alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lakkegata (Oslo)

Lakkegata (3-79, 52-68) er en gate i Oslo, fra Grønland i bydel Gamle Oslo til Trondheimsveien på Sofienberg i bydel Grünerløkka.

Tidligere het den Schadegaden etter Frantz Schade som var eier på 1600-tallet, men ble i 1857 oppkalt etter Lakkegården (ved det nåværende krysset Lakkegata/Heimdalsgata) som ble revet i 1940, og hadde navn etter Conferenceraad Lachmann. Lakkegårdens opprinnelige navn var Dolin (= Dalen, opphav til navnet Dælenenga, antagelig senkningen rundt Torshovbekken som løp ut i Akerselva like ved gården).     

Første skriftlige omtale av Lakkegården er i Jordebok for Mariekirkens Provsti og Communebord i Oslo 1542. Der kalles Dælenenga «Dolyne engh hoss Oslo». Like forbi Lakkegårdens nordside gikk den eldste veien mellom oldtidens strandsted som utviklet seg til Gamlebyen, og vestover til Vestfold. Veien gikk over høyden hvor Gamle Aker kirke ble bygd på 1100-tallet. Senere ble den utgangspunkt for gamleveien til Trondheim. I 1625 ble en trebro kalt «Aggers broen» bygd over Akerselva like nedenfor gården, og fortsatte i Fjerdingens gate ved den nåværende  Chr. Krohgs gate 60 som ble hovedforbindelsen sørover til Akershus festning, inntil Vaterlands bru ble åpnet i 1654. Flere broer var i tidens løp blitt bygd i området; kong Sverre og birkebeinerne vant over baglerne i slaget ved Aggers eller Akers bro i 1199.

Før byggingen av Nybrua 1827 var dette hovedveien nordover fra byen (se også Vaterland). Lakkegata er i dag avbrutt av trafikksystemet rundt Nylandsveien og Hausmanns bru. Resultatet er at det finnes en liten rest nede i Grønlandsområdet som er adskilt fra hovedgateløpet. Denne går fra nord for Breigata og øst for trafikkmaskinen på Nylandsveien ned til Grønland øst for Vaterlands bru.

Til Lakkegata ligger bl.a. en karakteristisk, liten kirkebygning (bygget for Den Evangelisk Lutherske Frikirke på 1880-tallet), tre av gråbeingårdene (nr. 71–75) og Lakkegata skole med «Slurpen» (bygget i 1901 som kommunalt felleskjøkken for skolebespisningen; senere kulturhus, konsertlokale m.m.).

Historiske adresser
 Nr 15 Snublesteiner i fortauet til minne om jødiske beboere som under den tyske okkupasjonen ble deportert og drept i Auschwitz.
 Nr 21 Skolelederforbundet
 Nr 31 var arbeidsstuer for barn.
 Nr 55 Skofabrikken Nordstjernen frem til etter andre verdenskrig
 Nr 58 Lakkegården.
 Nr 65 Her ble Christiania Pudretfabrik etablert i 1865, men flyttet i 1873 til Ulsholt på Furuset. Fortsatt var det på tomten oppstillingsplass for pudrettvognene. Da fabrikken ble kjøpt av kommunen i 1912, ble dette hovedkvarteret til hovedstadens renholdsverk. 
 Nr 79 Lakkegata skole, åpnet i 1902 og anlagt på Tøyen kolerakirkegård opprettet i 1833 og nedlagt i 1860-årene. 
 Nr 79a tidligere Sarsgaten skole, senere brukt som atelierer, også av Statens Kunstakademi.

Referanser

Kilder
 

Veier i Oslo
Veier i bydel Grünerløkka
Veier i bydel Gamle Oslo
Arne

Arne er et skandinavisk og tysk mannsnavn med opprinnelse i norrøne arn «ørn». Navnet er mye brukt i Skandinavia, Belgia og på Grønland. Formen Aarne er vanlig i Finland, og Árni er vanlig på Island og Færøyene.

Etymologi
Arne er en kortform av norrøne navn som begynner på arn «ørn». Arni og Árni er norrøne varianter av navnet. Arne kan også være en kortform av Arnold som kommer fra gammeltyske navnet Arnoald, fra ordene arn («ørn») og vald («leder»).

Utbredelse
Arni er kjent brukt i syv runeinnskrifter. Dette er et nokså lite antall, så navnet var antakelig ikke blant de vanligste i Norden i vikingtiden. Arne var et svært vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 360 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Det var det ellevte mest brukte rundt år 1500, og det tolvte mest brukte på første halvdel av 1600-tallet. Arne var også blant de mest populære døpenavnene i Norge i perioden fra rundt 1890 til 1960, med en topp i 1922. Arne var det mest populære døpenavnet på gutter i Norge i alle år fra 1911 til 1935. Arne er også brukt som etternavn i Norge, men svært sjeldent.

Arne var per 1998 det nest vanligste andrenavnet i dobbeltnavn på menn i Norge. De vanligste kombinasjonene var: Per Arne, Kjell Arne, Tor Arne og Odd Arne.

I Sverige var Arne mest brukt på første halvdel av 1900-tallet.

Árni var et svært vanlig navn på Island på midten av 1800-tallet, og ut hele 1900-tallet.

Arne er i dag et vanlig navn i hele Skandinavia. Varianten Aarne er vanlig i Finland.

|}

Kjente personer med navnet
Personene på lista er oprdnet kronologisk etter fødselsår
 Arne Garborg (1851–1924), forfatter
 Arne Ungermann (1902–1981), dansk tegner
 Arne Ekeland (1908–1994), kunstner
 Arne Bang-Hansen (1911–1990), skuespiller	
 Arne Arnardo (1912–1995), sirkuspioner	
 Arne Næss (1912–2009), filosof
 Arne Skouen (1913–2003), filmregissør 
 Arne Hestenes (1920–1995), journalist
 Arne Heli (1924–2006), sosionom og homopolitisk aktivist 
 Arnie Norse (1925–2016), underholdningsartist
 Arne Bendiksen (1926–2009), sanger og artist
 Arne Haukvik (1926–2002), politiker
 Arne Johansen (1927–2013), norsk skøyteløper 
 Arne Husveg (1933–2004), tidligere formann i Norges Blindeforbund
 Arne Haugestad (1935–2008), høyesterettsadvokat
 Arne Olav Brundtland (f. 1936), forsker
 Arne Næss jr. (1937–2004), fjellklatrer og forretningsmann
 Arne Huuse (f. 1939), politiembetsmann, leder for Kripos
 Arne Ruste (f. 1942), forfatter	
 Arne Torp (f. 1942), språkmann
 Arne Treholt (f. 1942), spionasjedømt	
 Arne Lindtner Næss (f. 1944), skuespiller
 Arne Scheie (f. 1944), sportsjournalist
 Arne Garvang (1949–2017), forfatter og musiker
 Arne Roar Lund (f. 1950), tegner	
 Arne Sigve Klungland (1950–2004), politimann	
 Arne Samuelsen (f. 1950), maler
 Arne Ruset (f. 1951), forfatter 
 Arne Hugo Stølan (f. 1955), lyriker
 Arne Brimi (f. 1957), kokk
 Arne Johannessen (f. 1958), politimann og fagforeningsleder
 Arne Berggren (f. 1960), forfatter
 Arne Nøst (f. 1962), kunstner og musiker
 Arne Hjeltnes (f. 1963), TV-personlighet
 Arne Svingen (f. 1967), forfatter

Oppdiktede personer

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mannsnavn
Etternavn
Patronym
DNO

DNO ASA () er et norsk oljeselskap som fokuserer på Midtøsten og i Nordsjøen. Selskapet ble grunnlagt i 1971 og er i dag notert på Oslo Børs. DNO har eierandeler i olje- og gasslisenser i ulike stadier av leting, utvikling og produksjon on- og offshore i den kurdiske delen av Irak, Norge, og Jemen.

Eiendeler

Kurdistan, Irak

Norge

Storbritannia

Jemen

Kritikk fra OECDs kontaktpunkt 
Selskapet ble klagd inn for OECDs kontaktpunkt av forbundet Industri Energi senhøstes 2016. Bakgrunnen var henvendelse fra fagforeningen i DNO Jemen om at alle arbeiderne hadde blitt sagt opp på dagen via SMS og e-post da selskapet trakk seg ut av det krigsherjede området våren 2015, og heller ikke fikk godtgjørelse slik Industri Energi mener de har krav på. Klagen omfattet tre deler:
 At DNO hadde motarbeidet at arbeiderne organiserte seg i en fagforening
 Mangel på varsel og drøftelse mellom DNO og arbeidstakernes representanter i Jemen knyttet til masseoppsigelser og nedleggelse av driften i Jemen i 2015.
 At DNO ikke ville følge lov og rettskjennelser i Jemen som var til fordel for arbeiderne

OECDs kontaktpunkt avga slutterklæring 22. mars 2018 der Industri Energi fikk medhold i punkt 2.. Kontaktpunktet valgte ikke å ta stilling til de andre punktene. Angående det første punktet uttalte kontaktpunktet at DNO til slutt hadde akseptert fagforeningen, og at det derfor ikke var viktig å gå inn på historien før det. Angående punkt 3 uttalte kontaktpunktet at det ikke hadde kompetanse  til å vurdere dette.

Kontaktpunktet annonserte 17. januar 2019 at de tok en ny klage fra Industri Energi på vegne av DNO Yemen Labor Union til behandling. Industri Energi hevder i klagen at DNO ikke har overholdt jemenittisk rett og dermed handlet i strid med anbefalingene i OECD-retningslinjene kapittel I, begreper og prinsipper, punkt 2. Industri Energi hevder også at DNO har operert med mindre gunstige standarder for de ansatte enn sammenliknbare arbeidsgivere i Jemen, noe som Industri Energi mener strider med anbefalingene i Retningslinjene kapittel V, sysselsetting og forhold mellom partene i arbeidslivet, punkt 4, bokstav a.

Se også 
 Det Norske Oljeselskap

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Oljedirektoratets faktasider om DNO (engelsk)
 Aksjeinformasjon om DNO (fra Oslo Børs)
 Iraks grunnlov (engelsk)
 Artikkel i SNL

Regnskap og presentasjoner  

 Årsrapporter

 
Selskaper notert på Oslo Børs
Selskaper etablert i 1971
Quirinalet

Quirinalet (Palazzo del Quirinale) er i dag den offisielle residensen til Italias president. Palasset ligger på Quirinalhøyden, en av Romas syv høyder. 

Palasset ble bygd i 1583 av pave Gregor XIII, som en sommerbolig for paven. Den ble også brukt til konklaver i forbindelse med pavevalg. Det fungerte som Pavens residens, og huset offisielle representanter for Kirkestaten fram til 1870. I september 1870 ble det som var igjen av Kirkestaten kullkastet. 5 måneder senere, i 1871, ble Roma den nye hovedstaden i det nye kongedømmet Italia. Palasset ble okkupert under invasjonen av Roma, og ble den offisielle kongelige residensen for Italias konger, selv om noen av monarkene egentlig bodde i sine egne private boliger andre steder. Monarkiet ble avskaffet i 1946, og palasset ble da offisiell bolig og arbeidsplass for presidentene i Republikken Italia. 

Fasaden er designet av Domenico Fontana. Kapellet er designet av Carlo Maderno. Det inneholder fresker av Guido Reni, men den mest berømte fresken er Blessing Christ av Melozzo da Forlì, over trappene.

Galleri

Eksterne lenker
 Satellittbilde av palasset og hagen.
 

Embetsboliger
Byggverk i Roma
Byggverk fullført på 1600-tallet
Rione Trevi
Betinget fengsel

Betinget fengsel følger i Norge av Straffeloven 2005 § 34:

§ 34.Fullbyrdingsutsettelse (betinget fengsel)

I dom på fengselsstraff kan retten bestemme at fullbyrdingen helt eller delvis utsettes i en prøvetid. Utsettes fullbyrdingen av deler av straffen (dels betinget, dels ubetinget fengsel), kan den ubetingede delen ikke settes lavere enn 14 dager.

Prøvetiden skal i alminnelighet være 2 år. Når vilkårene for straffskjerpelse ved gjentakelse er oppfylt, og i andre særlige tilfeller, kan det settes en lengre prøvetid, men ikke over 5 år. Prøvetiden regnes fra den dagen endelig dom er avsagt.

Fullbyrdingsutsettelse gis på det grunnvilkår at den domfelte ikke begår en ny straffbar handling i prøvetiden. I tillegg kan retten fastsette særvilkår etter §§ 35 til 37. Den siktede skal så vidt mulig få uttale seg om særvilkår før de fastsettes

Det vil i Norge si at fullbyrdelsen av en dom på fengselsstraff helt eller delvis kan utsettes med en prøvetid (vanligvis 2 år eller mer).

For betinget fengselsstraff er det et krav om at personen som er domfelt ikke foretar en ny straffbar handling i løpet av prøvetiden. I tillegg til dette kan retten sette flere særvilkår som den domfelte må oppfylle i prøvetiden. Eksempler på dette er meldeplikt til politiet (etter straffeloven § 36), eller om å holde seg rusfri, holde seg unna spesielle personer/miljøer/steder, samtykke til narkotikaprogram, møte i konfliktråd, eller lignende (se straffeloven § 37).

Dersom den dømte overholder vilkårene i prøvetiden vil straffen anses som fullbyrdet. Bryter domfelte vilkårene, vil domfelte vanligvis få en advarsel, men ved gjentatte brudd vil saken bli vurdert på nytt av retten, som avgjør om hele eller deler av straffen må sones (gjøres om til ubetinget fengsel). Det samme vil være tilfelle der domfelte begår nye straffbare handlinger av samme art i prøvetiden. I slike tilfeller vil retten i samme sak som de nye forholdene blir pådømt, også vurdere om den gamle betingede dommen helt eller delvis skal omgjøres til ubetinget straff. Om dette gjøres eller ikke vil måtte avgjøres konkret ut fra omstendighetene, men ofte vil resultatet bli at deler av straffen blir omgjort til ubetinget fengsel. Den resterende betingede delen vil da få en ny prøvetid.

Det motsatte av betinget fengsel er ubetinget fengsel, som må sones i en anstalt hos Kriminalomsorgen. Dette kan være i et åpent eller lukket fengsel.

Referanser 

Straffereaksjoner
Arkitrav

Arkitrav (gresk: archi og latin trabs: «hovedbjelke»), også kalt epistyl, er hovedbjelken som hviler direkte på søylekapitelene i klassisk arkitektur. Bjelken er den nederste, bærende delen av entablementet (det øvre horisontale bjelkelaget i klassisk gresk arkitektur som består av arkitrav, frise og karniss). 

I de greske templene, som i hovedsak er laget av kalkstein eller marmor, varierer arkitravblokkenes lengde mellom 2,50 og 4,50 meter. Den lengste arkitraven strekker seg over den brede, midterste inngangen i Akropolis i Athen. Den består av to blokker som ligger inntil hverandre og er 5,43 meter lang, 1,15 meter høy og 1,44 meter bred. I egyptiske templer forekommer arkitraver av betydelig større lengde.

Arkitraven er forskjellig i de forskjellige klassiske søyleordenene. Den doriske arkitraven er slet, og avsluttes øverst med en svakt framspringende list. Under denne springer kortere plater frem, hver med seks dråper under, rett over hver triglyf. De joniske og korintiske arkitravene er oppdelt i to eller som regel tre svakt utspringende felt over hverandre og avsluttes øverst vanligvis med mer eller mindre rikt profilerte lister.

Litteratur 
Gunnarsjaa, Arne (1999) Arkitekturleksikon. Oslo : Abstrakt forlag. ISBN 82-7935-007-1 (e-bok fra bokhylla.no)

Klassisk arkitektur
Bygningsdetaljer
Dronningens gate (Oslo)

Dronningens gate (3–25, 2–40) er en gate i Oslo sentrum. 

Gaten går fra Myntgata ved Grev Wedels plass til Storgata ved Basarene. 

Dronningens gate fikk sitt navn på 1700-tallet. Da Christiania ble anlagt i 1624, var dette den ytterste gaten mot havnen og Bjørvika. Den skal opprinnelig ha vært kalt Strandgaden. Langs denne ble de største kvartalene i den opprinnelige byplanen stukket ut, slik at de ledende kjøpmennene her kunne få tildelt de største byggetomtene så nær havnen som mulig.

Det våtlendte terrenget i strandkanten gjorde det nødvendig med omfattende fundamenteringsarbeider for å stabilisere byggegrunnen. Under flere av gårdene er det påvist gamle bolverkskar av kryssende tømmerstokker. Den langgrunne sjøbunnen gjorde at det måtte bygges lange utstikkere ut i havnen for at skipene kunne få bryggeplass. De ble lagt i forlengelsen av de tilstøtende gatene Raadhusstræde og Vaterstræde.

Tilmudring og avfallsdeponering gjorde sitt til at stranden utenfor ble oppfylt, og i 1657 ble strandarealene lagt ut til byggetomter, mot at byggherrene selv gjorde dem bebyggelige. I tidens løp kom det bebyggelse langs tre parallelle gater utenfor Dronningens gate, Skippergata og Store og Lille Strandgade.

Lille Voldport eller Vaterlands port, som var en av tre byportene i byvollen, lå omtrent i krysset mellom Dronningens gate og Karl Johans gate. Den nærmeste delen av Dronningens gate kaltes derfor i årene omkring 1700 Lille Voldportgade. 

Kvartalene langs Dronningens gate har fremdeles byens tetteste konsentrasjon av store kjøpmannsgårder fra 1600-tallet, særlig mellom Rådhusgata og Tollbugata. Hele den fredede husrekken her er helt eller delvis oppført rundt 1650: Rådhusgata 7, Dronningens gate 11 (Magistratgården), Dronningens gate 13 og Tollbugata 10 (Krigsskolen). Det tidligere Posthuset på Dronningens gate 15 ble reist på tomtene etter to andre gamle gårder. Den søndre, Lagmannsgården fra 1600-tallet, var fra 1719 lokale for Oslo katedralskole, før den etter 1814 ble tatt i bruk for Stortinget og forskjellige departementskontorer. Den ble kalt Departementsgården. Den nordre, Generalitetsgården, ble oppført i 1714 og i 1737 kjøpt av general H.J. Arnold. Fra 1760 var den kontor for Generalitetskollegiet og embetsbolig for kommanderende general. Begge ble revet i 1916 for å gi plass til Hovedpostkontoret, fullført i 1924 og nedlagt i 2004. Generalitetsgården ble gjenreist som delvis kopi i «Gamlebyen» på Norsk Folkemuseum. Der havnet også Den gamle stortingssalen og lagtingssalen fra Departementsgården.

I bindingsverkshuset i Dronningens gate 10 ble Aftenposten grunnlagt i 1860 av Amandus Schibsted. I nabohuset nr. 12 ble historikeren Peter Andreas Munch født i 1810. Begge hus ble revet i 1938 samtidig med nr. 16, Thor Olsens palé fra 1829.

Gaten har ellers bebyggelse fra mange perioder, men er særlig preget av bygårder fra 1800-årene og 1930-årene.

Kilder
 

 

 

Veier i Kvadraturen (Oslo)
Veier i Oslo
Veier i Oslo sentrum
Fjellbølger

Fjellbølger er et meteorologisk vindfenomen som oppstår når vind passerer et fjell som er en del høyere enn omgivelsene. Det dannes stående  bølger oppover i luftmassene som kan sammenlignes med bølgene over og bak store steiner i elvestryk. Den første bølgen dannes ved at vinden presses oppover foran fjellet og kan bevege seg nedover på lesiden av fjellet. En avstand medvinds / i le av fjellet og litt høyere enn fjellet presses vinden oppover for deretter å bevege seg nedover igjen. Lenger unna fjellet i le og høyere opp i atmosfæren kan det registreres flere slike bølgebevegelser.

Linseskyer 

Linseskyer, Altocumulus lenticularis, er skyer som dannes når luftlaget som presses oppover av fjellbølgen blir avkjølt på grunn av lavere trykk og fuktigheten fortetter seg til skydråper . Siden lufta drives gjennom bølgene av vinden ligger kondenseringen på etterskudd : linseskyene og luftlaget de tilhører er uvanlig rike på underkjølt fuktighet som kan gi kraftig ising på passerende luftfartøy .

Seilfly kan benytte bølgene til å bli med oppover ved å finne områdene hvor det blåser oppover for deretter å fly videre til neste bølge for å komme enda høyere. Disse seilflygerne kommer så høyt at de er avhengige av kunstig surstofftilførsel.

Se også
Altocumulus
Altocumulus lenticularis

Bølger og strømninger
Meteorologi
Beslan

Beslan (russisk: Беслан, ossetisk: Беслӕн) er en by i Republikken Nord-Ossetia i Russland. Den ligger ved elva Terek, rundt 15 km nord for Vladikavkaz.  Innbyggertall: 35 550 (folketelling 2002), 32 469 (folketelling 1989), hvilket gjør Beslan til den tredje største byen i distriktet etter Vladikavkaz og Mozdok. 

Beslan er et viktig jernbaneknutepunkt, ettersom det ligger på hovedlinjen mellom Rostov-na-Donu og Baku. Stasjonen her er utgangspunktet for en sidelinje til Vladikavkaz. Byen er en industri- og jordbruksby dominert av en stor fabrikk for prosessering av mais, etablert i 1940-årene.

Historie
Byen ble grunnlagt i 1847 av tilflyttere fra andre steder i Ossetia og fikk opprinnelig navnet Beslanykau (russisk: Бесланыкау – «Beslan-bosetningen») etter en lokal stormann, Beslan Tulatov. Offisielt fikk byen likevel navn etter Tulatovs etternavn. Slik ble det Tulatovo (russisk: Тулатово) eller Tulatovskoje (russisk: Тулатовское). Byen fikk i 1941 navnet Iriston (Ossetia) (russisk: Иристон («Осетия»). I 1950, da den raskt industrialiserte byen ble omgjort til en egen kommune, fikk den sitt nåværende navn, Beslan.

Beslan-skolens gisseldrama

1. september  2004, ble Beslans barneskole nummer 1 stormet av tsjetsjenske terrorister som forskanset seg inne i skolekomplekset. Dramaet endte 3. september med en voldsom skuddveksling mellom terroristene og russiske sikkerhetsstyrker.

Eksterne lenker 
 

Kaukasia
Byer i Nord-Ossetia
Bosetninger etablert i 1847
1847 i Russland
GAZ-66

GAZ-66 er et russisk militært firehjulsdrevet transportkjøretøy produsert av fabrikken GAZ. Kjøretøyet var det viktigste transportkjøretøyet i Den røde armé og brukes fortsatt i flere tidligere Sovjet-stater. Kjøretøyet fikk tilnavnet shishiga (шишига).

GAZ-66 er kjent for å være pålitelig, enkel og har gode terrengegenskaper.  Det har frontmontert vinsj, sentralt dekktrykksystem og selvlåsende differensialer som standardutstyr, og er i både militær og sivil bruk, blant annet til rekreasjon, mange steder i verden.

Eksterne lenker
 Alt om GAZ-66
 GAZ-66 entusiast-nettsted (Russland)
 GAZ-66 entusiast-nettsted
 Polsk GAZ-66 nettsted (Polen)
 GAZ-66 ekspedisjons-nettsted (Russland)
 GAZ-66 blogg
 GAZ-66 Video
 GAZ-66 Video
 GAZ-66 video

Feltvogner
Terrengkjøretøyer
GAZ
Johan Beichmann

Johan Didrik Schlömer Beichmann (født 1886, død 1966) var en norsk offiser. Han var blant annet kommandant for Alta bataljon før krigen, sjef for kommanderende generals adjutantstab under den tyske invasjonen i Norge i 1940 og sjef for Hærens overkommando i London. Han ble etter krigen utnevnt til kommandant på Akershus. General Beichmann var også sjef for Tysklandsbrigaden. Han fullførte Krigsskolen i 1906. Han bar kong Haakon VIIs slep under kongekroningen i Nidarosdomen samme år.

Johan Beichmann var gift med Mona Smith og sønn av lagdommer Frederik Valdemar Nicolai Beichmann og journalisten Edle Hartmann Schjødt.

Referanser 

Norske generalmajorer
Norsk militært personell under andre verdenskrig
Albania (Kaukasus)

Denne regionen må ikke forveksles med Albania i på Balkan.
Albania eller Aghbania var et historisk kongerike i Kaukasus. 

I det første århundre ble områdene sør for Kaukasus okkupert av keisermakten i Roma. Romerne innførte navnet Albania (d.e. «fjellandet») på et område som i hovedsak sammenfaller med nåtidens Aserbajdsjan. Etterhvert oppsto bysamfunn som Gandsja, Şəki, Barda, Nakhitsjevan og Baku. Albania eksisterte som rike i over femhundre år med varierende vasallforhold til romerske og persiske herskere. Mot slutten av 700-tallet gikk riket i oppløsning. Kristendommen ble offisiell statsreligion i Albania før år 325. På 400-tallet gikk store deler av den albanske kirken over til å bli nestoriansk.

Området fikk etter hvert innvandring fra seldsjukkene som blandet seg med lokalbefolkningen og dermed ble albanerne etter hvert absorbert. Dagens azerer anser seg som etterkommere av disse to folkegruppene.

Referanser 

Kaukasia
Aserbajdsjans historie
Historiske stater og riker i Europa
Grefsenrevyen

Grefsenrevyen var en skolerevy som ble satt opp årlig av elevene ved Grefsen videregående skole i Oslo. 

Selv om det ikke var mer enn 6-10 skuespillere som sto på scenen, engasjerte revyen over 100 av skolens rundt 370 elever. Den første Grefsenrevyen gikk av stabelen allerede i 1933, mens revyen ble en årlig tradisjon fra 1950, startet av Svein Byhring. Revyen var opprinnelig tilknyttet gymnassamfunnet Akropolis.

Rekken av tidligere Grefsenrevyskuespillere som senere har satt sitt preg på norsk revy- og teaterliv er oppsiktsvekkende lang, spesielt med tanke på at Grefsen videregående skole aldri hadde noen musikk-, dans-, drama-linje. Blant de som har hatt Grefsenrevyen som sitt startsted finner vi Øivind Blunck, Sven Nordin, Åsleik Engmark, Wenche Myhre, Kjersti Holmen, Bjørn Skagestad, Frøydis Armand, Alex Rosén, Jon Schau, Geir Kvarme, Jon Øigarden, Siw Anita Andersen , Siri Kristiansen og Magnus Devold.  Et høydepunkt i denne sammenhengen må kunne sies å være 1984-utgaven av revyen.  Blant de ni skuespillerne dette året var Åsleik Engmark, Siw Anita Andersen, Alex Rosén og Jon Schau.    

Sangen «Lindeberg Dreamteam» som oppnådde en viss popularitet på internett våren og sommeren 2005 er opprinnelig et nummer fra Grefsenrevyen samme år.

Den siste Grefsenrevyen ble satt opp i 2011, året skolen slo seg sammen med Sandaker videregående skole og flyttet til nye lokaler i Nydalen og ble til Nydalen videregående skole. Den første Nydalenrevyen ble satt opp i den nye skolens første år, 2012.

Tidligere revyer 

Skolerevy
Teater i Oslo
Humor
Etableringer i 1933
Grefsen