alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Vayana

se Systematisk inndeling

Vayana er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore, glatte og blanke, ovale til litt pæreformede skarabider.

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Vayana Ohaus, 1915
 Vayana bicolor (Olivier, 1789)
 Vayana jolyi Soula, 2002
 Vayana melzeri Ohaus, 1928

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Vayana

Eksterne lenker 
 Bilde av Vayana bicolor 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1915
Marokkansk-arabisk

Marokkansk-arabisk eller darija (i Marokko kjent som الدارجة, eddarija, [əddæɾiʒæ]; berberisk: eddarija eller taɛrabt) er varianten av arabisk som snakkes i Marokko. For offisielle meddelelser benytter regjeringen og andre offentlige organer moderne standard arabisk, et språk som ikke snakkes i dagliglivet og som bare brukes i dokumenter og på TV-nyheter). En blanding av skriftlig arabisk, og fransk eller spansk brukes i næringslivet og banktjenester.

Marokkansk-arabisk tilhører dialektkontinuumet maghrebiarabisk og er i en viss grad gjensidig forståelig med algeriske og tunisiske arabiske dialekter. Imidlertid har marokkansk-arabisk en sterk tilstedeværelse i marokkansk TV-underholdning, kino, og reklame. Marokkansk-arabisk oppviser en sterk historisk og språklig innflytelse fra berberspråk.

Arabisk
Språk i Marokko
Badiasis

se Systematisk inndeling

Badiasis er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Badiasis Machatschke, 1970
 Badiasis coerulescens (Burmeister, 1844)
 Badiasis dohrni (Ohaus, 1898)
 Badiasis tauzini Soula, 2002

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Badiasis

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1970
Anticheiroides

se Systematisk inndeling

Anticheiroides er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore (15-22 millimeter), ovale, grønne skarabider, gjerne med gulaktige tegninger. Scutellum er nokså stort og trekantet.

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika, fra Colombia i nord til Bolivia i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Anticheiroides Soula, 1988
 Anticheiroides arnaudi Soula, 2002
 Anticheiroides brullei (Laporte de Castelnau, 1840)
 Anticheiroides cuprinus (Laporte de Castelnau, 1840)
 Anticheiroides generosus (Waterhouse, 1881)
 Anticheiroides goyanus (Ohaus, 1905)
 Anticheiroides hegoi Soula, 2002
 Anticheiroides inauratus (Burmeister, 1844)
 Anticheiroides lecourti Soula, 2002
 Anticheiroides nevinsoni (Fowler, 1906)
 Anticheiroides politus (Waterhouse, 1881)
 Anticheiroides subaeneus (Burmeister, 1844)

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Anticheiroides

Eksterne lenker 
 Bilde av Anticheiroides cuprinus
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1988

sv:Anticheiroides
Eesti spordi biograafiline leksikon

Eesti spordi biograafiline leksikon (norsk: Estisk idrettsbiografisk leksikon) er et leksikon som inneholder korte biografiske artikler om estiske idrettsfolk.

Leksikonet er utgitt av Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse (Foreningen for idrettsutdannelse og informasjon), leksikonforlaget Eesti Entsüklopeediakirjastus og Estlands olympiske komité. Leksikonets tredje utgave kom ut i 2011, de to første utgavene ble utgitt i 1937 og 2001.

Papirutgaven av leksikonet er på 1096 sider og har nesten 6000 artikler, hvorav 4300 med bilde.

En kontinuerlig oppdatert versjon av leksikonmaterialet er lagt ut på internett av Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse, og er også publisert på internett som en del av leksikonverket Eesti Entsüklopeedia. Nettutgivelsen med oppdateringer er støttet av det Europeiske Regionale Utviklingsfond, Estlands kulturdepartement og stiftelsen Estisk Kulturkapital.

Kilder
Eesti spordi biograafiline leksikon (om leksikonet, besøkt 29. januar 2015)
Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse: Eesti spordi biograafiline leksikon (besøkt 29. januar 2015)

Eksterne lenker
Eesti spordi biograafiline leksikon
Eesti Entsüklopeedia

Oppslagsverk
Nettleksika
Sportsbøker
Estisk litteratur
Exanticheira

se Systematisk inndeling

Exanticheira er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 12 millimeter), brede, blanke skarabider. Hodet og pronotum er grønnlig metalliske, nokså tett og kraftig punktert, pronotum gjerne med gulbrune sidekanter. Pronotum er ved roten litt smalere enn dekkvingene, forover jevnt rundet avsmalnende. Dekkvingene er gulbrune med svarte tegninger. De dekker ikke bakkroppsspissen. Beina er nokså korte og kraftige.

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana, Brasil).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Exanticheira Soula, 1988
 Exanticheira parthena (Blackwelder, 1944)
 Exanticheira rigouti Soula, 2002
 Exanticheira vidua (Ohaus, 1922)

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Exanticheira

Eksterne lenker 
 Bilde av Exanticheira parthena
 Bilde av Exanticheira rigouti
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1988
Pseudoanticheiroides

se Systematisk inndeling

Pseudoanticheiroides er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Pseudoanticheiroides Soula, 1998
 Pseudoanticheiroides antoinei Soula, 2002
 Pseudoanticheiroides feyeri (Ohaus, 1930)

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Pseudoanticheiroides

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1988

sv:Pseudoanticheiroides
Pseudohypaspidius

se Systematisk inndeling

Pseudohypaspidius er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore til nokså store (20-30 millimeter), ovale, mørkt metalliske skarabider.

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Ecuador, Peru...).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Pseudohypaspidius Soula, 1998
 Pseudohypaspidius antoinei Soula, 1998
 Pseudohypaspidius correroi Soula, 2002
 Pseudohypaspidius ferrioti Soula, 2002
 Pseudohypaspidius funestus (Ohaus, 1910)
 Pseudohypaspidius giovannii Soula, 2002
 Pseudohypaspidius gravidus (Ohaus, 1922)
 Pseudohypaspidius incertus Soula, 2002
 Pseudohypaspidius malyi Soula, 2005
 Pseudohypaspidius porioni Soula, 2010
 Pseudohypaspidius robichei Soula, 2002
 Pseudohypaspidius silvestrei Soula, 2002

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Pseudohypaspidius

Eksterne lenker 
 Bilde av typeeksemplaret av Pseudohypaspidius robichei
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 1988
Trine Mjåland

Trine Mjåland (født 3. juni 1990) er en norsk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprint og mellomdistanseløp. Hun representerer Kristiansands Idrettsforening.

Hun spilte også håndball tidligere, men sluttet med håndball da AK 28 la ned damelaget i 2010. 2013 var det første året hun satset for fullt på friidrett.

Idrettskarriere 
Mjåland deltok ved NM i friidrett 2007, der hun fikk sølv på 4 x 400 meter stafett sammen med Kristiansands IF. Ved NM i friidrett innendørs 2009 kom Kristiansand på 3.-plass på 4 x 200 meter, med Mjåland på laget.

Ved NM i friidrett 2011 fikk hun sølv på 1000 meter stafett. Hun fikk to medaljer ved NM i friidrett 2012; hun kom på 2.-plass på 800 meter, bak Martine Eikemo Borge, og Kristiansand kom på 3.-plass på 1000 meter stafett. I tillegg kom hun på 4.-plass på 400 meter.

Hun vant 800 meter ved NM i friidrett innendørs 2013, med tiden 2:09,79. I tillegg fikk hun bronse på 400 meter, og Kristiansand fikk også bronse på 4 x 200 meter stafett. Senere på året deltok hun ved NM i stafetter 2013, der Kristiansand vant både 4 x 100 meter og 4 x 400 meter stafett. Ved NM i friidrett 2013 i Tønsberg fikk hun gull på 800 meter og sølv på 400 meter, bak Line Kloster. I tillegg var hun med å vinne 1000 meter stafett.

Kristiansand vant både 4 x 100 meter og 4 x 400 meter ved NM i stafetter 2014, med Mjåland på laget. Ved NM i friidrett 2014 vant hun 400 meter, på tiden 54,03. På 1000 meter stafett vant Kristiansand igjen gull.

Medaljer i norske mesterskap

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Profil hos rekrutteringslandslaget

Norske sprintere
Norgesmestere i friidrett
Norske mellomdistanseløpere
Fødsler i 1990
Exochlorota

se Systematisk inndeling

Exochlorota er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Exochlorota Soula, 2002
 Exochlorota brasiliensis Soula, 2002
 Exochlorota devecisi Soula, 2002

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Exochlorota

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 2002
Sør-Amerikas insekter
Exoptenomela

se Systematisk inndeling

Exoptenomela er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 20 millimeter) skarabider.

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Venezuela...).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Exoptenomela Soula, 2002
 Exoptenomela punctata (Waterhouse, 1881)
 Exoptenomela sigwaldi Soula, 2002

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Exoptenomela

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 2002
Exothyridium

se Systematisk inndeling

Exothyridium er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore, litt brede, skinnende metallisk grønne skarabider.

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Exothyridium Soula, 2002
 Exothyridium caucanum (Ohaus, 1905)
 Exothyridium duponti Soula, 2002
 Exothyridium filippii Soula, 2002
 Exothyridium marginicolle (Ohaus, 1905)
 Exothyridium mercieri Soula, 2002
 Exothyridium orsuccii Soula, 2002
 Exothyridium punctiventre (Waterhouse, 1881)

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Exothyridium

Eksterne lenker 
 Bilde av Exothyridium filippii
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 2002
Sør-Amerikas insekter
Heterochlorota

se Systematisk inndeling

Heterochlorota er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Ecuador...).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Heterochlorota Soula, 2002
 Heterochlorota colini Soula, 2008
 Heterochlorota mathildae (Ohaus, 1908)

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Heterochlorota

Eksterne lenker 
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 2002
Sør-Amerikas insekter
Minidorysthetus

se Systematisk inndeling

Minidorysthetus er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore, skinnende grønne skarabider.

Levevis 
Larvene lever i råtten ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
 Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
 Gruppen Anticheirina - 43 slekter
 Slekten Minidorysthetus Soula, 2002
 Minidorysthetus bleuzeni Soula, 2002
 Minidorysthetus bolivianus (Ohaus, 1908)
 Minidorysthetus durantoni Soula, 2002
 Minidorysthetus escalonai Soula, 2006
 Minidorysthetus gravidus (Ohaus, 1930)
 Minidorysthetus hoehnei (Ohaus, 1914)
 Minidorysthetus iodiellus (H.W. Bates, 1888)
 Minidorysthetus marqueti Soula, 2002
 Minidorysthetus planipennis (Kirsch, 1871)
 Minidorysthetus solisi Soula, 2002
 Minidorysthetus tingomariaensis Soula, 2006
 Minidorysthetus ucayaliensis Soula, 2006
 Minidorysthetus vandemergheli Soula, 2002

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Minidorysthetus

Eksterne lenker 
 Bilde av Minidorysthetus vandemergheli
 

Praktskarabider
Biller formelt beskrevet i 2002
Sør-Amerikas insekter
Jean Moulin

Jean Moulin (født 20. juni 1899 i Béziers i Frankrike, død 8. juli 1943 i nærheten av Metz) var en fremstående fransk motstandsmann under andre verdenskrig. Han var leder for det nasjonale motstandsrådet Conseil national de la résistance.

Moulin vervet seg til den franske hæren i 1918, men første verdenskrig tok slutt før Moulin kunne bli med og kjempe mot sentralmaktene.

I 1940 var Moulin prefekt i departementet Eure-et-Loir med kontor i Chartres. Etter den tyske invasjonen tok to tyske soldater seg til rette i et hus i landsbyen Luray og skjøt ned en gammel kone som hyttet etter dem med neven. De surret den døde til et tre og sa til datteren hennes at der fikk moren hennes bli stående. Moulin ringte til det lokale tyske hovedkvarteret og protesterte. Han ble innkalt og fikk seg forelagt en offentlig erklæring som hevdet at fransk-senegalesiske infanterister hadde foretatt en massakre på deler av lokalbefolkningen. Moulin hadde ikke hørt om noen slik hendelse og nektet å sette navnet sitt under. Han ble da rundjult og slengt inn i en celle. Av redsel for ytterligere tortur skar han over halsen sin med en glassbit - like under kjeven slik at han blødde mye, men ikke ramte arterien. Han ble innlagt på sykehus og løslatt etterpå. Noen måneder senere ble han oppsagt fra stillingen sin han som prefekt av Vichy-regimet, og flyttet tilbake til hjemtraktene sine ved Avignon. 

Moulin arbeidet for å forene Charles de Gaulles bevegelse Frie Frankrike og la résistance. Han advarte om at motstandsbevegelsen ellers kom i hendene på kommunistene. Under kodenavnet «Max» reiste han rundt i Frankrike, på vakt overfor Gestapo og Vichy-regimets milits. Hans største bragd var opprettelsen av Motstandsbevegelsens nasjonalråd 27. mai 1943, et råd med 16 medlemmer som representerte ialt åtte motstandsgrupper, fem politiske partier og to fagforeninger. På et hemmelig møte i Paris var rådets første beslutning å anerkjenne de Gaulle som anfører for en provisorisk fransk regjering. Sommeren 1943 ble Moulin avslørt som leder for la résistance og arrestert av Gestapo i Lyon, der han ble forhørt og torturert i tre uker av SS-offiseren Klaus Barbie. Med mellomrom viste Barbie den bevisstløse Moulin til andre tilfangetatte motstandsledere for å skremme dem. Under de brutale forhørene røpet Moulin ingenting. 

Moulin døde den følgende måned i nærheten av Metz; dødsårsaken er ikke endelig påvist.

Jean Moulin ble først begravet på Père-Lachaise, men 19. desember 1964 ble hans levninger overført til Panthéon.

Referanser

Litteratur 
 Henri Frenay: L'Enigme Jean Moulin, 1977, Robert Laffont
 Patrick Marnham: Jean Moulin: ledare för den franska motståndsrörelsen. Stockholm 2004.

Eksterne lenker 
 
  Dossier Jean Moulin
  Tale av André Malraux ved Panthéon den 19. desember 1964

Personer fra departementet Hérault
Franske motstandsfolk fra andre verdenskrig
Torturofre
Personer drept i andre verdenskrig
Cloaca Maxima

Cloaca Maxima (også kalt Maxima Cloaca) – «hovedkloakken» – er et av verdens tidligste avløpssystemer. Den var hovedkloakken i Roma. Cloaca Maxima ble bygget av etruskerne på 5–600-tallet f.Kr.

Bygningen av Cloaca Maxima 
Ifølge Livius var det Tarquinius Priscus' ingeniører som var dem som gjorde Forum Romanum mulig ved å drenere det myrlendte området. Først senere på 100-tallet ble hvelvingene i Cloaca Maxima bygget. Forum Romanum var sentrum for det offentlige og politiske livet i antikkens Roma.
Forum Romanum lå mellom Palatinhøyden, Kapitolhøyden, Esquilinhøyden og Quirinalhøyden. Cloaca Maxima gikk tvers gjennom Forum Romanum og drenerte området. Vannet ble ført ut i Tiberelven nær den gamle broen, Ponto Rotto.

Også Plinius den eldre beskriver Cloaca Maxima i en av sine bøker (36. bok): «I det indre kjemper vannets forskjellige krefter, og likeved står det solide byggverket usvikelig imot; under branner slår nedstyrtende biter mot hvelvingene, bakken ristes av jordskjelv, og likefullt har byggverket gjennom nesten 700 år vist seg uforgjengelig».

Cloaca Maxima var bygd som tønnehvelv, hvor høyden var 4,20 meter og bredden var 3,20 meter. Hvelvingene var bygget i 3 lag med tilhugne, kjegleformet tuffstein.

Ellers var de fleste andre avløpsledninger i gatene utført som åpne steinsatte grøfter, som senere ble dekket med steinheller.
Kloakkene i Roma ble brukt til å ta opp avfall fra de første etasjene og fra de offentlige latrinene, som lå langs ledningsstrekkene. Det var også derfor at de rike foretrakk å bo i førsteetasjene, hvis de bodde i en insula. De fattigere folkene måtte oppsøke de offentlige latrinene, hvor de mot en mindre avgift til conductores foricarum, kunne bruke dem til deres behov. Vi finner så mange av disse conductores foricarum i regionskatalogene, at det tyder på at det var stor etterspørsel. Hvis de ikke hadde råd til denne avgiften, måtte de ta til takke med en gjødselshaug.

Gudinnen Cloacina 
Gudinnen Cloacina, som menes å ha forbinnelse til Venus, var den antatte guddommelige beskytter av Cloaca Maxima. Det var bygget et lite tempel til henne på Forum Romanum, muligens som takk for at hun var med til å skape Forum Romanum gjennom drenering.

Betydningen av Cloaca Maxima 
Da etruskerne bygget Cloaca Maxima og drenerte sumpene, må det ha skjedd en sideeffekt. Selv om de ikke selv kjente til sammenhengen mellom malaria og mygg, så reduserte de malariamyggenes levesteder ved å fjerne sumpområdene. Det må ha redusert malaria og andre mygg-spredte sykdommer betydelig. Malaria var en av de viktigste dødsårsakerne i Antikkens Roma.

Litteratur

Bilder av Cloaca Maxima

Referanser

Eksterne lenker 
 Cloaca Maxima: article in Platner's Topographical Dictionary of Ancient Rome
 «The Cloaca Maxima and the Monumental Manipulation of Water in Archaic Rome» (PDF), The Waters of Rome, av John N.N. Hopkins

Malaria
Antikkens Roma
Romersk arkitektur
Krona (Kongsberg)

Krona er Kongsbergs Kunnskaps- og kulturpark var ferdig bygd i juli 2015. 
Bygget måler 24 500 m², og inneholder Universitetet i Sørøst-Norge, Fagskolen Tinius Olsen, Kongsberg Norsksenter, folkebibliotek, Fagbibliotek, Krona Kino med tre kinosaler, Kongsberg Musikkteater med én sal med 604 seter og én med 150 seter (Sølvsalen) , Studentsamskipnaden Mat og Drikke Haspa Café og offentlige kontorer.

Navnet Krona ble bestemt etter navnekonkurranse, der over 250 navneforslag ble vurdert.

Referanser

Eksterne lenker
 Offisielt nettsted 

Byggverk i Kongsberg
Konsertlokaler i Norge
Kultur i Kongsberg
Etableringer i 2015
Madrona

Madrona (Arbutus menziesii) er en plante i lyngfamilien.

Den er et eviggrønt tre som blir 6–30 m høyt og som ofte har flere stammer. Barken er purpurfarget og faller av i store flak, som etterlater store gulrosa flekker. Bladene er spredte, læraktige og helrandete. Blomstene er hvite og sitter i opprette, endestilte klaser. Bærene er små, én cm i diameter, og dekket av små vorter.

Arten er utbredt langs den nordamerikanske stillehavskysten over en strekning på 1880 km fra nord til sør. Nordgrensen er på østkysten av Vancouver Island og fastlandet innenfor i den kanadiske provinsen Britisk Columbia, og sørgrensen er Palomar Mountain i San Diego County. Den er ganske sjelden i California sør for San Luis Obispo County og Calaveras County.

I vestlige Britisk Columbia, Washington og Oregon vokser madrona sammen med douglasgran, vestamerikansk hemlokk, oregoneik, rødor, oregonlønn og Cornus nuttallii. Lenger sør kommer flere arter inn som gullfuru, Notholithocarpus densiflorus, sukkerfuru, coloradogran, lawsonsypress, redwood, californialaurbær, Quercus chrysolepis, Quercus agrifolia, Quercus kelloggii og andre løvfellende og eviggrønne eikearter.

I undervegetasjonen er det mange arter av små trær og busker, blant annet vinlønn, Morella californica, taggblåhegg, Rhododendron macrophyllum, Cornus nuttallii, alaskakornell, vier, hyll, nebbhassel, melbær og andre Arctostaphylos-arter,  Ceanothus, klaseberglyng, asalspirea, Toxicodendron diversilobum, nutkabjørnebær og prydbringebær.

Kilder 
 
 Flora of British Columbia: Arbutus menziesii Besøkt 5. mars 2015.
 Silvics of North America: Arbutus menziesii Besøkt 5. mars 2015.

Eksterne lenker 
 

Lyngfamilien
Arter formelt beskrevet i 1813
USAs flora
Canadas flora
TUI

TUI AG (av Touristik Union International Aktiengesellschaft) er et multinasjonalt reiselivskonsern med hovedkontor i Hannover og Berlin. Det er det største fritids- og reiselivsselskapet i verden, og eier reisebyråer, hoteller, flyselskaper, cruiseskip og butikker. Konsernet eier seks europeiske flyselskaper med over 130 fly.

TUI Norge, inntil 1. november 2016 Star Tour, og TUI Sverige, inntil 1. november 2016 Fritidsresor, inngår i konsernet.

TUI er notert på Frankfurt-børsen og London-børsen og inngår der i indeksen FTSE 100. Selskapet har sin opprinnelse i gruveselskapet Preussag AG.

Referanser

Eksterne lenker