alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Pachytodes

Pachytodes er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.

Utseende 
Middelsstore, nokså brede, svarte trebukker, dekkvingene mer eller mindre gule til brunrøde. Antennene er tynne og kortere enn kroppen. Pronotum er litt klokkeformet. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum, avsmalnende bakover. Beina er mørke og tynne, middels lange.

Levevis 
De aller fleste blomsterbukkene har larver som lever i død ved, men det finnes også enkelte som lever i urter, i nedfalne kongler etc. Ingen angriper levende planter. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i den palearktiske sone, men mangler lengst i nord.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  
 Stammen Lepturini Latreille, 1802 
 Slekten Pachytodes Pic, 1891
 Pachytodes cerambyciformis (Schrank, 1781) (ofte kjent som Judolia cermabyciformis)
 Pachytodes cometes (Bates, 1884)
 Pachytodes erraticus (Dalman, 1817)
 Pachytodes longipes (Gebler, 1832)
 Pachytodes orthotrichus (Plavilstshikov, 1936)

Kilder

Eksterne lenker 
 
 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1891
Lepturobosca

Lepturobosca er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.

Utseende 
Middelsstore, noe kraftige, mørke trebukker, kroppen tett kledt med korte, lyse (gjerne grønnlige) hår. Antennene er tynne og kortere enn kroppen. Hodet er fremoverstrakt og relativt lite, pronotum litt bredere enn langt og rundet. De har en tydelig, innsnørt "hals" bak på hodet. Dekkvingene dekker hele bakkroppen og er jevnt avsmalnende bakover, beina er slanke.

Levevis 
De aller fleste blomsterbukkene har larver som lever i død ved, men det finnes også enkelte som lever i urter, i nedfalne kongler etc. Ingen angriper levende planter. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det meste av Holarktis.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  
 Stammen Lepturini Latreille, 1802 
 Slekten Lepturobosca Reitter, 1913
 Underslekten Cosmosalia Casey, 1913 - Nord-Amerika
 Lepturobosca chrysocoma (Kirby, 1837)
 Lepturobosca nigrolineata (Bland, 1865)
 Underslekten Lepturobosca Reitter, 1913 (i snever forstand) - Palearktis
 Lepturobosca virens (Linnaeus, 1758)

Kilder 
 Cerambycidae of the World - Lepturini 
 Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. Om trebukker, side 326-357. N.W. Damm.

Eksterne lenker 
 
 Hoskovec, M. og Rezek, M. Cerambycidae. Longicorn Beetles of the West Palaearctic Region. Stort fotogalleri med bilder av ca. 600 arter. 
 Norges trebukker – med faktaark på de artene som forekommer i Norge.
 Bildegalleri, Palearktiske arter 
 Bildegalleri, Amerikanske arter 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1913
Brachyleptura

Brachyleptura er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.

Utseende 
Middelsstore, nokså brede, brunlige trebukker. Antennene er tynne, rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum, avsmalnende bakover. Beina er middels lange, lårene nokså slanke.

Levevis 
Larvene utvikler seg i død ved av løvtrær, men kan også gå i furu. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege. Ulikt de fleste andre blomsterbukker er de også aktive on natten og kommer da til lys.

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i Nord-Amerika, de fleste av artene i den østlige delen.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  
 Stammen Lepturini Latreille, 1802 
 Slekten Brachyleptura Casey, 1913
 Brachyleptura champlaini Casey, 1913
 Brachyleptura circumdata (Olivier, 1795)
 Brachyleptura dehiscens (LeConte, 1859)
 Brachyleptura pernigra (Linell, 1897)
 Brachyleptura rubrica (Say, 1824)
 Brachyleptura vagans (Olivier, 1795)
 Brachyleptura vexatrix (Mannerheim, 1853)

Kilder 
 Cerambycidae of the World - Lepturini

Eksterne lenker 
 
 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
 Bildegalleri 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1913
NTNU Alumni

NTNU Alumni er et internasjonalt, profesjonelt nettverk for tidligere og nåværende studenter og ansatte ved NTNU. Alumnusnettverk er vanlig i USA og flere land, men er et forholdsvis nytt fenomen i Norge. Målet med slike nettverk er å legge til rette for systematisk kontakt mellom utdanningsinstitusjonen og tidligere studenter, i arbeids- og næringsliv, FoU-institusjoner og samfunnet forøvrig. I flere av de internasjonale rankinglistene er alumnusnettverk en forutsetning.

NTNU Alumni ble etablert i 2003, som det første alumnusnettverket ved et norsk universitet.  I sin nåværende form ble det etablert i 2006. Per 2018 har nettverket 38 000 medlemmer i hele verden.

NTNU satser på internasjonalisering, og NTNU Alumni har etablert regionale nettverk med et oppnevnt styre i flere land i Europa, Afrika og Asia. I tillegg er det opprettet nettverksgrupper for NTNU-alumner på LinkedIn.

Det opprettes også under-alumnusnettverk ved flere av NTNUs institutter og ulike foreninger.

Historie 
Allerede i 1994 skrev det interne nyhetsbladet for NTH, Gløs, at en alumnforening var «på trappene». Til tross for at NTH formelt hadde vært en del av Universitetet i Trondheim siden 1968, var tanken at foreningen skulle «… fungere som kontaktledd mellom NTH og tidligere studenter». Da NTNU ble etablert snaut to år senere, ble organiseringen av universitetet helt forandret, og foreningen ble ikke realisert den gang.

Da NTNU Alumni ble etablert i 2003, var det etter et initiativ fra NTNU-studenter, som hadde dette som tema for en prosjektoppgave. Den offisielle åpningen foregikk under UKA -03.

Den videre utvikling av prosjektet ble lagt til NTNU Informasjonsavdelingen.

NTNUs styre bevilget midler til innkjøp av ny database for NTNU Alumni samt til drift og planlegging for perioden 2006–2010, og NTNU Informasjonsavdelingen satte av inntil ett årsverk til prosjektledelse, fordelt på to personer i 2005. NTNU Alumni i sin nåværende form, som del av virksomheten ved NTNU Kommunikasjonsavdelingen, ble lansert i 2006. Opprinnelig ble det lansert som et nettverk for personer med en grad fra NTNU og NTNUs forløpere, men det ble senere utvidet til også å omfatte tidligere og nåværende studenter og ansatte.

Referanser

Eksterne lenker 

 Offisielt nettsted

Alumni
Akademiske institusjoner
Etableringer i 2006
NTNU
Brachysomida

Brachysomida er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.

Utseende 
Små til middelsstore (7-15 millimeter), nokså brede, matt gulbrune til svarte trebukker. Artene kan ligne på visse bladbiller (Chrysomelidae).
Antennene er litt kraftige, rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum, litt avsmalnende bakover. Beina er middels lange, lårene nokså slanke.

Levevis 
Larvene utvikler seg i død ved av løvtrær, men kan også gå i furu. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege. Ulikt de fleste andre blomsterbukker er de også aktive on natten og kommer da til lys.

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  
 Stammen Lepturini Latreille, 1802 eller Rhagiini
 Slekten Brachysomida Casey, 1913
 Brachysomida atra (LeConte, 1850)
 Brachysomida bivittata (Say, 1824)
 Brachysomida californica (LeConte, 1851)
 Brachysomida rugicollis Linsley & Chemsak, 1972
 Brachysomida vittigera Linsley & Chemsak, 1972

Kilder 
 Cerambycidae of the World - Lepturini

Eksterne lenker 
 
 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
 Bildegalleri 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1913
USAs insekter
Canadas insekter
Sekulær likevekt

Sekulær likevekt er innen kjernekjemi og kjernefysikk en situasjon hvor mengden av radioaktive isotoper i ett mor-datter forhold konstant. Dette er fordi henfallet til mornukliden har samme rate som produksjonsraten. 

Matematisk er dette beskrevet ved hjel av formelen:

Den sekulære likevekten oppstår når  (mere enn 10'000 ganger større), dette vil føre til tilnærmingen:

Kilder 

Kjernekjemi
Kjernefysikk
Vitenskapsåret 1785

Vitenskapsåret 1785 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1785.


Hendelser

 7. januar : Franskmannen Jean-Pierre Blanchard og amerikaneren John Jeffries krysser Den engelske kanal fra Dover til Calais i vannstoffballong, og bruker 2 timer 25 minutter på turen.

Fysikk
 Fysikeren Charles Augustin Coulomb beskriver en lov om elektromagnetismen som fikk navn etter ham. Han lager et instrument «Den elektriske torsjonsvekten» som girt de nødvendige målingene for å påvise de elektriske ladningenes tiltrekning og frastøtning.

Kjemi
 28. februar - 1. mars: Lavoisier et Meusnier lykkes i å dekomponere og syntetisere vann.

Biologi
 André Michaux blir sendt til Nord-Amerika av den franske regjeringen for å lete etter nye vekster.

Astronomi
 William Herschel tegner et første kart over Melkeveien og konkluderer at galaksen er skiveformet.

Geofag
 James Hutton framfører sin teori om aktualitetsprinsippet for Royal Society of Edinburgh.

Matematikk
 Nicolas de Condorcet publiserer Essai sur l'application de l'analyse á la probabilité des décisions rendues á la pluralité des voix, der hans valgparadoks inngår, sammen med hans valgmetode og hans juryteorem.

Fødsler
 22. mars - Adam Sedgwick (død 1873), britisk geolog.
 26. april - John James Audubon (død 1851), amerikansk ornitolog, illustratør (Birds of America).
 6. juli - William Jackson Hooker (død 1865), britisk botaniker.
 Ukjent dato:
 - Nicholas Aylward Vigors (død 1840), irsk zoolog og politiker.

Dødsfall

 2. juni – Jean Paul de Gua de Malves, fransk matematiker (født 1713)
 16. november - Johan Gottschalk Wallerius (født 1709), svensk kjemiker og mineralog.
Ulven og de sju geitekillingene

«Ulven og de sju geitekillingen» (ty. 'der Wolf und die sieben jungen Geisslein') er et eventyr som er samlet inn av Brødrene Grimm, fortelling nummer 5. Det er Aarne-Thompson type 123,, men har stor likhet med De Tre Små Griser og andre Aarne-Thompson type 124 folkeeventyr, og med den varianten av Rødhette og ulven som Grimm utgav, hvor hun blir reddet.

Handling 
En hunngeit forlater sine sju killinger hjemme, mens hun begir seg inn i skogen på leting etter mat. Før hun drar advarer hun barna sine om den store, stygge ulven, som vil prøve å snike seg inn i huset og spise dem. Ulven vil gi seg ut for å være deres mor og overbevise killingene om å åpne døren, men moren lærer barna å kjenne igjen stemmen sin og de hvite føttene sine. 

Ikke lenge etter at geitemor har dratt, hører killingene en stemme ved døren som forteller at det er mor som har kommet tilbake. Stemmen er imidlertid så grov og dyp at barna forstår at det er løgn, og de lukker ikke opp. Ulven går da til markedet,  og stjeler litt honning for å gjøre stemmen mykere. Snart hører killingen en ny stemme ved døren, som ber dem åpne. Denne stemmen er lys og myk, som morens, og killingene er på nippet til å åpne når den yngste geita kikker under dørsprekken og får øye på ulvens kraftige, sorte poter. De nekter å åpne døren, og ulven forsvinner igjen. 

Ulven går nå til bakeriet og stjeler litt mel, smører det over hele pelsen og alle potene sine. Han vender tilbake til geitenes hus, og ber dem å lukke opp for sin "mor". Barna ser at det står hvite føtter utenfor, og høre den lyse og milde stemmen, og åpner døren. Ulven bykser inn og sluker seks av geitene, mens den yngste killingen gjemmer seg i gulvuret, og slipper unna.

Seinere på dagen kommer moren hjem fra skogen. Fortvilet ser hun døren stå på vidt gap, og alle killingene forsvunnet, uten den minste. Hun leter i nærheten og finner ulven sovende under et tre. Mor Geit ber den yngste killingen hente saks, nål og  tråd, skjærer opp ulvens mage og finner til alt hell at de seks killingene har blitt slukt hele, og har overlevd. I stedet for geitekillinger fyller de ulvemagen med kampesteiner, og syr igjen. Når ulven våkner er han veldig tørst. Han går ned til elven for å drikke, men kampesteinene i magen gjør ham tyngre enn han er vant til, og han faller i vannet og drukner. Slik kunne geitefamilien leve lykkelig alle sine dager.

Eldre varianter

Yngre versjoner 
Den russisk-franske rockemusicalen Rock'n Roll Wolf fra 1976.

Se også 
 Storeulv
 Rødhette og ulven
 Gutten som ropte ulv
 De tre små grisene

Referanser

Eksterne lenker 
  Eventyret i fulltekst hos Eventyr-orakelet

Brødrene Grimm
Det europeiske folkepartiets gruppe

Det europeiske folkepartiets gruppe (engelsk språkversjon: Group of the European People's Party, EPP) er en politisk gruppe i Europaparlamentet, stiftet i 1953. Gruppens medlemmer tilhører for de fleste det Det europeiske folkeparti, et kristendemokratisk, europeisk parti. 

Gruppens navn i engelsk versjon ved stiftelsen 23. juni 1953 var opprinnelig Christian-Democratic Group, men endret til det nåværende navn i 1979. I perioden 1999 til 2009 het gruppen Group of the European People's Party (Christian Democrats) and European Democrats (EPP/CD). 

Gruppen hadde etter valget til Europaparlamentet i 2014 221 medlemmer. I 2015 ble det dannet ytterligere en gruppe i parlamentet, og gruppen ble redusert, men var fortsatt den største i Europaparlamentet. Per september 2018 hadde gruppen 218 medlemmer. Dersom et medlem av Europaparlamentet krever å fratre, blir ekskludert eller dør, blir hun eller han erstattet i henhold til nasjonale regler. Det kan medføre at antallet representanter i Europaparlamentet i perioder ligger under det maksimale antallet på 751.

Referanser 

Partigrupper i Europaparlamentet
Etableringer i 1953
Politiske grupper i Europaparlamentet

Politiske grupper i Europaparlamentet (offisielt navn, engelsk: The Political groups of the European Parliament) dannes av parlamentsmedlemmer med samme politiske tilhørighet, på tvers av medlemslandene. Gruppen må bestå av minst 25 medlemmer av parlamentet, fra minst en firedel av medlemslandene. Et medlem av Europaparlamentet kan tilhøre bare én gruppe.

De politiske gruppene har én eller to sidestilte ledere, et sekretariat og tilbys administrativ støtte. Gruppenes sekretariater kalles «politiske gruppesekretariater» for å skille dem fra komitésekretariatene. De største politiske gruppesekretariatene har over 200 medarbeidere.

Gruppene skal utøve sin virksomhet innenfor rammen av regelverket i EU. De får rettigheter og plikter med hensyn til å ta stilling til de sakene som skal behandles i fag-komiteene og parlamentet forøvrig. Hverken de politiske gruppene, eller andre kan gi en representant i Europaparlamentet bundet mandat.

Reglene innebærer at det vil kunne være medlemmer av parlamentet som ikke tilhører noen politisk gruppe. Også disse har adgang til administrative ressurser.

Gruppene har sin virksomhet begrenset til Europaparlamentet. Hver gruppe har tilhørighet til ett eller flere europeiske politiske partier. De europeiske politiske partiene er allianser av de nasjonale partiene.

Valgperioden 2014-2019 
Etter valget til Europaparlamentet i 2014 ble det dannet sju politiske grupper. Ytterligere en gruppe ble dannet i 2015, slik at parlamentet fikk tilsammen åtte grupper. Antallet medlemmer av parlamentet kan endres i løpet av valgperioden, men det maksimale antallet for denne valgperioden var 751. 

Dersom et medlem av parlamentet fratrer, blir ekskludert eller dør, blir hun eller han erstattet i henhold til nasjonale regler. Det kan bety at antallet representanter i perioder er lavere enn det maksimale antallet for denne perioden på 751.

Valgperioden 2019-2024 
Etter valget til Europaparlamentet i 2019 ble det etablert sju politiske grupper.

Referanser 

Europaparlamentet
Admiralitetskollegiet

Admiralitetskollegiet (til tider uformelt benevnt Admiralitetet) ble opprettet i 1655 fem år før eneveldets innføring i Danmark som ansvarshavende myndighet for sjøetatens anliggender. Et forsøk på å opprette en tilsvarende myndighet var strandet i 1579.

Admiralitetskollegiet fungerte dessuten som domstol (overadmiralitetsrett) for sjøetaten, der økonomiske anliggender hørte under først Krigskollegiet (fra 1658). Fra 1699 besto Admiralitetskollegiet av alle flaggoffiserer, to kommandører og to embedsmenn. Den krigsstyrende myndigheten var inntil 1712 felles for landstridskreftene og sjøstridskreftene. Det ble da opprettet et Kommissariatkollegium for flåten og i 1725 ble det opprettet et særskilt Sjøkrigskanselli. I 1746 ble Admiralitetskollegiet og Kommissariatkollegiet forent til ett kollegium for senere igjen i perioder å være delt.

Admiralitetskollegiet ble i 1848 avløst av Marineministeriet, som i 1950 gikk inn i Forsvarsministeriet.

Noter

Eksterne lenker 

 Leon Jespersen: "Christen Skeel og adelsvælden" (Historie/Jyske Samlinger, Ny rekke, Bind #18; #1989)
 Kollegiesystem – Den Store Danske
 Maritim ordbok

Etableringer i 1655
Opphør i 1848
Søværnet
Artikler i sjøfart-prosjektet
Pedostrangalia

Pedostrangalia er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.

Utseende 
Middelsstore, slanke, brunrøde til svarte trebukker. Hos i alle fall noen av artene finnes det individer med røde dekkvinger og individer med svarte. Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet, dekkvingene avsmalnende bakover. Beina er middels lange, lårene slanke.

Levevis 
Larvene utvikler seg i død ved, gjerne råtten, død ved som er kontakt med levende ved, på ulike treslag. Utviklingen tar gjerne to-tre år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.

Utbredelse 
Slekten er utbredt over det meste av Europa og Asia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  
 Stammen Lepturini Latreille, 1802 
 Slekten Pedostrangalia Sokolov, 1896
 Underslekten Neosphenalia Daniel, 1904
 Pedostrangalia adaliae (Reitter, 1885)
 Pedostrangalia ariadne Daniel K., 1904
 Pedostrangalia emmipoda (Mulsant, 1863)
 Pedostrangalia femoralis (Motschulsky, 1860)
 Pedostrangalia kurda Sama, 1996
 Pedostrangalia raggii Sama, 1992
 Pedostrangalia riccardoi Holzschuh, 1984
 Pedostrangalia verticalis (Germar, 1822)
 Pedostrangalia verticenigra (Pic, 1892)
 Underslekten Pedostrangalia (i snever forstand)
 Pedostrangalia afghanistana Satô & Ohbayashi, 1976
 Pedostrangalia imberbis (Ménétriés, 1832)
 Pedostrangalia muneaka (Mitono & Tamanuki, 1939)
 Pedostrangalia nobilis Holzschuh, 2008
 Pedostrangalia quadrimaculata Chen & Chiang, 1996
 Pedostrangalia revestita (Linnaeus, 1767)
 Pedostrangalia rubricosa Holzschuh, 2008
 Pedostrangalia signifera Holzschuh, 1999
 Pedostrangalia tokatensis Sama, 1996
 Pedostrangalia tricolorata Holzschuh, 1991
 Pedostrangalia ulmi Holzschuh, 1982

Kilder 
 Cerambycidae of the World - Lepturini 
 Nettside om Pedostrangalia revestita

Eksterne lenker 
 
 
 Bildegalleri 

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1896
Charisalia

Charisalia er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.

Utseende 
En middelsstor (8-11 millimeter), avlang, halvblank trebukk. Hode og pronotum er rødoransje, antenner, bein og dekkvinger svarte. Antennene er tynne, rundt top tredjedeler så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet. Dekkvingene er jevnbrede, nokså tett og kraftig punkterte. Beina er middels lange, lårene nokså slanke.

Levevis 
Larvene utvikler seg i død ved av tulipantre (Liriodendron) og sumptre (Nyssa). Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som er aktive fra april til juli, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege. Ulikt de fleste andre blomsterbukker er de også aktive on natten og kommer da til lys.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det østlige USA vest til Texas.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  
 Stammen Lepturini Latreille, 1802 
 Slekten Charisalia Casey, 1913
 Charisalia americana (Haldeman, 1847)

Kilder 
 Cerambycidae of the World - Lepturini

Eksterne lenker 
 
 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
 Bildegalleri

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1847
USAs insekter