alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hayward Field

Hayward Field er et friidrettstadion ved University of Oregon i Eugene i Oregon i USA.

Historie 
Stadionet ble bygd i 1919, til universitetets fotballag, Oregon Ducks football, og ble oppkalt etter universitetets friidrettstrener Bill Hayward. Den ble bygget for å erstatte den tidligere friidrettsbanen Kincaid Field, en jordbane som ble bygget i 1895.

I 1921 ble det bygd en 6-banes friidrettsbane rundt fotballbanen, og i 1969 ble denne bygd ut til åtte baner, og dekket ble endret til helårsdekke. Hovedtribunen ble revet i 1973, og ble gjenoppbygd til 1975. Friidrettsstevnet Prefontaine Classic ble etablert i 1973, under navnet «Hayward Field Restoration Meet», for å samle inn penger til ny tribune på vestsiden av banen. Banen ble endret til metriske mål i 1987, da banens lengde ble endret fra 440 yards (402,3 meter) til 400 meter, samtidig som svingene ble tilpasset internasjonale standarder. 

Stadionet ble renovert i 2004, og den ble revet på nytt i 2018, for å renoveres fram til 2020. Det første stevnet som ble arrangert på det nyrenoverte stadionet var collegestevnet Hayward Premiere 2. april 2021.

USA-mesterskapet i friidrett og NCAA-mesterskapet i friidrett har vært arrangert på Hayward Field en rekke ganger, og Junior-VM i friidrett 2014 ble arrangert her. VM i friidrett 2022 skal også arrangeres her.

Referanser

Eksterne lenker 
 University of Oregon Athletics - Hayward Field

Friidrettsarenaer i USA
Oregon
Etableringer i 1919
VM i friidrett 2022

VM i friidrett 2022 var det 18. verdensmesterskap i friidrett og ble arrangert på Hayward Field i Eugene i Oregon i USA fra 15. til 24. juli 2022.

Mesterskapet skulle opprinnelig arrangeres i 2021, men etter at sommer-OL 2020 ble utsatt til 2021 på grunn av koronapandemien, ble verdensmesterskapet flyttet til 2022.

Medaljevinnere

Menn

Bane- og landeveisøvelser

Tekniske øvelser

Mangekamp

Kvinner

Bane- og landeveisøvelser

Tekniske øvelser

Mangekamp

Blandet

Medaljetabell

Deltakende nasjoner 

 utøvere fra 192 forbund planlegger å delta i mesterskapet.

 (21)
 (1)

 (1)

 (1)

Norges tropp
Uttatte kvinner for Norge:

 Elisabeth Slettum født 1986, Skjalg (200 m og 4 x 400 m stafett)
 Hedda Hynne 1990, Tjalve (800 m)
 Karoline Bjerkeli Grøvdal 1990, Tjalve (5000 m)
 Amalie Iuel 1994, Tjalve (400 m hekk og 4 x 400 m stafett)
 Line Kloster 1990, Vidar (400 m hekk og 4 x 400 m stafett)
 Beatrice Nedberge Llano 1997, Laksevåg (slegge)
 Linn Oppegaard 1998, Moss (4 x 400 m stafett)
 Astri Ayo Lakeri Ertzgaard 2002, Tjalve (4 x 400 m stafett)

Uttatte menn for Norge:
 Ferdinand Kvan Edman født 1993, Tjalve (1500 m)
 Filip Ingebrigtsen 1993, Sandnes (1500 m)
 Jakob Ingebrigtsen 2000, Sandnes (1500 m og 5000 m)
 Narve Gilje Nordås 1998, Sandnes (5000 m)
 Karsten Warholm 1996, Dimna (400 m hekk)
 Jacob Boutera 1996, Ullensaker/Kisa (3000 m hinder)
 Tom Erling Kårbø 1989, Stord (3000 m hinder)
 Sondre Guttormsen 1999, Vidar (stav)
 Simen Guttormsen 2001, Vidar (stav)
 Pål Haugen Lillefosse 2001, Fana (stav)
 Marcus Thomsen 1998, Norna-Salhus (kule)
 Eivind Henriksen 1990, Tjalve (slegge)
 Thomas Mardal 1997, Gloppen (slegge)
 Sander Aae Skotheim 2002, Tjalve (tikamp)

Referanser 

 
Sport i Oregon
Internasjonale mesterskap i USA
Internasjonale mesterskap i 2022
Sport i USA i 2022
Friidrett i 2022
Arrangementer påvirket av koronaviruspandemien
Friidrett i USA
Suphrodytes

se systematisk inndeling

Suphrodytes er en slekt av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.

Utseende 
Små (gjerne 2,5-3 millimeter), korte, bredt ovale vannkalver, gjerne gulbrune på farge med mørke tegninger. Artene i denne slekten er ganske variable i fargen og slekten har til tider vært delt opp i flere arter, andre ganger har man bare regnet med én art. Nyere DNA-undersøkelser tyder på at det faktisk er to arter, men de lar seg vanskelig skille på ytre utseende .

Levevis 
Både de voksne billene og  larvene, er  rovdyr.  De lever i ferskvann.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Palearktis.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Overfamilien Caraboidea
 Familien vannkalver Dytiscidae Leach, 1815
 Underfamilien storvannkalver Colymbetinae Erichson, 1834
 Underfamilien Copelatinae Van den Branden, 1885
 Underfamilien kjempevannkalver Dytiscinae Leach, 1815
 Underfamilien småvannkalver Hydroporinae Aubé, 1836
 Stammen Hydroporini Aubé, 1836 
 Slekten Suphrodytes Des Gozis, 1914
 Suphrodytes dorsalis (Fabricius, 1787)
 Suphrodytes figuratus (Gyllenhal, 1826)

Referanser

Eksterne lenker 
 Scarodytes på GBIF 
 

Vannkalver
Biller formelt beskrevet i 1914
Sternocanthus

Sternocanthus er en slekt av biller som ligner vannkalver.

Utseende 
Middelsstore (gjerne 5-7,5 millimeter), ovale, blanke, rødlige til svarte biller, de ligner mye på vannkalver, men kan skilles fra disse på at kroppen er nokså høyt hvelvet (vannkalvene er temmelig flate) og bredest foran midten (hos vannkalvene er kroppen vanligvis bredest i eller bak midten, eller de er jevnbrede).

Levevis 
De er rovdyr som lever i vann, og noen av artene er raske svømmere, andre ikke så gode. Noen av artene graver i bunnmudder og bredden av vannet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar, Sørøst-Asia og Australia. De fleste artene lever i Afrika.

Systematisk inndeling
Artene ble inntil nylig plassert i slekten Hydrocanthus, men nå er slekten gjenreist som en egen slekt .

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Familien Hornvannkalver, Noteridae
 Slekten Sternocanthus Guignot, 1948
 Sternocanthus adrasus (Guignot, 1950)
 Sternocanthus acrobeles (Guignot, 1953)
 Sternocanthus alter (Guignot, 1957)
 Sternocanthus australasiae (Wehnke, 1876)
 Sternocanthus balkei (Toledo & Hendrich, 2006)
 Sternocanthus carbonarius (Guignot, 1936)
 Sternocanthus colini (Zimmermann, 1926)
 Sternocanthus congoanus (Gschwendtner, 1930)
 Sternocanthus congrex (Guignot, 1959)
 Sternocanthus consimilis (Gschwendtner, 1938)
 Sternocanthus constrictus (Régimbart, 1895)
 Sternocanthus delphinus (Guignot, 1942)
 Sternocanthus deyrollei (Sharp, 1882)
 Sternocanthus fabiennae Bameul, 1994
 Sternocanthus ferruginicollis (Régimbart, 1895)
 Sternocanthus funebris (Fairmaire, 1869)
 Sternocanthus gracilis (Kolbe, 1883)
 Sternocanthus grandis (Laporte de Castelnau, 1835)
 Sternocanthus impunctatus (Gschwendtner, 1932)
 Sternocanthus indicus (Wehnke, 1876)
 Sternocanthus insolitus (Bilardo & Rocchi, 1987)
 Sternocanthus klarae (Gschwendtner, 1930)
 Sternocanthus leleupi (Guignot, 1955)
 Sternocanthus micans (Wehnke, 1883)
 Sternocanthus mocquerysi (Régimbart, 1895)
 Sternocanthus paludicola (Guignot, 1951)
 Sternocanthus parvulus (Gschwendtner, 1930)
 Sternocanthus pederzanii (Toledo & Hendrich, 2006)
 Sternocanthus prolixus (Sharp, 1901)
 Sternocanthus secutor (Guignot, 1955)
 Sternocanthus sicarius (Guignot, 1947)
 Sternocanthus subplanatus (Gschwendtner, 1933)
 Sternocanthus upembicus (Guignot, 1954)
 Sternocanthus vadoni (Guignot, 1936)
 Sternocanthus waterhousei (Blackburn, 1886)
 Sternocanthus wittei (Gschwendtner, 1930)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Vannkalver
Biller formelt beskrevet i 1948
Kunstneren og tyven

Kunstneren og tyven er en norsk dokumentarfilm fra 2020 regissert av Benjamin Ree. Filmen er Rees andre film og er produsert av Medieoperatørene ved Ingvil Giske i samarbeid med VGTV og med støtte fra Norsk filminstitutt. Filmen hadde verdenspremiere under Sundance filmfestival 23. januar 2020 hvor den var en av åpningsfilmene og dessuten vant en spesialpris for kreativ historiefortelling. Filmen hadde norsk kinopremiere 18. september 2020. 

Filmen forteller historien om den Oslo-baserte tsjekkiske kunstneren Barbora Kysilkova som utvikler et vennskap med Karl-Bertil Nordland etter han har vært med på å stjele to av hennes malerier fra et galleri på Frogner i Oslo. Distributøren NEON kjøpte rettighetene til filmen etter premieren, og filmen er blitt solgt til over 45 land.

Filmen har vunnet en rekke internasjonale og norske priser. Blant annet vant den fire priser under Gullruten 2021 etter å blitt vist på VGTV, blant dem beste TV-dokumentar og beste regi til Ree, og tre priser under Amandaprisen 2021, blant dem beste norske kinofilm og beste dokumentarfilm. I oktober 2021 mottok den Filmkritikerprisen for beste norske langfilm i 2020. Av internasjonale priser har den blitt kåret til beste dokumentar under både London filmfestival og Nordisk Panorama i Malmö i 2020. Flere internasjonale nettsteder hadde filmen på listen over de beste filmene i 2020, blant annet BBC, Variety, Vox, Business Insider, New York Magazine og The Playlist. Filmen har mottatt gode anmeldelser, med 96 % i gjennomsnitt hos Rotten Tomatoes basert på 108 anmeldelser.

Priser og nominasjoner

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske biografiske dokumentarfilmer
Norske dokumentarfilmer fra 2020-årene
Gullruten for beste TV-program‎
TV-program med vinnere av Gullrutens fagpris
Amandaprisen 2021
Amanda for beste norske dokumentarfilm‎
Amanda for beste norske film
Bohdan Ljednjev

Bohdan Ljednjev (født 7. april 1998) er en ukrainsk fotballspiller som spiller for den ungarske klubben , på lån fra Dynamo Kyiv.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ukrainske fotballspillere
Fotballspillere for FC Dynamo Kyiv
Fotballspillere for FK Zorja Luhansk
Fotballspillere for MOL Vidi FC
Pørni

Pørni er en norsk drama-humorserie fra 2021 og 2022. Seriens første sesong består av seks episoder og hadde premiere på Viaplay 2. mai 2021. Serien handler tobarnsmoren Pernille «Pørni» Middelthon som sjonglerer jobb, oppdragelse, kjærlighetsliv og savnet etter sin avdøde søster. Serien er skapt av Henriette Steenstrup, og hun spiller hovedrollen. Monster Media har produsert serien.

Serien fikk svært gode kritiker ved premieren, og det er den mest sette norske serien på videostrømmetjenesten Viaplay i løpet av 24 timer. Serien satte også salgsrekord for strømmetjenesten. Sesong 2 av serien hadde premiere 27. februar 2022. Sesong 3 er også planlagt.

Handling 
Serien foregår i en bydel nordvest i Oslo, og den sentrerer rundt tobarnsmoren Pernille «Pørni» Middelthon. Hun jobber som barnevernspedagog og står daglig i tøffe situasjoner på jobb. Også i privatlivet støter hun på utfordringer. Søsteren har nylig omkommet i en bilulykke, der ektemannen og Pørnis svoger Charlie var sjåfør. Sønnen deres, Leo, bor nå hjemme hos Pørni, og han er bitter på faren som forårsaket ulykken. 

Pørni har full omsorg for døtrene Hanna og Sigrid, mens forfatter-faren Finn bor i København med sin nye kjæreste Iben. Han er en distansert, selvopptatt far som ikke tar ansvar for å følge opp barna sine. I stedet må Pørni flere ganger dekke over for ham, slik at døtrene ikke skal hate faren. 

Familien bor hjemme hos Pørnis far, Ole Johan Middelthon. Han er enkemann og pensjonert, men kommer ut som homofil i den første episoden.

Mottakelse 
Serien fikk jevnt over gode kritikker av norske anmeldere. både TV 2 og NRKs Filmpolitiet ga serien full score, terningkast 6, og kalte serien «varm og lun, sår og trist, komisk og genuint morsom». Dagsavisen kalte serien «TV-vårens sjarmbombe» og ga terningkast 4, mens Asbjørn Slettemark i Aftenposten ga Pørni terningkast 5.   

Dagbladets anmelder vurderte serien til terningkast 5 og kalte den «vårens store feelgood-serie». VGs Morten Ståle Nilsen ga terningkast 4 og konkluderte med at Pørni «ikke er nyskapende», men til gjengjeld veldig «koselig». Også andre aviser og filmnettsteder ga serien rosende omtale.  

Første sesong av serien vant to priser under Seriekritikerprisen 2021. Selve serien vant prisen for beste norske komedie, mens Henriette Steenstrup vant prisen for beste skuespiller i en norsk serie. Under Gullruten 2022 vant serien fire priser: beste dramaserie, beste skuespiller (Steenstrup), beste manus TV-drama (Steenstrup) og beste klipp TV-drama. Totalt ble serien nominert i syv klasser. Andre sesong vant prisen for beste norske komedie under Seriekritikerprisen 2022, mens Henriette Steenstrup ble nominert til prisen for beste skuespiller i en norsk serie.

Episoder 
Sesong 1
 Til barnets beste
 Kan vi la være å snakke om barn?
 Plis, ikke få kjæreste
 Skammens kanossagang
 Mother of the Year.
 You'll Never Walk Alone

Priser og nominasjoner

Referanser

Eksterne lenker 

 
 

Norske dramaserier
Norske komiserier
TV-produksjoner på norsk TV3
Norske TV-serier fra 2020-årene
Gullruten for beste TV-program‎
TV-program med Gullrute-vinnere‎
TV-program med vinnere av Gullrutens fagpris
Ibsen Henrique de Castro

Ibsen Henrique de Castro (født 17. januar 1938 i Morrinhos i delstaten Goiás i Brasil; død 30. desember 2020 i Goiânia i Goias) var en brasiliansk politiker.

Liv og virke 
Hsn studerte økonomi og arbeidet tidvis som økonom for offentlig sektor. Fra 1971 til 1974, og fra 1979 til 1983 var hsn jordbruksminister i Goias. Han satt i delstatsparlamentet i Goias fra 1975 til 1XXX, fra  1977 til 1979 også som formann fot parlamentet og dermed som en av delstatens viktigste personer. I Brasils deputertkammer i Brasilia var han innvalgt for Goias fra 1983 til 1987.

Castro skiftet ofte parti, og var avvekslende medlem av Arena-partiet, av PDS og av PMDB. Sin politiscke karriere avsluttet han med en siste periode i delstatsparlamentet i Goias fra 1995 til 1999. 

Den 30. desember 2020 døde Ibsen Henrique de Castro i en alder av 82 år av covid-19. Det ble utløst redagers sørgeperiode i Goiãnia.

Referanser

Kilder 
https://portal-legado.al.go.leg.br/deputado/perfil/deputado/1673 
https://diariodeaparecida.com.br/governador-ronaldo-caiado-manifesta-pesar-pela-morte-do-ex-deputado-federal-ibsen-henrique-de-castro/
http://www.podergoias.com.br/materia/3789/vitima-da-covid-19-morre-ibsen-de-castro-aos-82-anos

Brasilianske politikere
Personer fra regionen Sul Goiano
Dødsfall relatert til covid-19 i Brasil
Politikere ofre for covidpandemien
Hydrocassis

Hydrocassis er en slekt av biller som hører til familien vannkjær (Hydrophilidae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 9 millimeter), bredt ovale, blanke, svarte vannkjær. Dekkvingene har tydelige punktrader.

Levevis 
Artene lever i vegetasjonsrike ferskvann, gjerne små dammer. De svømmer ikke godt, men kravler fram mellom vegetasjonen.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Asia, med flest arter i Kina og Japan.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien vannkjær, Hydrophiloidea
 Familien vannkjær, Hydrophilidae
 Underfamilien vannkjær, Hydrophilinae
 Stamme Hydrobiusini
 Slekten Hydrocassis Fairmaire, 1878
 Hydrocassis anhuiensis Ji & Schödl, 1998
 Hydrocassis baoshanensis Schödl & Li, 1995
 Hydrocassis formosus (Knisch, 1921)
 Hydrocassis fujiwarai Kamite & Hayashi, 2019
 Hydrocassis gansu Jia & Zhao, 2013
 Hydrocassis hebaueri Schödl, 2000
 Hydrocassis imperialis (Knisch, 1924)
 Hydrocassis jengi Satô, 1998
 Hydrocassis lacustris (Sharp, 1884)   
 Hydrocassis metasternalis Ji & Schödl, 1998
 Hydrocassis mongolica Liu, Ji & Jing, 2008
 Hydrocassis pseudoscapha Ji & Schödl, 1998
 Hydrocassis scapha d'Orchymont, 1942
 Hydrocassis scaphoides d'Orchymont, 1942
 Hydrocassis scapulata Deyrolle & Fairmaire, 1878
 Hydrocassis sichuana Ji & Schödl, 1998
 Hydrocassis taiwana Satô, 1971
 Hydrocassis uncinata Ji & Schödl, 1998

Kilder 
 Hydrocassis på GBIF

Eksterne lenker 
 

Vannkjær
Biller formelt beskrevet i 1878
Stictotarsus

se systematisk inndeling

Stictotarsus er en slekt av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.

Utseende 
Små, avlangt ovale, nokså høyt hvelvede vannkalver, gjerne mønstret i gult og svart.

Levevis 
Både de voksne billene og  larvene, er  rovdyr.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Europa og Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Overfamilien Caraboidea
 Familien vannkalver Dytiscidae Leach, 1815
 Underfamilien storvannkalver Colymbetinae Erichson, 1834
 Underfamilien Copelatinae Van den Branden, 1885
 Underfamilien kjempevannkalver Dytiscinae Leach, 1815
 Underfamilien småvannkalver Hydroporinae Aubé, 1836
 Stammen Hydroporini Aubé, 1836 
 Slekten Stictotarsus Zimmermann, 1919
 Stictotarsus aequinoctialis (Clark, 1862)
 Stictotarsus alpestris Dutton & Angus, 2007
 Stictotarsus bertrandi (Legros, 1956)
 Stictotarsus coelamboides (Fall, 1923)
 Stictotarsus corvinus (Sharp, 1887)
 Stictotarsus creticus Dutton & Angus, 2007
 Stictotarsus decemsignatus (Clark, 1862)
 Stictotarsus deceptus (Fall, 1932)
 Stictotarsus dolerosus (Leech, 1945)
 Stictotarsus duodecimpustulatus (Fabricius, 1792) - finnes i Norge, langs kysten i Sør-Norge
 Stictotarsus emmerichi (Falkenström, 1936)
 Stictotarsus eximius (Motschulsky, 1859)
 Stictotarsus expositus (Fall, 1923)
 Stictotarsus falli Nilsson, 2001
 Stictotarsus funereus (Crotch, 1873)
 Stictotarsus grammicus (Sharp, 1887)
 Stictotarsus griseostriatus (De Geer, 1774) - finnes spredt i Sør-Norge
 Stictotarsus ibericus Dutton & Angus, 2007
 Stictotarsus inexpectatus Dutton & Angus, 2007
 Stictotarsus interjectus (Sharp, 1882)
 Stictotarsus macedonicus (Guéorguiev, 1959)
 Stictotarsus maghrebinus Mazzoldi & Toledo, 1998
 Stictotarsus minax (Zimmerman, 1982)
 Stictotarsus minipi (Larson, 1991)
 Stictotarsus multilineatus (Falkenström, 1922) - utbredt over hele Norge
 Stictotarsus neomexicanus (Zimmerman & A.H.Smith, 1975)
 Stictotarsus opaculus (Sharp, 1882)
 Stictotarsus panaminti (Fall, 1923)
 Stictotarsus procerus (Aubé, 1838)
 Stictotarsus riberae Dutton & Angus, 2007
 Stictotarsus roffii (Clark, 1862)
 Stictotarsus spectabilis (Zimmerman, 1982)
 Stictotarsus spenceri (Leech, 1945)
 Stictotarsus striatellus (LeConte, 1852)
 Stictotarsus titulus (Leech, 1945)

Eksterne lenker 
 Stictotarsus på GBIF 
 Artsdatabanken - Stictotarsus 
 

Vannkalver
Biller formelt beskrevet i 1919
Brachyvatus

se systematisk inndeling

Brachyvatus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.

Utseende 
Ganske små (ca. 1,5 millimeter), dråpeformede, gulbrune eller rødbrune vannkalver. Oversiden er tett og fint punktert og nokså matt. Disse artene er noen av de minste vannkalvene.

Levevis 
Slekten kan forekomme i ferskvann med tett dekke av flytende planter.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen sør til Argentina, én art går nord til Florida.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Overfamilien Caraboidea
 Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
 Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
 Stammen Bidessini Sharp, 1882
 Slekten  Brachyvatus Zimmermann, 1919
 Brachyvatus acuminatus (Steinheil, 1869)
 Brachyvatus apicatus (Clark, 1862)
 Brachyvatus bituberculata (Guignot, 1958)
 Brachyvatus borrei (Sharp, 1882)

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 

Vannkalver
Biller formelt beskrevet i 1919
Canthyporus

se systematisk inndeling

Canthyporus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.

Utseende 
Små (gjerne 3-4 millimeter), avlange, mørke vannkalver.

Levevis 
Både de voksne billene og  larvene, er  rovdyr.  De lever i ferskvann og kan finnes i dammer i høytliggende elver eller bekker.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika sør for Sahara, med flest arter i Kappregionen (Western Cape) i Sør-Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Overfamilien Caraboidea
 Familien vannkalver Dytiscidae Leach, 1815
 Underfamilien storvannkalver Colymbetinae Erichson, 1834
 Underfamilien Copelatinae Van den Branden, 1885
 Underfamilien kjempevannkalver Dytiscinae Leach, 1815
 Underfamilien småvannkalver Hydroporinae Aubé, 1836
 Stammen Hydroporini Aubé, 1836 
 Slekten Canthyporus Zimmermann, 1919
 Canthyporus aenigmaticus Biström & Nilsson, 2006
 Canthyporus alpestris Guignot, 1936
 Canthyporus alvei Omer-Cooper, 1965
 Canthyporus angustatus Omer-Cooper, 1965
 Canthyporus bicinctus (Régimbart, 1895)
 Canthyporus brincki Omer-Cooper, 1965
 Canthyporus canthydroides (Régimbart, 1895)
 Canthyporus congener Omer-Cooper, 1956
 Canthyporus consuetus Omer-Cooper, 1965
 Canthyporus cooperae Guignot, 1951
 Canthyporus exilis (Boheman, 1848)
 Canthyporus fluviatilis Omer-Cooper, 1956
 Canthyporus guignoti Omer-Cooper, 1956
 Canthyporus guttatus Omer-Cooper, 1956
 Canthyporus hottentottus (Gemminger & Harold, 1868)
 Canthyporus hynesi Nilsson, 1991
 Canthyporus kenyensis Bilardo & Sanfilippo, 1979
 Canthyporus lateralis (Boheman, 1848)
 Canthyporus latus Omer-Cooper, 1965
 Canthyporus loeffleri Wewalka, 1981
 Canthyporus lowryi Omer-Cooper, 1965
 Canthyporus namaqualacrimus Bilton, 2015
 Canthyporus navigator Guignot, 1951
 Canthyporus nebulosus Omer-Cooper, 1965
 Canthyporus nimius Biström & Nilsson, 2006
 Canthyporus pallidus Bilton, 2015
 Canthyporus parvus Omer-Cooper, 1955
 Canthyporus pauliani Guignot, 1951
 Canthyporus petulans Guignot, 1951
 Canthyporus planus Omer-Cooper, 1965
 Canthyporus reebae Manuel, 2017
 Canthyporus regimbarti Nilsson, 2001
 Canthyporus sigillatus (Guignot, 1955)
 Canthyporus subparallelus Guignot, 1956
 Canthyporus swaziensis Omer-Cooper, 1956
 Canthyporus testaceus Zimmermann, 1923
 Canthyporus turneri Biström & Nilsson, 2006
 Canthyporus wewalkai Biström & Nilsson, 2006

Eksterne lenker 
 Canthyporus på GBIF  
 

Vannkalver
Biller formelt beskrevet i 1919
Jevhen Tsjeberko

Jevhen Tsjeberko (født 23. januar 1998) er en ukrainsk fotballspiller som spiller for den kroatiske klubben NK Osijek, på lån fra den østerrikske klubben LASK Linz.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ukrainske fotballspillere
Fotballspillere for FK Dnipro
Fotballspillere for FK Zorja Luhansk
Fotballspillere for LASK Linz
Fotballspillere for NK Osijek
Liocanthydrus

Liocanthydrus er en slekt av biller som ligner vannkalver.

Utseende 
Små (ca. 3 millimeter), avlangt dråpeformede, blanke, gjerne brunrødlige biller, de ligner mye på vannkalver, men kan skilles fra disse på at kroppen er nokså høyt hvelvet (vannkalvene er temmelig flate) og bredest foran midten (hos vannkalvene er kroppen vanligvis bredest i eller bak midten, eller de er jevnbrede). Antennene er nokså korte, ofte mer eller mindre fortykkede.

Levevis 
De er rovdyr som lever i vann, og noen av artene er raske svømmere, andre ikke så gode. Noen av artene graver i bunnmudder og bredden av vannet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Familien Hornvannkalver, Noteridae
 Slekten Liocanthydrus Guignot, 1957
 Liocanthydrus armulatus Baca et al., 2014
 Liocanthydrus bicolor (J. Balfour-Browne, 1969)
 Liocanthydrus clayae (J. Balfour-Browne, 1969)
 Liocanthydrus distintus García, Camacho & Poleo, 2018
 Liocanthydrus mecespilus Guimarães & Ferreira, 2015
 Liocanthydrus octoguttatus (Zimmermann, 1921)
 Liocanthydrus ramosae García, Camacho & Poleo, 2018
 Liocanthydrus uniformis (Zimmermann, 1921)
 Liocanthydrus zanclus Guimarães & Ferreira, 2015

Eksterne lenker 
 Liocanthydrus på GBIF 
 

Vannkalver
Biller formelt beskrevet i 1957
Algophilus

Algophilus er en slekt av små, vannlevende biller som gjør lite av seg. De svømmer rundt mellom vannplantene, men er relativt dårlige svømmere sammenlignet med familier som vannkalver og virvlere. De voksne billene er temmelig altetende mens larvene lever av alger.

Utseende 
En liten (ca. 2 millimeter), avlang vanntråkker. Hodet er forholdsvis stort, fasettøynene store og litt utstående. Pannen er rundet, tett og fint punktert. Pronotum er avrundet firkantet, med grove ppunktgroper, særlig i midten. Dekkvingene er litt pæreformede, jevnt og fint punktert.

Levevis 
Vanntråkkerne lever i vegetasjonsrike ferskvann og holder seg mellom vannplantene. De voksne spiser ulike slags organismer som ikke er for raske for dem, for eksempel insekt-egg, fåbørstemark, små krepsdyr, hydroider og alger. De kan minne om små vannkalver men kjennes lett på sin høye kroppsform og "hjelpeløse" svømming.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Sør-Afrika. Arten er funnet på Table Mountain i Cape Town, men antas å være utdødd der.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Familien vanntråkkere, Haliplidae
 Slekten Algophilus Zimmermann, 1924
 Algophilus lathridioides Zimmermann, 1924

Referanser

Kilder 
 Beutel, R.G. 1996. Haliplidae i Tree of life.

Eksterne lenker 
 

Biller
Biller formelt beskrevet i 1924
Sør-Afrikas insekter