alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Fylkesvei 889

Fylkesvei 889 (Fv889) går mellom Smørfjord i Porsanger og Havøysund i Måsøy. Veien passerer bygdene Kokelv, Selkop, Lillefjord, Latter, Slåtten, Snefjord, Krokelv og Bakfjord

Historie
Historisk sett ble det først anlagt en grusvei på strekningen Smørfjord-Kokelv i 1938.

1. november 1975 ble strekningen Kokelv-Snefjord åpnet.

I perioden 1976 til 1988 ble strekningen Snefjord-Havøysund betjent av bilferge. Fergen anløp stedet Skavvika i Snefjord.

Havøysundbrua mellom Havøysund og fastlandet stod ferdig i 1986. 

Strekningen Snefjord-Havøysund ble offisielt åpnet for ferdsel av kong Olav V 18. august 1988.

Før 1. januar 2010 hadde veien status som riksvei. Etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

2019 ble de tidligere fylkesvei 155 (Finnmark) og fylkesvei 162 (Finnmark) armer av veien.

Nasjonal turistvei 

Strekningen mellom Kokelv i Hammerfest og Havøysund i Måsøy har status som nasjonal turistvei Havøysund. Turistveien er 66 km lang.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Troms og Finnmark
Nasjonale turistveier
Veier i Porsanger
Veier i Hammerfest
Veier i Måsøy
Mamelukk

Denne artikkelen handler om mamelukkene. Se Mamelukk (klesplagg) for å lese om underbuksene.

Mamelukk (på arabisk skrevet مملوك (i entall) og مماليك (i flertall), «eid», også transkribert som mamluk, mameluk, mameluke, mamaluke og mamluke) var en type livvaktsoldater og militær herskerklasse av tyrkisk eller tsjerkessisk opphav som virket i blant annet Egypt fra 1100-tallet til omkring 1800.

Historie 

Det mest varige mamelukkregimet var en militær kavalerikasten i Egypt i middelalderen, som hadde utviklet seg fra rangen som slavesoldater. De opprinnelige mamelukkene var slavesoldater av ikke-arabisk herkomst som frivillig og under tvang omvendte seg til islam, og som tjente som ridende livvakt for de muslimske kalifene og sultanene i Ayyubidedynastiet på 1100- og 1200-tallet. Mamelukkene utviklet seg til en stor hær og mektig krigerklasse som blant annet ble herskere over Mamelukksultanatet, et imperium de etablerte i Egypt og Syria fra 1250 til 1517. Mamelukkene fortsatte å være den dominerende eliten i Egypt under Det osmanske rikets overherredømme fram til den franske generalen Napoleon invaderte landet i 1798. 

Ettersom islamsk rett forbød at den som var født muslim ble gjort til slave var man nødt til å skaffe slaver fra fortsatt ikke-islamske områder som blant annet Sør-Russland og Kaukasus. Disse slaver ble utdannet til soldater og kalt mamluker (ordrett eiede). Mange av dem steg i gradene og hadde høye embeder både i hæren og forvaltningen. Deres etniske opprinnelse var hovedsakelig tidligere tyrkiske slaver, egyptiske koptere,  tsjerkessere, abkasere og georgiere. I tillegg hadde mange også opprinnelse fra Balkan, albanere, grekere og sør-slavere.

Mamelukkene var formidable krigere, ettersom de var trent fra barndommen av, og en slik hær klarte å forsvare Egypt mot en mongolsk invasjonshær (dette var etter Djengis Khan).

Også i Nord-India fantes det fra 1200- til 1400-tallet dynastier av fryktede, tyrkiske mamelukker.

Referanser

Litteratur 
 Crecelius, Daniel; Djaparidze, Gotcha (2002): «Relations of the Georgian Mamluks of Egypt with Their Homeland in the Last Decades of the Eighteenth Century», Journal of the Economic and Social History of the Orient, 45 (3), ISSN 0022-4995
 Hathaway, Jane (1997): The Politics of Households in Ottoman Egypt: The Rise of the Qazdaglis. Cambridge: Cambridge University Press, s. 103-104.
 McGregor, Andrew James (2006): A Military History of Modern Egypt: From the Ottoman Conquest to the Ramadan War. Greenwood Publishing Group, ISBN 9780275986018,
 Philipp, Thomas; Haarmann, Ulrich ([1998] 2007): The Mamluks in Egyptian Politics and Society (Cambridge Studies in Islamic Civilization), Cambridge University Press

Eksterne lenker 
 

Egypts historie
Her og Nå (ukeblad)

Her og Nå er et norsk ukeblad som hovedsakelig tar for seg kjendis- og kongestoff. Det ble lansert i 2001 av bladforlaget Hjemmet Mortensen i Oslo som konkurrent til Se og Hør, men til lavere pris. Innholdet er først og fremst bildestoff, kjendisnyheter og TV-guide som hos hovedkonkurrenten, men samtidig har ikke Her og Nå krimstoff og mer tradisjonelle reportasjer slik Se og Hør har. 

I 2010 var Her og Nå Norges tredje største ukeblad. 

Sjefredaktør er Rino Rådahl.

Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

Referanser 
<div class="references-small">

</div class="references-small">

Norske ukeblader
Publikasjoner etablert i 2001
Sedelighetsdebatten

Sedelighetsdebatten er navnet på flere norske debatter rundt seksualmoral og sedelighet. De største ble avholdt på 1880- og 1950-tallet, men hadde sine konkurrenter, kanskje spesielt i debatten rundt målsaken.

På 1880-tallet var spesielt kunstnermiljøet og aktivister innen kvinnesaken, opptatt av begrepet likestilling mellom kjønnene og muligheten for fri omgang. Begge konsepter var radikalt forskjellig fra borgerskapets århundrelange ide om at familien var samfunnets hjørnesten. Den hadde ulmet en tid, men da Henrik Ibsen lanserte sin Nora i Et Dukkehjem (1879), med sin uregjerlige og individuelle opptreden, Samfunnets Støtter (1877), med kvinnen som dominerende, og en annerledes Fru Alving i Gengangere (1881), ja, da ble det virkelig debatt. Arne Garborg var noe negativ til Ibsens fremlegg, men han funderte også, i sin Mannfolk (1886) på hvorfor det skulle være mannen, og ikke andre, som satt med makt og oversikt i en familie og samfunnet ellers. Han mistet da jobben som statsrevisor.

Debatten fortsatte, inspirert av boken Christianiabohemen av Hans Jæger (1885), og boken om sypiken Albertine (1886) av Christian Krohg. Sistnevnte malte også, i sakens anledning, maleriet Albertine hos Politilegen. Andre benyttet også høvet til å publisere litt, blant annet Bjørnstjerne Bjørnson, som i sin En Handske (1883), skildret en mann som nettopp skulle være avholden før ekteskapet; altså hadde debatten i noe grad, endret hans syn i disse saker.

Amalie Skram lanserer i boka Lucie (1888), Lucie som var usikker på dette med aktivitet før giftermålet. Jonas Lie var i favør av kvinnenes selvstendighet, og noe av dette forårsaket splittelse mellom ham og Bjørnson, som siden sluttet seg til oppfatningen.

Alexander Kielland som skrev om tjenestepiken som ble utsatt for familiefaren, herr Garman & Worse, en dramatisk fremstilling på den tiden.

Rettsvesenets forskrift om den bimånedlige tvungne legekontroll og visitas for prostituerte ble lagt bort i 1888, men dannet også en basis for denne debatten.

Det ble ellers avholdt et møte i Det Norske Studentersamfund i Kristiania, der problematikken ble lansert som en «privatsak» mellom de involverte (kvinne og mann), at kvinnesakskvinnene stilte for store krav til menns sedelighet. Kvinnelegen Oscar Nissen anslo ti prosent av kvinnene som kjønnsdriftige, og utledet derved at de hadde meget lettere for å være sedelige.

En opprørt Norsk Kvindesagsforening var splittet i sitt syn på et motsvar. Der enkelte (anført av formann Ragna Nielsen) ville avholde protestmøte, mente andre og etterhvert generalforsamlingen, at debatten måtte holdes på et ordentligt nivå. Ny formann ble Anna Bugge.

På 1950-tallet avstedkom Agnar Mykles romaner en debatt knyttet til utgivelser av tekster der deler av innholdet er intimt. Sangen om den røde rubin (1956) endte Mykle i retten for, men ble frikjent 9. mai 1958. Jens Bjørneboe hadde utløste en lignende reaaksjon med den mer pornografiske fortellingen Uten en tråd (1966).

Feminisme
Samfunn
Norsk kulturhistorie
Jens Lehmann

Jens Lehmann (født 10. november 1969 i Essen) er en tidligere tysk fotballspiller. 

Han har vært keeper for flere europeiske klubber, sist for Stuttgart (2008–2010) og  (1998–2008). 

Jens Lehmann begynte sin karriere i hjembyen Essen, og spilte fra 1988 til 1998 for Schalke 04. I juli 1998 ble han solgt til AC Milan, men han spilte bare fem ligakamper i Italia før han vendte tilbake til tysk fotball og Borussia Dortmund. Fra 2003 til 2008 spilte han for Arsenal FC. 

Før VM 2006 ble han tysk landslagskeeper, ettersom Jürgen Klinsmann vraket Oliver Kahn. Tyskland vant bronse i dette mesterskapet. Arsene Wenger valgte Manuel Almunia som førstelagskeeper istedenfor Lehmann i hans siste sesong i klubben. Lehmann ble også med i Tysklands tropp i EM i fotball 2008 som førstekeeper. Tyskland vant sølv i dette mesterskapet. 

I mai 2008 ble det klart at Lehmann skulle spille for den tyske klubben VfB Stuttgart for 2008/2009-sesongen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Tyske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 1998
Spillere i Fotball-EM 2000
Spillere i Fotball-VM 2002
Spillere i Fotball-EM 2004
Spillere i Fotball-VM 2006
Spillere i Fotball-EM 2008
Fotballspillere for FC Schalke 04
Fotballspillere for AC Milan
Fotballspillere for BV Borussia 09 Dortmund
Fotballspillere for Arsenal FC
Fotballspillere for VfB Stuttgart 1893
Fotballkeepere som har scoret
Personer fra Essen
Målvakter i fotball
Kjetil Røed

Kjetil Røed (født 1973) er en norsk anmelder og kritiker som blant annet har skrevet i publikasjoner som Morgenbladet, Klassekampen, Billedkunst, Kunstkritikk.no, Film & Kino, Vinduet, Norsk Shakespeare- og teatertidsskrift og Le Monde Diplomatique. Han skriver om både film, litteratur og kunst. Røed er kunstkritiker i Aftenposten. Han har skrevet i kunstmagasinene Frieze, ArtReview og Artforum/Artforum.com. 

Røed har hovedfag i allmenn litteraturvitenskap og arbeider som frilansskribent og frilanskonsulent for forlag. Røed har sittet i styret i Norsk kritikerlag. 

Norske litteraturhistorikere og litteraturkritikere
Fylkesvei 362

Fylkesvei 362 (Fv362) går mellom Haukeli og Rauland i Vinje. Veiens lengde er 40,4 km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter



Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Vinje
Daniel Heinrich Mumm von Schwarzenstein

Daniel Heinrich Mumm von Schwarzenstein (født 18. desember 1818 i Frankfurt am Main, død 29. april 1890 samme sted) var den første overborgermester i det prøyssiske Frankfurt am Main. Han tilhørte adelsslekten Mumm, som siden 1873 etter sin herkomst kalte seg Mumm von Schwarzenstein.

Mumm studerte jus i Berlin og Heidelberg og tok den juridiske doktorgrad i 1840. Deretter slo han seg ned i fødebyen som advokat. Etter den prøyssiske anneksjonen av bystaten Frankfurt gikk han inn for å akseptere og tilpasse seg de nye forholdene. Han var overborgermester i Frankfurt fra 1868 til 1880.

I hans tid som overborgermester ble freden i Frankfurt inngått, som avsluttet den fransk-prøyssiske krig. Han fikk igjennom gjenoppbygningen av keiserdomen St. Bartholomäus, og bygget en rekke nybygg, som ferskvannsledningen fra Vogelsberg til byen, den berømte broen Eiserner Steg, Untermain-, Obermain- og Wilhelmsbrücke, Kleinmarkhalle, Frankfurts operahus og Dreikönigskirche.

Litteratur 
 Andreas Fischer: Kommunale Leistungsverwaltung im 19.Jahrhundert unter Daniel Heinrich Mumm von Schwarzenstein. (Schriften zur Rechtsgeschichte; Heft 65). Dissertation. Duncker & Humblot, Berlin 1994, ISBN 3-428-08457-8.
 
 Clara Mumm von Schwarzenstein: Der Friede von Frankfurt 1871. Tagebuchblätter, hrsg. von Georg Mumm von Schwarzenstein. Frankfurt am Main, Kramer, 1978. Kl.-8°. 114 S. mit (teils farb.) Illustr. Pappband. (ISBN 3-7829-0204-1)

Mumm von Schwarzenstein, Daniel Heinrich
Personer fra Frankfurt am Main
Fylkesvei 361

Fylkesvei 361 (Fv361) går mellom Gransherad og Ørvella i Notodden. Veiens lengde er 9,6 km.

Før riksvei 37 langs vestida av Tinnsjå ble åpnet 1993 var veistrekningen mellom Ormemyr og Gransherad del av Rv361.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Notodden
Fylkesvei 360

Fylkesvei 360 (Fv360) går mellom Notodden sentrum og Gvarv i Midt-Telemark.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter



Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Notodden
Veier i Midt-Telemark kommune
Per-Erik Hedlund

Per-Erik Hedlund (født 18. april 1897, død 12. februar 1975) var en svensk langrennsløper.

Han hadde en lang karriere i toppen av internasjonal langrennsidrett, spesielt over lengre distanser. Han omtales ofte som den første svenske «skidkungen».

Under OL 1928 i St. Moritz gikk han til topps på femmila. Svenske løpere la beslag på alle tre medaljene, og Hedlunds seiersmargin, 13 minutter og 27 sekunder, er den største i OL-historien. For denne prestasjonen ble Hedlund tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje. Under VM 1933 gikk Hedlund startetappen på det svenske laget som vant 4×10 km stafett.

Hedlund vant Vasaloppet to ganger, i 1926 og 1928 (delt seier med Sven Utterström).

OL-medaljer 
 1928  St. Moritz -  Gull i nordiske grener, langrenn 50 kilometer

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske langrennsløpere
Olympiske mestere for Sverige
Verdensmestere i langrenn
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1924
Langrennsløpere under Vinter-OL 1924
Medaljevinnere under Vinter-OL 1928
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1928
Langrennsløpere under Vinter-OL 1928
Langrennsløpere tilknyttet Vasaloppet
Personer fra Älvdalens kommun
Fødsler i 1897
Dødsfall i 1975
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Folkeslaget ved Leipzig

Folkeslaget ved Leipzig fant sted fra 16. til 19. oktober 1813 ved Leipzig i Sachsen. Det var det viktigste slaget i det som i Tyskland er blitt kjent som frigjøringskrigen mot det franske fremmedherredømmet, og et av de avgjørende slag under Napoleonskrigene.

Bakgrunn 
Napoléon Bonaparte hadde behov for å komme på offensiven igjen etter nederlaget i Russland og i Den spanske selvstendighetskrigen. Samtidig hadde hans fiender samlet seg igjen i det som blir kalt den sjette koalisjonen, bestående av Østerrike, Preussen, Russland, Storbritannia, Sverige, Spania og Portugal, samt en del mindre tyske stater.

Slaget 
Franske tropper, sammen med tropper fra de franske lydrikene i Rhinforbundet, kjempet i dette slaget mot den sjette koalisjonen. Midt under slaget, 18. oktober, deserterte hele den saksiske armé og gikk over til koalisjonen. Koalisjonens overlegne styrker tilførte Frankrike et avgjørende nederlag.

Slaget var et av de blodigste av alle slagene under Napoleonskrigene. Mens slag i denne perioden vanligvis hadde tapstall på under 5 %, døde mer enn tredjeparten av soldatene som kjempet ved Leipzig. Av de ca. 400 000 soldater som deltok direkte i kamphandlingene falt ca. 130 000, eller rundt 30 %. Omtrent 600 000 soldater var involvert i slaget og omkringliggende manøvre, hvilket gjorde slaget til det største slaget som hadde stått i Europa før første verdenskrig. På tysk kalles slaget das Völkerschlacht - folkeslaget.

Minnesmerke 
I 1913, nøyaktig 100 år senere, ble det oppført et 91 meter høyt Völkerschlachtdenkmal i granitt i Leipzig. Det står der hvor kampene var på sitt mest intense og det største antall soldater falt. Monumentet er et av Leipzigs landemerker og er synlig på lang avstand i det ellers flate landskapet.

Kilder 

«Battle of Leipzig», fra Encyclopædia Britannica

Eksterne lenker 

 «Battle of Leipzig ("Battle of the Nations"), 1813», (engelsk)
 «Battle of Leipzig 1813» (engelsk)

Slag under Napoleonskrigene
Tysklands historie
Slag med deltagelse av Frankrike
Leipzig
Konflikter i 1813
Slag med deltagelse av Sachsen
Slag med deltagelse av Sverige
Slag med deltagelse av Russland
1813 i Sachsen
1813 i Frankrike
1813 i Sverige
1813 i Østerrike
1813 i Russland
Sven Utterström

Sven «Uttern» Utterström (født 16. mai 1901, død 7. mai 1979) var en svensk langrennsløper. Han var i mange år blant Sveriges fremste langrennsløpere, og utkjempet tallrike dueller med landsmannen Per-Erik Hedlund. I 1925 delte disse løperne seieren i Vasaloppet.

Sven Utterström ble tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje i 1929.

Meritter 
 OL 1932 – gull på 18 km og 6.-plass på 50 km
 VM 1930 – gull på 50 km
 VM 1933 – gull på 4 x 10 km stafett
 Vinner av Vasaloppet i (1925)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske langrennsløpere
Olympiske mestere for Sverige
Verdensmestere i langrenn
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1928
Langrennsløpere under Vinter-OL 1928
Medaljevinnere under Vinter-OL 1932
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1932
Langrennsløpere under Vinter-OL 1932
Langrennsløpere tilknyttet Vasaloppet
Personer fra Boden
Fødsler i 1901
Dødsfall i 1979
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Erik Larsson

Erik August Larsson, «Kiruna-Lasse» (født 20. april 1912 i Kurravaara, død 10. mars 1982 i Kiruna) var en svensk langrennsløper.

Kiruna-Lasse kom fra et fattig hjem i Kiruna. I 1936 vant han OL-gull på 18 km i Garmisch-Partenkirchen. For den prestasjonen ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje. Etter noen suksessrike år ble han omvendt til læstadianismen, og sluttet deretter å konkurrere.

Han er farfar til den svenske kriminalforfatteren Åsa Larsson (født 1966) og far til predikanten Lars Larsson i Luleå.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske langrennsløpere
Olympiske mestere for Sverige
Olympiske bronsemedaljevinnere for Sverige
Medaljevinnere under Vinter-OL 1936
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1936
Langrennsløpere under Vinter-OL 1936
Personer fra Kiruna kommun
Fødsler i 1912
Dødsfall i 1982
Olympiske medaljevinnere i langrenn
James Cromwell

James Cromwell (født John Oliver Cromwell 27. januar 1940 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller. Noen ganger blir han kreditert som Jamie Cromwell.

Cromwell ble født i Los Angeles i California, men vokste opp på Manhattan i New York. Han er den adopterte sønnen til John Cromwell og skuespiller Kay Johnson. Cromwell fikk utdannelsen sin ved The Hill School, Middlebury College og Carnegie Institute of Technology. Han studerte skuespillkunst ved Carnegie Mellon University, og gikk etter dette til teateret, hvor han gjorde alt fra William Shakespeare til eksperimentelle stykker.

På midten av 1970-tallet begynte Cromwell å jobbe i TV-serier, blant annet All in the Family og Hot L Baltimore. I 1976 debuterte han på film i Murder by Death.

Cromwell spilte i de to siste sesongene av tv-serien Six Feet Under, hvor han spilte George Sibley, Ruth Fishers mann. Andre kjente roller er bonden Arthur Hoggett i Heldiggrisen Babe (1995) og Dr. Zefram Cochrane i Star Trek: First Contact (1996). Han har også dukket opp i Star Trek: The Next Generation og Star Trek: Deep Space Nine. Han spilte president Robert "Bob" Fowler i Det absolutte mareritt (2002) og rollen som tidligere president D. Wire Newman i en episode av Presidenten (2004). I 1997 spilte han kriminalsjefen Dudley Smith i L.A. Confidential.

James Cromwell er veganer, og går hyppig ut i media om emner som omhandler dyreplageri.

Han er over 2 meter høy (6 fot, 7 tommer).

Filmografi (utvalg) 
 
 
 
  - George H.W. Bush

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skuespillere fra USA
Personer fra USA av engelsk opphav
Personer fra Los Angeles
Personer fra New York City
Makhatsjkala

Makhatsjkala (russisk: Махачкала́) er hovedstad i den russiske republikken Dagestan, og ligger cirka 1600 km sør for Moskva. Den ligger ved vestbredden av Kaspihavet, og hadde om lag 460 000 innbyggere i 2004. Den ble grunnlagt i 1844 som et russisk fort, og fikk bystatus i 1857. Opprinnelig fikk byen navnet Petrovskoje, etter den russiske tsaren Peter den store som besøkte regionen i 1722. Byen ble omdøpt til Petrovsk-Port i 1857, og i 1921 Makhatsjkala etter den lokale bolsjeviklederen Makhatsj. Byen ble hovedstad i 1922.

Makhatsjkala er en viktig havneby. Rørledninger fører olje fra feltene ved Groznyj og Izberbasj til byens oljeraffinerier. Byen har også romfarts-, skipsbyggings-, næringsmiddel- og tekstilindustri.

Byen er oppdelt i tre distrikter: Leninskij, Sovetskij, og Kirovskij. Et jordskjelv gjorde stor skade i 1970, og en stor del av byen er gjenoppbygd siden da. Siden starten på krigen i Tsjetsjenia har byen vært utsatt for en rekke terrorhandlinger.

Eksterne lenker 
 

Byer i Dagestan
Bosetninger etablert i 1844
Jan Groth (1946–2014)

For kunsteren, se Jan Groth (1938–2022)
 
Jan Leonard Groth (født 25. februar 1946 i Greåker, død 27. august 2014 i Fredrikstad) var en norsk rockevokalist. Han debuterte i 1964 med singelen Burning Needles/Inside Love, med tekst og melodi av Thor G. Norås. Groth debuterte på MANU Records.

Tidlig på 1970-tallet var Groth medlem av rockegruppen Aunt Mary. På 1980-tallet var han sentral i norsk kristenrock. Senere år fulgte karrieren to spor: dels tolkninger av Aage Samuelsens sanger, og dels bandet Just 4 Fun med Hanne Krogh, Marianne Antonsen og Eiríkur Hauksson. Just 4 Fun deltok for Norge i Eurovision Song Contest 1991 med låten «Mrs. Thompson».

Jan Groth ga ut platen Bridges Or Walls i februar 2006. Det er pop-rock med et snev av roots. I 2007 ga Groth ut Sanger fra T.B. Barratts salmebok til markeringen av 100-årsjubileet for pinsebevegelsen i Norge. Han vokste selv opp i pinsebevegelsen, og opptrådte ofte med sanger fra sitt barndomsmiljø.

Jan Groth døde etter å ha vært kreftsyk et års tid. Han var far til Stephan Groth i Apoptygma Berzerk og musiker Jonas Groth.

Diskografi 

Album
 Good to Know (1980)
 Circle of Love (1982)
 Roots (1984)
 Ready to Ride (1986)
 Thank You for the Music – the Best of Jan Groth (1993)
 Synger Aage Samuelsen (1995)
 Synger mer Aage Samuelsen (1995)
 Arvegods (2000)
 O Jesus du som fyller alt i alle (2004)
 Bridges or Walls (2006)
 Sanger fra T.B. Barratts salmebok (2007)
 The Vinyl Albums (1980–1986)... remastered! (2009)
 Mine julesanger (2011)
 Aage Samuelsen-sangene og annet Arvegods (2012)
 The Writing on the Wall (2016)
Singler
 Burning Needles/Inside Love (1965)
 Dream of You/Little Egypt (1965)
 You've Really Got a Hold On Me/Bye Bye Baby (1966, som Jan Groth and His Voodoos)
 That's Why I Long For Tomorrow/How Do You Know (1984)
 Ready to Ride/Dying World (1986)
 Passing It On/Easy to Say I Love You (1986) 
 Jeg skulle ei sørge (2000)
 Too Shy to Try (2006)
 Keep You Company (2006)

Aunt Mary 
Album
 Aunt Mary (1970)
 The Best of Aunt Mary (1974)
 Bluesprints (1992)
 The Things We Stood For (1970-1973) (2007)
 Barbed Wire Waves (2009)
Singler
 Did You Notice?/The Ball (1970)
 Jimi, Janis and Brian/Stop Your Wishful Thinking (1971)
 Whispering Farewell/All My Sympaty For Lili (1971)
 Rosalind/In the Hall of the Mountain King (1972)

Just 4 Fun 
 Ren 60 (1990)
 Those Were the Days (1991)
Singler
 Mrs. Thompson (1991)
 A Dream and a Prayer/All I Really Wanna Do (1991)

Dr. Henderson's Blues Caravan 
 It's Driving Me Insane/Not the First But the Last (1968)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Musikalsk foregangsmann i 50 år

Norske sangere
Personer fra Sarpsborg kommune
Aunt Mary