alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Pierre-Joseph Proudhon

Pierre-Joseph Proudhon (født 15. januar 1809, død 19. januar 1865) var en fransk anarkist.

Proudhon er den første som positivt har identifisert seg som anarkist (i Hva er eiendom?). Denne betegnelsen var blitt benyttet nedsettende senest under den franske revolusjon, hvor Brissot holdt en tale om anarkistenes negative innflytelse og nødvendigheten av å undertrykke dem. Dette går tilbake til diskusjonen om erklæringen om borger- og menneskerettighetene og eiendomsrettens plass.

Proudhon identifiserte tre former for autoritet i moderne samfunn, Stat, Kirke og Kapital, og han var like innbitt motstander av alle tre.

Proudhon er også kjent for aforismer som Anarki er Orden (visstnok utgangspunktet for den kjente anarkistiske graffitien) og Eiendom er tyveri.

Idéer 
Føderalisme, mutualisme, Banque de peuple ...

Innflytelse 
Den første internasjonale besto dels av tilhengere av Proudhon, med Mikhail Bakunin som fremste talsmann, dels av tilhengere av Marx. Stridene medførte tilslutt splittelse og nedleggelse av denne.

Francisco Pi y Margall, som senere ble statsminister i Spania, oversatte Proudhon til spansk.
Lev Tolstoj brukte tittelen på Proudhons bok fra 1861, Krig og Fred, som tittel på sitt hovedverk som en hyllest.
Zoran Đinđić, senere statsminister av Serbia, skal ha oversatt Proudhon til serbisk.
Karl Marx' Filosofiens Elendighet er et svar på Proudhons Elendighetens Filosofi.
John Lennons Imagine inneholder en avvisning av de samme tre autoriteter som Proudhon kjempet mot.

Ingen av Proudhons verker er oversatt til norsk, men Marcus Thrane publiserte noen stykker med presentasjon av Proudhons idéer på norsk.

Liv 
 1809: Født 15. januar i Besançon, Frankrike.
 1848: Innvalgt i den franske nasjonalforsamling med 77094 stemmer.
 1849: Fengslet 5. juni.
 1852: Frisatt fra fengsel 4. juni.
 1858: Dro etter en fengselsdom i juni i eksil til Brussel, Belgia.
 1862: Tilbake i Frankrike i september.
 1865: Død 19. januar.

Hovedverker 
 Qu'est-ce qua la propriété? (1840)
 Système des contradictions économiques, ou Philosophie de la misère (1846)
 Les Confessions d'un révolutionnaire (1849)
 Idée générale de la révolution au XIXe siècle (1851)
 De la justice dans la Révolution et dans l'Église(1858)
 La Guerre et la Paix (1861)
 Du principe fédératif (1863)

Referanser

Kilder 
 Pierre Ansart: Proudhon. Textes et débats. ISBN 2-253-03563-7
 Britta Gröndahl: Pierre-Joseph Proudhon. Socialist. Anarkist. Federalist. ISBN 91-86474-01-4
 Edward Hyams: Pierre-Joseph Proudhon; His Revolutionary Life, Mind & Works' (1979) ISBN 071953626X
 George Douglas Howard Cole: 'Den sosialistiske tenkningens historie. Bind I: Forløperne' (Nisus Forlag, 2013) ISBN 9788291612096

Eksterne lenker 
 

Franske politikere
Personer fra Besançon
Anarkister
Gjerpen (Skien)

Gjerpen er en bygd og en tidligere kommune i det sørøstlige Telemark, som i dag er en del av Skien kommune i Vestfold og Telemark. Gjerpen har 5666 innbyggere. De viktigste næringsveiene er jord- og skogbruk. Gjerpendalen med naturreservatet Børsesjø er kjent som et av de mest fruktbare dyrkingsområdene i Norge.

Historie 

Gjerpen formannskapsdistrikt ble opprettet i 1837 og utgjorde Gjerpen prestegjeld i Bratsberg amt. I 1964 ble kommunen slått sammen med Solum og Skien til (nye) Skien kommune. Dagens bydel Gjerpen utgjør bare en liten del av tidligere Gjerpen kommune, og blant andre bydeler i Skien som tidligere lå i Gjerpen kommune er Borgestad, Bøle, Gulset og Luksefjell. Den sørligste delen av kommunen, bestående av Breidablikk, Borge og Hovenga ble etter en aksjon fra innbyggerne overflyttet til Porsgrunn kommune i 1968.

Gjerpen har flere vakre helleristningsfelt. Fossum Jernverk fra 1539 er fra 1739 eid av familien Løvenskiold. Løvenskiold-Fossum drev verket til 1867 og eier og driver fremdeles den store skogeiendommen som hørte til jernverket på Fossum i Gjerpen. Løvenskiold-Fossum er en av fylkets største skogeiere.

Gjerpen kirke er en av landets eldste kirker. Den er nevnt første gang rundt år 1150. Vidkun Quisling er begravet på Gjerpen kirkegård. 

Tidligere kommuner i Telemark
Skiens historie
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1964
Bosetninger i Skien
Gjerpen kirke

Gjerpen kirke er en korskirke av stein i gamle Gjerpen herred, nord for Skien sentrum i Vestfold og Telemark fylke. Kirken ble først nevnt rundt år 1150. Den er påbygd og ombygd en rekke ganger. Dagens altertavle er laget av Emanuel Vigeland.

Kirken ble påtent og brant innvendig i 2003, men er i dag fullt restaurert. Vidkun Quisling er begravet på Gjerpen kirkegård.

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 
 

Kirker i Skien
Kirker i Skien prosti
Norske middelalderkirker i stein
Kulturminner i Skien
Religiøse bygninger fra 1100-tallet
Korskirker i Norge
Harald Bødtker
Valgkirker i 1814
Kirkebranner i Norge
Flybåt

Flybåt har flere betydninger.

 Flybåt (fly) – Flytype som er utstyrt med skrog som flyter på vannet.
 Flybåt (båt) – Gummibåt utstyrt med hangglidervinger.
Ammoniakk

Ammoniakk har den kjemiske betegnelsen NH3 og er en fargeløs, giftig gass med stikkende lukt. Ammoniakk er dessuten en base, og en dipol. Gassen er brennbar, men vanskelig antennelig. Ammoniakk har et frysepunkt på −77,7 °C og et kokepunkt på −33,4 °C ved et trykk på én atmosfære. Gassen lar seg komprimere til væske, og så godt som all transport av ammoniakk foregår i væsketilstand. Ammoniakk er svært løselig i vann og danner basisen for moderne gjødselproduksjon. Ammoniakk brukes også mye som arbeidsmedium i større kjøle- og fryseanlegg, og den angriper ved noe vanninnhold alle metaller unntatt jern.

Den korresponderende syren til NH3 er NH4+ – ammoniumion:
      
NH3(aq) + H2O(l) ⇌ NH4+(aq) + OH-(aq)

hvor H2O er vann og OH- er hydroksidion.

Ammoniakkproduksjon 
Ammoniakk produseres i stor skala i petrokjemisk industri som halvfabrikata til først og fremst gjødsel, men også til plast, kjemikalier, eksplosiver, med mer. Årlig produseres det ca. 150 millioner tonn. Nitrogen finnes i praktisk talt ubegrensede mengder i atmosfæren, men det er ikke praktisk eller økonomisk lønnsomt å overføre denne nitrogen til nitrogenforbindelser. I dag er det vanlig å bruke metan eller nafta som råstoff. Gjennom en omstendelig prosess med svovelfjerning, primæromforming og sekundæromforming for å fremskaffe rent nitrogen og hydrogen i forholdet en til tre, produseres ammoniakk ved Haber-Bosch-prosessen: 

N2(g) + 3H2(g) ⇌ 2NH3(g)

Den typiske moderne ammoniakksyntesen foregår ved omkring 200-400 atm trykk og temperatur ved ca. 400-650 °C.

Et japansk forskerteam fra Universitetet i Tokyo offentliggjorde i 2019 at de hadde klart å produsere ammoniakk fra nitrogen og vann ved omgivelsestemperatur og -trykk.

Ammoniakkproduksjon i Norge 
Ammoniakk er viktig for produksjon av kunstgjødsel. Yara International ASA har i en årrekke vært blant verdens største produsenter.

 Kunstgjødselfabrikk på Herøya av Yara International ASA

Se også 
 Salmiakk

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Miljøstatus i Norge: Ammoniakk (NH3)

 

Baser
Gasser
Gift
Ankara

Ankara er hovedstaden i Tyrkia. Byen har omtrent 4 431 719 innbyggere (2010), og er dermed landets nest største by, etter den tidligere hovedstaden, Istanbul. Den har tidligere hett Angora eller Engürü, og i romerske tider Ancyra.

Historie 

Ankara var opprinnelig en blomstrende frygisk bosetning langs den persiske kongeveien, og ble sentrum for en av de galliske stammene som omkring år 200 f.Kr. I år 25 f.Kr. ble Ankara hovedstad i den romerske provinsen Galatia. Etter hvert som byen suksessivt ble erobret av romere, persere, arabere, tyrkere og Det osmanske riket, mistet byen mye av sin betydning.

Etter første verdenskrig og undergangen til Det osmanske riket ble byen i 1923 gjort til hovedstad av Kemal Atatürk

Geografi 
Byen ligger omkring 938 meter over havet. Ankara har et innlandsklima med fire klart definerte årstider. De har en årlig gjennomsnittstemperatur på 11 °C.
Gjennomsnittlig årlig nedbørsmengde er 416 mm, altså et relativt tørt klima.

Økonomi og infrastruktur 

Ankara er kjent for ullen fra den langhårede geiterasen som er oppkalt etter byens tidligere navn, Angora (angorageit, som gir ull som betegnes som mohair). I dag er byen et viktig økonomisk sentrum for regionen.

Utdannelse 
Det ligger flere universiteter i Ankara, deriblant Çankaya University.

Kommunikasjon og transport
Ankaras infrastruktur er blitt kraftig forbedret de siste årene. Tidligere var veiene av dårlig standard, men i dag er hovedfartsårene så godt utbygd at selv vestlige turister er fornøyd.

Ankaras hovedflyplass Esenboğa internasjonale lufthavn ligger 28 km nordøst for byen og er blitt kraftig opprustet og modernisert de siste årene.

Ankara Intercity Bus Terminal (tyrkisk: Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi, AŞTİ) er nerven i byens buss-system, som dekker alle byedeler.

Sentralstasjonen «Ankara Garı» Turkish Republic Railways (tyrkisk: Türkiye Cumhuriyeti Devlet Demiryolları, TCDD) er et viktig knutepunkt mellom øst og vest i landet.

EGO (Elektrik Gaz Otobüs) driver kollektivtransporten i byen. Det finnes to t-banelinjer i Ankara og tre til er under bygging.

Det er fire direkte togtjenester mellom Istanbul og Ankara, en av dem er Anatoliaekspressen.

Sport 
Ankara har tre lag i den øverste fotballigaen som kalles Süper Lig. De tre lagene er Gençlerbirligi SK, Ankaraspor og MKE Ankaragücü. Lagene må finne seg i å spille annenfiolin bak de største klubbene i Istanbul, og er følgelig ikke særlig kjent internasjonalt.

Severdigheter 
Som en relativt ung by har Ankara temmelig få severdigheter:
 Ankaraborgen
 Romerske ruiner

Meget severdig er det historiske museet ved foten av Ankaraborgen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  

 
Hovedsteder i Europa
De Havilland DH 100 Vampire

de Havilland Vampire var det andre jetdrevene flyet i Royal Air Force. Det ble utviklet og bestilt under andre verdenskrig, men kom aldri i kamp. Etter krigen ble flyet blant annet brukt i det norske luftforsvaret.

Historie
Flyet er en videreutvikling av et eksperimentfly som de Havilland startet i Hatfield sommeren 1942 og tenkt som en erstatning for «Gloster Meteor». Vampire var også det siste flyet der trevirke ble brukt i konstruksjonen.

Vampire fløy første gang 20. september 1943 under navnet «Spider Crab» og ble tatt i bruk hos hos Royal Air Force i april 1945, like før den andre verdenskrig var slutt. Vampire kom derfor aldri i bruk som stridsfly. Frem til 1955 var flyet RAFs primære jagerfly og nesten 4 000 fly ble bygget, ca. 1 000 under lisens, og ble tatt i bruk av flere andre flyvåpen, bl.a Australia, New Zealand, Finland, Frankrike, India, Norge og Sverige.

Vampire var et meget allsidig fly. Det var det første jetfly som kunne lande på hangarskip. I 1948 satte det høyderekord ved å presse seg opp til 18 119 m. Senere samme år ble Vampire det første militære en-motors jetfly som krysset Atlanterhavet.

Vampire i Luftforsvaret

Etter krigen ble det klart at Luftforsvaret måtte satse på jagerfly med jetmotor til erstatning for Spitfire og Mosquito, og det ble bestemt at Vampire skulle erstatte disse. I tidsrommet fra 1948 til 1957 ble det anskaffet 56 Vampire, 20 av typen F. III og 36 F.B.52. Vampire ble etterfulgt av Republic F-84 Thunderjet.

Vampire i Norge
Etter at det sveitsiske luftforsvaret faset ut sine Vampire på 90-tallet kjøpte Øyvind Ellingsen inn en til landet og registrerte den sivilt som LN-JET. Den har nå sin base på Kjeller og andre eiere er blant annet Kjeller Flyhistoriske Forening.

Det finnes flere bevarte Vampire, blant annet to stykker på flysamlingen på Gardermoen, på flymuséet i Bodø og en i Flyhistorisk Muséum på Sola.

I tillegg flyr det to privat eiet sveitsisk bygget Vampire i Norge. Èn en-seter og en toseter, begge malt i norske farger. En-seteren har merkingen PX-K (LN-DHY), og toseteren har merkingen PX-M (LN-DHZ). Flyene driftes av foreningen Flyvåpnets Historiske Skvadron. Flyene er til daglig stasjonert på Rygge Flystasjon, og deltar på flyshow i inn- og utland.

Referanser

Eksterne lenker 
 Mer om Vampire
 Vampire i Norsk Luftfartsmuseum, Bodø
 T.55 ved Flysamlingen, Gardermoen

De Havilland-luftfartøy
Jagerfly
Utstyr brukt av Luftforsvaret
Enmotors jetdrevne luftfartøy
Grand Slam (tennis)

Grand Slam (engelsk for storeslem) er et uttrykk i tennis som brukes om å vinne alle de fire viktigste mesterskapene i ett og samme år:

Australian Open
French Open
Wimbledon
US Open

Disse turneringene er derfor også kjent som Grand Slam-turneringer, og regnes som de viktigste, både når det gjelder publikumsinteresse og premiepenger. Spesielt for Grand Slam i herreklassen er at det spilles 5-setts kamper (best av 5 set) i hele turneringen. I andre turneringer spilles best av 3 sett frem til finalen, som er best av 5 set, for herrer. For kvinner er det 3 sett gjennom alle kamper. Med unntak av US Open spilles det ikke tie-break i avgjørende sett.

Vinnere

Ekte Grand Slams 
Disse har vunnet samtlige Grand Slam-turneringer i ett og samme kalenderår:

Kvinner, singel:
 Maureen Connolly (1953)
 Margaret Smith Court (1970)
 Steffi Graf (1988)

Menn, singel:
 Don Budge (1938)
 Rod Laver (1962 og 1969)

Karriere Grand Slams 
Disse har vunnet samtlige Grand Slam-turneringer, men ikke nødvendigvis i samme kalenderår:
Følgende forkortelser brukes: US – US Open, Wim – Wimbledon, AUS – Australian Open, FRA – French Open. Alder ved oppnåelse i parentes. 

Kvinner, singel:
 Maureen Connolly Brinker (1951 US, 1952 Wim, 1953 AUS og 1953 FRA; alles som Maureen Connolly) [18]
 Doris Hart (1949 AUS, 1950 FRA, 1951 Wim og 1954 US) [29]
 Shirley Fry Irvin (1951 FRA, 1956 Wim, 1956 US & 1957 AUS) [29]
 Margaret Court (1960 AUS, 1962 FRA, 1962 US & 1963 Wim; as Margaret Smith) [20]
 Billie Jean King (1966 Wim, 1967 US, 1968 AUS & 1972 FRA) [28]
 Chris Evert (1974 FRA, 1974 Wim, 1975 US & 1982 AUS) [28]
 Martina Navrátilová (1978 Wim, 1981 AUS, 1982 FRA & 1983 US) [26]
 Steffi Graf (1987 FRA, 1988 AUS, 1988 Wim & 1988 US) [19]
 Serena Williams (1999 US, 2002 FRA, 2002 Wim & 2003 AUS) [21]

Menn, singel:

 Fred Perry (1933 US, 1934 AUS, 1934 Wim og 1935 FRA) [26]
 Don Budge (1937 Wim, 1937 US, 1938 AUS og 1938 FRA) [23]
 Rod Laver (1960 AUS, 1961 Wim, 1962 FRA og 1962 US) [24]
 Roy Emerson (1961 AUS, 1961 US, 1963 FRA og 1964 Wim) [27]
 Andre Agassi (1992 Wim, 1994 US, 1995 AUS og 1999 FRA) [29]
 Roger Federer (2003 Wim, 2004 AUS, 2004 US og 2009 FRA) [27]
 Rafael Nadal (2005 FRA, 2008 Wim, 2009 AUS og 2010 US) [24] 
 Novak Đoković (2008 AUS, 2011 Wim, 2011 US og 2016 FRA) [29]

Tennis
Tunge

For andre betydninger av tunge, se Tunge (andre betydninger)
Tungen er en stor samling av muskler og sitter nederst i munnhulen. Tungen er således en del av fordøyelsessystemet. 

Tungen er med på å behandle maten under tygging og svelging. Den er et av våre smaksorganer, og store deler av overflaten til tungen er dekket av smaksløker. Den er også dekt med små dunhår. Tungen er med på å lage lydene når vi snakker,

Se også 
 Smak
 umami
 Munnhulen 
 Smaksløker

Fordøyelsessystemet
Smak
Grand Slam-bombe

Grand Slam var en bombe utviklet av de allierte under andre verdenskrig. Den veide nesten 10 tonn og var designet for å slå ut større bygninger, som mindre bomber hadde vært ineffektive mot. Den ble utviklet av Barnes Wallis.

Referanser 

Våpen fra andre verdenskrig
Luft-til-bakke-bomber
Wimbledon-vinnere (single herrer)



Toppliste antall singletitler herrer 

Wimbledon-vinnere
Lister over tennisspillere
Wimbledon-vinnere (single damer)



Toppliste antall singletitler damer 

Wimbledon-vinnere
Lister over tennisspillere
Australian Open-vinnere (single herrer)

Australian Open-vinnere
Lister over tennisspillere
US Open-vinnere (single herrer)

US Open-vinnere (tennis)
Lister over tennisspillere
French Open-vinnere (single herrer)

Denne listen viser vinnere av singelmesterskapet for herrer i tennisturneringen Tournoi de Roland-Garros (offisielt Championnats Internationaux de France, ofte kalt French Open eller på norsk Det åpne franske mesterskapet) siden 1925, da turneringen ble åpnet for andre enn franske spillere.

French Open-vinnere
Lister over tennisspillere
Frankrike-relaterte lister
Afrikan Youth in Norway

Afrikan Youth in Norway (AYIN) er en organisasjon for barn og ungdommer i Norge med bakgrunn fra Afrika. De driver en rekke aktiviteter som seminarer, turer, leksehjelp og musikk- og dansegrupper og lesering med afrikansk litteratur. De beskriver seg som Norges eneste pan-afrikanske ungdomsorganisasjon. De har blitt tildelt Ruth Reese Stipendpris fra Antirasistisk Senter og Hjelpestikkerprisen fra Hjelpestikkefondet for sitt arbeid.. Organisasjonen har også koordinert arbeidet bak informasjonsheftet "Svarting" (1997), CD-utgivelsen "Maroon" med The R.I.S.E. Project (2003) og heftet "Hårsår" (2006). AYIN har også tatt initiativ til kulturfestivalen Afrikan History Week (AHW).

Initiativet til å starte AYIN ble tatt høsten 1994 av grunnleggeren Baba Buntu (Amani Olubanjo Buntu). Ledervervene har senere blitt overtatt av Lamisi Gurah (2000–2004), Thomas Ajamu Prestø (2005–2007) og Sam Chimaobi Ahamba (f.o.m. 2008). Organisasjonen har et stort, internasjonalt nettverk av samarbeidspartnere.   

Organisasjonen sto på 90-tallet i bresjen for en kampanje mot norske ord som neger, farget og mulatt. AYIN mente dette var rasistisk ordbruk. Ledelsen i organisasjonen mente at alle med bakgrunn fra Afrika må omtales som «afrikanere». Kritikere mente at organisasjonen var "hårsår" og gikk imot et presist språk til fordel for et intetsigende språk der ting ikke blir kalt ved det navnet man er vant til i Norge. AYIN's svar til dette var at et flerkulturelt samfunn må skapes aktivt og kommer ikke av seg selv. 

De fleste afrikanere som idag har et kjent ansikt utad har vært medlemmer i AYIN eller bidratt til organisasjonens utvikling. Dette inkluderer medlemmene i kulturgruppen Queendom, artister som Noora Noor, Mira Craig, Stella Mwangi og Sofian Benzaim som alle, mer eller mindre, startet sin karriere i miljøet rundt AYIN. Andre kjente afrikanere rundt AYIN-miljøet inkluderer Yosef Wolde-Mariam fra MadCon, Haddy Njie, medlemmer i dansegruppen Tabanka Crew (som opprinnelig startet opp some en undergruppe i AYIN under navnet "Dancers With Attitude"), modell Jasecka N'jie, basketspiller og idol-deltaker Orji Okoroafor, sprinteren John Ertzgaard og nestleder i Norsk kulturråd (2009–2011), Asta Busingye Lydersen.

Fotnoter

Se også 
 AYINs bruk av «afrikaner»

Eksterne lenker 
 www.ayin.no
 http://www.nrk.no/programmer/radio/p2_akademiet/2754550.html
 http://www.ung.no/rasisme/ 
 www.afrikanhistoryweek.com
 http://www.kommunikasjon.info/view_artikkel.php?article_id=3
 http://www.nrk.no/programmer/radio/p2_akademiet/2754550.html
 http://eero.no/smedarkiv/SMED_2003_Underveis.pdf
 http://www.nrk.no/skole/klippdetalj?topic=nrk:klipp/284158
 http://www.aftenposten.no/jobb/article1229516.ece
 https://web.archive.org/web/20090615041114/http://www.vfb.no/xp/pub/venstre/rod/tema/minoritetsbakgrunn
 http://www.aftenposten.no/nyheter/iriks/article2541630.ece
 https://archive.is/20130703151814/http://www.nytid.no/arkiv/artikler/20080328/11_afrikanere_pa
 http://www.aftenposten.no/meninger/debatt/article2360245.ece
 http://www.utrop.no/Nyheter/Innenriks/18516
 http://www.vg.no/nyheter/utenriks/spesial.php?id=126

Norske ideelle organisasjoner
French Open-vinnere (single damer)

Denne listen viser vinnere av singelmesterskapet for damer i tennisturneringen Tournoi de Roland-Garros (offisielt Championnats Internationaux de France, ofte kalt French Open eller på norsk Det åpne franske mesterskapet) siden 1925, da turneringen ble åpnet for andre enn franske spillere.

French Open-vinnere
Lister over tennisspillere
Frankrike-relaterte lister
Lastebåt

En lastebåt, lasteskip eller frakteskip er et fartøy som er bygd med lasterom tilpasset forskjellig type last, i motsetning til passasjerbåt som primært er bygd for personbefordring. Tørrlast kan føres i bulk eller som stykkgods pakket i hensiktsmessig emballasje, flytende last i tanker. I dag pakkes gjerne stykkgods i containere som går på spesielle containerbåter. En lastebåt kan gå i linjefart eller trampfart. En mindre lastebåt i fart på kysten kalles gjerne fraktefartøy.

Tunggodsskip er skip som kan ta inn og transportere gods som ikke kan fraktes på annen måt, som for eksempel andre skip.

Båttyper
Godstransport
Sør-Kina-havet

Sør-Kina-havet er den delen av Stillehavet som avgrenses av det asiatiske fastlandet og øyene Sumatra, Borneo, Luzon og Taiwan. Følgende land har kyst mot Sørkinahavet: Kina, Vietnam, Malaysia, Indonesia, Brunei, Filippinene og Taiwan.

Sør-Kina-havet har forbindelse mot Øst-Kina-havet i nord gjennom Taiwanstredet, mot Filippinerhavet i øst gjennom Luzonstredet, mot Javasjøen i sør mellom Sumatra og Borneo, og mot Andamanhavet og Indiahavet i vest gjennom Malakkastredet. Mot det asiatiske fastlandet danner Sørkinahavet to store bukta ; Tonkinbukta i nordlige Vietnam og sørlige Kina.

Det store havstykket omfatter 3 500 000 km². Det er over 200 små øyer og rev rundt omkring i havet, mange av dem omstridt mellom de omliggende land.

Litteratur 
 Clive Schofield et al., From Disputed Waters to Seas of Opportunity: Overcoming Barriers to Maritime Cooperation in East and Southeast Asia (July 2011)
 C.Michael Hogan (2011) South China Sea Topic ed. P.Saundry. Ed.-in-chief C.J.Cleveland. Encyclopedia of Earth. National Council for Science and the Environment. Washington DC
 UNEP (2007). Review of the Legal Aspects of Environmental Management in the South China Sea and Gulf of Thailand. UNEP/GEF/SCS Technical Publication No. 9.
 Keyan Zou (2005). Law of the sea in East Asia: issues and prospects. London/New York: Rutledge Curzon. ISBN 0-415-35074-3
Padang

Padang er provinshovedstad for Vest-Sumatra på Indonesia. Den har en befolkning på omkring 800 000.

De fleste innbyggere tilhører minangkabau-folket og har sitt eget språk minangkabau (kort: minang). Men det er også en kinesisk minoritet sør i byen, i Kampung Cina (på minangkabau: Kampuang Cino, «Chinatown»). Minangkabauene er overveiende muslimer, det kinesiske mindretallet overveiende kristne (for det meste protestanter, skjønt det er også mange katolikker). Byen ble katolsk bispesete i 1961.

Padang er den største havnebyen på Sumatras vestkyst. Siden 1500-tallet har byen vært et viktig handelssted. På 1500- og 1600-tallet ble dyrkningen og handelen med pepper utviklet, og ble utskipet til India, Portugal, Storbritannia og Nederland. 

Denne byen som ble en nederlandsk handelspost i 1680 og for det meste var del av nederlandsk Ostindia, var i to omganger under britisk kolonistyre. Første gang var fra 1781 til 1784, og annen gang fra 1795 til 1819. 

Fra omkring 1780 var gull Padangs viktigste handelsvare, det var gullgruver i omlandet. Da gruvene var tømt, ble kaffe og tekstiler av mer fremtredende økonomisk betydning. I vår tid utskipes særlig sement, kanel, steinkull, kaffe, muskatnøtt, triplex, rattan, gummi, kopra og te. 

Padang har en utviklet turistnæring, særlig fordi byen er utgangspunkt for surfere som vil prøve bølgene ved Mentawaiøyene. Byen har et universitet, Andalas-universitetet, grunnlagt i 1956.

Byer i Indonesia