alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Centuriatus

Centuriatus er en slekt av biller som kan ligne på små skarabider og hører til familien strandgravere. Både larvene og de voksne billene lever i ganger de graver i sand- eller mudderbunn ved kanten av vann, enten elver, bekker eller ved saltvann. De kan kjennes på avlang, jevnbred og noe flat kroppsform, kraftige bein med piggete legger (tibiae), korte antenner og fremskytende munndeler. Seks arter er funnet i Norge.

Utseende 
Små biller (ca. 3,5-5,5 millimeter), avlange og noe flate, som oftest brunlige på farge. Oversiden er tett kledt av fine, utstående hår og matt. Dekkvingene er gjerne mønstret i gult og mørkebrunt.

Hodet er stort og bredt, med ganske små fasettøyne. Antennene er 11-leddete, ganske korte, sagtakkede, kamformede eller lett kølleformede. Overleppen (labrum) og kjevene (mandibler) er ganske store og skyter tydelig fram under hodet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, så bredt som eller litt bredere enn dekkvingene, uten noen påfallende lister, groper eller pigger. Dekkvingene er avlange og parallellsidige, matte og tett hårkledte. Beina er ganske kraftige, leggene (tibiae) er brede med lange, avflatede pigger på utsiden som billene bruker til å grave med. Føttene er korte og tynne, fire-leddete.

Larvene er avlange, mer eller mindre sylindriske, med tydelig avsatte, tett hårete ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter). Hodekapselen er kraftig med forholdsvis små kjever (mandibler) og korte antenner, de tre parene med bein er forholdsvis lange og kraftige. Bakkroppsspissen ender i en torn som brukes til å forankre larvene i gangene de lever i.

Levevis 
Alle strandgraverne er knyttet til vann, men de holder seg på bredden. Disse artene lever på sandbunn i fjæra og er dermed blant de forholdsvis få billene knyttet til saltvann. De gjemmer seg i gangene sine ved flo sjø. Både voksne og larver graver ganger som de lever i. De voksnes ganger kan kjennes på at de ender i en "skorstein" av sand eller mudder. De spiser alger, plankton og lignende smått organisk materiale. Larvene spiser sand eller mudder og skiller ut næringsorganismene fra dette. Disse billene viser seg sjelden på overflaten, men de voksne flyr en del og tiltrekkes da til lys.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling  
Slekten har nylig blitt slått sammen med Augyles .

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
 Familien strandgravere, Heteroceridae
 Underfamilien strandgravere (Heterocerinae)
 Slektsgruppen Augyliini
 Slekten Centuriatus Pacheco, 1964
 Centuriatus auromicans (Kiesenwetter, 1851)
 Centuriatus compactus (Fall, 1937)

Referanser

Litteratur 
 Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A. og Zurcher, E.J. Delta Interactive Key – Coleoptera Elateriformia, Heteroceridae.

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 1964
Strandgravere
Ernst Bruun Olsen

Ernst Bruun Olsen (1923–2011) var en dansk dramatiker og sceneinstruktør. Han slo gjennom med musikalen Teenagerlove (1962). Denne ble fulgt av musikalen Ball i Den Borgerlige (1966). En kan også nevne stykker som De fredsommelige (1969), Prometeus i saksen (1981), Irene og hendes Mænd (1992) og En kvinde spejler seg (1995). Olsen skrev også for radio og TV.

Olsen er utdannet lærer, men styrte senere inn på en teaterkarriere. Han ble elev på Odense Teater, som han var tilknyttet fra 1946 til 1950. Senere var han med i Helsingør-Revyen og tilknyttet Allé-Scenen, men i 1957 valgte han å konsentrere seg om å regissere, blant annet ved Det Kongelige Teater, Betty Nansen Teatret og Det ny Teater.

Referanser

Eksterne lenker 

 
 

Personer fra Nakskov
Danske dramatikere
Danske skuespillere
Teaterfolk
Eubrianax

Eubrianax er en liten familie av biller med larver som lever i rennende vann. Det er larvene som er best kjent i denne gruppen – de er flate og hele oversiden er dekket at brede ryggplater som danner et skjold. Sett ovenfra kan de minne om mynter, og de er kjent som "water pennies" på engelsk.

Utseende 
Små til middelsstore (1,5 – 8 mm), ovale, mer eller mindre flate biller. Kroppen er lite sklerotisert (myk) og de voksne dyrene er temmelig skjøre. Antennene er ganske lange og sagtakkede eller kamformede. Hodet er ganske lite og gjerne ikke synlig ovenfra. Fasettøynene er utstående, med fine fasetter, uten hår. Antennene er 11-leddete og når minst til midten av brystskjoldet, hos noen arter er de lengre enn kroppen. De fleste av leddene har et side-utskudd slik at antennen blir mer eller mindre sagtakket eller kamformet. Brystskjoldet (pronotum) er ganske lite og kort, sterkt tilsmalnet framover. Dekkvingene er brede og flate, ofte med dype punktstriper. Beina er slanke, føttene er tynne og fem-leddete. Larvene ("water pennies") er flate med ovalt omriss. Oversiden er fullstendig dekket av brede, overlappende ryggplater, glatt og jevn. På undersiden sitter tre par kraftige bein. Bakkroppen har en del lange hår.

Levevis 
Larvene lever på steiner i raskt rennende elver og bekker. Den flate formen og glatte overflaten gjør at de unngår å bli tatt av strømmen når de kryper rundt og beiter på alger som vokser på steinene. De voksne billene er nokså kortlivede, og finnes gjerne i vegetasjonen nær bekkene der larvene lever. De flyr bra og kan komme til lys om natten.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
 Familien Psephenidae – ca. 210 arter fordelt på 29 slekter
 Underfamilien Eubrianacinae
 Slekten Eubrianax Kiesenwetter, 1874
 Eubrianax edwardsii (LeConte, 1874)
 Eubrianax granicollis Lewis, 1895
 Eubrianax illiesi Sato
 Eubrianax manakikikuse Sato, 1964
 Eubrianax meridianus Lee, Sato & Yang, 1999
 Eubrianax niger Lee & Yang, 1990
 Eubrianax nobuoi Sato, 1965
 Eubrianax pellucidus Lewis, 1895
 Eubrianax ramicornis Kiesenwetter, 1874
 Eubrianax secretus (Lee, Sato & Yang, 1999)
 Eubrianax serratus Lee, Yang & Sato, 2001
 Eubrianax tarokoensis Lee & Yang, 1990

Eksterne lenker 

 Larve, «water penny» 
 Eubrianacinae: Eubrianax sp.
 

Biller formelt beskrevet i 1874
Psephenidae
Sacra di San Michele

Sacra di San Michele er et historisk klosterkompleks på Pirchiriano-fjellet, på sydsiden av Val di Susa. Det ligger i kommunen Sant'Ambrogio di Torino i Storbyområdet Torino i Piemonte i det nordvestlige Italia. Klosteret ble anlagt i perioden og var for det meste underlagt Benediktinerordenen. I dag tilhører det Rosminianerordenen. 

Klosteret ruver 26 meter og ligger 960 meter over havet. Det har utsikt mot toppen av fjellet Pirchiriano, på grensen mellom De cottiske Alper og Posletten. Klosteret har historie tilbake til 983, og det hadde sin storhetstid fra 1100-tallet til 1400-tallet. I denne perioden var det et hovedsenter for Benediktinerordenen i Italia. På 1800-tallet ble kongregasjonen til de rosminske fedre etablert der.

En egen lov slår fast at klosteret er Piemonte-regionens «symbolske monument», og det er en av regionens mest eminente religiøse bygninger. I 2016 hadde det monumentale klosterkompleksets museum over  besøkende. Klosteret var også en av inspirasjonskildene til romanen Rosens navn av Umberto Eco.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byggverk i Torino
Klostre i Italia
Katolske valfartsmål i Italia
Religiøse bygninger i Italia
Byggverk i Piemonte
Katolske kirker i Italia
Benediktinerordenen
Katolske klostre
Andrew Davies (forfatter)

Andrew Wynford Davies (født 1936) er en walisisk romanforfatter og manusforfatter. Som manusforfatter har han primært skrevet for fjernsyn, deriblant serier som House of Cards, Vanity Fair, Pride and Prejudice, Middlemarch, Bleak House og War & Peace. Han var også en av manusforfatterne for filmen Bridget Jones's Diary (2001) og dens oppfølger fra 2004. Han har også skrevet to skuespill for scene.

Han romandebuterte i 1978 med Conrad's War og har totalt skrevet fire bøker.

Davies har vunnet flere priser, deriblant to Emmy-priser og fire BAFTA-priser.

Referanser

Eksterne lenker 

 

Walisiske forfattere
Britiske manusforfattere
Personer fra Cardiff
Emmy-vinnere (Primetime)
BAFTA-vinnere
Miramare slott

Miramare slott (italiensk: Castello di Miramare; tysk: Schloss Miramar; slovensk: Grad Miramar) er et slott fra 1800-tallet ved Triestebukten nær Trieste i det nordøstlige Italia.

Slottet ble oppført 1856–1860 etter tegninger av den østerrikske arkitekten Carl Junker. Bygherren var erkehertug Maximilian av Østerrike og hans kone, Charlotte av Belgia. De to ble i 1864 utnevnt til keiser Maximilian av Mexico og keiserinne Carlota de México.

Etter Maximilians død i 1867, og Charlottes retur til Belgia, ble slottet og den tilhørende parken et yndet tilfartssted for habsburgerne. Den østerrisk-ungarske tronfølgeren erkehertug Franz Ferdinand bodde på slottet 9. mars–11. april 1914, kort tid før han ble drept i Sarajevo.

Da første verdenskrig var slutt, annekterte Italia Trieste i 1920. Under krigen hadde Østerrike flyttet mye av slottets innbo og kunst til Wien, men etter krigen inngikk regjeringene i Italia og Østerrike en avtale der Østerrike returnerte slottets innbo i 1925–26. Slottet ble da brakt tilbake til sin opprinnelige stand, og deler av slottet og slottshagen ble åpnet for publikum 24. mars 1929.

To år senere overlot den italienske regjeringen Miramare til Amadeus av Aosta, som bodde der med sin familie frem til 1937, da han ble utnevnt til generalguvernør i Italiensk Øst-Afrika.

Slottet er i dag museum.

Referanser

Eksterne lenker 

 

Byggverk i Italia
Byggverk i Friuli-Venezia Giulia
Slott
Athol Fugard

Athol Fugard (fullt navn Athol Harold Lannigan Fugard, født 1932) er en sør-afrikansk dramatiker, forfatter, skuespiller og regissør. Han har gjort seg bemerket med flere skildringer av apartheid-systemet i Sør-Afrika. Som forfatter er han mest kjent for boka Tsotsi (1980), som ble filmatisert i 2005. Av hans skuespill kan en spesielt nevne Blood Knot fra 1961 og "Master Harold"...and the Boys fra 1982. Han er ansett som Sør-Afrikas betydeligste dramatiker.

Fugard arbeidet en stund ved en spesiell domstol for svarte i Johannesburg, The Native Commissioner's Court, og erfaringene derfra gjorde at han begynte å skrive dramatikk om forholdene i de svarte bydelene. De første stykkene hans, No-Good Friday (1958) og Nogogo (1958), henter mye av stoffet fra livet i en township, Sophia Town.

Han har også hatt noen biroller på film.

Fugard har blitt tildelt en rekke priser, deriblant Ikhamanga-ordenen og en Tony Award i kategoorien «Lifetime achievement».

Referanser

Eksterne lenker 

 

Sørafrikanske forfattere
Sørafrikanske regissører
Dramatikere
Personer fra Eastern Cape
Tony Award-vinnere
Sørafrikanske aktivister
Antiapartheid-aktivister
12 stoler

12 stoler (originaltittel: 12 стульев) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Leonid Gajdaj.

Skuespillere 
 Archil Gomiashvili som Ostap Bender
 Sergej Filippov som Ippolit Matvejevitsj Vorobjaninov
 Mikhail Pugovkin som Fjodor
 Natalja Kratsjkovskaja som Gritsatsujeva
 Igor Yasulovitsj som Ernest Sjtsjukin

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmkomedier
Filmer fra 1971
Bolsjaja peremena

Bolsjaja peremena (originaltittel: Большая перемена) er en sovjetisk film fra 1972, regissert av Aleksej Korenev.

Handling 
Nestor Petrovich Severov, en student som snart skal begynne på sin doktorgrad i russisk historie, får egoet sitt knust av kjæresten sin - etter at hun slår ham på opptaksprøven. Nestor begynner i stedet å arbeide ved en kveldsskole, etter å ha fått sin plass på doktorgrad-programmet fratatt på grunn av den samme kvinnen.

Men Nestor oppdager snart ut at det kan være veldig vanskelig å undervise voksne mennesker, spesielt hvis de egentlig ikke er villige til å lære.

Skuespillere 
 Mikhail Kononov som Nestor Petrovich Severov, historie-lærer
 Evgeni Leonov som Stepan Lednyov
 Rolan Bykov som Alexander Petrykin
 Aleksandr Zbruyev som Grigory Ganzha
 Svetlana Kryuchkova som Nelli
 Yanis Yakobson som Nelli.
 Yuriy Kuzmenkov som Fedoskin
 Natalya Bogunova som Svetlana Afanasyevna
 Natalya Gvozdikova som Polina
 Saveli Kramarov som Timokhin
 Viktor Proskurin som Gena Lyapishev
 Valery Nosik som Otto Fukin
 Nina Maslova som Korovyanskaya
 Iren Azer som Lyus'ka
 Valeri Khlevinsky som Avdotyin
 Lyudmila Kasatkina som skole-direktør
 Mikhail Yanshin som Professor Volosyuk
 Valentina Sperantova som vaktmester ved skolen
 Lev Durov som milits-medlem.
 Lyusyena Ovchinnikova som Valya, Petrykins brud
 Lev Dubov som en ingeniør

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1972
Zolotyje roga

Zolotyje roga (originaltittel: Золотые рога) er en sovjetisk film fra 1972 regissert av Aleksandr Rou.

Skuespillere 
 Raisa Rjazanova som Jevdokia
 Volodja Belov som Kirill
 Ira Tsjigrinova som Masjenka
 Lena Tsjigrinova som Dasjenka
 Georgij Milljar som Jaga

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1972
Grossmejster

Grossmejster (originaltittel: Гроссмейстер) er en sovjetisk film fra 1972 regissert av Sergej Mikaeljan.

Skuespillere 
 Andrej Mjagkov som Sergej Khlebnikov
 Viktor Kortjnoj
 Larisa Malevannaja som Jelena Dontsova
 Emmanuil Vitorgan som Orlov
 Ljudmila Kasatkina

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1972
Petsjki-lavotsjki

Petsjki-lavotsjki (originaltittel: Печки-лавочки) er en sovjetisk film fra 1972 regissert av Vasilij Sjuksjin.

Skuespillere 
 Vasilij Sjuksjin som Ivan Rastorgujev
 Lidija Fedosejeva-Sjuksjina som Njura Rastorgujeva
 Vsevolod Sanajev
 Georgij Burkov som Viktor
 Zinovij Gerdt

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1972
Gorjatsjij sneg

Gorjatsjij sneg (originaltittel: Горячий снег) er en sovjetisk film fra 1972 regissert av Gavriil Jegiazarov.

Skuespillere 
 Jurij Nazarov som Ukhanov
 Boris Tokarev som Kuznetsov
 Anatolij Kuznetsov som Vesnin
 Georgij Zjzjonov som Bessonov
 Vadim Spiridonov som Deev

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1972
Privalovskije milliony

Privalovskije milliony (originaltittel: Приваловские миллионы) er en sovjetisk film fra 1972 regissert av Jaropolk Lapsjin.

Skuespillere 
 Leonid Kulagin som Sergej Privalov
 Ljudmila Tsjursina som Zosja Ljakhovskaja
 Vladislav Strzjeltsjik som Aleksander Polovodov
 Ljudmila Khitjaeva som Antonida Polovodova
 Andrej Fajt som Ignatii Lvovitj Ljakhovskij

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1972
Neispravimyj lgun

Neispravimyj lgun (originaltittel: Неисправимый лгун) er en sovjetisk film fra 1973 regissert av Villen Azarov.

Handling 
Alexei Ivanovich Tyutyurin (spilt av Georgy Vitsin) er en veldig snill og mild person som har jobbet som frisør i tjue år. Når det dukker opp en mulighet for å bli forfremmet til salongens leder, står Alexei overfor et problem: Men han har rykte på seg for å være konstant forsinket, og være en uforbederlig løgner.

I følge sjefen hans, Vasily Vasilievich Mymrikov (spilt av Nikolai Prokopovich) har Tyutyurin to ulemper: For det første lyver han, og for det andre vet han ikke hvordan han skal lyve - noe som er årsaken til at Mymrikov nekter å signere anbefalingsbrevet hans.

Skuespillere 
 Georgy Vitsin som Alexei Ivanovich Tyutyurin
 Inna Makarova som Zinaida Nikolaevna Tyutyurina
 Nikolai Prokopovich som Vasily Vasilievich Mymrikov
 Vladimir Etush som en prins fra Burukhtania.
 Edita Piekha i en cameo
 Emmanuel Geller som Rakhtan. Tjener for prinsen av Burukhtania
 Boris Sichkin som en oversetter
 Nikolai Pogodin som politmann ved en ambassade
 Nikolay Parfyonov som mann i en park.
 Larisa Barabanova som frisøren Katya.

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1973
Jurij Tsvetkov

Jurij Nikolajevitsj Tsvetkov (russisk: Юрий Николаевич Цветко́в; født 1941 i Dvorisjtsje i Sovjetunionen, død 2011 i Minsk i Hviterussland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

Filmografi (utvalg) 
 1973 – Eta vesjolaja planeta (Эта весёлая планета)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske regissører
Talanty i poklonniki

Talanty i poklonniki (originaltittel: Таланты и поклонники) er en sovjetisk film fra 1973 regissert av Isidor Annenskij.

Skuespillere 
 Svetlana Pelikhovskaja som Aleksandra Negina
 Olga Khorkova som Domna Pantelejevna
 Leonid Gubanov som Ivan Velikatov
 Nikolaj Gritsenko som Iraklij Dulebov
 Aleksandr Beljavskij som Grigorij Bakin

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1973
Anchytarsus

Anchytarsus er en slekt av biller der de fleste, men ikke alle, artene har karakteristiske kamformede antenner. De fleste artene lever i eller ved ferskvann, men noen er landlevende og beiter på mikroskopiske sopper.

Utseende 
Små til middelsstore (gjerne ca. 6 millimeter), avlange biller, oversiden hårete. De fleste av artene har kamformede antenner hos hannene, trådformede hos hunnene. Hodet er nokså lite, fasettøynene er utstående med fine fasetter, uten hår. Antennene er lange, 11-leddete, trådformede, sagtakkede eller kamformede. Hos hannene har vanligvis hvert ledd en leddet sideutvekst (hos andre biller er det vanligvis ikke noe ledd mellom antenneleddet og utveksten). Brystskjoldet (pronotum) er ganske kort, bredere enn langt, omtrent trekantet i omriss sett ovenfra. Scutellum er hjerteformet med et hakk i fremkanten, noen tenner på bakkanten av pronotum griper inn i dette hakket. Dekkvingene har ofte et påfallende fargemønster. Larvene er sylindriske og hårete. De artene som lever i vann har ofte ulike slags åndetilpasninger (analgjeller, nakkroppen trukket ut til ånderør).

Levevis 
Arter i denne slekten kan finnes i kalde, klare bekker.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Nord, Mellom- og Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 
I tillegg til de formelt beskrevne artene er det funnet ved DNA-strekkoding tallrike, hittil ubeskrevne arter. Slekten ble først beskrevet uten at det ble plassert noen arter i den - dette er ikke lov i dag, men var akseptert i 1843.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
 Familien kamfølerbiller, Ptilodactylidae Laporte de Castelnau, 1836
 Underfamilien Anchytarsinae
 Slekten Anchytarsus Guérin-Méneville, 1843
 Anchytarsus bicolor (Melsheimer, 1845)
 Anchytarsus folliculipalpus Stribling, 1986
 Anchytarsus palpalis (Champion, 1897)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kamfølerbiller
Biller formelt beskrevet i 1843
Po sledam bremenskikh muzykantov

Po sledam bremenskikh muzykantov (originaltittel: По следам бременских музыкантов) er en sovjetisk animert film fra 1973 regissert av Vasilij Livanov.

Skuespillere 
 Muslim Magomajev
 Elmira Zjerzdeva
 Gennadij Gladkov

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1973
Sovjetiske animasjonsfilmer
S toboj i bez tebja

S toboj i bez tebja (originaltittel: С тобой и без тебя) er en sovjetisk film fra 1973 regissert av Rodion Nakhapetov.

Skuespillere 
 Marina Nejolova som Stesja
 Juozas Budraitis som Fjodor Bazyrin
 Stanislav Borodokin som Ivan
 Maja Bulgakova som Darja
 Vladimir Zeldin som Jevstignej

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1973
Omalisus

Omalisus er en slekt av biller med en ganske begrenset utbredelse. Disse billene er kjent fra Sør-, Mellom- og Øst-Europa og fra Lilleasia. Larvene, men ikke de voksne billene, har lysorganer og kan lyse i mørket (bioluminescens). Lite er kjent om biologien til disse billene, men larvene til Omalisum fontisbellaquei lever mellom løvstrø der de spiser tusenbein av slekten kuletusenbein (Glomeris spp.).

Utseende 
Små til middelsstore (2 – 11 mm), slanke biller. Hodet har små men sterkt utstående fasettøyne, antennene er 11-leddete, ganske lange og perlekjedeformede. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet, noe smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er smale, parallellsidige, med 9-10 tydelige punktrekker, gjerne rødlige med mørkt midtparti. Beina er slanke.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa vest til Frankrike, og i Lilleasia.

Systematisk inndeling 
Slekten Phaeopterus blir noen ganger plassert som en underslekt av Omalisus.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
 Familien Omalisidae Lacordaire, 1857
 Slekten Omalisus Geoffroy, 1762 
 Omalisus fontisbellaquaei (Geoffroy, 1785)
 Omalisus minutus Pic, 1938
 Omalisus nicaeensis Lesne, 1921
 Omalisus sanguinipennis Laporte de Castelnau, 1840
 Omalisus taurinensis Baudi, 1871
 Omalisus victoris Mulsant, 1852
 Slekten (eller underslekten) Phaeopterus Costa, 1856
 Phaeopterus flavangulus Späth, 1898
 Phaeopterus graecus (Pic, 1901)
 Phaeopterus nigricornis Reitter, 1881
 Phaeopterus unicolor Costa, 1857

Eksterne lenker 
 
Omalisus fontisbellaquaei : 
Biller
Biller formelt beskrevet i 1762
Osen (1974)

Osen (originaltittel: Осень) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Andrej Smirnov.

Skuespillere 
 Natalja Rudnaja som Sasja
 Leonid Kulagin som Ilja
 Natalja Gundareva som Dusja
 Aleksandr Fatjusjin som Eduard
 Ljudmila Maksakova som Margo

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1974
Ptitsy nad gorodom

Ptitsy nad gorodom (originaltittel: Птицы над городом) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Sergej Nikonenko.

Skuespillere 
 Mikhail Gluzskij som Aleksandr Vasiljevitsj Bukin
 Andrej Gluzskij
 Igor Merkulov som Andrjusja
 Sergej Nikonenko som Visjnjakov
 Raisa Kurkina som Margo

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1974
Avtomobil, skripka i sobaka Kljaksa

Avtomobil, skripka i sobaka Kljaksa (originaltittel: Автомобиль, скрипка и собака Клякса) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Rolan Bykov.

Skuespillere 
 Oleg Anofriev
 Rolan Bykov
 Georgij Vitsin
 Zinovij Gerdt
 Nikolaj Grinko

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1974
Parasynodites

Parasynodites er en slekt av stumpbiller.

Utseende 
Små, korte, brede og høyt hvelvede stumpbiller. Beina kan foldes flatt inn mot kroppen for å verne dem mot angrep fra maurene de lever sammen med og av.

Levevis 
Disse artene er knyttet til maur.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
 Familien stumpbiller, Histeridae Gyllenhal, 1808
 Underfamilien maurstumpbiller, Haeteriinae Marseul, 1857 – ikke i Norge, bør trolig regnes til storstumpbillene. 111 alekter.
 Slekten Parasynodites Bruch, 1930
 Parasynodites suturucava Bruch, 1930

Kilder 
 Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker 

 

Stumpbiller
Biller formelt beskrevet i 1930
Heudister

Heudister er en slekt av stumpbiller.

Levevis 
Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
 Familien stumpbiller, Histeridae
 Underfamilien storstumpbiller, Histerinae Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
 Stammen Exosternini Bickhardt, 1914
 Slekten Heudister Cooman, 1940
 Heudister javanicus Ôhara, 2003
 Heudister mieni Cooman, 1940

Referanser

Kilder 
 Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker 
 

Stumpbiller
Biller formelt beskrevet i 1940