alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Oisocerus

Oisocerus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 20 millimeter), avlange, matte, brunlige råtevedbiller. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd, foran med en bred, avrundet firkantet "snute". Antennene er 11-leddete, ganske lange og kraftige, hos hunnene er de gjerne sagtakkede mens hannene har kamformede antenner. Brystskjoldet (pronotum) er klokkeformet, bredere enn langt, noe hvelvet, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som brystskjoldet. De har fine lengdestriper. Beina er temmelig korte.

Levevis 
De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika (Kongo, Ekvatorial-Guinea).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
 Stammen Oisocerini Muona, 1993
 Slekten Oisocerus Bonvouloir, 1868
 Oisocerus murrayi (Murray, 1863)

Litteratur

Eksterne lenker 
 Bilde av Oisocerus murrayi
 Bilde av Oisocerus murrayi
 

Biller formelt beskrevet i 1863
Råtevedbiller
Entomosatopus

Entomosatopus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika og Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Entomosatopini Muona, 1993
 Slekten Entomosatopus Bonvouloir, 1871
 Entomosatopus bilpuli Muona
 Entomosatopus curtus Bonvouloir, 1871 - Mosambik
 Entomosatopus paradoxus (Blackburn, 1900) -eneste art i Australia

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Biller formelt beskrevet i 1871
Råtevedbiller
Idiotarsus

Idiotarsus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Små til middelsstore (5-9 millimeter), noe brede, litt flate, mørkt brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er klokkeformet, litt bredere enn langt, noe hvelvet, med tydelig uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, avsmalnende bakover, litt smalere enn brystskjoldet. Beina er temmelig korte, mørke.

Levevis 
Biologien til denne slekten synes å være ukjent, men larvene lever trolig i død ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen, én art i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
 Slekten Idiotarsus Bonvouloir, 1871
 Idiotarsus alvarengai Cobos
 Idiotarsus concretus Bonvouloir, 1871
 Idiotarsus cruciatus Bonvouloir
 Idiotarsus errans (Horn, 1886) - eneste art i Nord-Amerika
 Idiotarsus estriatus Horn, 1890 - Mellom-Amerika
 Idiotarsus gounellei Fleutiaux, 1899 
 Idiotarsus muticus Bonvouloir, 1871 - Fransk Guyana
 Idiotarsus penai Peña, 1968 - Chile
 Idiotarsus pubescens
 Idiotarsus reedi Fleutiaux, 1899 - Chile
 Idiotarsus sulcicollis Bonvouloir, 1871
 Idiotarsus tricarinatus Bonvouloir, 1871 - Fransk Guyana
 Idiotarsus vestitus Bonvouloir, 1871

Litteratur

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter. Besøkt 16.1. 2020
 Bilde av Idiotarsus tricarinatus
 

Råtevedbiller
Biller formelt beskrevet i 1871
Lamprotrichus

Lamprotrichus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Små til middelsstore, avlange, litt flate, mørke råtevedbiller, kroppen mer eller mindre kledt med lyse skjell. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er kamformede, i alle fall hos hannene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, litt bredere enn langt, noe hvelvet, med tydelig uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, avsmalnende bakover, så brede som brystskjoldet. Beina er temmelig korte, mørke.

Levevis 
Biologien til denne slekten synes å være ukjent, men larvene lever trolig i død ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Fransk Guyana, Brasil, Chile).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
 Slekten Lamprotrichus Bonvouloir, 1871
 Lamprotrichus chassaini Lucht, 1999
 Lamprotrichus fasciatus (Blanchard, 1843)
 Lamprotrichus lemoulti Fleutiaux, 1910

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Råtevedbiller
Biller formelt beskrevet i 1871
Poecilochrus

Poecilochrus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore (8-10 millimeter), avlange, litt flate, brune råtevedbiller. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er kamformede, i alle fall hos hannene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, litt bredere enn langt, noe hvelvet, med tydelig uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, avsmalnende bakover, så brede som brystskjoldet. Beina er temmelig korte, mørke.

Levevis 
Biologien til denne slekten synes å være ukjent, men larvene lever trolig i død ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Vietnam, Laos) og den neotropiske økosonen.

Systematisk inndeling 
Det er sannsynlig at de søramerikanske artene bør plasseres i en annen slekt.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
 Slekten Poecilochrus Bonvouloir, 1871
 Poecilochrus cordieri Fleutiaux, 1922
 Poecilochrus cruciatus Bonvouloir, 1875 - Colombia, Brasil
 Poecilochrus fractus Horn, 1890 - kjent fra Nicaragua
 Poecilochrus japonicus Fleutiaux, 1923 - Japan
 Poecilochrus piceus Bonvouloir, 1871
 Poecilochrus quadriimpressus Bonvouloir, 1875 - Peru
 Poecilochrus striatus Fleutiaux, 1924 - Vietnam
 Poecilochrus vittatus Bonvouloir, 1871 - Brasil

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Råtevedbiller
Biller formelt beskrevet i 1871
Stethon

Stethon er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
En liten til middelsstor (5-9,5 millimeter), avlang, rødbrun råtevedbille. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, nokså tynne, ikke påfallende sagtakkede eller kamformede. Brystskjoldet (pronotum) er noe hvelvet, med svakt uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midfure som ikke når for- og bakkantene. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede brystskjoldet. De har fine lengdestriper og er forøvrig tett punkterte. Beina er temmelig korte.

Levevis 
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Mesogenini Muona, 1993
 Slekten Stethon LeConte, 1866
 Stethon pectorosus LeConte, 1866

Litteratur

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
 

Biller formelt beskrevet i 1866
Råtevedbiller
Agastocerus

Agastocerus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 7-10 millimeter), avlange, gråsvarte råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, ganske lange og kraftige og sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, med noe uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har gjerne tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte.

Levevis 
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter.

Utbredelse 

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Galbitini Muona, 1991
 Slekten Agastocerus Bonvouloir, 1871
 Agastocerus bouchardi Fleutiaux, 1896
 Agastocerus confusus Fleutiaux, 1899 - Malaysia
 Agastocerus frontalis Fleutiaux, 1899 - fra India i vest til Filippinene i øst
 Agastocerus haddeni Muona, 1991
 Agastocerus signaticollis Bonvouloir, 1871

Litteratur

Eksterne lenker 
 Bilde av Agastocerus frontalis
 

Biller formelt beskrevet i 1871
Råtevedbiller
Arisus

Arisus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 13 millimeter), avlange, matt brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, kraftige og sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, betydelig bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midfure som ikke når for- og bakkantene. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede brystskjoldet. De har fine lengdestriper og er forøvrig tett punkterte. Beina er temmelig korte.

Levevis 
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter.

Utbredelse 
Artene er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Mesogenini Muona, 1993
 Slekten Arisus Bonvouloir, 1871
 Arisus adjunctus Bonvouloir, 1871
 Arisus bituberculatus Fleutiaux, 1935
 Arisus castelnaui Bonvouloir, 1871
 Arisus depressus Bonvouloir, 1871
 Arisus iliganus Fleutiaux, 1926
 Arisus orientalis Bonvouloir, 1871
 Arisus peterseni Cobos, 1986
 Arisus planifrons Cobos, 1986
 Arisus proximus Cobos, 1986
 Arisus rugossisimus Cobos, 1979
 Arisus rugosus Cobos, 1979
 Arisus wicardi Bonvouloir, 1871

Litteratur

Eksterne lenker 
 Bilde av Arisus iliganus fra Sabah
 

Biller formelt beskrevet i 1871
Råtevedbiller
Florian Stasswender

Florian Stasswender (født 23. april 2002) er en tysk skiskytter, som representerer klubben SC Vachendorf.

Idrettskarriere 
Stasswender deltok i Alpencup i skiskyting 2018/19, og vant der klassen ungdom 1 sammenlagt.

Han representerte Tyskland under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 27.-plass på normaldistansen, med fire bom på de fire skytingene. Oleg Domitsjek fra Russland vant denne distansen. Han deltok også på sprinten, der han kom på 24.-plass.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil hos Team Deutschland
  Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 

Tyske skiskyttere
Deltakere under Vinter-OL for ungdom 2020
Afterwork

Afterwork (AW) kalles det i Sverige når arbeidskolleger går direkte fra arbeidsplassen til et sted for å omgås. Selv om uttrykket er på engelsk, forekommer det ikke i engelskspråklige land; det er altså en pseudo-anglisisme.

Den vanligste aktiviteten ved AW er sosialt samvær på restaurant eller bar, men afterwork kan også handle om andre aktiviteter, som trening eller forelesninger.

Afterwork kan lede til økt samhold og ses iblant som en måte å treffes utenfor de vanlige arenaene og diskutere problemer og løsninger på en mer kreativ måte. Samtidig kan afterwork lede til gnisninger mellom de som deltar og de som ikke gjør det.

Referanser

Eksterne lenker
 After work kulturen i en storstad Magisteruppsats från Göteborgs universitet

Arbeidsliv
Svensk kultur
Lichnocarabus

Carabus (Lichnocarabus) er en underslekt av biller i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange, svarte jordløpere, uten påfallende metallisk glans. Kjevene er middels store og kraftige, noe kortere enn resten av hodet, som er omtrent fikantet med sidekjøler.  Pronotum er rundet, ikke innbuktet foran de rundede bakhjørnene, nokså blankt, med en svak midtfure. Dekkvingene er ovale, ganske hvelvede, med tre fin lengdeskulpur.

Levevis 
Artene kan finnes i åpne landskaper.

Utbredelse 
Underslekten er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

Listen følger i hovedsak  Artene blir ofte plassert i underslekten Carabus.

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie jordløpere Carabinae Latreille, 1802
 stammen Carabini Latreille, 1802
 slekten Carabus Linnaeus, 1758
 Underslekten Lichnocarabus Reitter, 1896
 Carabus (Lichnocarabus) limbatus Say, 1825
 Carabus (Lichnocarabus) limbatus clarkei
 Carabus (Lichnocarabus) limbatus limbatus Say, 1825
 Carabus (Lichnocarabus) vinctus (Weber, 1801)

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av Carabus limbatus

 
 

jordløpere
Biller formelt beskrevet i 1896
Neoplesius

Carabus (Neoplesius) er en underslekt av biller i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange, svarte jordløpere. Underslekten kan vanligvis kjennes på at lårene er fortykkede og røde. Kjevene er middels store og kraftige, noe kortere enn resten av hodet, som er omtrent fikantet med sidekjøler.  Pronotum er rundet, litt innbuktet foran de rundede bakhjørnene, kraftig, uregelmessig punktert, uten midtfure. Dekkvingene er ovale, ganske hvelvede, med fin lengdeskulpur.

Levevis 
Artene kan finnes i åpne landskaper.

Utbredelse 
Underslekten er utbredt i Russland og Georgia.

Systematisk inndeling 

Listen følger i hovedsak  Artene blir ofte plassert i underslekten Pagocarabus, se denne siden for inndeling i underarter.

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie jordløpere Carabinae Latreille, 1802
 stammen Carabini Latreille, 1802
 slekten Carabus Linnaeus, 1758
 Underslekten Neoplesius Reitter, 1896
 Carabus (Neoplesius) alpherakii Semenov, 1898
 Carabus (Neoplesius) borodini Heinz, 1996
 Carabus (Neoplesius) bruggeianus Deuve, 1992
 Carabus (Neoplesius) chomae (Imura, 2002)
 Carabus (Neoplesius) danae Kaláb, 1995
 Carabus (Neoplesius) draco Březina, 1999
 Carabus (Neoplesius) folwarcznyi Deuve, 1997
 Carabus (Neoplesius) glasunowi Heinz, 1997
 Carabus (Neoplesius) glinkai Heinz, 1996
 Carabus (Neoplesius) hengduanicola Deuve, 1996
 Carabus (Neoplesius) hummelioides Deuve, 1989
 Carabus (Neoplesius) jiudingensis Deuve, 1994
 Carabus (Neoplesius) kamensis Semenov, 1903
 Carabus (Neoplesius) kaschkarowi Semenov, 1903
 Carabus (Neoplesius) kocmani Kaláb, 1997
 Carabus (Neoplesius) lama Semenov, 1898
 Carabus (Neoplesius) ludmilae Deuve, 1992
 Carabus (Neoplesius) markamensis Deuve, 1992
 Carabus (Neoplesius) morvanellus Deuve, 1998
 Carabus (Neoplesius) nanschanicus Semenov, 1898
 Carabus (Neoplesius) panda Deuve, 1988
 Carabus (Neoplesius) paulusi Kaláb, 1995
 Carabus (Neoplesius) pseudomarkamensis Deuve, 1992
 Carabus (Neoplesius) puetzi Kleinfeld, 2000
 Carabus (Neoplesius) sichuanicola Deuve, 1989
 Carabus (Neoplesius) sigena Kleinfeld, 2000
 Carabus (Neoplesius) sinotibeticola Mandl, 1975
 Carabus (Neoplesius) tatsienlui Breuning, 1950
 Carabus (Neoplesius) trachynodes Bates, 1891
 Carabus (Neoplesius) tryznai Březina & Häckel, 2006
 Carabus (Neoplesius) tsogoensis Deuve, 1997
 Carabus (Neoplesius) wagae Fairmaire, 1882
 Carabus (Neoplesius) zayuensis Imura, 2001

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av Carabus (Neoplesius) nanshanicus
 
 

Jordløpere
Biller formelt beskrevet i 1896
Norun Haugen

Norun Haugen (født 1990) er en norsk dyreverner som i fem år gikk undercover i kjøttindustrien som fjøshjelper med flere identiteter. Hun filmet med skjult kamera i 13 svinefjøs for å undersøke levekårene til dyrene på norske gårder. Det hun fant ble vist i dokumentaren Griseindustriens hemmeligheter som ble vist på NRK Brennpunkt 19.6.2019.

Filmen dokumenterte systematiske brudd på dyrevelferd og dyr som led på grisefarmer og slakterier, og den utløste nasjonal debatt. Landbruksminister Olaug Bollestad varslet oppvask etter avsløringene og uttalte til Aftenposten: «Dette var et grusomt syn. Jeg ble både sint og skuffet, fordi jeg hadde forventet noe annet av bøndene.»

Filmopptakene dokumenterte brudd på lover og regelverk, problematiske holdninger, og bruk av vold mot grisene. 1 629 257 griser ble slaktet i Norge i 2020. 

I oktober 2019 mottok Haugen Fritt Ords Honnør-pris sammen med filmteamet fra Piraya Film for sin avdekking av forholdene i kjøttindustrien. Fritt Ord sa om utmerkelsen: «Ved å bruke skjult kamera har hun avslørt problematiske holdninger og en rekke systematiske brudd på dyrevelferdsloven – til forskrekkelse både for bransjen og forbrukerne. Dyremishandlingen og holdningene som eksponeres i «Griseindustriens hemmeligheter», er blitt gjenstand for heftig, saklig og konstruktiv diskusjon blant bønder, forbrukere, kjøttbransjen, dyrevernorganisasjoner, politikere og tilsynsorganer.»

Norun Haugen har en mastergrad i filosofi fra Universitetet i Oslo og skrev sin masteroppgave om dyrevelferd. Hun har tidligere jobbet som lærer, men annonserte høsten 2019 at hun ville bruke all sin tid på landbruksdyrenes rettigheter. I dag engasjerer hun seg på full tid med tre fokusområder: 1) Dyrevelferdskriminalitet, 2) Dyrevelferdsproblemer som skyldes praksis og drift som er i tråd med norsk lov, og 3) Utvikling i landbrukspolitikken.

Priser og utmerkelser 

 Sonia Løchens pris 

 Fritt Ords Honnør-pris 

 Stiansenprisen 

 Subjektprisen: Årets stemme

Referanser

Eksterne lenker 
Offisielt nettsted
 Griseindustriens hemmeligheter (PirayaFilm, vist på NRK 19.6.2019) 

 Podcast med Norun Haugen «Undercover-livet og griseindustriens hemmeligheter» (Spotify, Power Ladies, Nov. 2019, 68 min.)

Dyrevernere
Norske aktivister
Anelastidius

Anelastidius er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). Det er bare kjent én art.

Utseende 
Små (3,7-6 millimeter), slanke, matte, brunrøde råtevedbiller. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen, tynne og trådformede. Hodet er avrundet trapesformet. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt, bakhjørnene tilbaketrukne, dette blir forsterket av at bakkanten er innbuktet like innenfor bakhjørnene. Dekkvingene er jevnbrede med litt utydelieg punktatriper.

Levevis 
De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Denne arten har blitt funnet på død ved av mange treslag, både bartrær og løvtrær, men detaljene i biologien er ikke kjent. De voksne billene er nattaktive.

Utbredelse 
Arten er for det meste utbredt i Spania, forekommer også i Pyreneene i Frankrike. Videre er den utbredt sørover i Afrika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
 Stammen Anelastidini Muona, 1993
 Slekten Anelastidius Jacquelin du Val, 1863
 Anelastidius feisthameli (Graells, 1847)

Eksterne lenker 
 Bilde av Anelastidius feisthameli
 Anelastidius feisthameli på GBIF
 Fauna Europaea Web Service - Anelastidius feisthameli
 

Biller formelt beskrevet i 1847
Spanias insekter
Råtevedbiller
Euryostus

Euryostus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 13 millimeter), avlange, mørkt brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, kraftige og sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, betydelig bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midfure som ikke når for- og bakkantene. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede brystskjoldet. De har fine lengdestriper og er forøvrig tett punkterte. Beina er temmelig korte.

Levevis 
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Artene lever i tropisk skog, forøvrig er biologien ukjent.

Utbredelse 
Artene er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Mesogenini Muona, 1993
 Slekten Euryostus Bonvouloir, 1871
 Euryostus asiaticus Otto, 2016  - Laoa
 Euryostus bonvouloiri Fleutiaux, 1912 - Ny-Guinea
 Euryostus hypocrita Bonvouloir, 1871 - Vest-Malaysia
 Euryostus inopinatus - Singapore
 Euryostus reichei Bonvouloir, 1871 - Java

Referanser

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 1871
Råtevedbiller
Mesogenus

Mesogenus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 7 millimeter), brede, mørkt brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, tynne og trådformede, omtrent så lange som hode + pronotum. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, noe bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som brystskjoldet. De har fine lengdestriper og er forøvrig tett punkterte. Beina er temmelig korte.

Levevis 
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Artene lever i tropisk skog, forøvrig er biologien ukjent.

Utbredelse 
Artene er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar og i Sørøst-Asia og Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Mesogenini Muona, 1993
 Slekten Mesogenus Bonvouloir, 1871
 Mesogenus austrocaledonicus - Ny-Caledonia
 Mesogenus blumei Fleutiaux, 1896  - Australia
 Mesogenus cavifrons - Ny-Guinea
 Mesogenus harmandi Fleutiaux, 1922 - Vietnam
 Mesogenus laosianus Cobos, 1979 - Laos
 Mesogenus sicardi Fleutiaux, 1926 - Madagaskar
 Mesogenus sumatrensis Fleutiaux, 1896  - Sumatra, Australia?

Litteratur

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Mesogenus 
 Bilde av Mesogenus harmandi
 Typeeksemplar av Mesogenus sicardi
 

Biller formelt beskrevet i 1871
Råtevedbiller