alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Inki Steen

Ingeborg Louise Steen, kjent som Inki Steen og tildels som Inki Steen Krogvig, (født 23. mars 1919 i Christiania, død 3. april 1986 i Oslo) var en norsk psykolog, organisasjonsleder og folkeopplyser. Hun var leder i Norsk Psykologforening 1957–1958 og hadde verv i en rekke andre organisasjoner. Hun var også kjent som en aktiv formidler av barnepsykologisk kunnskap gjennom NRK og andre massemedier i 1950- og 1960-årene.

Karriere
Hun ble mag.art. i psykologi ved Universitetet i Oslo i 1947 og spesialist i klinisk psykologi i 1960. I 1947 ble hun ansatt i den nyopprettede stillingen som psykolog ved Gaustad sykehus, der hun samarbeidet nært med Nic Waal som da arbeidet som psykiater ved sykehuset, blant annet om behandlingsopplegg for psykosebehandling. Steen ble dermed den første psykologen som arbeidet i norsk psykiatri. Hun ble etterfulgt i stillingen av Ragnar A. Christensen i 1949.

Hun arbeidet siden som skolepsykolog, forskningsstipendiat med et forskningsprosjekt om kjønnsidentifisering og kjønnsroller, ​universitetslektor i psykologi ved Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo fra 1960 og endelig som sjefpsykolog ved helsetjenesten på Blindern. Hun var også bestyrer ved Norsk Psykoanalytisk Institutt fra 1969. Hun var også Filmkontrollens barnepsykologisk sakkyndige og var medlem av flere andre statlige råd. I 1950 var hun medlem av en komité sammen med Thorbjørn Egner som gav råd om utformingen av billedbøker for barn under skolealderen.

Hun hadde også verv i flere psykologorganisasjoner. Hun var leder i Norsk Psykologforening 1957–1958 og leder i Statsansatte psykologers ervervsgruppe fra 1959, og var sekretær i Nordiske Psykologers Samarbeidskomité. Hun var også aktiv i Norsk Kvinnesaksforening og bidragsyter til tidsskriftet Kvinnen og Tiden. Hun var nestleder i Norske Kvinnelige Akademikeres Landsforbund (1956–1959), den norske seksjonen i International Federation of University Women som ble grunnlagt av Kristine Bonnevie og Ellen Gleditsch.

Hun var gift i første ekteskap med psykiateren Bård Brekke. Som gift fortsatte hun å bruke sitt opprinnelige navn Steen, men ses noen ganger omtalt med navnet Brekke og siden med navnet Krogvig som hun fikk i sitt andre ekteskap.

Bibliografi (utvalg)
Steen, Inki (1951): «Klinisk barnepsykologi i Norge». Nordisk Psykologi, 3(4):132–135
Steen, Inki (1960): «Femininitet: Psykoanalytiske og sosialpsykologiske synspunkter». Nordisk Psykologi, 12(5):335–343

Referanser

Norske psykologer
Personer tilknyttet Oslo universitetssykehus
Vitenskapelig ansatte ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening
Paul Lonyangata

Paul Lonyangata (født 12. desember 1992) er en kenyansk langdistanseløper som har spesialisert seg på gateløp.

I 2019 representerte han Kenya på maraton under VM i friidrett 2019 i Doha, Qatar, men fullførte ikke.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kenyanske langdistanseløpere
Kenyanske maratonløpere
Deltakere for Kenya under VM i friidrett 2019
Reetta Hurske

Reetta Hurske (født 15. mai 1995) er en finsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Ikalis
Finske hekkeløpere
Deltakere for Finland under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Finland under VM i friidrett 2019
Deltakere for Finland under VM i friidrett 2022
Deltakere for Finland under EM i friidrett 2022
Sarah Lavin

Sarah Lavin (født 28. mai 1994) er en irsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Irske hekkeløpere
Deltakere for Irland under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Irland under VM i friidrett 2022
Deltakere for Irland under EM i friidrett 2022
Abemus

Abemus er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende  
Nokså store og kraftige, halvmatte, mørke kortvinger, gjerne med litt bronseaktig glans, særlig på dekkvingene. Oversiden er fint hårete. Hodet er stort og kantete.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Europa og Sør-Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
 Stammen Staphylinini Latreille, 1802
 Gruppen Staphylinina Latreille, 1802
 Slekten Abemus Mulsant & Rey, 1876
 Abemus africanus 
 Abemus chloropterus  - usikkert om hvilket av de to like navnene som er gyldig
 Abemus chloropterus 
 Abemus hebraeus 
 Abemus hemichrysis 
 Abemus hottentottus 
 Abemus olivaceus 
 Abemus vethi

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 – utbredelsesdatabase over europeiske dyr

Eksterne lenker 
 Bilde av Abemus chloropterus (Panzer)
 

Storkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1876
Habrolinus

Habrolinus er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende  
Små til middelsstore, smale, blanke, rødbrunlige kortvinger. Hodet er ovalt med små fasettøyne. Det er markert, avsatt "hals", pronotum er avrundet firkantet, nokså smalt, lengre enn bredt. Dekkvingene er forholdsvis korte, bakkroppen lang og sylindrisk. Beina er korte og kraftige.

Levevis 
Artene er nattaktive rovdyr.

Utbredelse 
Slekten er kjent fra det vestlige Nord-Amerika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
 Stammen Xantholinini
 Slekten Habrolinus Casey, 1906
 Habrolinus abdominalis Smetana, 1988
 Habrolinus andrewsi Smetana, 1988
 Habrolinus brevicornis (Smetana, 1982)
 Habrolinus californicus Smetana, 1988
 Habrolinus dentifer Smetana, 1982
 Habrolinus hardyi Smetana, 1988
 Habrolinus longipes (Smetana, 1982)
 Habrolinus tahoensis Casey, 1906

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 

Storkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1906
USAs insekter
Euthiopsis

Euthiopsis er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.

Utseende 
Små (1-1,2 millimeter), rødlige, blanke, fint hårete biller. Antennene er litt over halve kroppslengden, de blir gradvis tykkere mot spissen, men har ingen markert kølle. Hodet er forholdsvis bredt med nokså små fasettøyne. Pronotum er omtrent så langt som bredt, klokkeformet sett ovenfra, med markerte, rettvinklede bakhjørner og to par groper ved bakkanten. Dekkvingene er ovale, som vanlig hos denne familien. Det bakerste bakkroppsleddet stikker vanligvis ut bak dekkvingene.

Levevis 
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Sør-Europa (Italia).

Systematisk inndeling 
Arten blir noen ganger plassert i sleketn Eutheia.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
 Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
 Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
 Stammen Eutheiini Casey, 1897
 Slekten Euthiopsis Müller, 1925
 Euthiopsis ventricosa Müller, 1925

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. (1992) Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea Web Service version 2.4 (2011. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

Eksterne lenker 
 

Perlebiller
Biller formelt beskrevet i 1925
Italias insekter
Leptochromus

Leptochromus er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.

Utseende 
Ganske små (2-3 millimeter), slanke, gulrøde perlebiller. Oversiden er fint kledt med oppstående hår. Gruppen kjennes særlig på at antennene og palpene er ganske lange - antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen, det innerste leddet er forlenget, betydelig lengre enn det korte og brede hodet. Pronotum er hvelvet og rundet, dekkvingene rundede, beina nokså lange med klubbeformede lår.

Levevis 
Artene lever på skogbunnen i tropisk skog.

Utbredelse  
De nålevende artene lever i den neotropiske økosonen, fra Mexico i nord til Brasil i sør, men gruppen kjennes også fra fossiler fra eocen-tiden fra Europa.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
 Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
 Gruppe Mastigitae Fleming, 1821
 Stammen Leptochromini  Jałoszyński & Brunke, 2018 
 Slekten Leptochromus Motschulsky, 1855  - fem nålevende, og én fossil art, Mellom-Amerika.
 Leptochromus agilis (Sharp, 1887)
 Leptochromus bicolor O'Keefe, 2002
 Leptochromus fulvescens Motschulsky, 185
 Leptochromus laselva Lord, Carlton & Leschen, 2014
 Leptochromus mexicanus (Sharp, 1887)
 †Leptochromus palaeomexicanus O'Keefe, 2002

Referanser

Eksterne lenker 
 

Perlebiller
Kortvinger
Biller formelt beskrevet i 1855
Ablepton

Ablepton er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.

Utseende 
Små (gjerne ca. 2 millimeter), slanke, rødlige perlebiller. Hodet er ganske lite og rundet.

Levevis 
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer. Denne gruppen har et underjordisk levesett, men lite er kjent om dem.

Utbredelse 
Slekten er kjent fra Romania og Serbia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
 Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
 Gruppe Mastigitae Fleming, 1821
 Stammen Leptomastacini Casey, 1897
 Slekten Ablepton Frivaldszky, 1877
 Ablepton jugatus Nonveiller & Pavićević, 1999
 Ablepton treforti J.Frivaldszky, 1877
 Ablepton tumanense Nonveiller & Pavićević, 1990

Referanser

Eksterne lenker 
 

Perlebiller
Biller formelt beskrevet i 1877
Romanias insekter
Serbias insekter
Stenomastigus

Stenomastigus er en slekt av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.

Utseende 
Små til middelsstore (5-7 millimeter), slanke, brunlige til svarte biller, som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Disse artene er litt større enn mange andre perlebiller. Hodet er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd, det innerste leddet lengre og tykkere enn de andre. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. Dekkvingene dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. Beina er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete.

Levevis 
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.

Utbredelse 
Slekten forekommer i det sørlige Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
 Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
 Gruppe Mastigitae Fleming, 1821
 Stammen Mastigini Fleming, 1821
 Slekten Stenomastigus Leleup, 1968 
 Stenomastigus allaeri Leleup, 1968
 Stenomastigus basilewskyi Leleup, 1968
 Stenomastigus berlinafricanus Jałoszyński, 2012 
 Stenomastigus dendrophilus Leleup, 1968
 Stenomastigus franzi Leleup, 1968
 Stenomastigus holmi Franz, 1984
 Stenomastigus inopinatus Leleup, 1968
 Stenomastigus jeanneli Leleup, 1968
 Stenomastigus joannae Leleup, 1968
 Stenomastigus kochi Leleup, 1968
 Stenomastigus kosianus Jałoszyński, 2012
 Stenomastigus longicornis (Boheman, 1851)
 Stenomastigus moori Leleup, 1968
 Stenomastigus pilicornis (Boheman, 1851)
 Stenomastigus pseudofranzi Jałoszyński, 2012
 Stenomastigus varii Leleup, 1968
 Stenomastigus vulgaris (Lhoste, 1937)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Perlebiller
Biller formelt beskrevet i 1968
Oddmund Husum

Oddmund Husum (født 27. april 1919 i Folldal, død 28. juli 1998 i Oslo) var en norsk gruvearbeider og næringslivsleder. Han var direktør for Folldal Gruver fra 1972 til 1985.

Liv og virke 
Husum begynte som gruvearbeider i 1937, 17 år gammel. Han gikk på Storsteigen landbruksskole skoleåret 1938/1939.

Han var områdesjef i Milorg under andre verdenskrig; på det tidspunktet var han funksjonær ved Folldal Verk. Etter krigen tok han ingeniørutdannelse ved Stockholms tekniska institut. Han var byggeleder i gjenoppbygginga av Bodø på slutten av 1940-tallet.

I 1958 var han og daværende ordfører Birger Aspaas initiativtakere til å få bevilget midler fra Statens ungdoms- og idrettskontor til bygging av et nytt samfunnshus i Folldal.

Husum tok videreutdanning ved Norges tekniske høyskole 1961–1962.

Folldal verk A/S overtok kobberverket i Repparfjord i Kvalsund i Finnmark. I 1970 ble Husum ansatt som prosjektleder i Repparfjord. 

I 1972 ble han ansatt som direktør for Folldal Gruver. Sammen med Palmer i Orkla og Qvale i ES-konsernet tok han initiativ til opprettelsen av det såkalte Kobberfondet i 1977. Dette var et statlig inntektsregulerende fond som sikret at kobberprodusentene fikk utbetalt tilskudd fra fondet når kobberprisen lå mer enn 10 % under det som ble vurdert å være «normalpris». Husum engasjerte seg også i metall- og valutahandel. 

Etter at han ble pensjonist i 1985 ble han direktør for AS Sydvaranger i Kirkenes; denne stillingen hadde han frem til 1989. I Kirkenes var han en av grunnleggerne av skipsverftet Kimek, der han også var administrerende direktør.

Oddmund Husum var og leder og ansvarlig for planlegging og administrerte utbyggingen sammen med Leiv Løvold av anortosittbruddet Hellvik Mineralbrudd ved  Egersund som Folldal verk drev fra 1964 til 1984.

Husum er gravlagt ved Folldal kirke.

Utmerkelser 
Han ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1989.

Referanser

Litteratur 

Norske gruvearbeidere
Norske ingeniører
Norske direktører
Norske motstandsfolk under andre verdenskrig
Personer fra Folldal kommune
Lone naturreservat

Lone naturreservat er et stort skogområde mellom Lone og Singusdal i Drangedal kommune. 

Reservatet har særlig verdi da det favner alle vegetasjonssoner fra varmekjær boreonemoral sone til nordboreal sone opp mot fjellet. Området har også vitenskapellig verdi på grunn av et stort mangfold av både karplanter, lav og sopp, herunder mange sjeldne og truede sopparter.

Deler av området ble vernet første gang i 2013. Det ble utvidet i 2017, men enkelte lommer i området er fortsatt unntatt, herunder rundt sørlige del av Vihusvatnet.

Plante- og dyrelivet er vernet mot skade og ødeleggelse. Motorisert ferdsel er forbudt hele året. Videre er sykling og riding forbudt utenom eksisterende veier og stier.

Referanser 

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder opprettet i 2017
Drangedals geografi
Annimari Korte

Annimari Katriina Korte (født 8. april 1988) er en finsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp og er sportsjournalist. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Kyrkslätt
Finske hekkeløpere
Deltakere for Finland under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Finland under VM i friidrett 2019
Masumi Aoki

Masumi Aoki (青木益未, Aoki Masumi, født 16. april 1994) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Okayama
Japanske hekkeløpere
Deltakere for Japan under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Japan under Asiamesterskapet i friidrett 2019
Deltakere for Japan under VM i friidrett 2022
Elisa Di Lazzaro

Elisa Di Lazzaro (født 5. juni 1998) er en italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp og er sportsjournalist. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Trieste
Italienske hekkeløpere
Deltakere for Italia under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Italia under VM i friidrett 2022
Teresa Errandonea

Teresa Errandonea (født 15. november 1994) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske hekkeløpere
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Zoë Sedney

Zoë Sedney (født 15. desember 2001) er en nederlandsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. Hun er søsteren til Naomi Sedney.

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nederlandske hekkeløpere
Deltakere for Nederland under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Nederland under VM i friidrett 2022
Deltakere for Nederland under EM i friidrett 2022
Ditaji Kambundji

Ditaji Kambundji (født 20. mai 2002) er en sveitsisk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sveitsiske hekkeløpere
Deltakere for Sveits under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Sveits under VM i friidrett 2022
Deltakere for Sveits under EM i friidrett 2022
Cyréna Samba-Mayela

Cyréna Samba-Mayela (født 31. oktober 2000) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 skulle hun representere landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ikke startet i førsøksheatet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske hekkeløpere
Verdensmestere i friidrett innendørs for Frankrike
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett innendørs 2022
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett 2022
Deltakere for Frankrike under EM i friidrett 2022
Glaucus atlanticus

Glaucus atlanticus (svensk:  Violsnäcka) har mange navn som inkluderer blue sea dragon, blå engel, blue glaucus, dragon slug, blue dragon, blue sea slug og blue ocean-slug) er en sort små, blå snegler, en type pelagiske nakensnegler i familien Glaucidae.

Disse havsneglene er pelagiske; de flyter opp ned ved å feste seg til sjøvannets overflatespenning for å holde seg oppe på vannflaten, hvor de flyter med vind og havstrømmer. 
Glaucus atlanticus tar føde fra andre pelagiske skapninger, inkludert portugisisk krigsskip og andre giftige kolonimaneter.  Menneskers håndtering av denne sneglen kan få svært smertefulle og potensielt farlige stikk.

Stikk 
Glaucus atlanticus er i stand til å svelge den giftigste kolonimanet for eksempel Portugisiske krigsskip, og lagre dem i ekstremiteter som for eksempel sin finger-lignende cerata. Å plukke opp dyret på stranden kan resultere i en smertefulle stikk, med symptomer som ligner de som er forårsaket av  portugisiske krigsskip. Symptomer som kan forekomme etter at man blir stukket er kvalme og brekninger, smerte og oppkast, samt akutt allergisk kontakteksem, erytem, Papuler, potensielle hudsykdommer og dannelse av post-inflammatorisk hyperpigmentering.

Referanser

Snegler
Klaudia Siciarz

Klaudia Siciarz (født 15. mars 1998) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i semifinalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Polske hekkeløpere
Deltakere for Polen under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Polen under VM i friidrett 2022
Deltakere for Polen under EM i friidrett 2022
Asuka Terada

Asuka Terada (født 14. januar 1990) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i semifinalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Japanske hekkeløpere
Deltakere for Japan under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Luca Kozák

Luca Kozák (født 1. juni 1996) er en ungarsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ikke fullførte i semifinalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ungarske hekkeløpere
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Personer fra Debrecen
Deltakere for Ungarn under EM i friidrett 2022
Laxevaags Værk

Laxevaags Værk var et jernstøperi og høvleri i Laksevåg ved Bergen. Firmaet ble opprettet i 1855 som et interessentskap ledet av Georg C.C.W. Prahl. Firmaet gikk konkurs i 1859, men fortsatte med nye interessenter under samme ledelse. 

Verket ble en stor bedrift som i 1880 og -90-årene produserte store praktovner, rundbrennere og etasjeovner, i nyrennesanse stil og i emalje farge. På begynnelsen av 1900-tallet ble Damsgaards Jernstøberi fusjonert i bedriften. I 1957 ble firmaet nedlagt. 

Etter 1920 produserte firmaet en serie praktovner med "Syndefallet" som motiv. 
Firmaets modeller kan sees bl.a. på museet Gamle Bergen. En rekke kataloger som illustrer produksjonen er bevart.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 Næringsliv i Bergen
 Jernstøperier
 Etableringer i 1855