alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Jernaldergården

Jernaldergården på Ullandhaug er et rekonstruert gårdsanlegg fra folkevandringstiden, ca. 350 – 550 e.Kr. Gården ligger på toppen av Ullandhaug, cirka 3 kilometer fra Stavanger sentrum, med praktfull utsyn over Nord-Jæren og Hafrsfjord. I folkevandringstiden lå det en bondegård på dette stedet, og konservator Tor Helliesen ved Stavanger Museum undersøkte og kartla tuftene av jernaldergården allerede i år 1900.  Det rekonstruerte gårdsanlegget er bygget på tuftene av den opprinnelige gården. Det nye anlegget består av tre innredede hus. Stiftelsen «Jernaldergården» er faglig og administrativt underlagt Arkeologisk museum i Stavanger. 

Den opprinnelige gården brant ned og ble forlatt en gang midt på 500-tallet e.Kr. Den lå øde i over 1400 år til den ble undersøkt av Bjørn Myhre i 1967 og 1968. Allerede før utgravningene begynte var det besluttet at anlegget skulle restaureres på basis av de arkeologiske funnene. Det rekonstruerte anlegget sto ferdig i 1975. Siden den tid har man arbeidet med å finne ut hvordan gården fungerte da den var bosatt.

På Flat-Jæren er det registrert nærmere 200 ødegårder fra folkevandringstiden. Regner vi med de sentrale gårdene der fornminnene er forsvunnet, får vi over 400 gårder fra denne perioden. De fleste har sett ut som Jernaldergården på Ullandhaug. Alle husene hadde jordgulv, men var ellers bygget av tre med ytre murer av stein som beskyttelse mot væte og vind. På taket var det trolig torv. Taket ble båret av to rader stolper som sto inne i husene. To og to stolper var bundet sammen med en tverrbjelke slik at de dannet en grind. Grindbygde hus har vært i bruk i Rogaland helt opp til våre dager. På det ene huset er det et tilbygg som kan ha vært redskapsskjul eller vedbod. Dette minner veldig om de tilbyggene vi finner på Jærhusene i senere tid.

Bildegalleri

Referanser

Eksterne lenker 
 Jernaldergårdens hjemmesider 
 

Museer i Stavanger
Arkeologiske museer i Norge
Jernalderen i Norge
Benjamin Caunt

Benjamin «Ben» Caunt (født 22. mars 1815, død 10. september 1861) var en engelsk 1800-talls bokser kjent som «Torkard-giganten». 

Caunt var født i Hucknall Torkard i Nottinghamshire i England. Han var 190 cm høy og hadde en matchvekt på rundt 95 kg. Det ble sagt om ham at han var sterk, utholdende og ivrig, men også treg og klumsete.

11. mai 1841 ble Caunt engelsk tungvektsmester etter å ha slått Nick Ward. Han holdt denne tittelen til 9. september 1845, da han tapte for William Thompson. Etter dette tapet, hvor han i tillegg ble beskyldt for juks, annonserte han at han trakk seg tilbake fra boksing. Han gjorde et forsøk på comeback i 1857 mot Nat Langham, denne kampen ble erklært uavgjort etter 60 runder, da begge var for slitne til å fortsette.

Caunt døde av lungebetennelse 10. september 1861 i St. Martins Lane i London. Han er gravlagt utenfor St. Maria Magdalena-kirken i Hucknall like ved sine to barn som begge omkom i en brann ti år tidligere.

Klokka Big Ben i Westminster i London ble ifølge legenden oppkalt etter ham.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 http://www.leftlion.co.uk/articles.cfm/title/ben-caunt/id/7148
 https://web.archive.org/web/20100121164839/http://www.bencaunt.freeserve.co.uk/gallery.htm
 'Big Ben' Caunt, Ashfield District Council: https://web.archive.org/web/20110613191213/http://www.ashfield-dc.gov.uk/ccm/navigation/community-and-living/faiths--beliefs-and-religions/st--mary-magdalene/-big--ben-caunt/%3Bjsessionid%3DC67652C9797FAB972267E2ADEB50DEA0
 http://www.whitechapelbellfoundry.co.uk/bigben.htm
 Alan Phillips 1959, The story of Big Ben, Ministry of Works, H.M.S.O

Personer fra distriktet Ashfield
Engelske boksere
Geoide

En geoide (av gresk: geo, jord og eides, lignende) er en flate som omtrent sammenfaller med havoverflatens gjennomsnittlige nivå. Alle punkter på geoiden har samme potensielle energi på grunn av tyngdekraften. En loddsnor vil være vinkelrett på geoiden, og et vaterpass er parallelt. Den sies ofte å være en nær gjengivning eller fysisk modell av jordens ekte form, og ifølge Carl Friedrich Gauss er geoiden et "matematisk bilde av jorden" eller, egentlig, av dens tyngdefelt.

Geoidens overflate er mer uregelmessig enn den rotasjonsellipsoiden som ofte anvendes for  omtrentlig å beskrive jordens fysiske form, men betydelig jevnere enn jordens fysiske overflate. Mens den sistnevnte har topper på over 8 000 meter (Mount Everest) og daler på under 11 000 meter (Marianergropen), varierer geoiden kun med omkring ±100 m fra en nøyaktig fastlagt rotasjonsellipsoide.

En konsekvens av at geoiden er en ekvipotensiell flate er at tyngdekraften er vinkelrett mot geoiden i ethvert punkt. Dette gjør at havoverflaten skulle anta en form som sammenfaller med geoiden om havvannet fikk virke fritt, uavhengig av andre krefter og kontinentenes landmasser. Geodeter kan beregne høyden hos punkter på kontinentene ovenfor denne tenkte, men fysisk definerte overflaten gjennom en teknikk som kalles avveining.

Geodesi
Eve

For det engelske kvinnenavnet Eve, se Eva.

Eve er en utgivelse av Alan Parsons Project innenfor sjangeren progressiv rock og ble utgitt i 1979. Sammen med forgjengeren Pyramid er utgivelsen blitt sett på som gjennomsnittlig album fra gruppa mellom 1977 og I Robot til  Alan Parsons Projects markante salgssuksesser utover 1980-tallet. 

Temaet i Eve er kvinnen og hennes effekt på det mannlige kjønn, og det er også annerledes fra forrige utgivelser på grunn av at det er det eneste med kvinnelige hovedvokalister i Clare Torry og Lesley Duncan, hvor førstnevnte er kjent fra arbeider med Alan Parsons og Pink Floyds arbeider på deres album Dark Side of the Moon fra 1973. Åpningsmelodien «Lucifer» og «Damned If I Do» fikk begge noe spilletid på radio. I Norge endte Eve opp som nummer seks på VG-lista etter ti uker.

Sporliste 
Alle sanger er skrevet av Alan Parsons og Eric Woolfson.

«Lucifer» (instrumental) – 5.06
«You Lie Down with Dogs» – 3.47
«I'd Rather Be a Man» – 3.53
«You Won't Be There» – 3.34
«Winding Me Up» – 4.04
«Damned If I Do» – 4.48
«Don't Hold Back» – 4.37
«Secret Garden» (instrumental) – 4.41
«If I Could Change Your Mind» – 5.43

Listeplasseringer

Personell 
 David Paton – Bass, vokaler og bakgrunnsvokaler
 Stuart Elliott – Perkusjon
 Ian Bairnson – Akustisk og elektriske gitarer
 Eric Woolfson – Keyboards og diverse instrumenter
 Duncan Mackay – Keyboards
 Alan Parsons – Diverse instrumenter, lydmikser og produsent
 Chris Rainbow – Vokaler og bakgrunnsvokaler
 Lesley Duncan – Vokaler
 Clare Torry – Vokaler
 Dave Townsend – Vokaler
 Lenny Zakatek – Vokaler

Referanser

Eksterne lenker 
 

Alan Parsons Project-album
Musikkalbum fra 1979
Lovat

Lovat (russisk: Ло́вать, hviterussisk: Ловаць) er ei elv i Pskov og Novgorod oblast i Russland og Vitebsk voblast i Hviterussland. Elva er 530 kilometer lang og har et nedbørfelt på . Den begynner i grensestrøkene mellom Russland og Hviterussland, og munner ut i innsjøen Ilmen.

Elva Lovat starter fra innsjøen Lovatets, helt nord i Hviterussland. I sitt øvre løp renner den gjennom flere innsjøer (Zavesno, Zadratje, Mezja, Sosno, Tsjernjavskoje, Sesito, Tsastvo). Elva er her 10-15 meter bred, sterkt buktende og meanderende, det er mange myrlendte deler, og mange kroksjøer, særlig nedenfor Velikije Luki. Den løper nå sammen med Nasva (fra venstre), og renner inn i Novgorod oblast hvor den går gjennom en skogkledd dal, med høye og noen steder stupbratte bredder, og den danner flere strykpartier på denne strekningen. Elva er her under 50 meter bred, men ved Kholm møter den sideelva Kunja fra høyre side, og blir rundt 100 meter bred. I lavlandet sør for Ilmen blir elvebreddene lavere. Rundt 15 kilometer før munningen kommer sideelvene Polist og Redja inn fra venstre. Lovat munner ut i innsjøen Ilmen, hvor den sammen med elva Pola danner et delta på rundt 400 km². De to elvene er forbundet via en kort elvegren rundt 20 kilometer før munningen.

Elva er farbar for båter på de nederste 70 km. På 900- og 1000-tallet var Lovat en vital del av væringenes handelsrute til Konstantinopel.

De største byene langs elva er Velikije Luki og Kholm.

Referanser 

Elver i Novgorod oblast
Elver i Pskov oblast
Elver i Belarus
Kunja

Kunja (russisk: Ку́нья) er ei elv i Pskov, Tver og Novgorod oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Lovat. Elva er 236 kilometer lang og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen er .

Den løper ut fra den lille innsjøen Vsteselovo, øst for Velikije Luki, renner derfra nordover og løper sammen med Lovat i byen Kholm.

Referanser 

Elver i Novgorod oblast
Elver i Pskov oblast
Elver i Tver oblast
Polist

Polist (russisk: По́листь) er ei elv i Pskov og Novgorod oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Lovat. Elva er 176 km lang, med et nedbørfelt på .

Elva begynner fra innsjøen Polisto i Pskov oblast. Den renner mot nordøst, og løper sammen med Lovat bare 15 km før Lovat munner ut i Ilmen. Den historiske byen Staraja Russa ligger ved Polist. Elva er farbar for båter nedenfor Staraja Russa.

Eksterne lenker 
 

Elver i Novgorod oblast
Elver i Pskov oblast
Galveston (sang)

«Galveston» er en sang skrevet av Jimmy Webb og framført av Glen Campbell.

Teksten i sangen kan tolkes slik, uten at det sies rett ut, at den synges av en amerikansk soldat i Vietnam under Vietnamkrigen og han tenker nostalgisk tilbake til sin hjemby Galveston i Texas hvor han også har sin kjære ventende på ham. I sangen sier han at han, mens han pusser sitt gevær, er så redd for å dø før han kan få treffe kjæresten igjen. Dette gjorde sangen kontroversiell i enkelte kretser i USA da den ble oppfattet som en anti-krigssang og en protestsang. Dette understrekes også ved at Campbell på den originale promoveringsvideoen er kledd i militært antrekk.

Sangen toppet hitlistene i USA i perioden 19. april – 3. mai 1969.

Eksterne lenker 
 Original promovideo fra 1969
 Glen Campbell i 2005

Sanger fra 1969
Sjelon

Sjelon (russisk: Шелонь) er ei elv i Pskov og Novgorod oblast i Russland. Elva har sine kilder øst i Pskov oblast, og den munner ut i innsjøen Ilmen i Novgorod oblast. Langs Sjelon ligger byene Porkhov og Soltsy.

Slaget ved Sjelon (14. juli 1471) mellom Storfyrstedømmet Moskva og Republikken Novgorod ble utkjempet mellom byen Soltsy og Sjelons munning i Ilmen. Det sluttet med seier til moskovittenes arme, ledet av Hertug Kholmskij. Som en konsekvens av slaget ble Novgorod innlemmet i Storfyrstedømmet Moskva i 1478.

Eksterne lenker 
 

Elver i Novgorod oblast
Elver i Pskov oblast
Il Messaggero

Il Messaggero er en overregional italiensk dagsavis som redigeres og utgis i Roma. Den ble grunnlagt i 1878, og var pr. 2005 Italias femte største dagsavis med 1 251 000 lesere. Den utkommer ved siden av i en overregional utgave også i 13 regionalutgaver.

Eksterne lenker 
 

Messaggero
Aviser etablert i 1878
Embry-Riddle Aeronautical University

Embry-Riddle Aeronautical University er et privat, ikke-kommersielt universitet i Daytona Beach i Florida, USA. ERAU har også en campus i Prescott, Arizona.

ERAU gir høyere studietilbud innen ledelse, teknologi, IT, business, logistikk, meteorologi og kommunikasjon knyttet til luftfart og romfart.

Den første flygerskolen ble grunnlagt i 1926 i Cincinnati, Ohio, men flyttet under andre verdenskrig til Miami, Florida. Dagens hovedcampus i Daytona beach ble innviet i 1965, og ERAU fikk en global studentrekrutteringsenhet i 1970 – Embry-Riddle Aeronautical University Worldwide – som tilbyr kurs ved 130 kurssteder i USA og Europa, samt fjernundervisning. Prescott-campusen i Arizona ble åpnet i 1978.

Studenttallet ved de tre separate skolene er 23 363 i ((2006)), fordelt slik:
 ERAU Worldwide, Daytona Beach – 16 826 studenter
 ERAU Daytona Beach, FL – 4 863 studenter
 ERAU Prescott, AZ – 1 674 studenter

Alle studiestedene tilbyr kurs opp til Mastergradsnivå (MBA og MSc). Skolepengene for heltids campusundervisning i USA var i gjennomsnitt US$ 26 250 årlig i 2006, mens fjernundervisning kostet US$ 4 584 årlig i 2006.

Eksterne lenker
 
 ERAU studietilbud
 ERAU Daytona Beach, FL
 ERAU Prescott, AZ
 Embry-Riddle's Space Physics Research Lab
 Embry-Riddle's Atmospheric Physics Research Lab
 Embry-Riddle Observatory
 Campus Library

Universiteter i Florida
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1926
1926 i USA
Teater Liksom

Teater Liksom er et norsk teaterkompani som arbeider med improvisasjonsteater og er tilknyttet Det Andre Teatret. Teaterkompaniet spiller ukentlige forestillinger på Det Andre Teatret.

Kunstnerisk leder er Nils Petter Mørland, og produsent er Simen Hovd. Tilknyttede improvisatører er blant annet Tony Totino, Mats Eldøen, Eirik Skarsbø og Veslemøy Mørkrid. Kompaniet har blant annet tatt i bruk masker, dukker og lyd i forestillingene, og tilbyr også undervisning for å utdanne nye improvisatører.

Utvalgte oppsetninger 
 2007: Micetro Impro TM av Keith Johnstone vist i Chateau Neuf i Oslo

Improvisasjonsteater
Det Norske Studentersamfund
Gel (kjemi)

En gel er en type av materiale som består av et nettverk av et fast materiale omgitt av et flytende medium. I praktisk anvendte geler er det faste materialet oftest en polymer. 

Gelen dannes gjennom at det tverrbundne nettverket sveller gjennom å binde til seg store mengder av et løsningsmiddel. En gel består altså av to faser: en fast fase (polymernettverket) og en flytende fase (løsningsmiddelet). Utgangsmaterialet er ofte en sol og løsningsmiddelet kan senere fjernes ved avdunstning, (se sol-gel). Det er vanskelig å gi en entydig definisjon på hva en gel er, og det finnes flere ulike typer geler. Et antall viktige egenskaper som er typiske for geler:
 Geler er viskoelastiske, det innebærer at de har egenskaper som er typiske for såvel væsker som faste stoff.
 En gel renner ikke av sin egen tyngde, hvilket innebærer at en gel opptrer som et fast stoff til tross for at den hovedsakelig består av væske.
 Om man gjør et snitt i en gel, smelter den ikke sammen spontant over bruddoverflaten.

Gelatin er et godt eksempel på en gel og består av tverrbundne kollagenfibrer. 

En viktig bruksområde for geler er i gelelektrofor.

Eksempel på geler
Gelatin
Ost
Gelé

Se også
Tiksotropi

Fysikalsk kjemi
Materialer
Pola

Pola (russisk: Пола́) er ei elv i Novgorod oblast i Russland. Den begynner nordvest i Valdajhøydene, og munner ut i innsjøen Ilmen, hvor den danner et  stort delta sammen med elva Lovat. De to elvene er forbundet med en kort elvegrein 20 kilometer fra munningen.

Referanser 

Elver i Novgorod oblast
Bok og Bibliotek

Bok og Bibliotek er et fagblad for biblioteksektoren i Norge. Bladet utkommer 4 ganger i året i et opplag på  (2022). 

Tidsskriftet ble etablert i 1933, som en videreføring av For folke- og skoleboksamlinger, og tar opp temaer, trender og nyheter som angår bibliotek og bibliotekpolitikk, for eksempel nye arbeidsformer, teknologiske utfordringer, litteratur- og kulturformidling, bibliotekforskning, lokaler og prosjekter. Bladet skal stimulere til faglig refleksjon og debatt og også holde et fokus på de kulturpolitiske rammene som omgir biblioteksektoren. Bladet er redaksjonelt uavhengig og redigeres etter Redaktørplakaten. Målgruppen er bibliotekansatte, kulturbyråkrater og media.

Bladet utgis av ABM-media AS, med Oslo Met, Norges museumsforbund og Arkivforbundet som eiere. Bladet ble tidligere utgitt av Statens bibliotektilsyn og ABM-utvikling.

Redaktører 

 2007–2021: Odd Letnes
 2021–2022: Maria Pile Svaasand
 2022–: Arne Olav Hageberg

Eksterne lenker 
 Bok & bibliotek 

Bibliotekvesen
Norske fagblader
Publikasjoner etablert i 1933
Bjørn Iddberg

Bjørn Iddberg (født 20. april 1954) er en lokalpolitiker fra Dokka, Nordre Land.

Iddberg var ordfører for Arbeiderpartiet i Gjøvik kommune fra 2007 til 2019. Han overtok ordførervervet fra sin partifelle Kåre Haugen.

Iddberg har lang fartstid i lokalpolitikken. Han ble valgt inn i kommunestyret på Gjøvik for første gang i 1991. Han har studert ved Hamar lærerhøgskole, Distriktshøgskolen på Lillehammer og ved Universitetet i Oslo. Siden har han arbeidet i skoleverket på ulike steder i Norge, og siden 1990 på Gjøvik. Før han ble ordfører var han avdelingsleder ved Gjøvik videregående skole. 

Fra 2007 til 2015 ledet han som ordfører en Rød-grønn koalisjon, men etter kommunevalget i 2015 forlot Senterpartiet koalisjonen, og Rødt ble invitert inn.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ordførere i Gjøvik
Ap-ordførere i Oppland
Pedagoger ved Gjøvik videregående skole
Tangen Dyrepark

Tangen Dyrepark er en familiepark i Stange kommune i Innlandet som har mer enn 200 ulike dyr, blant dem både fugl og fisk.

Historie 
Tangen Dyrepark ble etablert som Klæbu dyrepark i 1990, da den lå på Klæbu i Trondheim kommune. Vinteren 1999-2000 ble parken flyttet til Tangen i Stange, 30 min sør for Hamar og fikk navnet Amadeus-parken, også Amadeus dyrepark. Dyreparken ble mest kjent for gibbonapen Amadeus, som også hadde sin egen TV-serie på NRK Barne-TV. Amadeus er oppkalt etter komponisten Wolfgang Amadeus Mozart, og parken fikk sitt navn etter den populære menneskeapen. 

I 2012 var parken nær ved å bli lagt ned. Etter et eierskifte med ny eier, Runar Næss ved Animal zoolution AS, ble parken beholdt. Planene om å utvide parkens dyr med flere fra norsk fauna ble bestemt.

Ved sesongåpningen mai 2014 endret parken navn til Tangen Dyrepark.

Om Tangen Dyrepark 
Tangen Dyrepark har mer enn 200 dyr. Blant de er både nordiske og eksotiske dyr. Det er lagt til rette for at barna får delta i foringen og oppleve nær kontakt med dyra og leke og lære om naturen.

De fleste gjerder er satt opp slik at besøkende kan komme tett innpå for mating eller klapping av dyrene.

Fasiliteter 
Parken er tilrettelagt for at gjester kan grille og spise medbrakt mat. Det er egne grillområder ved gibbon-innhegningen, og et større område lenger inne i parken ved lekeplassen. Lekeplassen har egen hoppeborg, samt hytte og lavvo for gruppesamlinger, med toaletter. Området har ikke godkjent drikkevann fra kraner. En kiosk har tilbud om enkel mat, kaffe, drikke, is, godteri og suvenirer.

Dyr i Tangen Dyrepark 
Hvithåndgibbon, med hannen Amadeus og hunnen Ebba
Baktriakamel
Dåhjort
Emu
Esel
Lama
Mara
Muflon
Sebra
Silkeape
Sort makak
Shetlands ponni
Tigerpyton
Kongeboa
Iguan
Kornsnok
Chile rose tarantell
Kongepyton
California kongesnok
Kyst teppepyton
Afrikansk dverggeit

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Etableringer i 1990
Etableringer i 2000
Byggverk i Stange
Dyreparker i Norge
Kultur i Stange
Lierberget hoppsenter

Så du etter Lerberget i Trysil?

Lierberget hoppsenter er et skihoppanlegg i Hamar kommune i Innlandet. Det ligger ved gården Lier i Vang, ca. 10 kilometer fra Hamar sentrum. Anlegget er i 2012 under ombygging, og skal stå ferdig til bruk i desember 2012 med fire hoppbakker på K70, K40, K25 og K15. Høsten 2015 skal bakkene få plastdekke slik at de også kan brukes i sommerhalvåret. Hoppanlegget er eid av Vang Skiløperforening, Furnes Skiløperforening og Nordbygda/Løten Ski.

Tidligere besto hoppanlegget av en hoppbakke. Fra gammelt av en 60-metersbakke (Gjørsliberget), som senere ble erstattet av Lierberget, størrelse K84. K84-bakken ble bygd som 70 metersbakke i 1968 og ombygd i 1985/86 og 1995. Bakken var arena for hoppkonkurransene under junior-VM på ski i 1989, og hadde også renn i den norske hoppuka på 1970-tallet og europacupen (nå kontinentalcupen) i 1981/82.

Det siste større rennet som ble arrangert der var «Hein Sigurds minnerenn» i 1994, der man samlet norske og utenlandske utøvere i et arrangement til minne om Hein Sigurd Rindal, som mistet livet under trening i Marikollen i 1993. Hoppanlegget sto ubrukt og til forfalls fra 1997, og i 2004 ble deler av tilløpet i K84-bakken revet. Riving av det gamle anlegget ble fullført våren 2012 i forbindelse med bygging av det nye anlegget.

Nye Lierberget hoppsenter ble offisielt åpnet 29. desember 2012 av Hamars ordfører Morten Aspeli. Første offisielle renn var Oddvar-rennet 12. januar 2013. Lierberget Hoppsenter tok over Hovedlandsrennet 2014 pga. lite snø i Stryn, noe som gjorde at Markane IL måtte kaste inn håndklede. Så Vang Skiløperforening i samarbeid med de tre eierklubbene tok på seg arrangementet på kort varsel. Det ble også arrangert Rekrutt Cup samme året.

Bakkerekorden i den gamle K84-bakken var 90,5 meter, satt av Noriaki Kasai (Japan) og Stian Kvarstad (Norge) under junior-VM 17. mars 1989. I den nye K70-bakken er rekorden 79 meter, satt av Audun Markeng (Norge) 12. februar 2013.

Viktige renn

Den norske hoppuka

Junior-VM

NM

Kilder
Hamar Arbeiderblad: Et kjempeløft for hoppsporten (papiravisen, 25. september 2012, s. 18-19)
Skisprungschanzen-Archiv: Hamar/Vang
Skisprungschanzen-Archiv: All time results (15. april 2012)
Arne Thoresen: Lengst gjennom lufta. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6 (s. 336-337)

Idrettsanlegg i Hamar
Hoppbakker i Norge
Carl Clauberg

Carl Clauberg (født 28. september 1898 i Wupperhof, død 9. august 1957 i Kiel) var en tysk SS-lege som under andre verdenskrig utførte forsøk på mennesker i den beryktede blokk 10 i Auschwitz. Han var utdannet gynekolog, men drev også som almenlege.  

Clauberg ble dømt til 25 års fengsel i Sovjet for krigsforbrytelser, men ble løslatt i 1955 i et fangeutvekslingsprogram og sendt tilbake til Tyskland.

Liv og virke 
Han deltok som soldat i infanteriet under første verdenskrig og ble tatt til fange av britene i 1917. Han utdannet seg som lege etter krigen. Han meldte seg inn i NSDAP i 1933. Han ble også medlem av SS hvor han hadde graden Gruppenführer.

Under krigen forsket han på en pille til SS-soldatene hvis de ønsket en rask og smertefri død hvis de for eksempel hadde blitt tatt til fange og ikke ville røpe noe. Dette klarte han ikke med en gang, men han prøvde alt på jødene. Dette førte til (for kvinnene) smerter i eggstokkene og i magesekken, disse ble da tatt ut og sendt til Berlin for nærmere undersøkelse (for menn var det testiklene) som ble fjernet, Disse som prøvde denne pillen, led en lansom og smertefull død. Han lot også pasienter stå ved et røntgenapparat i flere minutter i strekk med strålen mot kjønnsorganene. Disse ble gasset etterpå fordi stråleskadene hemmet arbeidskraften. Clauberg ble tatt da han sendte rapporten om pillen til Berlin.

I 1945 ble han fanget av sovjetiske styrker og fraktet til Sovjetunionen. I 1948 ble han dømt til 25 års fengsel for krigsforbrytelser, men han ble løslatt allerede i 1955 i forbindelse med et fangeutvekslingsprogram mellom Sovjet og Vest-Tyskland. I Tyskland gjenopptok han karrieren som gynekolog, men reaksjoner fra overledende førte til at han ble arrestert og stilt for retten på nytt i Tyskland. Han hadde på denne tiden blitt alkoholiker og snakket stolt om sine eksperimenter under krigen. Han snakket forhånende om overlevende som krevde at tyske myndigheter skulle frata ham legelisensen. Clauberg døde i fengsel før rettssaken kom i gang.

Referanser 

Personer fra Rheinisch-Bergischer Kreis
SS-generaler
Tyske leger
Nazi-leger
Gynekologer
Personell ved tyske konsentrasjonsleire
Tyskere fra første verdenskrig
Tyskere fra andre verdenskrig
Personer tilknyttet det tredje rike
Personell ved Auschwitz
Menneskeforsøk
Medlemmer av NSDAP (innmeldt 1933–1945)
Tysk militærpersonell (Hæren i Keiserrike)
Tyske krigsfanger under første verdenskrig
Tyske krigsfanger under andre verdenskrig
Tyskere dømt for forbrytelser begått under andre verdenskrig
Tyskere dømt for krigsforbrytelser
Dødsfall under fengselsopphold