alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Columbie 66

Columbie 66 er en seilbåt konstruert av norske Petter G. Lie. Den ble designet i 1976 og ble produsert frem til 1983. Båten er Veritasgodkjent som havseiler. Båten har dobbeltskrog med 26 mm total tykkelse. Det er 20 mm balsatre mellom skroglagene over vannflaten, og 20 mm Divinycell under vannlinja. Hvert skroglag består av 3 mm glassfiber. Denne konstruksjonen gjør båten mer solid, bedre isolert mot støy og mindre utsatt for kondens. Opprinnelig var båten designet som selvflytende med lukket forpigg, men behovet for mer stueplass gjorde at denne idéen ble skrinlagt.
Båten er produsert med både uten- og innenbordsmotor. Ved utenbordsmotor har man ytterligere lagerplass under cockpit.
Båten er velegnet for en nybegynnerseiler, men også mindre familier vil ha glede av båten som trolig er den eneste 22 foteren med eget toalett. Det er god lagringsplass i båten, og høy sovehøyde i forpigg gir ekstra stuerom.
Ved pantry er det ståhøyde som gjør at man slipper å stå krokrygget ved matlaging.

Eksterne lenker 
 Columbieklubben

Kjølbåtmodeller
Lars Håland

Lars Håland (født 28. juli 1962) er en tidligere svensk langrennsløper. Han konkurrerte fra 1986 til 1999. Han vant to medaljer under VM 1989 i Lahtis, med gull på 4 x 10 km stafett og bronse på 15 km fristil. I 1991 vant Håland sin eneste seier i verdenscupen i Falun.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske langrennsløpere
Verdensmestere i langrenn
Anna Sethne

Anna Cathrine Sethne (født 25. september 1872 i Drammen, død 26. april 1961 i Oslo) var en norsk lærer og rektor ved Sagene skole. Minneplakett er satt opp på Eugeniesgate 22A på St. Hanshaugen der hun bodde.

Bakgrunn 
Da Sethne var tre år, ble foreldrene skilt, og faren dro tilbake til Sverige. Sethne gjorde det godt på skolen, og Christoffer Knudsen sørget for at hun fikk fortsette skolegangen sin. I 1891 tok hun «lærerinneprøven av høyere grad» i Kristiania med svært gode eksamensresultater. I 1911 dro hun på en to måneder lang studiereise til Sverige, Danmark, Tyskland og Østerrike. Her ble hun overbevist om viktigheten av arbeidsskoleprinsippet learning by doing heller enn kateterskoleprinsippet.

Karriere 
Sethne drev reformpedagogiske eksperimenter inspirert av John Dewey og Charlotte Bühler. Hun ansees for å være den som bragte reformpedagogikken til Norge ved stiftelsen av Norsk seksjon for ny oppdragelse i 1928 – en norsk forgrening av NEF (New education fellowship). Hun mente enhver skolereform skulle bygge på vitenskapelige forskningsresultater fra blant annet psykologien, og ble etter hvert en frontfigur for byskolene. 

Sethne var inspirert av Maria Montessori, og introduserte heimstadlære som et sentralt fag i norsk skole i samsvar med pedagogiske ideer fra den italienske Montessoriskolen. Stilskriving og tegning ble vektlagt, knyttet opp mot en friere tilnærming til fagstoffet i storskolen. Leseundervisningen ved Sagene skole førte til opprettelsen av det første folkeskolebiblioteket i landet med lesestue for elevene.

Fra 1919 til 1936 var hun leder av Norges Lærerinneforbund.

I 1932 ble Sethne utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fremragende innsats for den norske folkeskoles utvikling». Hun mottok St. Hallvard-medaljen i 1956. 

Pilestredet 42 ved Oslomet – storbyuniversitetet er navngitt «Anna Sethnes hus».

Anna Sethne er gravlagt på Vår Frelsers gravlund.

Referanser

Se også 
 Norsk utdanningshistorie

Eksterne lenker 
 Artikkel i Store norske leksikon

Norske skoleledere
Norske pedagoger
St. Hallvard-medaljen
Personer fra Drammen kommune
St. Olavs Orden
Personer begravet på Vår Frelsers gravlund
Fødsler i 1872
Dødsfall i 1961
Hart Memorial Trophy

Hart Memorial Trophy er den årlig utmerkelsen i den nordamerikanske ishockeyligaen National Hockey League som gis til den mest verdifulle spilleren (MVP) i løpet av grunnspillet. Kåringen skjer gjennom avstemning blant hockeyjournalistene i Professional Hockey Writers' Association.  

Troféet ble donert i 1923 av David Hart, som var faren til Cecil Hart, tidigere manager og coach i Montreal Canadiens.

Vinnere av Hart Memorial Trophy

Kilder 
 
  
 
 

NHLs priser og trofeer
Utmerkelser etablert i 1924
Båtsmann

En båtsmann er en erfaren matros som leder det daglige arbeidet om bord på et skip.  Han eller hun rapporterer til overstyrmann, og er under oppsyn av denne. Mens det i seilskutetiden og senere ikke var formelle krav for å kunne seile båtsmann så er stillingen idag dekket av kravene i den internasjonale STCW-konvensjonen.

I motsetning til andre av dekksbesetningen (matroser, lettmatroser, jungmenn og dekksgutter) går båtsmannen ikke vakter når skipet er i fart, såkalte sjøvakter. Båtsmannen er såkalt dagmann og organiserer da de av den øvrige dekksbesetningen som er disponible for arbeid under seilasen.

Se også
 Mannskap
 Skipsbesetning

Sjøfartsyrker
Skipsterminologi
Maritime ord og uttrykk
Artikler i sjøfart-prosjektet
Tor M1

Tor M1, kjent i NATO som SA-15 Gauntlet og i det russiske militæret som 9K330, er et russisk mobilt luftvernssystem.  Det er beregnet på lav til middels lav høyde, som betyr 10 til  meter,  og kort rekkevidde. Chassiet for kjøretøyene er det samme som for 2S1 Gvosdika.

Missilet 9M330 veier 167 kg og har et 15 kg stridshode.

Eksterne lenker
 SA-15 GAUNTLET / 9K331 Tor – Global Security (engelsk)
 TOR M-1 Update (engelsk)
 

Selvdrevet luftvern
Luftvernmissilsystemer
Frederik Wilhelm Bugge

Frederik Wilhelm Klumpp Bugge (født 20. mai 1838 i Trondheim, død 7. april 1896 i Kristiania) var biskop, professor i teologi og stortingsrepresentant.

Liv og virke

Bakgrunn 
Frederik Wilhelm Bugge var sønnesønn av biskop Peder Olivarius Bugge og sønn av pedagog og ordfører i Trondheim Frederik Moltke Bugge. Han var gift med Edvardine Magdalene Margrethe Daae, datter av sogneprest og ordfører Jens Kobro Daae i Haram. Deres sønn, født i Haram på Sunnmøre, var Fredrik Moltke Bugge, jurist og ordfører i Oslo.

Bugge ble teologisk kandidat i 1862 og var universitetsstipendiat fra 1863 til 1866.

Prest og biskop 
Han ble i 1866 sokneprest i Holmestrand. Fra 1870 til 1894 var han professor i teologi ved Universitetet i Oslo, hvor nytestamentlig eksegese var hans fag. Hans omfattende forfattervirksomhet faller også overveiende innenfor dette området. Hans hovedverk er en rekke oversettelser av Det nye testamente. De var skrevet med tanke på en større leserkrets og hadde en sammenhengende fremstilling av skriftenes innhold og tankegang med historisk-kritiske innledninger og kommentarer. Alle fikk en betydelig utbredelse i flere opplag og ble også oversatt til andre språk. Han laget også en rekke forarbeider og utkast til en ny norsk oversettelse av Det nye testamentets bøker. 

Fra 1876 til 1877 var han redaktør av Luthersk Kirketidende sammen med J. C. Heuch. De ble betraktet som for høykirkelige og måtte slutte i dette vervet, men fra 1877 til 1890 var han redaktør av Luthersk Ugeskrift. I den sammenheng deltok han mye i den kirkelige diskusjon og hevdet i den en til alle sider polemiserende konservatisme. 

Fra januar 1894 til sin død var han biskop i Kristiania bispedømme. I 1894 ble han hedret med æresdoktorgrad i teologi ved København Universitet.

Politiker 
Bugge var fra 1881 til 1886 medlem av Kristianisa bystyre. Fra 1883 til 1885 var han også en av representant for Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger på Stortinget for Høyre.

Bibliografi 
 Apostlen Paulus’ Breve (2 bind, 1879-81)
 Apostlenes Gjerninger   (1884)
 Apostlene   Peter’s   og   Judas’ Breve (1889)
 Lukas-Evangeliet (1891) 
 Johannes-Evangeliet (1893)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
Artikkelen bygger på 
 Artikkel i Salomonsens konversasjonsleksikon 2. utgave 1915-1930
 Artikkel i Nordisk familjebok

Norske lutherske biskoper
Biskoper i Oslo bispedømme
Professorer ved Universitetet i Oslo
Stortingsrepresentanter 1883–1885
Stortingsrepresentanter fra Høyre
Norske bibeloversettere
St. Olavs Orden
Æresdoktorer ved Københavns Universitet
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Personer fra Trondheim kommune
Æresdoktorgrad

En æresdoktorgrad er en doktorgrad som tildeles av et universitet uten at den som tildeles graden på forhånd har forsvart en avhandling i en disputas. Æresdoktorgrader har ofte de samme benevnelser og forkortelser som alminnelige doktorgrader, men tilføyes honoris causa, forkortet h.c. Slike doktorgrader gis oftest til svært fremtredende, gjerne utenlandske, akademikere. Ved mange universiteter er det også vanlig å utnevne andre fremtredende personer, for eksempel politikere, til æresdoktorer. Æresdoktorgrader kan gis som anerkjennelse av et livsverk av stor betydning, selv om det ikke dreier seg om et doktorgradsarbeid; for eksempel ble Henrik Ibsen utnevnt til æresdoktor (ved Uppsala universitet) og ble ofte omtalt med doktortittelen.

I Danmark ble ordningen med æresdoktorgrader i sin nåværende form etablert med en forordning av 9. januar 1824. Før den tid kunne kongen utnevne doktorer, doctores bullati, men det skjedde sist i 1736.

I Norge fikk Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo) rett til å utnevne æresdoktorer med universitetsfundasen av 1824. Men ettersom universitetet ikke fant noen praktisk anvendelse av denne retten, ble den inndratt i 1845. I forbindelse med universitetets 50-årsjubileum i 1861 oppstod et ønske ved universitetet om å utnevne æresdoktorer, og universitetet søkte flere ganger forgjeves om å få tilbake retten. Først i 1902, under hundreårsmarkeringen av Niels Henrik Abels fødsel, fikk universitetet en midlertidig rett til å utdele graden doctor matemathicae honoris causa til 29 fremstående utenlandske vitenskapsmenn innen matematikk, fysikk og astronomi. I 1905 fikk universitetet en permanent rett til å utdele æresdoktorgrader til utlendinger. Først med en lovendring i 1955 ble det mulig å utnevne nordmenn til æresdoktorer «for fremragende personlig innsats i vitenskapens tjeneste eller til fremme av norsk vitenskap».

Se også 

 Liste over æresdoktorer ved Universitetet i Tromsø
 Liste over æresdoktorer ved Universitetet i Bergen
 Liste over æresdoktorer ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet

Litteratur
 F.E. Hundrup: Biografiske Efterretninger over dem, der ved Kjøbenhavns Universitet have erholdt de højeste akademiske Værdigheder, 1-3. København 1854-59 (æresdoktorgrader 1824-1835)
 Danish Theses for the Doctorate and Commemorative Publications of the University of Copenhagen 1836-1926,  København & London 1929 (æresdoktorgrader 1836-1926)

Eksterne lenker
 Universitetet i Oslo: Æresdoktorer ved UiO

Doktorgrader og grader på tilsvarende nivå
Christian de Duve

Christian René de Duve (født 2. oktober 1917 i England, død 4. mai 2013 i Grez-Doiceau) var en belgisk biolog og cytolog som oppdaget celleorganellene lysosom og peroxisom. Videre forsket han på insulin og glukagon, og ble i 1974 tildelt Nobelprisen i medisin for dette. I 1990 ble jonkheer de Duve tildelt den personlige tittelen vicomte. Hans motto var Per vivum ad verum.

Bibliografi 
 A Guided Tour of the Living Cell (1984) ISBN 0-7167-5002-3
 Blueprint For a Cell: The Nature and Origin of Life (1991) ISBN 0-89278-410-5
 Vital Dust: Life As a Cosmic Imperative  (1996) ISBN 0-465-09045-1 
 Life Evolving: Molecules, Mind, and Meaning (2002) ISBN 0-19-515605-6
 Singularities: Landmarks on the Pathways of Life (2005) ISBN 978-0-521-84195-5

Referanser

Eksterne lenker 

Biologer
Nobelprisvinnere (fysiologi eller medisin)
Medlemmer av Det franske vitenskapsakademiet
Adelige belgiere
Personer fra distriktet Elmbridge
Personer fra byen Antwerpen
Arnold Vosloo

Arnold Vosloo (født 16. juni 1962 i Pretoria) er en sørafrikansk skuespiller. 

Vosloo er mest kjent for sine roller som Mumien i The Mummy og The Mummy Returns. Han har også spilt terroristen Habib Marwan i den populære spenningsserien 24. I Edward Zwicks film Blood Diamond spiller han rollen som oberst Coetzee sammen med store navn som Leonardo DiCaprio og Jennifer Connelly.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sørafrikanske skuespillere
Personer fra Pretoria
Fødsler i 1962
Brushytten

Brushytten, som ligger på Midtfjellet ved foten av Blåmanen  i Bergen, ble bygget i 1931 av Georg Nilsen, – med god hjelp fra Hansa bryggeri. I september 2007 ble den revet og en ny hytte oppført.

Historie
Det var bryggeriet som engasjerte Fløien Folkerestaurants arkitekt, Einar Oscar Schou til å tegne salgsboden. For en stor del bergensere er Brushytten forbundet med den salgsboden som ligger ved foten av Rundemansveien. Den ble snart et populært turmål ikke minst for familier på søndagstur.

Under den andre verdenskrig ble hytten brukt av personer som søkte dekning i den. De første nettene etter 9. april 1940 søkte sytti personer ly her, deriblant to babyer som sov i hver sin pose på salgsdisken.

I 1951 overlot Georg Nilsen av helsemessige grunner Brushytten til datteren Ingrid Margrethe Foss. Hun og ektemannen Fritz drev hytten frem til 1979.

Brushytten ble kjøpt av Skanseguttenes Forening 1. mai 1980, etter initiativ av skansesjef 1969 og 1970, Jan Skulstad.
Den har siden da vært drevet av Skansens Bataljon sammen med Skanseguttenes forening.

Den gamle brushytten var i en dårlig forfatning og en ønsket å bygge en ny. Derfor ble den gamle hytten revet i september 2007.

18. mai 2008 ble en nybygget brushytte innviet. Den nye hytten inneholder oppholdsrom med serveringsdisk, et offentlig toalett og stellerom. Bygget er tegnet av Mette Rakner i arkitektfirmaet Tippetue.

Referanser

Eksterne lenker
 Brushytten
  - Viser Brushyttens beliggenhet

Byggverk i Bergen
Minsk-avtalen

Minsk-avtalen den 8. desember 1991 var avtalen som avviklet Sovjetunionen.

Avtalen ble undertegnet på et møte på en datsja i Białowieżaskogen i Belarus. Deltagerne på møtet var daværende presidenter Boris Jeltsin fra Russland, Stanislav Sjusjkevitsj fra Belarus og Leonid Kravtsjuk fra Ukraina. Om kvelden den 8. desember sendte de ut en pressemelding via TASS der de erklærte at «Vi, republikken Belarus, den russiske rådsrepublikken og Ukraina erklærer at Sovjetunionens eksistens som folkerettssubjekt og som geografisk-politisk realitet har opphørt å eksistere».

Den sovjetiske presidenten Mikhail Gorbatsjov hadde lenge arbeidet for en reform av unionen, men avtalen etablerte et nytt forbund uten sentral politisk ledelse, Samveldet av uavhengige stater (SUS).

Den 25. desember 1991 gikk Gorbatsjov av, og Jeltsin overtok makten. Unionen var allerede politisk død, da delrepublikkene, deriblant Russland, allerede hadde overtatt all styring.

Før oppløsningen den 25. desember 1991 bestod unionen av 15 republikker, hvorav Russland var størst både areal- og befolkningsmessig. Dagen etter var Sovjetunionen offisielt oppløst, og innen slutten av året var alle sovjetiske institusjoner nedlagt.

Referanser

Oppløsningen av Sovjetunionen
Hendelser i 1991
Internasjonale avtaler
Politikk i 1991
Skjæveland gamle bru

Skjæveland gamle bru er en bro over elva Figgjo på Jæren. Midten av broen utgjør grensen mellom Klepp kommune og Sandnes kommune. Broen ble  ferdig i 1853. Byggematerialet er for det meste stein, bygget som en kombinert stenhvelv- og stenhellebru (utkragingsbru). Broen er 100 meter lang. Den ble bygget som en del av Vestlandske hovedvei, og var den første broen i Rogaland fylke som ble bygd for kjøretøy.

Broen ble tegnet av Ingebret Mossige, lensmann og vei-inspektør i Time kommune. Gabriel Høyland (1820–1907) ledet byggingen av broen. I 1966 ble det åpnet en ny bro for riksvei 44, og Skjæveland gamle bru har etter dette blitt benyttet til gang- og sykkelsti. Den ble restaurert i 1985, og ble i 2002 tatt med i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.

Se også
 Liste over broer i Norge
 Liste over broer i Norge etter lengde

Eksterne lenker
 Jærbladet: Vernar gangsteinar og Skjævelandbrua
 Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner (se avsnitt om Skjæveland bru)

 Vestlandske hovedvei
Steinhvelvbroer
Veibroer i Rogaland
Veier i Klepp
Veier i Sandnes
Broer åpnet på 1800-tallet
1853 i Norge
Byggverk fullført i 1853
Trøndelag Krigsseilerforening

Trøndelag Krigsseilerforening ble stiftet 26. april 1970 som landets første forening for krigsseilere og deres pårørende. Foreningen har lokaler i Kjøpmannsgata 89 i Trondheim, i en bygning som tidligere har vært kommandantbolig for Brattøra Bastion, senere tollbod og kontorer for havnevesenet.

Foreningen var medvirkende til at Norges Krigsseilerforbund ble stiftet i oktober 1970, og til at bladet Krigsseileren ble etablert samme høst. I 1982 var foreningen ansvarlig for å få reist Krigsseilermonumentet i Trondheim, utført av Kristofer Leirdal. Foreningen medvirker også ved arrangement i Minnehallen i Sjømannshjemmet på Lade.

Trøndelag Krigsseilerforening mottok Sør-Trøndelag fylkes kulturpris i 1998.

Norge under andre verdenskrig
Kultur i Trondheim
Midtbyen (Trondheim)
Organisasjoner etablert i 1970
Glottaler

En glottal konsonant uttales ved at stemmebåndene føres sammen. Vokaler er av naturen produsert glottalt, men glottale konsonanter behøver ikke å være stemte.

På norsk er det én glottal konsonant, en ustemt frikativ [h].

I Det internasjonale fonetiske alfabetet er det bare tre glottale konsonanter. Det er en stemt og en ustemt frikativ (henholdsvis [h] og [], og en glottal plosiv [].

Artikulasjonssteder
Nord-Gudbrandsdal vidaregåande skule, avdeling Otta

Nord-Gudbrandsdal vidaregåande skule, avdeling Otta ligger i industriområdet Øya i småbyen Otta i Sel kommune i Innlandet fylke. Skolen tilbyr studieforberedende fag og yrkesfag. Skoleåret 2021/2022 har skolen 327 elever.

Skolen har følgende studietilbud:

 Vg1 Studiespesialisering, Teknikk og industriell produksjon, Design og håndverk, Helse – og sosialfag, Idrettsfag, Restaurant – og matfag, Service – og samferdsel. 
 Vg2: Allmenne fag, Barne – og ungdomsarbeiderfag, Frisørfag, Idrettsfag, Kokkfag, Salg og service, Transportfag, IKT-servicefag
 Vg3 Allmenne fag, Økonomiske og administrative fag, Idrettsfag, 1-årig allmennfaglig påbyggingsår

Eksterne lenker 
 Skolens hjemmeside

Videregående skoler i Innlandet
Edit Hovig

Edit Gunbjørg Hovig (født 29. desember 1923 i Overhalla, død 21. november 2007 i Trondheim) var en kor-dirigent fra Rissa og Trondheim. 

Hun var utdannet lærer og hadde viderutdannelse i musikk fra Northwestern University 1982. Hun begynte som dirigent i 1945, med Øvre Rissa songlag og dirigerte gjennom årene  flere kor: Fosenlagets sangkor, Sangkoret i BUL Nidaros og ungdomskoret Canzona. I Sangkoret i BUL Nidaros hadde hun Tove Ramlo som elev og assistentdirigent. 

Hovig mottok Sør-Trøndelag fylkes kulturpris i 1985 og Kongens fortjenstmedalje i 1994.

Referanser 

Norske dirigenter
Personer fra tidligere Rissa kommune
Personer fra Indre Fosen kommune
Personer fra Overhalla kommune
Musikk i Trondheim
Kongens fortjenstmedalje
Partido Democrata Cristiano

Partido Democrata Cristiano (norsk: Kristendemokratisk parti), er et progressivt kristendemokratisk parti i Bolivia. Det ble grunnlagt 6. februar 1954.

Kristeligdemokratiske partier
Politiske partier i Bolivia
Politiske partier etablert i 1954
1950-årene i Bolivia
Parti démocratie chrétienne du Québec

Parti démocratie chrétienne du Québec er et sosialkonservativt politisk parti i Quebec, Canada. Det ble grunnlagt i 2000 av Romerske katolikker sammen med Centre d’Information nationale Robert Rumilly. Grunnlegger og leder av partiet er Gilles Noël.

Partiets program er en blanding av kristen konservatisme og Québecnasjonalisme. Partiet er bekymret for den lave fødselsraten i Québec, det er mot likekjønnet ekteskap og abort, det ønsker mer støtte til familier og større tilgjengelighet av forbruksprodukter laget i Québec. 

Partiet fikk 3 575 stemmer ved valget i april 2003, det var 0,1 % av stemmetallet, og 1 620 stemmer ved valget i mars 2007, som tilsvarer 0,0 4% av stemmetallet.

Politiske partier i Canada
Kristeligdemokratiske partier
Politiske partier etablert i 2000
2000 i Canada
SsangYong Rexton

SsangYong Rexton er en SUV bilmodellprodusert i Korea av SsangYong Motor Company fra 2001. Etterspørselen etter modellen har vært stor, og den selges over hele verden. Bilen kan leveres som to seters varebil eller med fem eller syv seter.

Bilen leveres kun med firehjulstrekk og med diesel 2.9, diesel 2.7 og 3.2bensin

2.9Literen til Rexton har samme motorblokk som Mercedes benz sin 2.9L dieselmotor.

Eksterne lenker 
 SsangYong Rexton II offisielle nettsider
 Test av Rexton rx290 på DinSide.no
 Rexton – Testkonklusjon og Konkurrenter

 

SsangYong-modeller
Bilmodeller introdusert i 2001
Union pour la Démocratie Française

Union pour la Démocratie Française (UDF) (norsk: Unionen for fransk demokrati) var et lite sentrumsparti i Frankrike. Partiet  ble stiftet i 1978 som en valgallianse til støtte for presidenten Valéry Giscard d'Estaing for å skape en motvekt til gaullistene på høyresiden. Navnet på partiet ble tatt fra Giscard d'Estaings bok, Fransk demokrati.

På en ekstraordinær generalforsamling 30. november 2007 ble det besluttet at partiet skulle innlemmes i Mouvement démocrate (MoDem), partiet som ble stiftet av François Bayrou etter presidentvalget 2007.

Eksterne lenker 
 

Tidligere politiske partier i Frankrike
Kristeligdemokratiske partier
Politiske partier etablert i 1978
1978 i Frankrike
Oppenborgen

Oppenborgen er en fellesbetegnelse for de to tettliggende bygdeborgene «Ormekula» og «Slotteberget», to forhistoriske forsvarsanlegg som ble trolig anlagt på Ringerike i perioden yngre romertid–folkevandringstiden (tilsvarende år 200–600 e.Kr.). Området ligger i et kupert barskogkledd utmark kalt Raukleiva, men de fleste regner det som Kilemoen. 

Raukleiva ligger i gangavstand rett øst for den moderne bebyggelsen øverst i Oppenåsen og et lite stykke nord-nordvest for de gamle storgårdene gårdene Kile og Follum, i Ringerike kommune. Dette er kun få kilometer fra urgården Ve, som trolig var svært sentral for det store gravfeltet på Veien, som er synonymt med Buskerud fylkes 1000-års sted. Gravfeltet er et av Nordens største gravfelt fra eldre jernalder (500 f.Kr.–550 e.Kr.) og viser at området en gang i tiden må ha vært svært betydningsfullt på den tiden.

De to forsvarsanleggene ligger på hver sin side av ei 20–25 meters bred kløft i Raukleiva og består av to parallellgående åskammer, som ligger nord-nordvestlig og sør-sørøstlig retning i terrenget. Dette er kun noen steinkast fra den den gamle oldtidsveien mot Ådal og Valdres, den såkalte «Vestsideveien», som for lengst har blitt utvidet til bilvei og asfaltert. Den østre bygdeborgen kalles «Ormekula» og den vestre «Slotteberget». Begge ligger på en bergtopp og er omgitt av stupbratte bergskrenter, kun med tilkomst fra nord. En av borgene viser spor etter en brann, i det steinene i muren er sintret på grunn av sterk varmepåvirkning. Begge har inngang fra sør. Begge forsvarsanleggene er forholdsvis likt utformet og har trolig tjent samme funksjon, men det er lite som tyder på at de ble benyttet som forsvar under krigerske handlinger.

Ormekula ligger på et platå med god plass og utsyn mot mot Ve og Veien, noe som samsvarer med teorien om at bygdeborger gjerne ble plassert slik at de hadde utsikt hjem. På de to platåene finnes to godt bevarte brønner, som aldri har gått tørre. Jordvollene på platået er formet som en hestesko. Man tenker seg at de var forsterket av en palisade av spissede tømmerstokker. Utenfor vollen er det plassert ut kampesteiner som skulle hefte eventuelle angripere, som også måtte forsere den sumplignende marken som omgir området rundt borgene, før de eventuelt kunne angripe selve forsvarsverkene.

Se også 
 Heradsbygda
 Hringariki Kulturminnepark
 Kulturminner i Ringerike
 Tjuvenborgen
 Tjuenbor'n
 Fjellbråtakollen
 Nærstad skanse
 Hesthagaberget (Hole)

Referanser

Kilder 
 
 
 

Kulturminner i Ringerike
Norderhov
Bygdeborger i Norge
Byggverk i Ringerike