alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nepachys cardiacae

Nepachys cardiacae (Linnaeus 1761) er en bille i familiegruppen børstebiller. 
Den tilhører blærebillene som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den er registret i Norge.

Utseende 
Antennene er festet like ved eller noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis 
Nepachys cardiacae tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Rødlistevurdering 
Utbredelse: Nepachys cardiacae  er kjent fra flere lokaliteter på Østlandet, men i nyere tid kun fra Gudbrandsdalen, Farrisvannet og fra Oppdal, Lønset. Ingen nye funn fra Oslofjordområdet, og ingen nyere funn etter 2007.

Arten har til dels ukjent larvebiologi, men det antas at de er spesialiserte rovdyr på vedlevende broddveps (Hymenoptera, Aculeata). Habitatet er i tilbakegang pga gjengroing, hogst i forekomstarealet og veiutbygging forekomstarealet og tap av blomsterenger.

Vurdering: Arten er sterkt truet (EN) med bakgrunn i begrenset forekomstareal kombinert med kraftig fragmentering, pågående nedgang i utbredelsesområde, forekomstareal, areal og kvalitet på habitatet. Artens kjente forekomstareal er 12 km2, mens estimert forekomstareal er 80 km2 (minimum 12 km2, maksimum 240 km2).

Bestanden er vurdert til kraftig fragmentert fordi over halvparten av individene antas å finnes i relativt små og isolerte delpopulasjoner. Artens spredning- og etableringspotensiale er lite kjent. Pga. overnevnte påvirkningsfaktorer er både utbredelsesområde, forekomstareal, samt areal og kvalitet på habitatene under pågående reduksjon.

Konklusjon: Nepachys cardiacae er vurdert som sterkt truet (EN) fordi arten har et svært begrenset utbredelsesområde og forekomstareal der bestanden er kraftig fragmentert og habitatets kvalitet og antall lokaliteter er i tilbakegang. Arten ble i 2015 vurdert til VU, men den er i 2021 oppjustert til EN pga. mangel på nye funn og antagelse om kraftig fragmentering.

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44.  (344 sider)  ISBN 8712166936
 Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker 
 
 Nepachys cardiacae - Fauna Europaea - om europeiske dyr

Børstebiller
Biller formelt beskrevet i 1761
Axinotarsus ruficollis

Axinotarsus ruficollis (Olivier, 1790) er en bille i familiegruppen børstebiller. Den tilhører blærebillene som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den er ikke vanlig, og er registret i Norge.

Utseende 
Kroppen er 3 millimeter lang og er metallisk grønnsvart, med sidene av brystskjoldet og spissen av dekkvingene rødgule. Brystskjoldet er rødt. Hodet og brystskjoldet uten lange oppstående hår. Antennene er svarte, men kan ha en rødlig farge. Hos hunnen rekker antennene helt bak. De er festet like foran fasettøynene, de har elleve ledd. Dekkvingene har mørk oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er svarte med noen rødgule fargeflekker, de ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis 
Axinotarsus ruficollis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 75-76. (344 sider)  ISBN 8712166936
 Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker 
 
 Axinotarsus ruficollis - Fauna Europaea - om europeiske dyr

Børstebiller
Axinotarsus pulicarius

Axinotarsus pulicarius (Fabricius, 1775) er en bille i familiegruppen børstebiller. Den tilhører blærebillene som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den er ikke vanlig, og er registret i Norge, men for så lenge siden at den nå regnes som regionalt utdødd.

Utseende 
Kroppen er 3-3,5 millimeter lang og er metallisk grønnsvart, med sidene av brystskjoldet og spissen av dekkvingene rødgule. Ligner på Axinotarsus marginalis, men skilles på lengden på antennene og hannens dekkvinger. Hodet og brystskjoldet uten lange oppstående hår. Antennene er svarte, men kan ha en rødlig farge. Hos hunnen rekker antennene helt bak. De er festet like foran fasettøynene, de har elleve ledd. Dekkvingene har mørk oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Hos hanner er dekkvingene normalt avrundet bak, kun svakt avskåret. Beina er svarte med noen rødgule fargeflekker, de ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis 
Axinotarsus pulicarius tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

De voksne (imago) finnes i juni, men altså ikke i Norge.

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 75. (344 sider)  ISBN 8712166936
 Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker 
 
 Axinotarsus pulicarius - Fauna Europaea - om europeiske dyr

Børstebiller
Helt grønn

Helt grønn er et musikkalbum utgitt av Magnus Grønneberg i 2000.

Sporliste

 «Helt grønn» (Grønneberg)
 «Fly avsted» (Grønneberg)
 «Morgenhymne» (Grønneberg)
 «Galgen» (Grønneberg/Christensen)
 «Det er sånn vi skal ha det» (Grønneberg)
 «Støv» (Grønneberg)
 «La la la» (Grønneberg/Christensen)
 «Truckdriver'n under» (Grønneberg/Christensen)
 «Gi meg en sjans» (Grønneberg)
 «Selskapssyk» (Grønneberg/Christensen)
 «En annen by» (Grønneberg/Christensen)

Medvirkende

Musikere
 Magnus Grønneberg - sang, gitarer, bass, låtskriver
 Bjørn Kristiansen - gitarer
 Christoffer Lundquist - bass, perkusjon, keyboard
 Atle Karlsen - tangenter
 Christer Jansson - slagverk
 Agne Sæther - slagverk
 Birgitte Stærnes - fiolin
 Lise Voldsdal - fiolin
 Alyson Reed - fiolin
 Paulin Voss - cello

Andre medvirkende
 Jørn Christensen - produsent, låtskriver

Eksterne lenker 
 «Helt grønn (2000)» - Rockepedia

Debutalbum fra 2000
Magnus Grønneberg-album
CC Cowboys
Norske debutalbum
Uncle Deadly (Band)

Uncle Deadly er et band fra Stavanger, Norge. Bandet ble dannet i 2009, og er det andre soloprosjektet til Geir Zahl, best kjent fra Kaizers Orchestra. Musikerne er blant annet Geir Zahl, Christer Knutsen, Morten Abel, Børge Fjordheim. Knutsen var med på Zahls forrige soloprosjekt, Zahl, og Fjordheim er medlem av Cloroform, hvor Zahls bandkollega fra Kaizers Orchestra, Øyvind Storesund, spiller. I tillegg, har Zahl fått noen store norske artister med på debutalbumet, blant annet: Thomas Dybdahl, Thom Hell og Kaizers-kollega Janove Ottesen

Navnet “Uncle Deadly” er en referanse til en Muppet med samme navn, også kjent som “Phantom of The Muppet Show”. Zahl var ukomfortabel med å ha oppkalt det forrige soloprosjektet sitt etter seg selv, så han bestemte seg for å prøve en ny vri på sitt neste prosjekt. Han ga prosjektet et mer teatralsk tema, hvor han skulle spille en karakter basert delvis på seg selv, til fordel for kun seg selv. Ikke helt ulikt de forskjellige aliasene som blir brukt i Kaizers Orchestra.

Den første singelen «Sneakin' Up», ble utgitt digitalt i januar 2010. Deres første konsertopptreden som en gruppe var på Senkveld med Thomas og Harald, den 29. januar 2010. Bandets første album, Monkey Do, ble utgitt i Norge den 1. februar 2010, i et begrenset opplag på 2 000 kopier. Zahl filmet og regisserte også en EPK (electronic press kit) til Monkey Do.

Musikere 
Geir Zahl – vokal og gitar
Christer Knutsen – gitar og keyboard
Morten Abel – gitar og bass 
Børge Fjordheim – trommer

Diskografi

Studioalbum 
Monkey Do (2010)

Singler 
«Sneakin' Up» (2010)

Band etablert i 2009
Norske musikkgrupper
Supergrupper
Kaizers Orchestra
2009 i Norge
Anthocomus fasciatus

Anthocomus fasciatus (Linnaeus, 1758) er en bille i familiegruppen børstebiller. Den tilhører blærebillene som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den er utbredt, men ikke vanlig. Den er registret i Norge.

Utseende 
Kroppen er 3-4 millimeter lang og har en metallisk svartgrønn farge på hodet og brystskjoldet. Dekkvingene er svarte noen ganger med en svak fiolett farge, de har røde flekker i spissen, samt et rødt brutt tverrbånd på midten. Antenner og bein er nesten helt svarte. Antennene er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Brystskjoldet jevnt bredt og ikke smalere i bakkanten enn på midten. Hodet og brystskjoldet har en overflate med en fin mikrostruktur, uten punktur. Dekkvingene hos de nordiske artene er langstrakte og uten en oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. De har en fin, men noe utydelig punktert overflate og har i liten grad en fin mikroskulptur. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er svarte med noen røde parti, de er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis 
De voksne (imago) treffes i juni og juli, gjerne på blomster, som roser og skjermplanter. Larvene skal angivelig leve i gangene fra treborende insekter, som barkebiller og tyvbiller og borebiller.

Anthocomus fasciatus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 72-73. (344 sider)  ISBN 8712166936
 Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker 
 
 Anthocomus fasciatus - Fauna Europaea - om europeiske dyr

Børstebiller
Biller formelt beskrevet i 1758
Anthocomus equestris

Anthocomus equestris (Fabricius 1781) er en bille i familiegruppen børstebiller. Den tilhører blærebillene som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den er utbredt, men ikke vanlig. Den er registret i Norge.

Utseende 
Kroppen er 3 millimeter lang og har en metallisk svartgrønn farge på hodet og brystskjoldet. Dekkvingene er røde med en svart trekantet skutularflekk (helt framme på dekkvingen, like ved brystskjoldet). Det er også et svart tverrbånd på midten. Antenner og bein er nesten helt svarte. Antennene er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Brystskjoldet jevnt bredt og ikke smalere i bakkanten enn på midten. Hodet og brystskjoldet har en overflate med en fin mikrostruktur, uten punktur. Dekkvingene hos de nordiske artene er langstrakte og uten en oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. De har en fin, men noe utydelig punktert overflate og har i liten grad en fin mikroskulptur. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er svarte med noen gule parti, de er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis 
De voksne (imago) treffes i juni og juli, gjerne på blomster, som roser og skjermplanter. Larvene skal angivelig leve i gangene fra treborende insekter, som barkebiller og tyvbiller og borebiller.

Anthocomus equestris tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 72-73. (344 sider)  ISBN 8712166936
 Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker 
 
 Anthocomus equestris - Fauna Europaea - om europeiske dyr

Børstebiller
Bojan Kosić

Bojan Kosić (født 14. desember 1990 i Nikšić) er en montenegrinsk alpinist. Han var Montenegros eneste deltager under vinter-OL 2010 i Vancouver, og dermed også den første som representerte Montenegro som en selvstendig nasjon i et vinter-OL.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Montenegrinske alpinister
Deltakere for Montenegro under Vinter-OL 2010
Alpinister under Vinter-OL 2010
Fødsler i 1990
Lil Wayne

Dwayne Michael Carter jr. (født 27. september 1982 i New Orleans i Louisiana) er en amerikansk rapper. 

Hot Boys debuterte med Get It How U Live! samme år. Lil Wayne fikk sin største suksess med gruppas mestselgende album Guerrilla Warfare, utgitt i 1999.

Selv om hans to neste album, Lights Out (2000) og 500 Degreez (2002), ikke oppnådde tilsvarende salg, økte populariteten i 2004 med albumet Tha Carter som hadde singelen «Go D.J.» Han var og med på gruppa Destiny's Childs singel «Soldier» samme år. I 2005 gav han ut han oppfølgeren til Tha Carter som ganske enkelt het Tha Carter II.

I Am Not a Human Being er Lil Waynes niende album og ble utgitt 27. september 2010. Innspillingen var tidlig i 2010, før Lil Waynes fengselsstraff. Albumet debuterte som nummer 2 på Billboard 200 med 110 000 solgte eksemplarer i sin første uke, bare basert på digitale salg. I Am Not a Human Being inneholder ti sanger, blant annet «Right Above It» med Drake, «I Am Not a Human Being» og « I'm Single».

I desember 2020 ble Lil Wayne arrestert for ulovlig våpenbesittelse, og risikerte ti års fengsel. Rettssaken var berammet til 28. januar 2021, men 19. januar han ble benådet av president Donald Trump på Trumps siste hele dag som president. Lil Wayne hadde støttet Trump foran presidentvalget i 2020.

Album 

 1999: Tha Block Is Hot
 2000: Lights Out
 2002: 500 Degreez
 2004: Tha Carter
 2005: Tha Carter II
 2008: Tha Carter III
 2009: No Ceilings
 2010: Rebirth
 2010: I Am Not A Human Being
 2011: Sorry 4 The Wait
 2011: Tha Carter IV
 2012: I Am Not A Human Being 2
 2018: Tha Carter V

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Rappere fra USA
Personer fra New Orleans
Damsgårdstunnelen

Damsgårdstunnelen  er en veitunnel i Bergen, Hordaland. Den består av to løp på hhv. 2360 og 2342 meter. Tunnelen går gjennom Damsgårdsfjellet fra Lyngbø til Gyldenpris i sentrum og videre ut på Puddefjordsbroen. Løpet som fører den østgående trafikken ble åpnet i 1992, mens det andre løpet åpnet 30. april 1993.

Damsgårdstunnelen er en del av riksvei 555 fra Hjellestad i Bergen, via Sund til Bergen sentrum. Den gjennomsnittlige daglige trafikken gjennom tunnelen var 36 555 biler i 2009, som er en oppgang fra 29 336 i 2000.

Trafikkutvikling 
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden 2010.

Galleri

Se også
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart

Veitunneler i Bergen
Riksvei 555
1992 i Norge
1993 i Norge
Tunneler åpnet i 1992
Tunneler åpnet i 1993
Stondalstunnelen

Stondalstunnelen er en veitunnel på fylkesvei 50 i Aurland kommune i Vestland. Tunnelen går gjennom Grindsfjellet mellom Låvisdalen og Stondalen. Den er  meter lang. Tunnelen ble tatt i bruk for allmenn trafikk i juli 1974, men var ferdigsprengt flere år tidligere i forbindelse med kraftutbygging av Aurlandsvassdraget.

Se også 
Berdalstunnelen
Veitunneler i Norge
	

Veitunneler i Vestland
Veier i Aurland
Tunneler åpnet i 1985
Fylkesvei 50
David Vogt (byfogd)

David Vogt (født 2. mai 1793 i Drammen, død 6. juni 1861 i Moss) var en norsk politiker og byfogd i Moss fra 1831 til 1861.

Biografi
David Vogt ble født 2. mai 1793 i Drammen. Foreldrene var Abigael Monrad og Nils Vogt, kjøpmann, bror til presten Nils Nilsen Vogt d.e. og politikeren Jørgen Herman Vogt. Hans yngre bor var Nils Nilsen Vogt d.y., senere prest og politiker. David Vogt ble ansatt som «copiist» (sekretær) i 1813, og tok juridisk eksamen i 1815 med gode karakterer. Han gikk inn i statsforvaltningen og ble senere byråsjef, og ble i 1818 procurator ved alle rettsinstanser i riket med unntak av Høyesterett.

I 1819 giftet David Vogt seg med Maria Magdalena Juul, datter av sogneprest Lorentz Juul. Med henne fikk han sønnene Lorenz Juhl Vogt og oberst Carl Jacob Vogt, og ble senere bestefar til Jørgen Herman Vogt og Ragnar Vogt, begge professor i medisin, og til Johan Herman Lie Vogt, metallurg.

I 1831 ble han utnevnt til byfogd i Moss, en stilling han besatt i resten av sitt yrkesaktive liv.  I 1844 ble han medlem av den «Kongelige Commisjon til at udarbeide Lovforslag andgaaende Brændeviinsbrænden» og satt som 1. stortingsrepresentant for Moss i 1836-38, 1839-41 og 1842-44. I 1845-47 og 1848-50 satt han som 1. representant for Moss og Drøbak. Han døde den 6. juni 1861, 68 år gammel.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter for Moss og Drøbak
Stortingsrepresentanter for Moss
Stortingsrepresentanter 1836–1838
Stortingsrepresentanter 1839–1841
Stortingsrepresentanter 1842–1844
Stortingsrepresentanter 1845–1847
Stortingsrepresentanter 1848–1850
Norske dommere
Personer fra Drammen kommune
Nordre Bølene

Nordre Bølene er en ås i Skien og Siljan kommuner i Telemark. Åsen har flere toppunkter; de to høyeste ligger på Skienssiden, henholdsvis 658 og 656 meter over havet. Det er også et toppunkt på Siljansiden, 649,4 moh. Denne ligger ca. 70 meter fra kommunegrensa mot Skien og er Siljans høyeste punkt.

Referanser

Se også 
 Fjell i Telemark

Fjell i Vestfold og Telemark
Fjell i Siljan
Fjell under 1000 meter
Skiens geografi
Torres Calcio Femminile

Torres Calcio Femminile, er den kvinnelige grenen av Associazione Sportiva Dilettantistica Torres Calcio, en italiensk fotballklubb fra Sassari på Sardinia. Sammenhengen med moderklubben er noe uklar; herreavdelingen, som for øvrig er Gianfranco Zolas gamle klubb, har gått konkurs og gjenoppstått flere ganger under flere navn.

Kvinnelaget ble stiftet i 1980, og rykket opp til Serie A (kvinner) i 1990. Torres, med Carolina Morace, gjorde tidlig inntrykk, og allerede i sin første sesong i Serie A vant de Coppa Italia under navnet Sassari Woman Sarenco. Torres brukte også kort vei til toppen av serie A, de vant i sin fjerde sesong, 1993-94-sesongen. Sesongen etter vant de cupen for andre gang, men deretter vant de ikke noe før 1999-2000-sesongen, da de til gjengjeld vant The Double og atpåtil Supercoppa. Torres fulgte opp med å vinne The Double (serie og cup) igjen året etter, men gikk så gjennom et tørt tiår i serien, med tre pokaler i cupen som eneste trofeer, og ble overskygget av Bardolino. Før 2009-10-sesongen sikret klubben seg imidlertid landslagskapteinen Patrizia Panico,, som hadde vunnet serien tre år på rad med Bardolino og blitt toppscorer i Italia ni ganger. Hun ble en viktig brikke i en suveren sesong; de spilte bare uavgjort tre ganger på 22 kamper og sikret serieskjoldet med to kamper igjen å spille. De vant 4–1 borte over Bardolino, og ble dessuten beste italienske lag i Europa.

Torres Calcio har to opptredener i Mesterligaen i fotball for kvinner. I den første europacupsesongen ble Torres slått ut av HJK Helsinki i kvalifiseringsrunden. Etter at konkurransen ble omdøpt til Mesterligaen kvalifiserte imidlertid Torres seg som serietoer, og kom seg videre fra kvalifiseringsspillet etter kamper mot relativt beskjeden motstand. Etter å ha slått ut seedet motstand i islandske Valur og en lett trekning i form av det østerrikske laget Neulengbach, møtte Torres Lyon i kvartfinalen, og tapte første kamp i Frankrike med 0-3. De ble imidlertid det beste italienske laget, og seieren 1-0 i returoppgjøret var det eneste enkelttapet Lyon gikk på før finalen.

Meritter 
 4 seriemesterskap (scudetti): (1993-94, 1999-00 , 2000-01, 2009-10)
 7 Coppa Italia (1990-91, 1994-95, 1999-00, 2000-01, 2003-04, 2004-05 , 2007-08)
 2 Supercoppa(2000 , 2004)
 2 Italy Women's Cup (2004 , 2008)

Noter

Eksterne lenker 
 Torres Calcios hjemmeside

Fotballag i Italia
Fotballag etablert i 1980
Provinsen Sassari
Kvinnefotballag
Sport i Italia i 1980
Aliens vs. Predator: Requiem (spill)

Aliens vs. Predator: Requiem er et tredjepersonsactionspill utviklet av Rebellion Developments, og publisert av Sierra Entertainment, kun for PlayStation Portable. Spillet ble lansert i november 2007 i Nord-Amerika og Europa, og i desember 2007 i Australia.

Handling 
Hovedpersonen er en Predator som nettopp har kommet til jordkloden på grunn av et tidligere nødsignal sendt fra et annet romvesen. Ved ankomst til den lille byen Gunnison i Colorado, får Predator vite at romvesener har begynt å terrorisere den lokale befolkningen. Spillerens oppdrag går ut på å ødelegge forskjellige romvesen, og eliminere aller spor etter deres aktivitet.

Predator reiser gjennom forskjellige landlige og urbane områder i Gunnison-området, og må ofte slåss mot forskjellige karakterer underveis, og blir av og til trakassert av menneskelige soldater eller sivilbefolkning.

Mottagelse 

Aliens vs. Predator: Requiem fikk generelt negative omtaler. Spillet ble ansett som et dårlig spill basert på den tilsvarende filmen, som bare ble lagd for å tjene mer penger, som er typisk for slike spill. Flere anmeldere sa at spillet ikke var direkte dårlig, men heller ikke noe spesielt bra. Blant annet IGN sa dette. GameSp tsnameldelser sa at spillet ikke vaerforferdelig, men ganske gjennomsnittlig. Eurogamers anmeldelse av Ellie Gibson kommenterte lignende, og sa at spillet ikke var spesielt dårlig, men ikke veldig bra heller.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Videospill fra 2007
PlayStation Portable-spill
Alien
Actionspill
Videospill utviklet i Storbritannia