alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Varanasi

Varanasi (hindi , urdu , ; []), eller Kashi eller Kasi (hindi , urdu    ) er en by i delstaten Uttar Pradesh i India. Selve byen har noe over  en million innbyggere, mens distriktet hadde  3 147 927 innbyggere i 2007. Den ligger ved bredden av Ganges og er berømt som en av de 7 viktigste  hellige byer i hinduismen.

 
Byen er et viktig kommersielt sentrum og et jernbaneknutepunkt. Byen har betydelig tekstil og metall-industri og er berømt blant annet for sine håndlagede silkevarer og gull- og sølvsmykker.

Varanasi er et viktig pilegrimsmål for hinduer og buddhister og tiltrekker seg dessuten  mange  turister både fra India og fra utlandet.

Historie 

Varanasi er en av de eldste kontinuerlig bebodde byer i verden. Den nevnes allerede i Rig Veda  (ca. 1200 f.Kr) under navnet Kashi. På Buddhas tid var byen hovedstad i et blomstrende rike. Buddha holdt sin første tale i den lille byen Sarnath utenfor Varanasi.

Under de muslimske mogulene mistet Varanasi sin betydning, og Mahmud av Ghazni beordret i 1033 alle byens hindutempler  revet.  Akbar lot en del av templene restaurere i det syttende århundre, men hans etterfølger Aurangzeb fikk flere av dem revet igjen.

På 1700-tallet ble Varanasi hovedstad for en uavhengig stat, en status som ble anerkjent av britene ved en omorganisering i 1810.

Etter Indias uavhengighet i 1947 ble distriktet Varanasi innlemmet i delstaten  Uttar Pradesh.

7. mars 2006 ble  det sprengt fire bomber i Varanasi, blant annet  ved den sentrale jernbanestasjonen i byen. 20 mennesker ble drept. Den muslimske gruppa Lashkar-e-Kahab  tok på seg ansvaret for udåden.

Næringsliv 
Varanasi har en betydelig tekstilindustri. Silkestoffer fra Varanasi blir ansett som svært gode. Byen eksporterer også næringsmidler til andre  deler av landet.

Religiøs rolle 
Varanasi skal ifølge tradisjonen være grunnlagt av den hinduiske guddommen Shiva. Det finnes mange store templer til  hans ære i byen. Det bor også mange tilhengere av Vishnu i Varanasi. Byen har flere store moskeer for sine muslimske innbyggere og er dessuten  valfartssted for buddhister og tilhengere av jainismen.

Byen er et viktig pilegrimsmål for hinduer. Et bad i Ganges ved Varanasi har stor positiv betydning for en hindu, og visker ut  dårlig karma. Den som dør i byen slipper å bli gjenfødt. Elvebredden består av en sammenhengende rekke badeplasser og kremasjonssteder.

Kulturliv 

Byen har vært et kulturelt og religiøst sentrum i det nordlige India i tusener av år. Her ligger flere store universiteter og forskninginstitusjoner.

Varanasi har frembragt fremstående musikere, filosofer, diktere og forfattere gjennom  historien, blant andre Kabir, Munshi Premchand, Jaishankar Prasad, Pandit Rava Shankar og Ustad Bismillah Khan.

Eksterne lenker 
 

Byer i Uttar Pradesh
Kristin Solli Schøien

Kristin Solli Schøien (født 14. juli 1954) er en norsk visedikter, komponist og sanger som er særlig kjent for salmene sine og kulturformidling i kirken.

Kristin Solli Schøien gjorde seg tidlig bemerket med tekst og musikk til egne viser med kristent innhold. I 1981 kom plata Nesten ingenting og i 1993 CD-en Jeg synger min sang for vinden, en kammerkabaret som første gang ble oppført i 1990 og består av tonesatte dikt av Herman Wildenvey.

Hun er utdannet ved Norsk Lærerakademi, Universitetet i Oslo og Norges musikkhøgskole, og er ansatt som universitetslektor ved Det teologiske menighetsfakultet og ved Høgskolen i Sørøst-Norge, studiested Porsgrunn. 

Kristin Solli Schøien er bosatt i Larvik i Vestfold.

Musikkutgivelser (utvalg)
 1981: Nesten ingenting, utgitt på Kirkelig kulturverksted
 1993: Herman Wildenvey: Jeg Synger Min Sang For Vinden

Bibliografi (utvalg) 
 1971: Vet du ikke at du er rik – visebok utgitt av Credo Forlag/Lutherstiftelsen, Oslo
 1993: På min egen måte – 33 sanger og bibelviser – Verbum Forlag, Oslo
 1993: Når skoen trykker – om tro og troverdighet – sammen med Heidi Tanum Berntsen, IKO-forlaget, Oslo
 2001: Fra torget til vingården – metode og ressursbok for gudstjenestearbeid – Luther Forlag, Oslo
 2002: Kirkebygget – bruk og vern, studieveiledning for Kirketjenerskolen – Høyskoleforlaget Kristiansand / NKI-forlaget, Bekkestua
 2003: En kurv til min datter – Luther Forlag, Oslo

Stipend og pris 
 1986: Brunlanes kommunes kulturpris for å ha utarbeidet et program basert på tonesatte dikt av Herman Wildenvey
 2008: Herman Wildenveys Poesipris

Referanser 

Norske komponister
Norske salmediktere
Norske låtskrivere
Norske visesangere
Fødsler i 1954
Rolv Ryssdal

Rolv Einar Rasmussen Ryssdal (født 27. oktober 1914 i Laksevåg, død 18. februar 1998) var en norsk jurist som var høyesterettsjustitiarius mellom 1969 og 1984.

Biografi
Han tok juridisk embetseksamen i 1939 og ble etter krigen statsadvokat ved Riksadvokatens kontor. Ryssdal praktiserte som høyesterettsadvokat. Han var i perioden 1956-1964 departementsråd i Justisdepartementet. Han ble gravlagt på statens bekostning.

Ryssdal var dommer i Den europeiske menneskerettsdomstolen fra 1973 til sin død i 1998. Han var visepresident i domstolen fra 1981 til 1985 og president fra 1985. 

Han var gift med fylkesmann i Aust-Agder Signe Marie Stray Ryssdal og far til leder av Den norske advokatforening Anders Chr. Stray Ryssdal, juridisk direktør i Yara-konsernet og styremedlem i Norges Banks hovedstyre Kristine Ryssdal og Schibsted-direktør Rolv Erik Ryssdal.

Ryssdal ble utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden i 1970. I 1985 ble han forfremmet til storkors for «fremragende embetsfortjeneste og utførelse av vervet som visepresident i Den europeiske menneskerettsdomstol». Ryssdal var også innehaver av storkors av Finlands løves orden.

Referanser 

Norske høyesterettsjustitiarier
Dommere i Den europeiske menneskerettsdomstol
Norske departementsråder
St. Olavs Orden
Finlands løves orden
Personer fra Bergen kommune
Salt Bergenskirken

Salt Bergenskirken er en frimenighet i Bergen, grunnlagt i 2004 av pastorparet Gina og Øystein Gjerme. Salt hadde 862 tilskuddstellende medlemmer i 2020   

Salt er en kirkeplantende bevegelse, som siden den første forsamlingen ble startet i 2004 har vokst fra én gudstjeneste på ett sted i 2011 til 11 gudstjenester på 7 steder i 2018. Salt er en flerstedskirke hvor den lokale kirken med det lokale lederskapet i spissen har stor selvstendighet. På samme tid har alle de lokale kirkene et felles navn, en felles visjon, felles verdier, felles kultur, felles praksiser og teologi som binder kirken sammen. Kirken deler på ressurser, systemer og ideer.

Historie 
Salt startet i 2004 med formiddagsgudstjenester på Rå skole. I 2007 begynte menigheten å leie lokaler i Kanalveien 90. I 2011 startet Salt opp på Knarvik etter at Anja og Christian Thorbjørnsen flyttet dit. 2012 ble det startet en kveldsgudstjeneste for studenter og unge voksne i sentrum av Bergen på Kvarteret. Etter et år ble denne gudstjenesten flyttet til Salem Konferansesenter. Salt International startet opp i 2014 og ble en engelsk-språklige gudstjeneste ledet av Espen og Jenny Eidsvåg. I 2015 ble Salt Os startet, og Salt tok over Sion Voss samtidig som de endret navnet på forsamlingen til Salt Voss. 2016 begynte menigheten i Bergen med ungdomsmøter med navnet Salt Ung. I 2017 startet Salt Trondheim. Kort tid etter dette ble Sentrumskirken Levanger ble en del av Salt. Høsten 2018 startet Truls og Gro Åkerlund Salt Skien. I 2019 flyttet Salt Bergen inn i Forum.

Tilknytning 
Salt er tilknyttet Pinsebevegelsen i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
  

Menigheter i Bergen
Norske pinsemenigheter
Kammen

Kammen (Vannakammen) er en liten bygd på Vannøya i Karlsøy kommune i Troms. Kammen ligger 7,5 km fra Skåningsbukt fergeleie i retning Vannareid. Kammen har i 2009 kun fire innbyggere, mens det i 1900 var 19 innbyggere. Bygden har tidligere hatt både butikk og postkontor, men dette ble nedlagt på 1960-tallet. For å komme til Kammen må man ta ferge fra Hansnes.

Bosetninger i Karlsøy
Bygder og grender i Troms og Finnmark
Siri Gullestad

Siri Erika Gullestad (født 27. september 1949) er norsk psykolog og psykoanalytiker. Hun er professor i klinisk psykologi ved Universitetet i Oslo (UiO). 

Etter studier i fransk og filosofi utdannet hun seg til psykolog. Hun er dr. philos. fra 1991. Gullestad har vært bestyrer ved Psykologisk Institutt ved UiO og har vært president i Norsk Psykoanalytisk Forening. Hun er praktiserende psykoanalytiker/psykoterapeut med kompetanse som lærebehandler og veileder, medlem av International Psychoanalytic Association, og har flere år vært aktiv i oppbyggingen av et program for utdanning i psykoterapi i Kina

Gullestad er forfatter av en rekke artikler og bøker innen det psykoanalytiske fagfelt og har vært engasjert i videre- og etterutdanning av psykologer og leger. Hun er også tildelt Psykologisk Institutts formidlingspris. 

Fra 1977 til 1991 var hun gift med professor Rune Slagstad. De har to barn sammen.

Publikasjoner (utvalg) 
 Å si fra: Autonomibegrepet i psykoanalysen (1992)
 The personal myth as a clinical concept. International Journal of Psycho-Analysis (1995)
 En umulig profesjon? Om opplæring i intensiv dynamisk psykoterapi (redaktør, med Mary Theophilakis, 1997)
 Underteksten: Psykoanalytisk terapi i praksis (med Bjørn Killingmo, 2005)
 Who is 'who' in dissociation? International Journal of Psychoanalysis (2005) 
 The Theory and Practice of Psychoanalytic Therapy. Listening for the Subtext, med Bjørn Killingmo, oversatt til engelsk av Lene Auestad, Routledge, 2020.

Referanser

Eksterne lenker  
 
 

Norske psykologer
Norske forskere
Professorer ved Universitetet i Oslo
Fødsler i 1949
Terje Wold

Terje Wold (født 23. august 1899 i Evenes, død 6. september 1972) var en norsk jurist, statsråd  og høyesterettsjustitiarius.

Wold kom til Vadsø i 1921 som nyutdannet cand.jur. hvor han ble dommerfullmektig ved Varanger sorenskriverembete. Samme år ble han konstituert politifullmektig i byen. Han var privatpraktiserende sakfører i Vadsø i 1922 og medlem av Vadsø bystyre i to perioder (1926–1928 og 1932–1936), hvorav ordfører i (1928 og 1935–1936). I 1931 ble Wold utnevnt til høyesterettsadvokat og videre til lagdommer i Hålogaland lagmannsrett 1936.

Han var justisminister fra 1939 og var justisminister i eksilregjeringen i London til 1945. En periode under krigen var han også minister for handelsdepartementet fra (7. juni 1940 til april 1942). Terje Wold var som medlem av Regjeringsdelegasjonen fungerende sjef for Kirke- og undervisningsdepartementet og Justisdepartementet fra 14. mai til 31. mai 1945.

Etter krigen ble han valgt til stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet for Finnmark fra 1945 til 1949.

Han var høyesterettsdommer i Høyesterett fra 1950 (utnevnt 1945) og høyesterettsjustitiarius fra 1958 til 1969. Fra 1959 til 1972 var han Norges (første) dommer i Den europeiske menneskerettsdomstol i Strasbourg.

Han ble utnevnt til Kommandør med stjerne av St. Olavs Orden i 1958.

Wold var medlem i Den Norske Frimurerorden, hvor han tilhørte St. Johanneslogen St. Olaf til det gjenreiste Tempel.

Referanser

Litteratur 
 
 Vidar Eng. Terje Wold - en terrier fra nord. MARGbok forlag, 2013. ISBN 978-82-93065-31-9

Eksterne lenker 
 
 
 Politiske taler av Terje Wold, virksommeord.uib.no

Norske justisministre
Norske handelsministre
Ap-statsråder
Norske statsråder 1905–1940
Norske statsråder 1940–1945
Norske høyesterettsjustitiarier
Dommere i Den europeiske menneskerettsdomstol
Stortingsrepresentanter fra Ap
Stortingsrepresentanter 1945–1949
Stortingsrepresentanter for Finnmark
Ap-ordførere i Finnmark
Ordførere i Vadsø
Kommandører av St. Olavs Orden
Norske frimurere
Personer fra Evenes kommune
Benedicte Bjørnland

Marie Benedicte Bjørnland (født 30. april 1965 i Kristiansand) er en norsk jurist og politileder. Hun er siden 2019 politidirektør, og var leder for Politiets sikkerhetstjeneste (PST) fra 2012 til 2019.

Hun er født i Kristiansand og vokste opp i Lier og Sandefjord. Hun er gift og har barn og er bosatt i Sandefjord. 

Bjørnland var politimester i Vestfold politidistrikt 2007–2012 og var konstituert politimester samme sted 2005–2007. Hun var politiinspektør og visepolitimester før det. Hun har også vært dommerfullmektig ved Skien og Porsgrunn byrett, politijurist i Tønsberg politidistrikt og konsulent i Statens prisdirektorat.

Utmerkelser 
Politidirektør Benedicte Bjørnland bærer normalt fem medaljer, hvorav fire er politiets medaljer (se liste under), og en er Kongehusets 100-årsmedalje. Politiets dekorasjoner er godkjent av H.M. Kongen, og skal symbolisere en synlig takk og anerkjennelse for fortjenstfull innsats eller handling. 

Politiets medaljer 

 Politiets Hederskors
 Politimedaljen med laurbærgren
 Politimedaljen
 Politiets medalje for internasjonal tjeneste

Politidirektøren er eier av politiets dekorasjoner, og får ved tiltredelse rett til å bære medaljene. Som øverste leder av politiet bærer politidirektøren politiets dekorasjoner for å vise for egen etat og omverdenen at dette er politiets medaljer, og som en synlig anerkjennelse til de som er tildelt politiets dekorasjoner. Rett til å bære i denne forbindelse er ikke ensbetydende med å være dekorert. Ved fratredelse leveres medaljene tilbake – og ny politidirektør vil få tilsvarende medaljer.

Politidirektør Benedicte Bjørnland er tildelt to medaljer personlig. Dette dreier seg om Politimedaljen som alle med 25 års tjeneste i politiet har rett til å bære, og Kongehusets 100 års-medalje. Disse vil hun beholde ved fratredelse.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske politidirektører
Norske politimestere
Norske politijurister
Politiets sikkerhetstjeneste
Personer fra Kristiansand kommune
Gunnar Pedersen

Gunnar Arnulf Pedersen (født 8. mai 1950 i Båtsfjord i Finnmark) er en norsk musiker. Han har vært fast gitarist i rockebandet Sambandet sammen med Åge Aleksandersen siden 1981. Han kombinerer musiker- og snekkeryrket.

Han lærte å spille gitar som 10-åring i pinsemenigheten Sion med Alfred Aleksandersen(!) som lærer. Han ble med i et skoleband som 14-åring og etterhvert i diverse andre band. Det mest kjente var nok blues- og heavy-bandet Graphic, som stort sett turnerte i Finnmark.

Han flyttet til  i Brønnøysund i 1977 og begynte da å spille i Torghatten Band.

Han har vært med på flere plateinnspillinger som medlem av Sambandet. Han har også spilt inn plater sammen med Halvdan Sivertsen, 3 Busserulls, Hans Rotmo, Hilde Heltberg og Björn Afzelius.

Diskografi

Åge Aleksandersen 
 Dains me mæ (1982)
 Levva livet! (1984)
 Eldorado (1986)
 Solregn (1989)
 Sanger (samlealbum) (1990)
 Laika (1991)
 Din dag (1993)
 Med hud og hår (1995)
 Fredløs – Dylan på norsk (1997)
 Flyg av sted (1999)
 Gamle ørn (2000)
 Linedans (2002)
 To skritt frem (2005)
 Snöharpan (2006)
 Katalysator (2008)
 Furet værbitt (2011)
 Sukker og salt (2014)
 Det e langt å gå til Royal Albert Hall (2016)

Valley Boys 
 Løkka i livet (1982)

Andre deltagelser 
 Bjølsen Valsemølle: Fem på midnatt (1982)
 Odd Jarle Hanssen: You Made My Life a Song (1985)
 Halvdan Sivertsen: Amerika (1985)
 Hilde Heltberg: Noe vi deler (1985)
 Odd Jarle Hanssen: Country Feelin' (1987)
 Halvdan Sivertsen: Ny og naken (1987)
 Odd Jarle Hanssen: Odd Jarle Hanssen (1988)
 Ola Uteligger: Sorgens Bar (1989)
 Ola Uteligger: Ola's godlåter – De beste med Ola Uteligger (1989)
 Åge Aleksandersen-hyllest: Æ (1992)
 Bjølsen Valsemølle: Soria Moria (1996)
 Kirkelig Kulturverksted: Til en kvinne (1997)
 Ola Uteligger: Fire fine lænestola (1997)
 Björn Afzelius: Tankar vid 50 (1997)
 Kirkelig Kulturverksted: Kirkelig Kulturverksted 25 år – Varige spor (1999)
 Hans Rotmo: Spæll åt mæ – Oppsummering av Hans Rotmos musikk: 1974–2003 (2003)
 Berit Emma Forsmo: Ho Emma (2005)
 Halvdan Sivertsen: 40+ (2005)
 EMI: En bukett med roser – 40 sanger vi aldri glemmer (2005)
 Berit Emma Forsmo: Den første dagen (2008)
 Thomas Brøndbo: Du sa æ va en drøm (2008)
 MTG: Fight Apathy – 46 artister, 31 nyinnspillinger (2009)
 Bjørn-Peder Johansen: Blå sjel (2010)
 Puskas: Latter og tårer (2010)
 22. juli 2011: Mitt lille land (2011)
 Berit Emma Forsmo: Du (2013)
 Berit Emma Forsmo og Bigfoot: Det fins ei havn (2014)
 Berit Emma Forsmo: Du (2015)
 Jan Arild Sørnes: Ta mæ med (2015)
 Terje Nilsen: Nye låta (2016)

Norske rockemusikere
Norske gitarister
Mandolinister
Personer fra Båtsfjord kommune
Åge Aleksandersen
Il Gesù

Il Gesù (Santissimo Nome di Gesù) er jesuittordenens moderkirke i Roma, beliggende ved Piazza del Gesù nær Piazza Venezia. Il Gesù er en av Romas mest imponerende kirker med et overdådig dekorert interiør.

Jesuittordenen hadde i 1540 blitt stadfestet av pave Paulus III, og kort derpå flyttet Ignatius av Loyola med sine tilhengere til et lite hus i nærheten av Palazzo Venezia og overtok en kirke, Santa Maria della Strada. Snart ble den for liten, men finansielle problemer og vanskeligheter med å skaffe tomt bremset konstruksjonen av nye bygninger. Arbeidet på den nye kirken, Il Gesù, tok fart etter 1568, siden kardinalen Alessandro Farnese skaffet midler. Men først i 1580 skaffet familien Astalli marken som behøvdes for at fristedet skulle kunne bygges.

Kirkens fasade  av  Giacomo della Porta er et godt eksempel på manierisme.

Eksterne lenker 
 
 Om fasaden

Gesu
Gesu
Gesu
Arkitektur i 1560-årene
Byggverk fullført i 1580
Religiøse byggverk fra 1800-tallet
Rione Pigna
Santa Maria dell’Orto

Santa Maria dell'Orto er en kirke i Trastevere i Roma. Kirken har sin opprinnelse i kulten av et mirakuløst jomfru Maria-bilde som var plassert på en hagemur.

Den nåværende kirken ble fullført i 1560 av Guidetto Guidetti, en av Michelangelos elever. Fasaden er trolig et verk av Vignola. Interiøret viser fresker av blant annet Taddeo Zuccari og Giovanni Baglione.

I det tilliggende oratoriet finnes flere fresker i klar koloritt. 

Et kuriosum er en vakkert utskåret kalkun. Den ble anbragt der av hønseselgerlauget på 1700-tallet til minne om ankomsten av den første kalkun fra Nord-Amerika.

Eksterne lenker
 Roma Segreta – Santa Maria dell'Orto (italiensk)
 Rome Art Lover – Santa Maria dell'Orto (italiensk)
 Churches of Rome Wiki – Santa Maria dell'Orto (engelsk)
  L'Arciconfraternita di Santa Maria dell'Orto  (italiensk)

Maria Orto
Religiøse bygninger fra 1500-tallet
Mariakirker
Rione Trastevere
Sebastian (helgen)

Sankt Sebastian (født i Gallia, ifølge tradisjonen død 20. januar 287 i Roma), var en kristen helgen og martyr, som skal ha blitt henrettet under kristenforfølgelsene under den romerske keiseren Diokletian i det tredje århundre. Han fremstilles i kunst og litteratur vanligvis bundet til en stolpe og skutt med piler.

Legenden
Legenden forteller at Sebastian ble født i Narbonne i Gallia av kristne foreldre. Han skal ha vervet seg som romersk soldat i keiser Carinus' hær i år 283. Senere ble han utnevnt til kaptein i pretorianergarden av Diokletian, noe som også ble akseptert av medkeiser Maximian. Begge keiserne var uvitende om hans kristne tro. Da det ble oppdaget at han hjalp kristne som ble holdt fanget, ble han bundet til en stolpe og «skutt ihjel med piler». 

Mauritanske bueskyttere skjøt til han var så full av piler at de trodde han var død da de forlot ham. Mirakuløst kom pilene ikke til å drepe ham. Konen til Castulus, Irene, dro for å hente liket og begrave det, men fant ham fortsatt i live. Hun brakte ham tilbake til huset sitt og pleiet ham til han var frisk. De andre beboerne i huset tvilte på at han var en kristen. En av dem var en blind jente. Sebastian spurte henne: «Ønsker du å være med Gud?» og gjorde korsets tegn på hodet. «Ja,» svarte hun, og fikk umiddelbart synet tilbake.

Men keiseren dømte for andre gang Sebastian til døden, denne gangen til å slås ihjel med en klubbe. Liket ble slengt i kloakken og der funnet av en from kvinne, som drømte at Sebastian bad henne om å begrave ham i nærheten av katakombene. 

Sebastian ses på som en viktig katolsk helgen og blir æret gjennom Brødremesse den 20. januar, som også er en merkedag på primstaven. 

Relikviene hans oppbevares etter tradisjonen i en av Romas syv valfartskirker, San Sebastiano.

I kunsten
Bundet naken til et tre, en stolpe eller søyle og gjennomboret av piler, ble Sebastian i renessansen et yndet motiv i maler- og billedhuggerkunsten. Renis billedserie av helgenen ble så populær blant homofile, at navnet Sebastian i litteraturen gradvis ble knyttet til menn med tvetydig seksualitet, slik som i Evelyn Waughs roman Gjensyn med Brideshead, i Tennessee Williams' skuespill Brått sist sommer, mens «Sebastian Melmoth» var Oscar Wildes dekknavn da han dro i eksil. Se også artikkelen om kong Sebastian I av Portugal.

Maleriet Sankt Sebastian er et av de viktigste verkene til Bohumil Kubišta og tilhører nå  Nasjonalgalleriet i Praha.

Referanser 

Helgener
Personer fra Narbonne
Dødsfall i 287
Marcellusteateret

Marcellusteateret (it. Teatro di Marcello) er et antikt teater i Roma, beliggende mellom Capitolium og Tiber.

Marcellusteateret ble påbegynt av Cæsar og fullført av Augustus år 17 f.Kr. Den fikk sitt navn etter den senere søstersønnen og tiltenkte arvtageren Marcellus som døde år 23 f.Kr., blott 19 år gammel.

Eksterne lenker 
 

Antikke byggverk i Roma
Arkeologiske steder i Italia
Arkitektur på 0-tallet f.Kr.
Romersk arkitektur
Rione Sant'Angelo
Jakovlev Jak-15

Jakovlev Jak-15 (opprinnelig gitt typebetegnelsen Type-2 av amerikansk etterretning, og senere NATO-kallenavnet Feather) var et tidlig sovjetisk jetdrevet jagerfly og var den letteste operative jetjager som noensinne har blitt bygget. Flyet var delvis basert på det propelldrevne Jak-3U og beholdt vingene, halehjulet, den bakre delen av flyskroget og halen fra denne konstruksjonen. Motoren var en kopi av den tyske Junkers Jumo 004B turbojetmotoren, typebetegnet RD-10. Motoren var plassert i nesen av flyet, og hadde utløp under vingene. På denne måten fikk pilotene en lettere innføring i jetmotorer.

Omtrent 280 eksemplarer ble bygget.

Spesifikasjoner

Referanser

Eksterne lenker 
 Wings Palette-fargelegging

Jagerfly
Enmotors jetdrevne luftfartøy
Jakovlev-luftfartøy
Masolino da Panicale

Tommaso di Cristoforo Fini (født rundt 1383 i Panicale, død etter 1440 i San Giovanni Valdarno), bedre kjent som Masolino da Panicale, var en italiensk renessansekunstner.

Liv og verk 

Masolino gikk sannsynligvis i lære hos billedhuggeren Lorenzo Ghiberti på begynnelsen av 1400-tallet. Masolinos mest omtalte verk er freskene i kirken Santa Maria del Carmine i Firenze, som han utførte sammen med den 18 år yngre Masaccio i 1425–1428. Til tross for aldersforskjellen var det Masaccio som påvirket Masolino snarere enn omvendt. Masolino var utdannet i en gotisk, dekorativ stil som han ikke kunne eller ville frigjøre seg fra. Giorgio Vasari omtaler Masolino i sin kunstnerbiografi.

Sankt Katarinas kapell 
I basilikaen San Clemente i Roma har Masolino, sannsynligvis med assistanse av Masaccio, utført en serie fresker i Sankt Katarinas kapell med motiv fra Sankt Katarinas liv. Freskene ble utført 1428–1431 på oppdrag fra kardinal Branda Castiglione.

Utvalgte verk 
 «Madonnaen og barnet» (1423)  (nå i Kunsthalle, Bremen)
 «Anna selv tredje» (1424)  (nå i Uffizi, Firenze)
 «Pave Gregorius den store og helgenen Mattias» (1425) – Santa Maria Maggiore, Roma
 «Bebudelsen» (1425–1430) – San Niccolò Oltrarno, Firenze
 Fresker i baptisteriet (1425) – Castiglione Olona
 Fresker med motiv fra Sankt Katarina av Alexandrias liv (1428–1431) – Cappella di Santa Caterina d'Alessandria, San Clemente, Roma

Referanser

Eksterne lenker 
 

Italienske malere
Personer fra middelalderen
Personer fra renessansen
Personer fra provinsen Perugia
Eintracht Braunschweig

Eintracht Braunschweig er en tysk idrettsklubb fra byen Braunschweig. Fotballaget rykket opp til 1. Bundesliga våren 2013, og har rykket ned til 2. Bundesliga våren 2014. De spiller for tiden i 2. Bundesliga i 2015/16-sesongen.

Meritter 
 Tysk seriemester: 1967
 Nordtysk mester: 1908, 1913

Plasseringer

Berømte spillere 
Igor Belanov
Hasse Borg
Paul Breitner
Bernd Franke
Bernd Gersdorff
Mathias Hain
Uwe Hain
Franz Merkhoffer
Danilo Popivoda
Tobias Rau
Aleksandar Ristic
Lothar Ulsaß
Horst Wolter
Jacob Thomas

Referanser

Eksterne lenker 
 

Braunschweig
Sport i Niedersachsen
Fotballag etablert i 1895
1895 i Tyskland
Sport i Europa i 1895