alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Harerug

Harerug (Bistorta vivipara) er en om lag 15 cm høy flerårig plante i slireknefamilien. Harerug er vanlig i hele Norge. Den vokser langt nord, og høyt til fjells. Den er spiselig.

Beskrivelse 
Den har en mørk knebøyd jordstengel og ugreinet stengel. De nederste bladene er langskaftede og lansettformede. Lenger oppe på stengelen er de smalere og lysere og har kortere bladstilk. Blomsterstanden er et aks der det er hvite eller blekrøde blomster. Frukten er en nøtt. Men siden planten ofte har flest hannblomster blir det lite eller ingen frukt på akset. I stedet har akset ofte mange yngleknopper. De utvikler seg gjerne med grønne blad før de faller av morplanten.

Utbredelse 
Harerug er vanlig i hele Norge, men ikke i lavlandet sør for Oslo. Den vokser mellom vekslende vegetasjon fra havnivå og høyt til fjells. På Galdhøpiggen er den funnet i 2280 meters høyde. Ellers er den vanlig nord til Jan Mayen, Bjørnøya og Svalbard. Utenom Norge har planten sirkumboreal eller sirkumpolar utbredelse. Den er én av få urter som danner ektomykorrhiza med sopp i jorden.

Bruk 
Både jordstengelen, bladene, fruktene og yngleknoppene er spiselige. Det er mest barn som har pleid å spise harerug. De kan ha tatt opp jordstengelen, putta yngleknoppene rett i munnen eller tatt de med inn og spist de sammen med melk. Tidlegere hører vi at planten har vært brukt som tilskudd til kostholdet, helst i dårlige år. Yngleknoppene har da blitt tørket, malt og brukt i brødet. Planten ble omtalt av Jens Holmboe ved synonymet Polygonum Viviparum, og var ifølge ham en av de viktigste kildene til spiselige «røtter» i gammel tid. Flere planter i slireknefamilien inneholder oksalsyre noe som kan utgjøre en helserisiko ved stort inntak, særlig for utsatte grupper.

Galleri

Referanser

Kilder 
 Johannes Lid Norsk og svensk flora Det Norske Samlaget 1974 ISBN 82-521-0297-2
 Ørjan Nilsson: Nordisk Fjellflora. Oslo 1995

Eksterne lenker 
 

 Harerug i Østfold hos Lokalhistoriewiki

Slireknefamilien
Svalbards flora
Jan Mayens flora
Norges flora
Echendu Adiele

Echendu Adiele (født 17. november 1978, død 18. juni 2011) var en nigeriansk profesjonell fotballspiller som spilte som midtstopper. Adiele spilte klubbfotball i Nigeria for klubben Sharks FC, og i Tyskland for klubbene Fortuna Düsseldorf, Borussia Neunkirchen, 1. FC Saarbrücken, SV Darmstadt 98 og SV Waldhof Mannheim.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nigerianske fotballspillere
Fotballspillere for Düsseldorfer TSV Fortuna 1895
Fotballspillere for 1. FC Saarbrücken
Fotballspillere for SV Darmstadt 98
Personer fra Rivers State
Fødsler i 1978
Dødsfall i 2011
Andrey Amador

Andrey Amador Bipkazacova (født 29. august 1986 i San José) er en costaricansk profesjonell landeveissyklist som sykler for WorldTour-laget Team Ineos. Faren hans er halvt spansk, mens moren opprinnelig er russisk. Han ble profesjonell syklist i 2009. Amadors fremste styrke er klatring. I 2011 blei han den første fra Mellom-Amerika til å delta i Tour de France. Han vant 14. etappe i Giro d'Italia 2012.

Meritter 

2007
5. etappe, Tour de Navarre
2008
Prologen, Tour de l'Avenir
Vuelta al Bidasoa
2012
14. etappe, Giro d'Italia
2018
Klasika Primavera

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Costaricanske syklister
Deltakere for Costa Rica under Sommer-OL 2012
Syklister under Sommer-OL 2012
Deltakere for Costa Rica under Sommer-OL 2016
Syklister under Sommer-OL 2016
Deltakere for Costa Rica under Sommer-OL 2020
Syklister under Sommer-OL 2020
Personer fra San José i Costa Rica
Etappevinnere i Giro d'Italia
Harald Tredal

Harald Tredal (født 20. april 1964) er en norsk trommeslager fra Blitz-miljøet på 80- og 90-tallet. Han spilte i Svart Framtid, Stengte dører og Behind Bars.

Han prøvde seg senere som skuespiller og hadde en liten rolle i filmen Schpaaa i 1998.

Eksterne lenker 
 

Norske musikere
Sebastian Virdung

Sebastian Virdung (1465? – 1511) var en tysk sanger, komponist og musikkteoretiker.

Liv 
Virdung var elev av Johannes von Soest, ble immatrikulert i Heidelberg i 1483 og var virksom ved stedets hoffkantori fra 1483 til 1505. I 1489 ble han sogneprest i Lengenfeld ved Velburg. Fra 1500 til 1507 var han kapellan ved Burg Stahleck ved Bacharach. Etter en kort tjenestetid i Württemberg tjente han som altsanger og lærer (praeceptor) ved Katedralen i Konstanz fra 1507 til 1509. Han forlot Konstanz i 1508, og oppholdt seg i Augsburg under Riksdagen i 1510.

Virdungs verk Musica getutscht und außgezogen (1511) med illustrasjoner av musikkinstrumenter, eksempler og forklaring av spillemåter er som kilde til tidens musikkpraksis av stor betydning for musikkhistorikere.

De historiske sporene etter Sebastian Virdung forsvinner etter utgivelsen av Musica getutscht und außgezogen i Basel 1511.

Verk 
Komposisjoner
 4 sanger i Schöffers Liederbuch (1513)
 Altus til Hofhaymers Herzliebstes Bild (Forster 1539)

Skrifter
 Musica getutscht vnd außgezogen durch Sebastian virdung Priesters von Amberg vnd alles gesang auß den noten in die tabulaturen diser benanten dryer Instrumenten der Orgeln: der Lauten: vnd der Flöten transferieren zu lernen kurtzlich gemacht zu eren der hochwirdigen hochgebornen Fürsten vnnd herren: herr wilhalmen Bischoue zü Straßburg seynem gnedigen herren (1511)

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 
 
 The Legacy of Sebastian Virdung  på Boston College University Libraries

Tyske komponister
Renessansekomponister
Tyske musikkteoretikere
Personer fra Amberg
Sundås batteri



Sundås batteri, påbegynt i 1898 og ferdigstillet i 1900, er en befestning som ligger på Sundåsen i tidligere Stokke kommune, nå Sandefjord kommune, på vestsiden av Tønsbergfjorden i Vestfold. Batteriet ble  opprinnelig oppført for, sammen med Håøya fort, å beskytte innseilingen inn Vestfjorden for å hindre en angripende flåte å ta seg inn til Marinens opplagshavn i Melsomvik og videre inn til Tønsberg. Området bærer preg av også tidligere å ha vært brukt til fortifikatoriske formål, med spor etter eldre terrengtrapper og murkonstruksjoner fremdeles synlig.

Anlegget besto i sin tid av tre kanonstillinger, to utkikksposter, kommandostandplass, kruttmagasin, kaserne, brønner og selve veien opp til batteriet. Med unntak av kasernen så er disse bygningene og stillingene godt bevart den dag i dag og utgjør et flott turområde og en fin severdighet som minner om at Norge og Sverige ikke alltid har vært like gode naboer.

Kanonene var to 15 cm Krupp L/25 (midtre og søndre kanon) med rekkevidde rundt  m (altså godt og vel utenfor Stauper), begge hentet fra korvetten Ellida og én 12 cm Krupp L/25 (nordre kanon) med rekkevidde 9000 m (for å dekke Tjømekjæla og Vrengen sammen med Håøya). På deling med Håøya fort stod seks 8,4 cm feltkanoner og fire Hotchkiss mitraljøser.

Sundås ble opprettet som følge av en innstilling om forsvaret av Tønsbergsområdet levert av en kommisjon nedsatt ved kgl. res. av 11. juni 1891. Planleggingen av Sundåsbatteriet ble påbegynt i 1898 og batteriet sto i det vesentligste ferdig i 1900. Etter ferdigstillelsen ble batteriet innlemmet i det nyopprettede kystartilleriet. I forbindelse med unionsoppløsningen i 1905 ble det iverksatt en delvis mobilisering, noe som varte fram til 11. oktober da Tønsberg befestninger mottok ordre om demobilisering. 

På 1920-tallet ble fortet stilt i reserve og det ble etter dette aldri tatt i bruk igjen. Tidlig i andre verdenskrig ble kanonene fra Sundås demontert og flyttet til andre kystfort av den tyske okkupasjonsmakten. Området var disponert av forsvaret frem til 1962 da det kom istand en avtale med kommunen om tilsyn og vedlikehold og i 2005 ble batteriet solgt med fredningsklausul til Stokke kommune.

Referanser

Litteratur
 Erlend Larsen: Dagbok fra Tønsbergfjordens befestninger, 1905 – året som endret våre liv – en bok om Sjøforsvaret, Kystartilleriet og unionsoppløsningen (2006)
Vilhelm Møller: Sandar bind ll, s. 160 f.
Tore Dyrhaug: Da krigen skulle til Vestfold i 1905. Spionasje i mars? Vestfoldminne 1981, s 3-12.

Eksterne lenker
 Vilhelm Møller: Mokollen festning.
 Dronevideo over Sundåsen (Erlend Larsen, 2 min. 10 sek.).
 

Festningsverk i Vestfold og Telemark
Kulturminner i Stokke
Vestfolds historie
Byggverk i Stokke
Grensebefestningene 1895–1915
Severdigheter i Vestfold og Telemark
Mjetsjyslaw Hryb

Mjetsjyslaw Ivanavitsj Hryb (født 25. september 1938) er en hviterussisk politiker. Han var formann for Det øverste sovjet i Hviterussland fra 28. januar 1994 til 10. januar 1996.

Hryb etterfulgte Stanislav Sjusjkevitsj som den andre formann for det øverste sovjet og som leder for den hviterussiske staten, den 20. juli 1994, da president Aleksandr Lukasjenko erstattet ham i dette embetet. Hryb fortsatte samtidig som parlamentarisk leder. Hryb ble senere en del av den politiske opposisjonen i landet og ble medlem av det sosialdemokratiske partiet.

Eksterne lenker 
 

Belarusiske politikere
Personer fra Dzjatlauski rajon
William Rockefeller

William Avery Rockefeller jr. (født 31. mai 1841, død 24. juni 1922) var en amerikansk finansmann. Han var broren til den mer kjente John D. Rockefeller. Han var sønnen til William Avery Rockefeller sr. og Eliza (Davison) Rockefeller.

Tidlig liv 
Rockefeller ble født i Richford, New York og flyttet i 1853 med familien til Strongsville, Ohio. Som en elev i grunnskolen, ble han inspirert og motivert av hans lærermentor Rufus Osgood Mason, som Rockefeller senere kalte «A Rockefeller Patron».

Barn 
Lewis Edward Rockefeller (1865–1866)
Emma Rockefeller McAlpin (1868–1934) gift med Dr. David Hunter McAlpin
William Goodsell Rockefeller (1870–1922)
John Davison Rockefeller II (1872–1877)
Percy Avery Rockefeller (1878–1934)
Geraldine Rockefeller Dodge (1882–1973) gift med Marcellus Dodge

Referanser

Eksterne lenker 
 William Rockefeller Archives 

Forretningsfolk fra USA
Filantroper fra USA
Rockefellerslekten
Personer fra USA av tysk opphav
Personer fra Tioga County i New York
Personer fra Cuyahoga County i Ohio
Fødsler i 1841
Dødsfall i 1922
John D. Rockefeller III

John D. Rockefeller III (født 21. mars 1906, død 10. juli 1978) var en amerikansk filantrop og forretningsmann som er mest kjent som tredje generasjons medlem av den prominente Rockefeller-familien. 

John var eldste sønn av John D. Rockefeller jr. og hans kone Abby Aldrich Rockefeller og barnebarn av John D. Rockefeller. Hans yngre søsken var Abby, Nelson, Laurance, Winthrop og David. Rockefeller uttalte at han følte at han var forutbestemt til å administrere familiens bestrebelser som den eldste ætling av hans søsken. Hans karriere før 1960-tallet ble tildels skjemmet av en bitter kamp mot broren Nelson angående kontroll over kontor- og forretningsbygget Rockefeller Center og mot hans far på grunn av politikk.

Rockefeller begynte en livslang forpliktelse til internasjonale relasjoner med å gjennomføre en verdensturné etter endt eksamen fra college, da han blant annet deltok under en internasjonal konferanse i Japan. På slutten av 1950-tallet fulgte Rockefeller med USAs daværende utenriksminister John Foster Dulles på hans tur til Japan for å inngå en fredsavtale, og i denne tiden konsulterte han med mange japanske ledere angående forskjellige politiske anliggender. 

Den 11. november 1932 giftet Rockefeller seg med Blanchette Ferry Hooker, som i 1980 skulle bli utnevnt til leder for det asiatiske Kulturrådet, en stilling han hadde frem til 1990 og som etablerte Blanchette H. Rockefeller Fellowship Fund i Japan. De hadde en sønn og tre døtre sammen. Rockefeller var også president for familiens selskap Rockefeller Brothers Fund fra grunnleggelsen i 1940 og frem til 1956. Rockefeller College ved Princeton University ble navngitt i hans ære i 1982. Rockefeller døde i en bilulykke i nærheten av Mount Pleasant, New York, i nærheten av Rockefeller-familiens eiendom den 10. juli 1978.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Filantroper fra USA
Forretningsfolk fra USA
Rockefellerslekten
Andre Norton

Andre Norton (født som Alice Mary Norton 17. februar 1912 i Cleveland, Ohio, død 17. mars 2005) var en amerikansk forfatter av science fiction og fantasy.

Norton publiserte sin første roman i 1934 samtidig som hun studerte ved Collinwood High School i Cleveland. Norton var den første kvinne som mottok Gandalf Grand Master Award fra World Science Fiction Society i 1977, og vant Damon Knight Memorial Grand Master Award fra SFWA i 1983. Norton studerte ved Flora Stone Mather College of Western Reserve University. Men i 1932 måtte hun forlate universitetet på grunn av depresjon og angst og hun begynte å arbeide for Cleveland Library System, hvor hun arbeidet i atten år. 

I 1934, fikk Norton lovlig skiftet navnet sitt til Andre Alice Norton, et pseudonym som hun brukte for å øke salgbarheten til bøkene hennes, siden guttene var den viktigste målgruppen for fantasy. I 1941 kjøpte hun en bokhandel kalt Mystery House i Mount Rainier, Maryland. Denne virksomheten sviktet og hun returnerte senere til Cleveland Public Library frem til 1950. Norton ble to ganger nominert til Hugo Award i 1964 for romanen Witch World i 1967 for novellen Wizard World. Norton ble nominert tre ganger for World Fantasy Award for Lifetime Achievement, og hun mottok denne prisen i 1998.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Forfattere fra USA
Personer fra Cleveland
Charles Eliot Norton

Charles Eliot Norton (født 16. november 1827 i Cambridge, Massachusetts, død 21. oktober 1908) var en ledende amerikansk forfatter, sosial kritiker, og professor i kunst. 

Norton var sønn av Andrews Norton (1786–1853) som var teolog og professor i litteratur ved Harvard University. Hans mor het Catherine Eliot, og Charles William Eliot, som var president ved Harvard University, var hans fetter. Norton var en militant idealist, en progressiv sosial reformator, og en liberal aktivist. Mange av hans samtidige betraktet han som den mest dyrkede mannen i USA. Norton ble uteksaminert fra Harvard i 1846, og han reiste til India i 1849. 

Etter en turné i Europa, hvor han ble påvirket av John Ruskin og hans pre-rafaelittiske malerne, vendte Norton tilbake til Boston i 1851, der han viet seg til litteratur og kunst. Norton oversatte det litterære Dantes Vita Nuova (1860 og 1867) og Divina Commedia (1891-91-92), 3 bind). Norton arbeidet utrettelig som sekretær for Lojal Publication Society under den amerikanske borgerkrigen.

Fra 1864 til 1868, redigerte Norton det svært innflytelsesrike magasinet North American Review, i samarbeid med James Russell Lowell. I 1862 giftet Norton seg med Susan Sedgwick. I 1875 ble Norton utnevnt til professor i kunsthistorie ved Harvard, en posisjon han holdt frem til han gikk av med pensjon i 1898. Det arkeologiske Institute of America valgte Norton som deres første president (1879–1890). I de første årene av det tjuende århundret, holdt Norton taler i favør av legalisert aktiv dødshjelp.

Referanser 

Professorer fra USA
Forfattere fra USA
Personer fra Cambridge i Massachusetts
Serie A i ishockey

|Serie A {{#ifexpr:<8|/|/}}]]
}}
Serie A i ishockey er det øverste nivået i ishockey i Italia.

Siden 2016-17 sesongen har de italienske lagene gått inn i den flernasjonale ligaen Alps Hockey League. De fire beste italienske lagene i grunnspillet går til en intern play-off der den italienske mesteren kåres.

Sluttspillmestere 

 1925 – HC Milano
 1926 – HC Milano
 1927 – HC Milano
 1928 – ingen konkurranse
 1929 – ingen konkurranse
 1930 – HC Milano
 1931 – HC Milano
 1932 – SG Cortina
 1933 – HC Milano
 1934 – HC Milano
 1935 – HC Diavoli Rossoneri Milano
 1936 – HC Diavoli Rossoneri Milano
 1937 – HC Milano
 1938 – AC Milanese DG ¹
 1939 – ingen konkurranse
 1940 – ingen konkurranse
 1941 – AC Milanese DG ¹
 1942 – ingen konkurranse
 1943 – ingen konkurranse
 1944 – ingen konkurranse
 1945 – ingen konkurranse
 1946 – ingen konkurranse
 1947 – HC Milano
 1948 – HC Milano
 1949 – HC Diavoli Rossoneri Milano
 1950 – HC Milano
 1951 – HC Milano
 1952 – HC Milano
 1953 – HC Diavoli Rossoneri Milano
 1954 – HC Milano
 1955 – HC Milano
 1956 – ingen konkurranse
 1957 – SG Cortina
 1958 – Milan-Inter HC ¹
 1959 – SG Cortina
 1960 – Diavoli HC Milano ¹
 1961 – SG Cortina
 1962 – SG Cortina
 1963 – 
 1964 – SG Cortina
 1965 – SG Cortina
 1966 – SG Cortina
 1967 – SG Cortina
 1968 – SG Cortina
 1969 – HC Gardena
 1970 – SG Cortina
 1971 – SG Cortina
 1972 – SG Cortina
 1973 – 
 1974 – SG Cortina
 1975 – SG Cortina
 1976 – HC Gardena
 1977 – 
 1978 – 
 1979 – 
 1980 – HC Gardena
 1981 – HC Gardena
 1982 – 
 1983 – 
 1984 – 
 1985 – 
 1986 – HC Merano
 1987 – AS Mastini Varese Hockey
 1988 – 
 1989 – AS Mastini Varese Hockey
 1990 – 
 1991 – HC Milano Saima
 1992 – HC Devils Milano
 1993 – HC Devils Milano
 1994 – AC Milan Hockey ²
 1995 – 
 1996 – 
 1997 – 
 1998 – 
 1999 – HC Merano
 2000 – 
 2001 - 
 2002 – HC Milano Vipers
 2003 – HC Milano Vipers
 2004 – HC Milano Vipers
 2005 – HC Milano Vipers
 2006 – HC Milano Vipers
 2007 – 
 2008 – 
 2009 – 
 2010 - 
 2011 - 
 2012 - 
 2013 - 
 2014 - 
 2015 - 
 2016 - Ritten Sport
 2017 - Ritten Sport
 2018 - Ritten Sport
 2019 - Ritten Sport
 2020 - 
¹ AC Milanese DG, Milan-Inter HC og HC Diavoli Milan er lov som oppsto da HC og HC Milano Diavoli Rossoneri Milano ble stengt.
² HC Devils Milano tok navnet "AC Milan Hockey" for sesongen 1993/1994.

Ishockeyligaer
Ishockey i Italia
Sportsarrangementer i Italia
Repeterende arrangementer etablert i 1924
1924 i Italia
Brad Norton

Brad Norton (født 13. februar 1975) er en amerikansk tidligere profesjonell ishockeyspiller.

Han er en yngre bror av tidligere NHL-spiller Jeff Norton, og er gift med radio-vert Tiffany Granath. Norton startet sin profesjonelle karriere i 1997 i Detroit Vipers i IHL.

Norton startet sin profesjonelle karriere i Detroit Vipers i IHL i 1997. Han ble draftet i NHL Entry Draft 1993 av Edmonton Oilers' i niende runde, nr. 215 totalt. Han har spilt 124 NHL-kamper for Florida Panthers, Los Angeles Kings, Washington Capitals, Ottawa Senators og Detroit Red Wings.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ishockeyspillere fra USA
Ishockeyspillere for Florida Panthers
Ishockeyspillere for Los Angeles Kings
Ishockeyspillere for Washington Capitals
Ishockeyspillere for Ottawa Senators
Ishockeyspillere for Detroit Red Wings
John Smith (friidrettsutøver)

John Walton Smith (født 5. august 1950 i Los Angeles) er en amerikansk friidrettstrener og tidligere sprinter. Han ble USA-mester på 400 m i 1970 og 1971, og han vant 400 m i panamerikanske leker 1971. Han deltok i OL 1972.

Han har vært trener for Quincy Watts, Kevin Young, Dennis Mitchell, Inger Miller, Steve Lewis, Danny Everett, Maurice Greene, Ato Boldon, Marie-José Pérec, Carmelita Jeter og Jaysuma Saidy Ndure.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Athletics: The coach who took Greene and Boldon to dreamland, The Independent

Personer fra Los Angeles
Sprintere fra USA
Friidrettstrenere
USA-mestere i friidrett
Gullmedaljevinnere i friidrett under de panamerikanske leker
Gullmedaljevinnere for USA under de panamerikanske leker
Deltakere for USA under Panamerikanske leker 1971
Friidrettsutøvere under Panamerikanske leker 1971
Medaljevinnere under Panamerikanske leker 1971
Deltakere for USA under Sommer-OL 1972
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1972
USA-mestere i friidrett
Jacob Hanssen

Jacob O. M. Hanssen (født 20. september 1892 på Andørja i Ibestad kommune, Troms, død januar 1962) var en norsk arkitekt. Han var den yngste av 10 barn etter Augustinus Hanssen og Jensine Elise Johansdatter Sparboe.

Høsten 1910 startet Hanssen på arkitektlinjen ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt (TTL). Fra 1911 var han engasjert som tegner i Adresseavisen der han illustrerte aktuelle begivenheter. Han ble ansatt etter å ha laget en tegning fra premieren på «Fjeldeventyret» ved Trondhjems Nationale Scene. Tegningene ble overført til klisjeer ved Nordenfjeldske Klisjeanstalt som lå like ved avisen.

Tross hyppige avisoppdrag gjennomførte Hanssen studiene på normal tid og ble uteksaminert i 1914. Han fikk ansettelse som assistent hos Axel Guldahl i Trondheim. I 1919 dro han til Narvik før han i 1921 etablerte seg i Oslo. Han var spesielt interessert i kinoarkitektur der de første oppdragene var Lillestrøm Kinotheater og Munken kino i Larvik utviklet i kompaniskap med Gerhard Iversen. Arkitektparet høstet der erfaringer som kom til nytte da de fikk i oppdrag å tegne Colosseum kino, den gang Nordens største kino, som ble ferdigstilt i 1928. I 1943, under professor Sverre Pedersens ledelse, laget han perspektivtegninger til bruk ved gjenoppbygningen av Bodø.

Bygninger 
 Lillestrøm Kinotheater, Lillestrøm
 Munken kino, Larvik, 1921
 Colosseum kino, Oslo, 1928
 Rjukanhuset (tidligere Folkets hus), Rjukan, 1930
 Rådhuset i Ski, Ski
 Samfunnshuset i Hønefoss (med kino)
 Velferdsbygg i Longyearbyen

Referanser

Eksterne lenker 
 Slektsinformasjon om Jacob Hanssen
 Munken (Larvik)
 Paul Ansteinssons veggmalerier i Munken kino
 Kinoen – byens magiske rom
 Rjukanhuset, Storstulgata 1 på Rjukan, Tinn kommune i Telemark

 
Personer fra Ibestad kommune
ArtSceneTrondheim

ArtScene Trondheim (AST) er et uavhengig nettmagasin for samtidskunst med base i Trondheim. AST publiserer fortløpende kritikk, artikler og kommentarer som tar for seg kunstoffentligheten, og den regionale kunstscenen dokumenteres i tillegg gjennom bildereportasjer og videosnutter.

AST ble etablert januar 2009 som en ren billedblogg av billedkunstner Pernille Elida Fjoran. Høsten 2009 lanserte en redaksjon bestående av Fjoran, Per Kristian Nygård, Daniel Slåttnes og Erik Friis Reitan en ny nettportal som kombinerte billedblogg med kunstkritikk.

ArtSceneTrondheim er støttet av Norsk kulturråd, Fritt Ord, Bildende Kunstneres Hjelpefond, NTNU, Sør-Trøndelag fylkeskommune og Trondheim kommune.

AST fikk i 2010 NATT%26DAGs pris for Beste Kunst med begrunnelsen

Referanser

Eksterne lenker
ArtSceneTrondheim

Norske nettaviser
Mohamed Khouaja

Mohamed Ashour Khouaja, noen gangar stavet Khwaja (født 1. november 1987) er en libysk sprinter, som spesialiserer seg på 400 meter. Hans fremste medalje til nå er gull på 400 meter ved Afrikamesterskapet i friidrett 2010.

Karriere 
Han deltok i sitt første VM da han deltok på 400 meter ved VM i friidrett 2009. Han kom på 7.-plass i sin semifinale, og nådde ikke finalen. Samme år vant han gull ved middelhavslekene 2009 i Pescara, da han løp på 45,77. 

I 2010 vant han gull på 400 meter ved Afrikamesterskapet i friidrett 2010 i Nairobi i Kenya. Han hevdet seg også i Verdenscupen i friidrett (IAAF Continental Cup) i Split, der han fikk bronse på 4 x 400 meter sammen Gary Kikaya (DR Kongo), Mark Kiprotich Mutai (Kenya) og Rabah Yousif (Sudan). 

Hans personlige rekorder på 200 og 400 meter er også libyske rekorder på disse distansene.

Eksterne lenker 
 

Libyske friidrettsutøvere
Afrikamestere i friidrett
Deltakere under VM i friidrett 2015
Fødsler i 1986
Anita Asante

Anita Amma Ankyewah Asante (født 27. april 1985 i London) er en engelsk kvinnelig fotballspiller som spiller for fotballaget Sky Blue FC i Piscataway Township i New Jersey i USA. Asanta er en del av Englands kvinnelandslag i fotball.

Asante var tidligere en forsvarsspiller for de engelske fotballklubbene Arsenal LFC og Chelsea LFC. Hun er av Ghanesisk opprinnelse.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Engelske fotballspillere
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 2012
Fotballspillere under Sommer-OL 2012
Spillere under EM i fotball for kvinner 2013
Fotballspillere for Arsenal FC
Fotballspillere for Chelsea FC
Fødsler i 1985
Rachel Yankey

Rachel Abba Yankey (født 1. november 1979 i London)  er en engelsk kvinnelig fotballspiller som spiller for fotballaget Arsenal LFC. Asanta er en del av Englands kvinnelandslag i fotball.

Yankey er av Ghanesisk opprinnelse. Hun er den spilleren som har spilt flest landskamper for England. Hun var den andre kvinnelige spilleren, etter Gillian Coultard, som har spilt 100 landskamper. 

I 2006 ble Yankey medlem (MBE) av Order of the British Empire. Yankey ble i nyttårslisten for 2014 forfremmet til offiser (OBE) av samme orden.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Engelske fotballspillere
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 2012
Fotballspillere under Sommer-OL 2012
Spillere under EM i fotball for kvinner 2013
Fotballspillere for Arsenal FC
Order of the British Empire (OBE)