Fosen Vind

Fosen Vind er en gruppe av fem, tidligere seks, vindparker i Trøndelag. Medregnet Roan vindpark, som ble utskilt fra Fosen Vind i 2021, består anlegget av fire vindparker på Fosen, én på Hitra og én i Orkland, med til sammen 277 vindturbiner og med en planlagt årsproduksjon på 3,6 TWh. Til sammen utgjorde var disse Europas største vindkraftprosjekt i 2016.  

Selskapet Fosen Vind ble stiftet 16. november 2015 for å utvikle, anskaffe, bygge, drifte og vedlikeholde vindparker i Norge. Selskapet er eid av Statkraft (52,1 %), Trønderenergi (7,9 %) og Nordic wind power DA (Credit Suisse og BKW, 40 %) og er organisert som et ansvarlig selskap med delt ansvar. Strømproduksjonen startet i 2017, og full produksjon var i gang i 2021.

Vindparkene 

Anlegget består av 277 Vestas-turbiner på hver 3,6 MW. Noen har rotor med 117 m diameter, andre med 112 m. Møller av samme type ble satt i drift på Skomakerfjellet i mars 2016.

En ny fylkesvei var nødvendig for å få frem turbindeler og samletransformator til anlegget, da den gamle fylkesvei 723 var for liten.

Historie

Forberedelser
Prosjektet ble undersøkt fra 2005, i forskjellige kombinasjoner av vindparker. Statnett krevde et anlegg på minst 1 000 megawatt for å bygge ny kraftlinje, og prosjektene sør for Trondheimsfjorden var nesten så store som de nord for. Opprinnelig var Svarthammaren og Remmafjellet med i prosjektet, mens Harbaksfjellet ikke var, og Statkraft mente at økonomien var for dårlig da energien produsert ville vært 3,25 TWh/år. Statkraft droppet prosjektet i juni 2015, men partene valgte likevel å vurdere prosjektet igjen.

Storheia og Harbaksfjellet fikk dertil større effekt, mens Roan og Kvenndalsfjellet fikk mindre. Bedre plassering av turbinene og kortere adkomstveier førte til mer energi og billigere prosjekt. 

Tidligere var Agder Energi og Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk eiere, men de solgte det til Credit Suisse og BKW. 52 % av lokalbefolkningen var i 2015 for vindparkene, men det var lokale forskjeller.

Partene besluttet i februar 2016 å gjennomføre prosjektet.

Bygging 
Bygging av adkomstveier til Roan vindpark startet i april 2016, og kontrakt for adkomstveier til Storheia ble tildelt i juli. Deler på 62 meter eller 200 tonn ble fraktet på veiene.

Den siste av de 277 vindturbinene ble satt opp i august 2020. Den 23. mars 2021 sendte Fosen Vind ut en pressemelding om at vindparkene var i full produksjon.

Økonomi

Utgifter
Det totale budsjettet var på ca. 11 milliarder kroner; turbinene utgjør to tredjedeler av dette. Andre utgifter (1–2 milliarder) er adkomstveier, fundamenter, ledninger og annet. 

Selskapet bak inngikk avtaler om 150 millioner kroner i betaling til grunneiere og vertskommuner i utbyggingsfasen. Deretter skal det betales 20 millioner hvert år i den 25-årige driftsfasen, i alt 650 millioner.
Kommunene har utsikt til skatteintekter fra vindparkene, men regjeringen overveier å ta vekk skatten.

Inntekter
Norsk Hydro kjøper 18 TWh fra prosjektet over 20 år til deres aluminiumverk.

Norske elkunder betaler nesten halvparten av sertifikatsystemet (grønne sertifikater) i både Norge og Sverige. Inntil 2016 gikk de fleste sertifikatkronene til Sverige; per april 2016 var 13,1 TWh bygd i Sverige og 2,4 TWh i Norge, av ialt 15,5 TWh. Sertifikatsystemet gir 500 millioner kroner i året til vindparkene; dette tilsvarer cirka 15 øre per kWh. I mars 2016 ble de globale sertifikatenes definisjon endret.

Omkring 2020 var 2–4 svenske atomkraftverk ventet å stenge og derved øke strømprisene. Det internasjonale energibyrået venter at strømprisene dobles, bl. a. som følge av strømkabler til Tyskland og England (NSN), og økt CO2-avgift.

Ny kraftledning
Statnett bygde en ny 420kV kraftledning på Fosen mellom nord og sør fra mai 2016 til 2019. Linjen ble bygd også for å dekke kraftunderskuddet på 7 TWh/år i Midt-Norge og sikre forsyningen. Vindparkene og kraftledningene var avhengige av hverandre – om den ene ikke ble bygd da ble heller ikke den andre, og vice versa.

Den nye kraftledningen flytter Fosen fra prisområde Midt-Norge (NO3) til prisområde Nord-Norge (NO4), hvor elprisen er en annen. I gode år er NO4 0,3 øre billigere per kWh enn NO3, men i dårlige år (som 2010) kan NO4 være 40 øre billigere end NO3.

Konsekvenser for reindrifta 
Samebefolkningen kritiserte prosjektet for å vanskeliggjøre reindrift av 2 500 rein på våren. De krevde i utgangspunktet kompensasjon i form av områder, ikke penger. I en rapport fra 2008 vurderte eksperter at noen områder påvirker reindrift betydelig (Storheia), mens andre gjør det mindre (Harbaksfjellet). Sentralområdene og lavland betyr mest for reindriften, mens kystområdene brukes som reserveområder i år med mye nedising av de sentrale beiteområdene.

I 2020 ble reineierne i Fosen reinbeiteområde tilkjent en erstatning på 90 millioner kroner for at de må legge om drifta, bygge gjerder og fôre reinsdyra i store deler av vinteren i all framtid. Både reineierne og Fosen Vind anket dommen til Høyesterett der saken ble behandlet i storkammer. Høyesteretts storkammer fastslo enstemmig 11. oktober 2021 at reindriftssamenes rettigheter etter FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter (SP) artikkel 27 var krenket. Det vil si at konsesjonen og ekspropriasjonsvedtakene om utbygging av Storheia og Roan vindkraftverk var ugyldige.

Kritikk 

Professor i energiøkonomi Torstein Arne Bye ved Statistisk sentralbyrå mener vindkraftutbyggingen i Trøndelag ikke er lønnsom sett i et samfunnsøkonomisk perspektiv.

Naturvernforbundet har kritisert de nye kraftlinjene for å være unødvendig, og foretrekker energieffektivisering.

Referanser

Eksterne lenker

 Meddelelse fra Statkraft

TrønderEnergi
Statkraft
Etableringer i 2015