alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Snikende gift

Snikende gift (originaltittel: The Seven-Per-Cent Solution) er en britisk-amerikansk kriminalfilm fra 1976 regissert av Herbert Ross. Filmen omhandler den kjente detektiven Sherlock Holmes som etter lang tids kokainmisbruk har utviklet vrangforestillinger. Han sendes derfor til Wien for å få behandling av Sigmund Freud. Rollen som Holmes spilles av Nicol Williamson, mens andre sentrale roller spilles av Robert Duvall, Alan Arkin og Laurence Olivier. Filmen er basert på Nicholas Meyers bok The Seven-Per-Cent Solution, fra 1974. Både boka og filmen plasserer oppdiktede og historiske personer i samme univers. 

Snikende gift ble godt mottatt av kritikerne.

Handling 
Når Dr. Watson oppdager at Sherlock Holmes har utviklet vrangforestillinger, som et resultat av langvarig kokain-misbruk, arrangerer han en reise til Wien slik at han kan komme under behandling av selveste Sigmund Freud. Under behandlingen blir Holmes involvert i etterforskningen av en kidnappingssak med internasjonale forgreninger. Samtidig med dette oppdager Freud undertrykte hemmeligheter i Holmes' underbevissthet.

Om filmen 
Snikende gift ble innspilt i Pinewood Studios, samt ulike locations i England og Østerrike.

Filmen ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 82% på Rotten Tomatoes. 

Dagbladet gav den terningkast fire.

Den ble nominert til to Oscar-priser (kostyme og manus), samt en Saturn Award.

Rollebesetning 
 Nicol Williamson : Sherlock Holmes
 Robert Duvall : Dr. Watson
 Alan Arkin : Dr. Sigmund Freud
 Laurence Olivier : Professor Moriarty
 Charles Gray : Mycroft Holmes 
 Samantha Eggar : Mary Watson
 Vanessa Redgrave : Lola Devereaux
 Joel Grey : Lowenstein
 Jeremy Kemp : Baron von Leinsdorf
 Jill Townsend : Mrs. Holmes

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske kriminalfilmer
Kriminalfilmer fra USA
Filmer fra 1976
Engelskspråklige filmer
Filmer lagt til Wien
Filmer om psykiatri
Root and Branch

Root and Branch (engelsk for «rot og forgreining») var et opprop presentert til det lange parlamentet mot det anglikanske bispestyre. Oppropet hadde blitt signert av 15 000 mennesker i London og ble gitt til det engelske parlamentet av en menneskemengde på etter sigende 1500. Oppropet krevde at parlamentet forbød bispestyrets «røtter og forgreininger». Også rundt om i England var det tilsvarende opprop på gang, drevet av ivrige puritanere, som blant annet Henry Ireton i Attenborough i nærheten av Nottingham.

Underhuset var tilbakeholdende og lite villing til å handle i henhold til oppropet, skjønt det til sist refererte til oppropet til komiteen i februar 1641, og oppropet ble grunnlaget for lovforslaget Root and Branch Bill. Det ble skrevet av Oliver St John og introdusert i parlamentet av Henry Vane den yngre og Oliver Cromwell i mai 1641. Etter langvarige debatter ble lovforslaget beseiret i august 1641. Det skal bemerkes at parlamentet likevel bestemte å ekskludere biskopene fra overhuset og vedtok Loven om ekskludering av biskopene, Bishops Exclusion Act, i 1641. Denne loven ble effektuert i 1642.

Målene med Root and Branch Bill ble til sist oppnådd i oktober 1646 da parlamentet vedtok Forordningen for avskaffelsen av erkebiskoper og biskoper i England og Wales og for ta deres landområder og eiendommer i tilsyn for bruk av det engelske samveldet.

Referanser

Eksterne lenker 
 Root and Branch Petition, teksten til oppropet

Hendelser på 1600-tallet
Den engelske borgerkrigen
Det engelske parlamentet
Carl Johan Teatret

Carl Johan Teatret var en teaterscene i Oslo.
Det var 1893-95 lokalisert i Tivoli (Oslo), ledet av Olaf Hansson, med  blant andre Gengangere, Før avskeden og Balkonen på programmet,
samt Kalle Løchen i staben.  

Fra 1914 var det kinosal (stumfilmteater), ett av tre teatre i Karl Johan-kvartalet. Det lå i bakgården av Karl Johans Gate 39 og
viste stumfilm frem til nedleggelsen 1. juni 1931.  Det åpnet nyoppusset i rødt gull og sort, som  teaterscene den 6. oktober 1931, først ledet av Anton Heiberg, Thorleif Reiss og Leif Enger.
Etter en ombygging sommeren 1933 overtok  Per Aabel og Thorleif Reiss som direktører, og ledet det
gjennom en lystspill-periode, frem til 1938, da Aabel gikk til et gjestespill Centralteatret og videre til Nationaltheatret. 
Det var her Nanna Stenersen debuterte i 1933, Ragnhild Michelsen var her 1935-40 likesom Teddy Nordgren,
og i 1936 begynte Wenche Foss og fikk sitt gjennombrudd i 1937 som Champagnepiken,
inntil hun i 1939 giftet seg og meldte overgang til Centralteatret.  Thora Neels-Hansson (Nøste Schwab) debuterte her i 1938 og forlot i 1940.
Om somrene ble teatret leid ut til sommerrevyer.
Etter Thorleif Reiss gikk til Norsk rikskringkasting i 1939 ble det en liten pause.

Teatret reåpnet 3. september 1939 med Eigil Beck og AS Comedia som ny eier, ny ledelse og oppsetningen Whole Town med Hauk Aabel.
Av skuespillere nevnes Frank Robert 1939 (debut) til 1941, Stig Egede-Nissen 1940-42, Arne Bang-Hansen  1941-45, Axel Thue 1942, Alice Mürer Siem  1942 (debut), Espen Skjønberg, og Jack Fjeldstad var her 1942-44.  Musikken var ofte skrevet av Carsten Carlsen, mannen til Lalla Carlsen som spilte her 1940-43.
Under den andre verdenskrig ledes det av Ellen Isefjær som i starten ønsket å drive en 
mer litterær scene, og beveget seg bort fra alle farsene.  I mai 1944 ga de en dags lønn og inntekt
til de lidende i Bergen.

En kabaret med den danske Lulu Ziegler var trekkplaster ved åpningen av nyoppussede lokaler (ofte
kalt Paletten) den 14. september 1945, Fridtjof Mjøen var kunstnerisk leder.  Calle Moseby var også inne i ledelsen etter frigjøringen, men 
byens teatre flyttet mye rundt denne tiden, og Carl Johan Teatret ble 1946-50  en del av Studioteatret med
turneen «To og to er tre» som første oppsetning med musikk av Kristian Hauger og Leif Enger.  Etter Studioteatret opphørte
i 1950 var det frem til 1952  anneksteater'' til Det Nye Teater. 

Etter en ombygging til 200 000 kroner åpnet det 25. september 1952 med forestillingen Himalaya, det
var  Oslo Kinematografer ledet av Kristoffer Aamot som nå drev det til kinovisning. Landets første vising av tredimensjonal film 
(polaroide briller) var her, den 18. januar 1953, med tegnefilmer av Norman McLaren, britiske landskapsfilmer og litt ballett.
Det hadde sitt opphørt i april 1982 da bygget skulle rives.

Referanser

Teatre i Oslo
Nedlagte kinoer i Oslo
Etableringer i 1893
Opphør i 1982
Zappa

Zappa er et dansk ungdomsdrama fra 1983 regissert av Bille August. Filmen er basert på Bjarne Reuters bok med samme tittel fra 1974, og handler om oppveksten til tre gutter i starten av tenårene med ulik klassebakgrunn. Handlingen er lagt til en dansk by på begynnelsen av 1960-tallet.

Filmen anses i dag for å være en av dansk films klassikere.

Handling 
Filmen handler om ungdomstid, pubertet og kameratskap på begynnelsen av 60-tallet i Danmark. De tre skolekameratene Sten, Bjørn og Mulle prøver å finne sin identitet i grenselandet mellom barn og voksen. De tre har ulik sosial bakgrunn og svært forskjellige idealer om vennskap og moral. Bjørn og Mulle er fra arbeiderklassen og Sten er fra overklassen. I Stens hjem er det materiell velstand, men mangel på kærlighet og kontakt. Det kjølige forholdet mellom Stens foreldre ender i skilsmisse. Som trøst og adspredelse har Sten rovfisken «Zappa», som han forer med levende mat. 

Guttene har en hule sammen og en bande, som Sten leder. Sten lokker Bjørn og Mulle ut kriminalitet. Efter et blodig oppgjør i guttenes klasseværelse, hvor Sten dreper Mulles kanarifugl, bryter Mulle kontakten til de to andre. Med alle knep fastholder og intensiverer Sten vennskapet til Bjørn. Den pressede og samvittighetsplagede Bjørn er ute av stand til å fri fra Stens jerngrep. I et uunngåelig oppgjør knuser Bjørn fisken Zappa med foten, og i en desperat jakt slår han Sten ned med en jernstang.

Om filmen 
Om Zappa har regissøren sagt, at filmen for ham har vært «et forskningsprosjekt i en forståelse av sin egen virkelighet og andre mennesker». Zappa er en psykologisk film, som handler om barndommens år. Sten utsettes for omsorgssvikt i hjemmet og frustrasjonene omsettes til eietrang og ondskap.

Bille August fortsatte historien om Bjørn i filmen Tro, håp og kjærlighet (1984), basert på Bjarne Reuters roman Når snerlen blomstrer.

Anmelderne
Priser og nomineringer
Filmfotograf Jan Weincke ble tildelt Bodilprisens spesialpris for arbeide på denne og Kunnskapens tre. Bille August ble nominert til Gullprisen ved Moskva internasjonale filmfestival. Den ble også tildelt Filmkritikerprisen i Haugesund.

Både Aftenposten, Dagbladet og VG gav den terningkast fem, mens Dagsavisen gav den fire.

Rollebesetning 
 Adam Tønsberg – Bjørn
 Morten Hoff – Mulle
 Peter Reichhardt – Steen
 Lone Lindorff – Bjørns mor
 Arne Hansen – Bjørns far
 Thomas Nielsen – Henning
 Solbjørg Højfeldt – Steens mor
 Bent Raahauge Jørgensen – Steens far
 Inga Bjerre Bloch – Mulles mor
 Jens Okking – Mulles far
 Elga Olga Svendsen – Bjørns bestemor
 Willy Jacobsen – Bjørns bestefar
 Ulrikke Bondo – Kirsten
 Søren Frølund – Lærer 'Kaalormen'
 Michael Shomacker – Asger

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske dramafilmer
Filmer fra 1983
Ungdomsfilmer
Danskspråklige filmer
Filmer regissert av Bille August
Fasti

Se også diktet Fasti av Ovid

Fasti (latin fas, av fastus) var kalenderen i Romerriket. Opprinnelig betød ordet dager det kunne holdes rettergang (og lignende sivile gjøremål), og det motsatte var dies nefasti (eller feriae) – festdager, men ordet fikk etter hvert en utvidet betydning av kalender eller fortegnelse over dager. Etter Romerrikets nedgang fortsatte ordet fasti å bli benyttet i tilsvarende nedtegnelser i det kristne Europa og i senere vestlig kultur. På den romerske republikkens tid fantes det om lag 40 festdager i løpet av året. I den etterfølgende keisertiden ble antallet festdager utvidet.

Forfatteren Ovids dikt Fasti er en poetisk-didaktisk framstilling av festdagene.

 Religion og lov Fasti er flertall av det latinske adjektivet fastus, mest vanlig benyttet som et substantiv. Ordet er avledet fra fas i betydningen «det som er tillatt», det vil si «det som er tillatt (lovlig) i henhold til gudene». Fas er et sentralt konsept i romersk religion. Selv om det tidvis er oversatt som «guddommelig lov», er fas mer presist det som «religiøst lovlig»,  I offentlig religion ble fas est erklært før en påkrevd handling ble annonsert eller tillatt av romersk religiøs skikk og ved guddommelig lov. Fasti dies var dager hvor forretning kunne bli utført uten ugudelighet. Det var i kontrast til dies nefasti som var dager hvor forsamlinger eller domstoler ikke kunne sammenkalles. Ordet fasti kom således til å få betydningen «lister organisert av tid». Den verdslige strukturen adskilte fasti fra regesta'' som ganske enkelt var lister over eiendom eller eiendeler, slik som land eller dokumenter, eller transaksjoner som overførte eiendommer.

Referanser

Se også 
 Den romerske kalender

Kalendere
Antikkens Roma
Fjernanalyse

Fjernanalyse er læren om informasjonsanalyse av objekter eller fenomener, uten å være i fysisk kontakt med objektet.

Fjernanalyse viser oftest til bruk av satellitteknologi til å oppdage og klassifisere objekter og fenomener på jorden, både på overflaten, atmosfæren og i havet ved hjelp av geografiske Informasjonssystemer (GIS). 

Geovitenskap
Kartografi
Kuldīga

Kuldīga (tysk: Goldingen) er en by i den vestlige delen av Latvia. Den er administrasjonssenter for det omliggende området og hadde en befolkning på  innbyggere i 2011.

Kuldīga nevnes for første gang i 1242. Byen ble medlem av Hansaforbundet i 1368. På 1600-tallet ble Kuldīga sammen med Jelgava (Mitau) en av de viktigste byene og hovedstedene i Kurland. Historisk sett speiles denne betydningen i gammel arkitektur (spesielt i gammelbyen) og generelt i de mange fornminner.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kuldiga webside
 For turister
 Awarded "EDEN – European Destinations of Excellence" non traditional tourist destination 2007

Byer i Latvia
Anders Rambech

Anders Rambech (født 2. september 1767 i Kvikne i nåværende Tynset kommune, død 14. september 1836 i Meldal) var en norsk embetsmann, politiker og eidsvollsmann.

Rambech var sønn av Ola Graneng, husmann under Vollan og pliktsfut ved Kvikne kobberverk. Han arbeidet som kontorist hos sorenskriveren i Orkdal i 1783. Ti år senere ble han uteksaminert jurist og ble fullmektig hos sorenskriveren samme år. Fra 1800 ble han selv sorenskriver i Orkdal. Han var representant for Søndre Trondhjems amt på Riksforsamlingen i 1814 og representerte da Selvstendighetspartiet. Han var stortingsrepresentant i fem perioder, 1815–1817, 1818–1820, 1824–1826, 1827–1829 og 1830–1832. Han fungerte som president i Odelstinget i flere perioder.

Han bodde på gården Syrstad i Meldal, og døde der.Hovedbygningen og tingstuen fra Rambechs tid er fortsatt bevart, men tingstuen ble i 1848 flyttet til Gjevilvasshytta i Oppdal.

Referanser

Litteratur 
 Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania 1914, digital utgave side 700
 Terje T.V. Bratberg: Anders Rambech og gården Syrstad i Meldal, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014 s. 451 - 454. ISBN 978-82-02-44564-5
 Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

Eksterne lenker 
 
 

Eidsvollsmenn
Stortingsrepresentanter for Sør-Trøndelag
Stortingsrepresentanter 1815–1817
Stortingsrepresentanter 1818–1820
Stortingsrepresentanter 1824–1826
Stortingsrepresentanter 1827–1829
Stortingsrepresentanter 1830–1832
Sorenskrivere
Norske jurister
Personer fra Tynset kommune
Laurits Bjerrum

Laurits Bjerrum (født 1918, død 1973) var en dansk-norsk geotekniker.  Tok i 1952 doktorgrad i Zürich i. Ble i 1951 headhuntet fra ETH i Sveits til direktør for NGI ved opprettelsen i 1953. Bjerrum ledet instituttet fram til sin død i 1973.

Kilder 
 
 Historikk på NGIs nettsider

Norske geologer
Danske geologer
Fødsler i 1918
Dødsfall i 1973
Parisavtalen (1303)

Parisavtalen ble undertegnet i 20. mai 1303 av Filip IV av Frankrike og Edvard I av England. Basert på vilkårene i traktaten, ble Gascogne overdradd til England igjen fra Frankrike under hundreårskrigen. Dessuten ble det laget et arrangement der Filips datter giftet seg med Edvards sønn (Edvard II av England).

Eksterne lenker
 Utdrag av 'Queen Isabella'

Rettsvitenskap i 1303
Paris (1303)
1303 i Frankrike
1300-tallet i England
Traktater på 1300-tallet
Kemira Oyj

Kemira Oyj er et finsk børsnotert kjemikaliekonsern. Foretaget har sine røtter i Statens Svavelsyre- och superfosfatfabrik som ble grunnlagt i 1920. I 1933 ble det aksjeselskap, og i 1961 fikk det navnet Rikkihappo Oy («svovelsyre AS»). I 1971 fusjonerte det likeledes med det statlige Typpi Oy, og overtok dets fabrikk for kunstgjødsel i Uleåborg som ble grunnlagt i 1952.

I samband med fusjonen fikk konsernet fra 1972 navnet Kemira Oy. Samme år ble også Dickursby Färgfabriker (idag Tikkurila Oy) innlemmet i konsernet. I 1989 ble Bolidens kjemiske fabrikk i Helsingborg oppkjøpt, som fikk navnet Kemira Kemi Ab. I 1994 skjedde børsintroduksjonen og drøyt en fjerdedel av aksjene ble solgt til kommersielle og private eiere. På 2000-tallet har ulike enheter blitt solgt ut, blant annet kunstgjødselenheten, som fikk navnet Kemira Grow-how, og som i mars 2008 ble kjøpt av det norske agrokjemikonsernet Yara.

Kemira Oyj har idag virksomhet i 40 ulike land, over 10 000 ansatte (31. desember 2007) og omsetter årlig for drøyt 2 810 millioner euro (2007). Den finske statens eierandel er nede i cirka 16 prosent (2007).

Eksterne lenker 
 

Kjemiske industriselskaper
Finske industriselskaper
Selskaper etablert i 1920
1920 i Finland
Knut Falk Qvigstad

Knut Falk Qvigstad (født 30. april 1988 i Oslo) er en norsk politiker (MDG).

Fra 2013 til 2017 var Qvigstad partiets 2.vararepresentant på Stortinget fra Oslo etter at Rasmus Hansson ble innvalgt som partiets første representant noensinne. Han jobbet som energi og miljøpolitisk rådgiver i partiets stortingssekretariat i perioden 2013-2018 og jobber i dag på Stortinget som personlig politisk rådgiver for partileder Une Bastholm. 

Qvigstad var nestleder i ungdomsorganisasjonen Grønn Ungdom fra 2009 til 2010 og leder i Grønn Ungdom i fra 2010 til 2012. Qvigstad har blant annet hatt følgende verv i MDG. 

- Miljøpartiet De Grønnes sentralstyre fra 2012 til 2014. 

- Miljøpartiet De Grønnes prinsipprogramkomité fra 2012 til 2013

- Programkomiteene for stortingsvalgvalgprogrammene for periodene 2017-2021 og 2021-2025. 

- Qvigstad har også innehatt flere ulike verv i partiets fylkeslag i Oslo og i partiets bydelslag i Oslo.  

I 2018 fikk Qvigstad tildelt stipendet Ambassador Robert D. Stuart Jr. Fellowship som gjør det mulig for unge norske politikere å gjennomføre et semester med studier og praktisk erfaring i USA, blant politikerne som har innehatt det samme stipendet tidligere er Frps Sylvi Listhaug og SVs Torgeir Knag Fylkesnes. Qvigstad valgte å bruke stipendet på å jobbe på Capitol Hill i Washington DC for en av senatorene i det demokratiske partiet. Under oppholdet i Washington var Qvigstad også tilknyttet George Washington University.

Qvigstad har en bachelorgrad i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo, og var samfunnsredaktør i studenttidsskriftet Samfunnsviter'n 2009–2010.

Eksterne lenker 
 
 

MDG-politikere
Vararepresentanter til Stortinget
Personer fra Oslo
Kongedømmet Kypros

Kongedømmet Kypros var en korsfarerstat på Kypros som ble grunnlagt av Rikard Løvehjerte i 1193, og ble et selvstendig kongedømme under huset Lusignan. Den 14. mars 1489 ble øyen solgt til Venezia.

Kypros hadde sedan 300-tallet inngått i Det bysantinske riket, da en gresk prins, Komnenos I, som var stattholder, gjorde øyen uavhengig. Hans etterkommere styrte øya relativt uavhengig inntil Rikard Løvehjerte under det tredje korstoget (1191) erobret den og solgte den for  mark sølv til tempelridderne. De ga imidlertid snart øyen tilbake til den engelske kongen. Han ga deretter (1193) Kypros til ekskonge  Jerusalem Guido fra Lusignan, hvis avstavning på den mannssiden døde ut i 1267. En slektning til den siste av huset Lusignan, Hugo III av Kypros, av det antiokske fyrstehuset, ble da konge og kalte seg  Hugo av Lusignan. Derfor bruker man å regne ham og hans etterkommere til denne ætten.

Flere av disse fyrstene var betydningsfulle menn, og øyen hadde på deres tid en glansperiode som allikevel sluttet allerede før ætten døde ut. Den siste kongens enke, venetianske Caterina Cornaro, hustru til Jakob II av Kypros (Jakob bastarden), overlot øyen til Republikken Venezia som 1489 tok den i besittelse og beholdt den som koloni til 1571.

Regenter 
Guy av Lusignan (1192–1194)
Amalrik av Lusignan (1194–1205) (Amaury)
Hugo I (1205–1218)
Henrik I (1218–1253) (Le Gros)
Hugo II (1253–1267) (Huguet)
Hugo III (1267–1284)
Johan I (1284–1285)
Henrik II (1285–1306)
Amalric av Tyre (1306–1310)
Henrik II (1310–1324) 
Hugo IV (1324–1359)
Peter I (1359–1369)
Peter II (1369–1382) (Perrin)
Jakob I (1382–1398)
Janus (1398–1432)
Johan II (1432–1458)
Charlotte (1458–1464) og 1459-1464 med hennes ektemann Ludvig av Savoia
Jakob II (1464–1473) (Jacques le Bâtard)
Jakob III (1473–1474)
Caterina Cornaro (1474–1489)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kypros' historie
Korsfarerstater
Historiske stater og riker i Europa
Stater og territorier etablert i 1192
Stater og territorier opphørt i 1489
Gimlehallen

Gimlehallen er en idrettshall i Kristiansand. Hallen ligger i tilknytning til Kristiansand katedralskole Gimle, har håndballbane i full størrelse, og benyttes av Kristiansands Idrettsforening og flere idrettslag som hjemmebane for håndball.

I tilknytning til hallen ligger Kristiansand Turnhall, en apparrathall som brukes til turn og rytmisk sportsgymnastikk. Hallen benyttes av Kristiansands Turnforening og Kristiansands Cykleklubb (KCK) på vinteren.

Eksterne lenker 
 Kristiansand kommunes side om Gimlehallen
 Norges Håndballforbund om Gimlehallen
 Kristiansand Turnforenings hjemmeside

Idrettsanlegg i Kristiansand
Idrettshaller i Norge
Odderneshallen

Odderneshallen er en idrettshall i Kristiansand med tilknytning til Oddemarka Skole.  Hallen har fulle håndballmål, og håndballklubben AK 28 benytter hallen som hjemmebane. AIK Lund trener boksing i Odderneshallen og Kristiansand Atletklubb benytter lokaler i kjelleren som treningslokaler for styrkeløft og vektløfting.

Badmintonsenteret er hallen vegg-i-vegg og er nasjonalt riksanlegg for badminton.

Eksterne lenker 
 Håndballklubben AK 28, hjemmesider
 Kommunens side om Odderneshallen               
 Kommunens side om Badmintonsenteret

Idrettsanlegg i Kristiansand
Idrettshaller i Norge
Vågsbygdhallen

Vågsbygdhallen er en idrettshall i Kristiansand.  Hallen ligger ved Vågsbygd senter. hallen har basketball kurver og er trenings plassen til Pirates. Hallen kan bli leid til egne interesse.

Eksterne lenker 
 Kommunens side om Vågsbygdhallen 

Vågsbygd
Idrettsanlegg i Kristiansand
Idrettshaller i Norge
Den norske sjømannskirken (Puerto del Carmen, Lanzarote)

Den norske sjømannskirken i Puerto del Carmen i Lanzarote holder til i lokaler i kjøpesenteret Puerto Cinco i Puerto del Carmen. Utendørs er det en terrasse med utsikt over havet. Kirken er et sosialt, kulturelt og åndelig møtepunkt for mange skandinaver som oppholder seg på Lanzarote.

Sjømannskirken har bøker til utlån, tilgang til internett og gratis IP-telefon til Norge. I kafeteriaen selges nystekte vafler og kaffe, og grøt på lørdager.

Eksterne lenker
 Sjømannskirken i Puerto del Carmen, Lanzarote

Puerto del Carmen, Lanzarote
Auklandshamn skole

Auklandshamn skole er en barneskole i Auklandshamn i Sveio. Klassetrinn er fra 1-7. 17. mai blir arrangert på skolen hvert år, og er kjent for forskjellige arrangementer som blir knyttet til skolen. Barneskolen har flere ganger blitt nedleggingstruet gjennom årene. Dette har ført til at innbyggerne har protestert hvert år når saken tas opp til behandling i kommunestyret.  

Camilla Fagerland Tverfjell er rektor pr. 2021.

Tidligere rektorer 
Ingjerd Milford 1998-2003
Erik Lie Johannessen 2003-2004
Johannes Hjelland 2004-2007
Johannes Flatnes 2007-2011
Torhild Opedal 2011-2021
Camilla Fagerland Tverfjell 2021-

Referanser

Eksterne lenker 
 Auklandshamn skole hjemmeside

Barneskoler i Vestland
Sveio
Odderøyhallen

Odderøyhallen i Kristiansand er opprinnelig en militær idrettshall som Kristiansand kommune har overtatt. Hallen har full håndballstørrelse, men har ingen tribunekapasitet. 

Hallen benyttes til trening av flere bedriftidrettslag og av bedriftidrettskretsen i Kristiansand. Andre lag som benytter hallen er: Kristiansand Bueskytterklubb, Vågsbygd Innebandyklubb, Kristiansand Kajakklubb, Just IL innebandy, Kristiansand jeger og fiskeforening casting, Tømmerstø trim håndball og Hånes trim håndball.

Eksterne lenker 
 Kristiansand kommunes side om Odderøyhallen 

H
Idrettsanlegg i Kristiansand
Idrettshaller i Norge
Maamiehen Ystävä

Maamiehen Ystävä («Bondevennen») var et finsk ukemagasin som ble grunnlagt i den finske byen Kuopio i 1844 av Johan Vilhelm Snellman. Avisen ble trykt i trykkeriet til Johan Anton Karsten.

Maamiehen Ystävä var rettet mot almuen blant de finske bøndene og magasinet inneholdt stort sett landbruksrelaterte, praktiske artikler. Selve nyhetsinnholdet var mindre, men magasinet innbefattet også artikler for å øke den allmenne forståelsen av de ulike samfunnslag, den politiske utvikling, den katolske kirke, Kalevala og folkelig poesi.

Magasinets utgivelse ble assistert av lærerne Joachim Zitting og Claes Fredrik Corander ved Kuopion Lyseon lukio og vokste til å bli Finlands femte største publikasjon.

Utgivelsen av magasinet opphørte i slutten av 1855.

Finske media
Publikasjoner etablert i 1844
1840-årene i Finland
Publikasjoner nedlagt i 1855
Fahrenheit

Fahrenheit:
 Daniel Gabriel Fahrenheit (1686, Danzig  1736, Haag)
 Grad fahrenheit (℉)
 Fahrenheit (album)
 Fahrenheit 9/11