alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ken Watanabe

Ken Watanabe (渡辺 謙 = Watanabe Ken, født 21. oktober 1959 i Uonuma i prefekturet Niigata i Japan) er en japansk filmskuespiller. Foruten å ha spilt i mange japanske filmer har han også spilt i hollywoodfilmer som Den siste samurai, Geisha og Brev fra Iwo Jima.

 Filmografi i utvalg 
 1984: The Burning Mountain River (Sanga moyu) (TV-serie)
 1984: MacArthur's Children (瀬戸内少年野球団 Setouchi shōnen yakyū dan)
 1985: Tampopo (タンポポ)
 1986: Il Ragazzo dal kimono d'oro
 1987: Dokugan-ryū Masamune (TV-serie)
 1991: Bakumatsu junjōden (幕末純情伝)
 1997: Welcome back, Mr. McDonald – Radio no jikan (ラヂオの時間 Radio no jikan)
 1998: Kizuna (絆 -きずな-)
 2000: Ikebukuro West Gate Park (池袋ウエストゲートパーク, TV-serie)
 2000: Space Travellers (スペーストラベラーズ Supēsu toraberāzu)
 2001: Genji: A Thousand-Year Love (千年の恋 ～ひかる源氏物語～ Sennen no koi – Hikaru Genji Monogatari)
 2003: T.R.Y.
 2003: Den siste samurai (The Last Samurai)
 2004: Suna no utsuwa (砂の器; TV-serie)
 2005: Batman Begins
 2005: Geisha (film) (Memoirs of a Geisha)
 2006: Brev fra Iwo Jima (Letters from Iwo Jima'', rollen som general Tadamichi Kuribayashi)
 2006: Ashita no kioku (明日の記憶)
 2010: Inception – rollen som Saito

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Japanske skuespillere
Personer fra prefekturet Niigata
Hurdal kirke

Hurdal kirke er en langkirke fra 1681 i Hurdal kommune i Akershus i Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.

Byggverket er i tømmer og har 250 plasser.

Eldste del er fra 1681, mens nåværende skip er et tilbygg fra 1793. Koret har ornamenter og rosemaling fra 1680-årene. Dette ble avdekket under restaurering i 1955. Det er adskilling gammelt inventar, og et krusifiks fra 1300.

Eksterne lenker 
 Hurdal kirke i «Norges kirker»
 
 
 Hurdal menighet

Kirker i Hurdal
Kulturminner i Hurdal
Kirker i Øvre Romerike prosti
Religiøse byggverk fra 1681
1680-årene i Norge
Langkirker i Borg bispedømme
Valgkirker i 1814
Rosemalte kirker
Skrukkeli kapell

Skrukkeli kapell er en langkirke fra 1923 i Hurdal kommune, Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.

Byggverket er i tømmer og har 118 plasser.

Litteratur

Eksterne lenker 
 Skrukkeli kapell fra Kirkesøk
 Skrukkeli kapell i «Norges kirker»
 Hurdal kirkelige fellesråd
 

Kirker i Hurdal
Kulturminner i Hurdal
Kirker i Øvre Romerike prosti
Norske kirker fra 1923
Henrik Nissen d.y.
Folkets dagblad

Renmin Ribao (kinesisk: 人民日报, pinyin: Rénmín Rìbào – Folkets Dagblad) er partiorgan for Det kinesiske kommunistparti og med sitt opplag på 3-4 millioner er det Folkerepublikken Kinas største dagsavis. 

Avisen utkom første gang den 15. juni 1948 i Pingshan i Hebei som regional partiavis, men flyttet over til Beijing i mars året etter. 

Avisen utarbeider også interne nyhetsrapporter (neican) forbeholdt ledende politikere og embedsmenn.

Sjefredaktører
 Zhang Panshi (张磐石)
 Hu Qiaomu (胡乔木)
 Fan Changjiang (范长江)
 Deng Tuo (邓拓)
 Hu Jiwei (胡绩伟)
 Qin Chuan (秦川)
 Qian Liren (钱李仁)
 Gao Di (高狄)
 Shao Huaze (邵华泽)
 Bai Keming (白克明)
 Xu Zhongtian (许中田)
 Wang Chen (王晨)
 Zhang Yannong (张研农)
 Yang Zhenwu (杨振武)
 Li Baoshan (李宝善)

Eksterne lenker 
 Onlineutgave av Renmin Ribao
 People's Daily – Engelsk utgave av avisen

Aviser i Beijing
Aviser underlagt Kinas kommunistparti
Sentralkomiteen til Kinas kommunistparti
Aviser etablert i 1948
Kina
Clarence Thomas

Clarence Thomas (født 23. juni 1948 i Pin Point i Georgia i USA) er en amerikansk jurist som i 1991 ble dommer ved amerikansk høyesterett. Han er den eneste afroamerikanske ved domstolen, og regnes som den mest konservative av de ni høyesterettsdommerne.

Han ble nominert av president George H.W. Bush da Thurgood Marshall trakk seg i 1991. Under nominasjonsprosessen ble han beskyldt for seksuell trakassering av Anita Hill mens de begge jobbet i utdanningsdepartementet. Thomas nektet for dette, og ble godkjent av USAs senat med 52 stemmer mot 48 - den minste marginen på over hundre år. Høringen i senatet ble ledet av Joe Biden.

Thomas har blitt kjent for sin stillhet under offentlige høringer, hvor dommerne har mulighet til å stille spørsmål til de forskjellige advokatene. 29. februar 2016 stilte han flere spørsmål i en sak om våpenrettigheter Hans juridiske tenkning regnes som å tilhøre skolesetningen originalisme.

Referanser 
 

Afroamerikanere
Høyesterettsdommere fra USA
Personer fra Savannah
Personer fra Chatham County i Georgia
Lincolnmonumentet

«Lincolnmonumentet» (på engelsk Lincoln Memorial) er et nasjonalmonument i Washington, D.C. i USA oppført 1915–1922 til minne om Abraham Lincoln (1809-1865), som var USAs 16. president (1861–1865). Monumentet er utformet som et dorisk marmortempel med en kjempestatue av presidenten. Det er plassert på National Mall, et grøntområde som strekker seg fra Det hvite hus i nord ned via Washingtonmonumentet til Jefferson Memorial ved Potomac River. Monumentet ble designet av arkitekten Henry Bacon og marmorstatuen laget av billedhoggeren Daniel Chester French.

Lincolnmonumentet var stedet der den svarte borgerrettsforkjemperen Martin Luther King holdt sin berømte tale 28. august 1963, årsdagen for slaveriets avskaffelse, der han ytret ordene «I have a dream».

Eksterne lenker 
 

Washington, D.C.
Minnesmerker
Arkitektur i 1922
1922 i USA
National Cherry Blossom Festival

National Cherry Blossom Festival (Den nasjonale kirsebærtreblomstringsfestival)  er en årlig borgerlig fest i  Washington, DC som varer fra 31. mars til 15. april, til minne om den gave av 3 000 japanske kirsebærstrær som den 27. mars 1912 ble gitt til den amerikanske hovedstaden av Tokyos borgermester  Yukio Ozaki.  Borgermester Ozaki donerte trærne for å utdype det spirende vennskap mellom USA og Japan. 

Den drøyt to uker lange festival begynner med en åpningsseremoni, med en påfølgende serie med mangeartede aktiviteter og kulturelle evenemanger. Hver dag er det en sushi/sake-servering, undervisning om kirsebærstreblomster og en sykkeltur rundt the Tidal Basin. Det arrangeres også kunstutstillinger (fotografi, skulptur, animasjon), kulturelle forestillinger, rakugo, moteshow for kimono, dans, sang, kampsport og en turnering for rugby union. Feiringen inneholder enorme og fargerike heliumballonger, flottører, marsjerende band, musikk og andre aktiviteter.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Cherry Trees of Washington by the National Park Service
 Japan-America Society of Washington, D.C. Official Site
 National Cherry Blossom Festival Guide
 Photo Gallery of 2006 National Cherry Blossom Festival
  Selected Internet Resources Cherry Blossoms : Library of Congress
 A walk around the Tidal Basin during peak bloom - Cherry Blossom Festival - 41 minute video

Washington, D.C.
SVR

Sluzhba Vneshney Razvedki  (Служба внешней разведки) (SVR, norsk: Utenriksetterretningstjenesten) er Russlands primære eksterne etterretningsorganisasjon.

Historie
SVR utviklet seg etter at KGB ble reorganisert etter Sovjetunionens sammenbrudd. I oktober 1991 overtok  Tsentralnaja Sluzjba Razvedki (TsSR, den sentrale etterretningstjeneste) etterretningsinnhentingen og -analysen som før hadde sortert under KGBs første hoveddirektorat. I desember samme år ble den tidligere sjefen for dette direktoratet, Jevgenij Primakov, utnevnt til leder for organisasjonen, som samtidig fikk det nye navnet SVR. SVR ble offisielt opprettet den 18. desember 1991.

Sammensetning 
 Sjefen for SVR
 Sjefens kanseli
 Konsultgruppe
 Kollegium
 Første NK
 Statssekretær
 Presse og mediebyrå
 NK personell
 NK med ansvar for vitenskaplig og teknisk etterretning
 NK med ansvar for materiell-teknisk støtte
 NK for etterretningsoperasjoner
 Operasjonsledelse
 Operativ avdeling
 Avdeling for operativ støtte
 Informatikkavdeling
 Høyskolen i SVR
 Analyse- og informasjonsavdeling
 Avdeling for fremmende sikkerhetstjenesteer
 Avdeling for økonomisk etterretning

Personell
Personellet er ikke ein del av de væpnede styrker, men er likevel militært oppsatt med militære grader og sivile tjenesteklasser.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Special services of Russia,, Agentura.Ru profil

Sovjetunionen
Russisk etterretning
Etterretningsorganisasjoner
Føderale tjenester i Russland
Katekumenat

Katekumenat er den forberedelsesprosessen en person gjennomgår før han eller hun blir døpt. En slik person kalles katekumen. Ordet kommer via det latinske catechumenus fra gresk κατηχουμενος, som betyr «undervist». 

Dåpsundervisningen skal innføre i grunnprinsippene innen kristendommen. Undervisningsopplegget har variert historisk etter tid, sted og kristen trosretning, og er også avhengig av katekumenens alder.  I tillegg til den kristne tradisjons egne innvielsesriter, kan misjonærer benytte seg av allerede eksisterende innvielsesriter hos hos de enkelte folkeslag, i den grad de lar seg tilpasse kristen skikk.

Litteratur 
 Franz-Peter Tebartz-van Elst: Handbuch der Erwachsenentaufe: Liturgie und Verkündigung im Katechumenat. Aschendorff-Verlag, Münster 2002, ISBN 3-402-05384-5.
 Eugen Paul: Geschichte der christlichen Erziehung. Band 1, Antike und Mittelalter. Freiburg/Basel/Wien 1993, ISBN 3-451-23051-8: hier Kapitel III (Das Katechumenat in den ersten drei Jahrhunderten, S. 38–60) und Kapitel V (Das Katechumenat in der reichskirchlichen Zeit, S. 75–114).
 Marcel Metzger, Heinzgerd Brakmann: Art. Katechumenat. In: Reallexikon für Antike und Christentum. Bd. 20, Stuttgart 2003, S. 497–574.
 Hinrich Schmidt: Taufe erleben. Ein Taufkurs in sechs Kapiteln. Für Taufbewerber und Taufinteressierte. Kassel 2005, ISBN 978-3-87939-753-2 (Evangelisch-Freikirchlicher Taufkurs).

Kristendom
Dåpen
Marianene

Marianene er en øygruppe i den opprinnelig melanesiske språk- og kulturkrets i stillehavsområdet. Den har tilhørt flere kolonistater etter tur. I dag er øygruppen delt i to politiske enheter, Nord-Marianene og Guam, og begge er amerikanske oversjøiske territorier, men med litt forskjellig status.

Historie
I 1521 oppdaget Ferdinand Magellan som første europeer øygruppen, og han gav den navnet Islas de Ladrones, på norsk «tyvenes øyer», fordi øyboerne etter europeernes oppfatning hadde stjålet med seg gjenstander fra Magellans skip. I 1667 ble øygruppen tatt i besittelse av Spania og oppkalt etter den spanske dronning Maria Anna av Østerrike, kong Filip IVs gemalinne.

Etter den spansk-amerikanske krig avstod Spania den sørligste delen til USA og solgte resten til Det tyske rike den 12. februar 1899.
 
Etter første verdenskrig overdro Folkeforbundet Marianene til Japan. Etter annen verdenskrig gav FN øyene til USA. I 1978 gav USA den nordligere del, Nord-Marianene, status som USA-assosiert stat, mens Guam i sør ble dependent territory under direkte amerikansk kolonialherredømme. Statusforskjellen henger mest sammen med de store militærbasene USA har på Guam.  

 
Øygrupper i Oseania
Øyer i USA
Vulkanske øybuer
Alexandria (Virginia)

Alexandria er en by i delstaten Virginia i USA. Den hadde ifølge den amerikanske folketelling i 2010 en befolkning på .  Byen ligger på Potomacelvens høyre (vestlige) bredd, ti km sør for det sentrale Washington, D.C..

Nærheten til den amerikanske hovedstaden preger byen og området. Mange av innbyggerne er tilknyttet regjeringsapparatet og forsvaret.

Den første bebyggelsen fant sted i 1695, med mindre det hadde vært noen indianerlandsbyer akkurat der tidligere en gang. Alexandria har en stor og vel bevart gamleby. Det meste av den lå – likesom hele dagens Arlington Conty, innenfor grensene til District of Columbia, et distrikt som ble utskilt fra statene Virginia og Maryland for å gi rom for de nybakte selvstendige Amerikas forente stater. I 1840-årene fant man ut at D.C. ikke trengte å være riktig så stort, og alt sør for elven Potomac ble tilbakeført til Virginia.

Byen Alexandria ble atskilt fra Alexandria County i 1870. Den gjenværende delen av   Alexandria County forandret navn til Arlington County i 1920, og det fikk slutt på mange års forvirring.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Uavhengige byer i Virginia
Byer ved Potomac
Bosetninger etablert i 1695
1695 i Virginia
 
Byer i Virginia
Fylkesvei 4848

Fylkesvei 4848 går mellom Raglamyr og Tuastad i Karmøy. Veien er 6,2 km lang.

Strekningen ble fastlagt 2019, og består av de tidligere fylkesvei 835 og fylkesvei 873. Armen fra Norheim til E134 er primær fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Rogaland
Veier i Karmøy
Primære fylkesveier
Greverud kirke

Greverud kirke er en kirke konstruert i en rektangulær (kubisk) form, fra 1967 i Nordre Follo kommune, Nordre Follo prosti i Viken fylke. Arkitekt er Harald Hille.

Byggverket er i betong og mur og har 300 plasser. Kirken har et franskinspirert barokkorgel fra 1991 levert av den svenske orgelbyggeren Knut Kaliff.

Eksterne lenker 
 Hans Christen Mamen: Greverud kirke 25 år (Greverud menighetsråd, 1992)
 
 Greverud kirke på Lokalhistoriewiki.no
 Oppegårdsleksikonet
 

Kirker i Nordre Follo kommune
Kirker i Nordre Follo prosti
Kulturminner i Nordre Follo
Norske kirker fra 1967
Byggverk tegnet av Harald Hille
Sigurd Odland

Sigurd Vilhelm Odland (født 5. desember 1857 i Bergen, død 30. april 1937 i Oslo) var en norsk teolog og kirkeleder. Etter teologisk embetseksamen i 1879 studerte Odland ved flere universiteter i Tyskland. Han var universitetsstipendiat i flere år inntil han i 1894 ble professor i teologi ved Universitetet i Oslo – med nytestamentlige fag som spesialområde.

Odland var fra en haugiansk slekt og stod for et sterkt og konsekvent konservativt teologisk syn. Da den liberale teologen Johannes Ording i 1906 ble utnevnt til professor i teologi, gikk Odland – i likhet med kirkestatsråd Christopher Knudsen – av i protest. En rekke mennesker i kretsen rundt Odland gikk da sammen om å stifte en uavhengig institusjon for utdanning av prester – Det teologiske menighetsfakultet, som ble opprettet i 1907. Her ble Odland lærer i Det nye testamente.

Odland etterfulgte i 1892 Gisle Johnson som formann i Det norske lutherske Indremisjonsselskap, men han forlot Indremisjonsselskapet i 1911 da Generalforsamlingen vedtok at kvinner skulle ha stemmerett i organisasjonen. I 1916 forlot han også Menighetsfakultetet da han ikke kunne være med på å utdanne prester for Den norske kirke, etter at det var blitt tillatt for kvinner å holde foredrag o.l. i kirkene. Han ble senere lærer ved Kinamisjonsforbundets (Norsk Luthersk Misjonssambands) skole til 1924.

Odland utga en rekke teologiske skrifter.

Odland var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1892. I 1904 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Han er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Referanser 

Professorer ved Universitetet i Oslo
Professorer ved Menighetsfakultetet
Norske lutherske teologer
Norske bibeloversettere
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
St. Olavs Orden
Personer begravet på Vår Frelsers gravlund
Personer fra Bergen kommune
ILIOS-festivalen

ILIOS-festivalen er en årlig festival for samtidsmusikk. Festivalen blir arrangert i Harstad i månedsskifter januar/februar. Festivalarrangør er NyMusikk Harstad, og festivalen legger vekt på å presentere samtidsmusikk for et bredere publikum. I 2007 satte festivalen publikumsrekord med 2700 besøkende. Daglig leder og festivalsjef for ILIOS-festivalen er Anders Eriksson.

Eksterne lenker 
 ILIOS-festivalen

Musikkfestivaler i Troms og Finnmark
Kultur i Harstad
Malcolm McVean

Malcolm McVean (født 7. mars 1871 i Jamestown i West Dunbartonshire i Skottland, død 6. juni 1907 i Glasgow i Skottland) var en skotsk fotballspiller som signerte for Liverpool FC og John McKenna fra Third Lanark AC.

Han har Liverpools første mål både i treningskamper og i ligaen. Han var i Liverpool fra 1892 til 1897 og fikk til sammen 130 kamper og 41 mål for klubben. McVean var først og fremst høyreving (ytre høyre) i den gamle formasjonen 2-3-5 og spilte på fire av fem plasser i angrep.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil på Lfchistory.net

Skotske fotballspillere
Fotballspillere for Vale of Leven FC
Fotballspillere for Liverpool FC
Fotballspillere for Third Lanark AC
Fotballspillere for Burnley FC
Fotballspillere for Dundee FC
Fotballspillere for Bedminster FC
Fotballspillere for Clydebank FC
Fotballspillere for Renton FC
Personer fra West Dunbartonshire
Fødsler i 1871
Dødsfall i 1907
Ski middelalderkirke

Ski middelalderkirke er en kirke konstruert i en rektangulær form i Nordre Follo kommune, Nordre Follo prosti i Viken fylke. Sentralt stedsnavnregister bestemte i 2010 at navnet «Ski middelalderkirke» (ikke «Ski kirke») skal brukes i offentlig bruk.

Byggverket er fra ca. 1150 og er bygget i stein. Opprinnelig besto kirken av et skip og et kor, men den er senere utvidet.  Klokkene er fra 1668 og 1871, mens døpefonten er fra den tiden kirken ble bygget. Kirken har 200 sitteplasser.

For kirken fra 1988, se Ski nye kirke.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Kirker i Nordre Follo kommune
Kirker i Nordre Follo prosti
Kulturminner i Nordre Follo
Norske middelalderkirker i stein
Religiøse bygninger fra 1100-tallet
Langkirker i Borg bispedømme
Fredete byggverk i Viken
Asbjørn Stein
Frogner gamle kirke

Frogner gamle kirke er en langkirke fra ca. 1180 i Lillestrøm kommune i Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nedre Romerike prosti i Borg bispedømme. Byggverket er i stein og har 90 plasser.

Middelalderkirken ved navn Frauna kirkia à Gauteið brant i 1918. Murene ble reparert 1936, gulv og tak i 1948. Restaureringen ble ferdigstilt i 1977. På en stein i muren like vest for sørportalen ble det etter brannen funnet en runeinnskrift. Den er tolket til:
Gud signe den mann som gjorde, og den som lot gjøre, det er Erling Loftssøn.

Adkomst til stedet er via Rv171.

Referanser

Se også 
 Frogner nye kirke

Eksterne lenker 
 
 
  Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)

Kirker i Lillestrøm
Kulturminner i Lillestrøm
Kirker i Nedre Romerike prosti
Norske middelalderkirker i stein
Religiøse bygninger fra 1100-tallet
Fredete byggverk i Viken
Kirkebranner i Norge
Soqotri

Soqotri eller Sokotri (arabisk: اللغة السقطرية) er et semittisk språk som snakkes av den innfødte befolkningen på øygruppa Sokotra (inkludert øyene Abd al Kuri og Samhah) utenfor sørkysten av Jemen. Språket er et av de moderne sørarabiske språkene.

De som snakker soqotri, eller, riktigere, sokotri bor på sine øyer, men også De forente arabiske emirater, Oman, og noen få andre arabiske stater, men sjelden på fastlandet i Jemen. Språket har i sin historie vært isolert fra det arabiske fastlandet. Vanlig arabisk blir også snakket i en dialektform på Soqotra.

Referanser

Litteratur 
 Militarev, Alexander: Semitic Language Tree with Soqotri modern classification
 Leslau, Wolf (1938): Lexique Soqotri (sudarabique moderne) avec comparaisons et explications étymologiques. Paris: Klincksieck 
 Bittner, Maximilian (1918): Charakteristik der Sprache der Insel Soqotra i: Anzeiger der philosophisch-historischen Klasse der kaiserlichen Akademie der Wissenschaften in Wien. Wien, Nr. VIII
 Müller D.H. (1902): Die Mehri – und Soqotri – Sprache. Volume I: Texte. Südarabische Expedition, Band IV. Kaiserliche Akademie der Wissenschaften in Wien. Wien: Alfred Hölder 
 Müller D.H. (1905): Die Mehri – und Soqotri – Sprache. Volume II: Soqotri Texte. Südarabische Expedition, Band VI. Kaiserliche Akademie der Wissenschaften in Wien. Wien: Alfred Hölder 
 Müller D.H. (1907): Die Mehri – und Soqotri – Sprache. Volume II: Shauri Texte. Südarabische Expedition, Band VII. Kaiserliche Akademie der Wissenschaften in Wien. Wien: Alfred Hölder 
 Wagner, E. (1953): Syntax der Mehri-Sprache unter Berucksichtigung auch der anderen neusudara bischen Sprachen. Akademie-Verlag(Berlin).
 Wagner, E. (1959): «Der Dialect von Abd-al-Kuri» i: Anthropus 54, s. 475-486.
 Agafonov, Vladimir (2006–2007): «Temethel as the Brightest Element of Soqotran Folk Poetry» i: Folia Orientalia, bind 42/43, 2006/07, s. 241–249.

Eksterne lenker 
 Ethnologue entry for Soqotri
 Soqotri-språket hos al-bab.com
 Soqotri-språket hos E-Paranoids
 En bibliografi med en liste på Soqotri hos the Royal Botanic Garden Edinburgh website
 RBGEs oppgradert Soqotra-bibliografi til 2009 med ytterligere språkreferanser
 RBGE Soqotra Bibliography: hos RBGE og Friends of Soqotra Org
 Soqotri, to brødre med fortelling og med transkripsjon med latinske bokstaver, MP3

Semittiske språk
Språk i Jemen
Språk i De forente arabiske emirater
Mehri

Mehri eller mahri er et semittisk språk talt av minoriteter øst i Jemen og vest i Oman, og er en rest av en gammel innfødt språkgruppe som ble talt sør på Den arabiske halvøya før arabisk spredte seg med islam i det sjuende århundre. Mehri blir i dag også talt i Kuwait av gjestearbeidere som opprinnelig kommer fra disse områdene. Brukerne av mehri er stammen mahra. 

På grunn av at arabisk dominerer i dette området, samt at de fleste mehri-talere også snakker arabisk flytende, står mehri i fare for utryddelse. Det er primært et talespråk med lite litteratur, og det er nesten ingen lese- og skriveferdigheter i språket blant språkets brukere.

Lingvistisk sett klassifiseres språket som et sørarabisk språk (ikke relatert til språket arabisk, men til halvøya) innen den sørsemittiske gruppa (som også inneholder bl.a. amharisk i Etiopia) som igjen er del av de semittiske språkene, som er del av den afroasiatiske språkfamilien. Mehri har 70 643 brukere i Jemen, 50 763 i Oman og 14 358 i Kuwait.

Referanser 

Semittiske språk
Språk i Jemen
Språk i Oman
Språk i Kuwait
Ewe

Ewe er et kwa-språk som tales av rundt tre millioner mennesker av ewe-folket i Ghana, Togo og Benin. Ewe er del av en språkbunt av språk som også er i slekt, gbespråka, som blir snakka fra øst i Ghana til vest i Nigeria. Andre gbe-språk er blant annet fon og aja. Ewe er, som andre gbespråk, et tonespråk.

Ewe er et av de best dokumenterte språka i Afrika, delvis på grunn av arbeidet til Diedrich Hermann Westermann, som publiserte mange ordbøker og grammatikker over ewe og flere andre gbe-språk. Andre lingvister som har undersøkt ewe er blant annet Gilbert Ansre (tone, syntaks), Hounkpati B. Capo (fonologi, fonetikk), Herbert Stahlke (morfologi, tone), Roberto Pazzi (antropologi, leksikografi), Felix K. Ameka (semantikk, kognitiv lingvistikk) og Alan Stewart Duthie (semantikk, fonetikk).

Referanser

Eksterne lenker 
 Assamese - UCLA Language Materials Project, University of California Los Angeles (UCLA).
 Referanser for ewe fra UCLA

Niger-kongospråk
Språk i Ghana
Språk i Togo
Tonespråk
Ghana
Vestby kirke

Vestby kirke er en langkirke fra 1886 i Vestby kommune, Søndre Follo prosti i Viken fylke.

Byggverket er i stein og har 450 plasser.

Eksterne lenker 
 Vestby kirkelige fellesråd
 Vestby kirke i Norges kirker
 
 

Kirker i Vestby
Kirker i Søndre Follo prosti
Kulturminner i Vestby
Norske kirker fra 1886
Byggverk tegnet av Henrik Nissen
Holm Hansen Munthe
Gulbrand Johnsen
Langkirker i Borg bispedømme
Boeing B-47 Stratojet

Boeing B-47 Stratojet er et amerikansk strategisk bombefly utviklet av Boeing for U.S. Air Force på slutten av 1940-tallet. Prototypen fløy første gang 17. desember 1947. 

Flyet var et mellomdistansefly og kunne bære atomvåpen. Det ble utstasjonert i forskjellige land på 1950-tallet med tanke på å nå mål i Sovjetunionen. B-47 ble derfor et svært viktig våpen for USA under den kalde krigen. Flyet ble imidlertid aldri satt inn i væpnet konflikt. Til tross for dette ble minst tre fly skutt ned under oppdrag nær eller i russisk luftrom. Flyene opererte blant annet ut fra Thule AFB på Grønland og et fly herfra ble skutt ned av et MiG-19 jagerfly over Barentshavet 1. juli 1960.

B-47 ble utviklet i flere varianter, deriblant en rekognoseringsvariant.

Spesifikasjoner (B-47E)

Bilder

Referanser

Eksterne lenker
 Wings Palette-fargelegging

Bombefly
Rekognoseringsfly
B-47 Stratojet
Seksmotors jetdrevne luftfartøy
Fly med mange katapultseter