri, død 19. mai 1969 i New York) var en amerikansk jazzmusiker (saksofon), kjent som en av verdens ledende.

Hawkins var oppvokst i Chicago og Topeka, Kansas, og spilte tidlig med Mamie Smiths «Jazz Hounds» (1922–23) og Wilbur Sweatman, før han i New York var i Fletcher Hendersons orkester (1924–34) på Cotton Club, og i perioden 1925-26 utviklet sin avanserte stil inspirert av bandkollega Louis Armstrong.  

Derpå fulgte soloperioden 1934-39 i Europa der han blant annet spilte med Arne Hülphers orkester (Stockholm, 1935), medvirket på innspillinger med Hot Club of France, Django Reinhardt og Stephane Grappelli (1937), samt spilte med gjestende amerikanere som Benny Carter, Joe Coleman og Arthur Briggs.  
(Honeysuckle Rose av Fats Waller, 1934; 207 KB, 12 sekund)

Tilbake i USA spilte han inn sin mest kjente solo på Body and Soul (1939), ble kåret til årets utøver av Down Beat, samt skrev filmmusikk til Stormy Weather (1943).  Samtidig endret han kurs til den nye bebop-stilen, startet egne besetninger (1944) med Thelonious Monk på piano, Miles Davis på trompet og Max Roach på bass. Hawkins ledet den første bebop-innspilling med Dizzy Gillespie og Roach (1943), senere med  J.J. Johnson, og Fats Navarro. Han opptrer alene på utgivelsen Picasso (1948).

På 50-tallet spilte han i Jazz at the Philharmonic, og fulgte det stilmessige kjølvann av Charlie Parker og Lester Young, samt spilte inn med Ben Webster (1957).  Han spilte med Roy Eldridge, Eric Dolphy, John Coltrane, såvel som Duke Ellingtons orkester (1962). Hawkins var igjen, med Oscar Petersons trio, på besøk i Stockholm (1967), og var aktiv inntil sin død (lungebetennelse, 1969), hvorpå hans liv ble biografert av John Chilton i The song of the Hawk (1990).

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 
 redhotjazz.com  har bilder, omtale, lydklipp og verksliste
 pbs.org har omtale og lydklipp

Jazzsaksofonister fra USA
Personer fra Saint Joseph i Missouri
Personer fra Chicago
Personer fra Topeka
Discolomatidae

Aphanocephalinae
 Cephalophaninae
 Discolomatinae
 Notiophyginae
 Pontonatinae

Discolomatidae er en familie av små, tropiske biller som lever på barken av ulike slags trær. Familien har ofte blitt kalt Discolomidae, og omfatter gruppene som av og til har blitt kalt Aphanocephalidae og Notiophygidae.

Utseende 
Små (1,2 – 2 mm), kort ovale til nesten sirkelrunde, flate biller. De er blanke, glatte, tett punkterte og brunlige til svarte på farge. Hodet er temmelig lite, på sidene vanligvis dekket av brystskjoldets framskutte framhjørner. Antennene er nokså korte, 9- eller 10-leddete, med en en-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er mye bredere enn langt, mer eller mindre halvsirkelformet sett ovenfra, jevnt og ganske tett punktert, uten påfallende groper eller knøler. Dekkvingene er brede, ovale, ganske tett punkterte, men uten punktrekker. Noen arter mangler flygevinger. Beina er ganske korte, lårene er tykke, hoftene (coxae) er uvanlig små og delvis innesluttet i groper på undersiden. Føttene er tre-leddet.

Levevis 
Billene blir ofte funnet på barken av ulike slags tropiske trær, og er blant annet blitt samlet inn ved trekrone-gassing (canopy fogging).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
 Familien Discolomatidae Hoern, 1878
 Underfamilien Aphanocephalinae Grouvelle, 1912
 Slekten Aphanocephalus Wollaston, 1873  – tropisk Asia og Amerika
 Underfamilien Cephalophaninae John, 1954
 Slekten Cephalophanus
 Underfamilien Discolomatinae Horn, 1878, blant andre:
 Slekten Discoloma
 Underfamilien Notiophyginae Jacobson, 1915
 Slekten Notiophygus
 Underfamilien Pontonatinae John, 1954
 Slekten Katoporus
 Slekten Pontonatus

Eksterne lenker 
 
Ubestemt Discolomatidae fra Indonesia: 

Biller
TV 2 Gruppen

TV 2 Gruppen AS er Norges femte største mediekonsern. TV 2 Gruppen driver en rekke TV-kanaler i tillegg til strømmetjenester. Konsernet har siden 9. januar 2012 vært heleid av Egmont.

Konsernet omfatter TV-kanalene TV 2 Direkte, TV 2 Zebra, TV 2 Livsstil, TV 2 Nyheter, TV 2 Sport og TV 2 Sport Premium, C More, strømmetjenesten TV 2 Play, TV-distributøren RiksTV og nettstedet TV2.no.

Konsernet hadde i 2019 inntekter på 5 milliarder kroner, og et driftsresultat på 330 millioner kroner.

Konsernet har 913 ansatte (pr. 13. januar 2017). Hovedkontoret ligger i Bergen.

Historie

Eierskap 
TV 2 Gruppen ble etablert 13. november 1991 som følge av den vellykkede søknaden om konsesjon til å bli den eneste kommersielle allmennkringkasteren i Norge. Schibsted og Egmont var de to største aksjonærene ved oppstarten av selskapet.

I 1995 kjøpte A-pressen 24,51 prosent av aksjene i selskapet, og de tre mediekonsernene kontrollerte dermed 87,2 prosent av TV 2 Gruppen.

I 1997 solgte Norsk Aller, Tinius Nagell-Erichsen og Bergens Tidende seg ut av selskapet og de tre hovedaksjonærene kontrollerte 99,65 prosent av selskapet.

I mai 1997 kjøpte TV 2 Gruppen 49,33 prosent av aksjene i TVNorge. Oppkjøpet førte til en samarbeidsavtale på tvers av de to selskapene. Avtalen innebar at TV 2 skulle kjøpe inn programmer og styre sendeskjemaet til TVNorge. Samarbeidet opphørte i desember 1999, og TV 2 Gruppen solgte seg ut av TVNorge i 2004.

Konsernsjefer og sjefredaktører 
 1991–1993: Bjørn Atle Holter-Hovind
 1993–1999: Arne A. Jensen
 1999–2007: Kåre Valebrokk
 2007–2015: Alf Hildrum
 2015–: Olav Terjeson Sandnes

Virksomheter

Fjernsyn 
Fjernsyn har vært den største delen av TV 2 Gruppen sin virksomhet siden oppstarten i 1991.

Fjernsynsdelen av TV 2 Gruppen består av de følgende kanalene:
 TV 2 Direkte (1992–)
 TV 2 Zebra (2004–)
 TV 2 Nyheter (2007–)
 TV 2 Sport 1 og 2 (2007–)
 TV 2 Sport Premium (2010–)
 TV 2 Livsstil (2015–)

Strømming 
Siden 2005 har strømming vært en del av TV 2 Gruppen sin virksomhet. Tjenesten TV 2 Play tilbyr abonnenter programmer og sport som har blitt sendt på TV 2 sine fjernsynskanaler, direktesending fra en av kanalene, filmleie og Sumo eksklusivt. I 2020 passerte tjenesten  betalende abonnenter.

Tjenesten fikk ny drakt og navn før sommeren 2021. Navnet ble endret fra TV 2 Sumo til TV 2 Play samtidig som siden fikk ny logo.
 TV 2 Play (2005–)

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Norske medieselskaper
Selskaper etablert i 1991
Zermatt

Zermatt (wallisertysk Zermat, fransk Praborgne, avledet av latin Pratobornum) er en kommune i distriktet Visp i den sveitsiske kantonen Wallis. Den ligger ved enden av Matterdalen i en høyde av 1610 moh., og er kjent for sin beliggenhet nedenfor fjellet Matterhorn. Zermatt er et kjent vintersportssted, og er også et populært feriested om sommeren.

Eksterne lenker 
 
 Zermatt kommune

Kommuner i Sveits
Wallis
Vintersportssteder i Sveits
Kulebiller

Sphaerosoma

Kulebiller (Alexiidae) er en liten familie av små, runde biller. Én art, Sphaerosoma pilosum, er ganske vanlig i Norge. Familien har ofte vært kalt Sphaerosomatidae, eller blitt regnet som en undergruppe av soppmarihøner (Endomychidae).

Utseende 
Små (mindre enn 2 mm), ovale til nesten kulerunde, sterkt hvelvede, blanke, men hårete biller. Hodet er kort og bredt med små fasettøyne. Antennene er middels lange, 10-leddete, de to innerste leddene er store og omtrent pæreformede, de tre ytterste danner en kølle. Brystskjoldet er mye bredere enn langt, sterkt rundet tilsmalnet framover. Dekkvingene er ovale, uten tydelige punktstriper. Både brystskjold og dekkvinger er dekket av punktgroper som varierer fra svake og spredte til ganske dype og tette, og av fine, oppstående hår. Hos noen arter kan disse være lange og stå ganske tett. Beina er korte, særlig de fire-leddete føttene.

Levevis 
Den norske arten, Sphaerosoma pilosum, er vanlig mellom løvstrø i skog, selv om man sjelden legger merke til den fordi den er så liten. Den lever sannsynligvis av sopp.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
 Familien kulebiller, Alexiidae Imhoff, 1856
 Slekten Sphaerosoma Stephens, 1832
 Sphaerosoma pilosum (Panzer, 1793)

Referanser

Eksterne lenker 
 
Sphaerosoma sp., trolig pilosum. Fra Atlas of the family Alexiidae of Russia, foto av. K.V. Makarov: 

Biller
Å kaste sten i glasshus

Å kaste sten i glasshus er et ordtak som benyttes for å beskrive at man ikke skal kritisere andre for ting man gjør selv.

Ordtaket har ifølge The Urban Dictionary opprinnelse fra et tyggegummiomslag. George Herbert skrev imidlertid i sitt verk Outlandish Proverbs fra 1640, lenge før det sto ordtak på tyggegummiomslagene, «Whose house is of glasse, must not throw stones at another».

Det er mange bibelsitater som ligger tett opp til dette ordtaket. For eksempel fra Johannes 8.7: «Men da de fortsatte å spørre, rettet han seg opp og sa: ‘Den av dere som er uten synd, kan kaste den første steinen på henne.’»

Referanser

Ordspråk