alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Île aux Cygnes

Île aux Cygnes (Svaneøya) er ei liten øy i Seinen i Paris i Frankrike. Øya er kunstig. Den ble bygd i 1825. Øya må ikke forveksles med den tidligere Île aux Cygnes, som den har fått navn etter. Den tidligere øya var forbundet med Champ de Mars på slutten av 1700-tallet.

Den smale øya er 850 meter lang og 11 meter på det bredeste. En gangvei, kalt l'allée des Cygnes går langs hele øya.

Metrostasjonen Passy ligger under øya. Tre broer går over øya: Pont de Grenelle, Pont Rouelle og Pont de Bir-Hakeim.

Den meste kjente attraksjonen på øya er en mindre kopi av Frihetsgudinnen, som står «ansikt til ansikt» med den større utgaven i New York City. Denne staturen ble reist 15. november 1889 (tre år etter New York-utgaven), og ble gitt av USA i forbindelse med hundreårmarkeringen av Den franske revolusjonen. Hun sto opprinnelig mot øst og Eiffeltårnet, men ble snudd mot vest i 1937 for verdensutstillingen i Paris det året.

Referanser 

Paris
Øyer i Île-de-France
Kunstige øyer
Pölsa

Pölsa, tidligere også kalt lungemos, er en svensk matrett som består av malt eller finhakket kokt kjøtt, innmat av noe slag (f.eks. lever og hjerte), løk, byggryn og krydder som peper og merian. Alt dette blir kokt sammen i kraften fra kjøttkokingen og servert med poteter og syltede rødbeter, og noen steder også med stekt egg.

Ferdiglaget pölsa i glass eller på tube finnes i salg som «norrländsk pölsa».

Andre betydninger
I Skåne, som fram til 1600-tallet var en del av Danmark, blir ordet «pölsa» gjerne brukt i betydningen pølse.

Se også 
 Lungemos
 Haggis

Svensk mat
Ruben Östlund

Claes Olle Ruben Östlund (født 13. april 1974) er en svensk filmregissør. Han har regissert flere spillefilmer: Gitarmongo (2004), De Ufrivillige (2008), Play (2011), Turist (2014) og The Square (2017).

Liv og virke

Bakgrunn
Östlund vokste opp på Styrsö i Göteborgs skärgård. Etter gymnaset begynte han å arbeide på forskjellige skisteder i Alpene i vintersesongene. Der begynte han å filme sine venners skistunt.

Karriere
Han ble etterhvert såpass god at han fikk arbeide i et produksjonsselskap. Mellom 1993 og 1998 spilte han inn skifilmer i vinterhalvåret i de italienske alpene, Canada og Val d’Isère. Filmene ble klippet om sommeren og hadde så premiere om høsten. Blant annet la man merke til hans filmer Addicted (1993) og Free Radicals (1996). 

I 1998 begynte han å studere filmregi på Högskolan för Fotografi och Film i Göteborg, hvor han ble uteksaminert i 2001. Som del av utdannelsen laget Låt dom andra sköta kärleken, som i 2002 ble nominert til en Guldbagge i kategorien beste dokumentarfilm. Som eksamensarbeid laget Östlund Familj igen, hvor han gjenforener sine foreldre, som hadde vært skilte i 23 år. Den 59 minutter lange dokumentarfilmen inneholder kun 21 klipp.

Sammen med filmprodusent Erik Hemmerdorff ble han co-grunnlegger av filmselskapet Plattform Produktion, som produserer Östlunds filmer. 

Gitarmongo vant FIPRESCI-prisen under den 27. utgaven av Moskva Internasjonale Filmfestival. Kortfilmen Händelse vid bank (2009) mottok gullbjørnen under den 60. utgaven av filmfestivalen i Berlin, og Grand Prix ved Tammerfors filmfestival i 2011.

Play hadde premiere under det selvstendige  Director's Fortnight i Cannes i 2011, hvor den fikk prisen Séance "Coup de coeur". Filmen mottok senere Nordisk råds filmpris i 2012. I 2014 ble Turist vist under sideseksjonen Un Certain Regard i Cannes, hvor den fikk juryprisen. Filmen ble senere også nominert til Golden Globe for beste fremmedspråklige film.

Filmen The Square vant Gullpalmen under Cannesfestivalen i 2017.

Etter premieren av Play i 2012 ble det satt i gang en debatt i svenske medier om hvordan filmen forholder seg til rasisme. Kommentatorer, som Åsa Linderborg og Jonas Hassen Khemiri, gikk langt i å anklage filmen for rasistisk, mens Ösltund selv har hevdet det motsatte. En ny mediedebatt oppstod også i kjølvannet av Turist, hvor det da var den nordiske mannsrollen som ble diskutert.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker   
 
 

Personer fra Göteborg
Svenske filmfotografer
Svenske regissører
Svenske filmprodusenter
Svenske manusforfattere
Benedicte Hundevadt

Benedicte Jochumine Hundevadt (født Moe i Bergen 21. mars 1829, død i Horten 26. oktober 1883) var en norsk skuespillerinne og sangerinne.

Familie 
Benedicte Hundevadt var datter av militærmusiker Iver Christian Moe og Berthe Jacobia Olsen, og var tilknyttet Det norske Theater i Bergen fra 1850 til 1854. I 1855 ble hun engasjert ved Kristiania norske Theater, og fra sommeren 1860 til november 1861 ved Christiania Theater.

Benedicte ble første gang gift 15. oktober 1848 med allmueskolelærer, senere korist og sufflør Ludvig August Hundevadt, andre gang 15. november 1861 med språklærer Hans Krag (1818–81). Hun var også kjent under navnet Benedicte Krag.

Liv og virke 
Av Henrik Ibsen selv ble hun instruert for å spille Juliane Kvist i Sancthansnatten (1853) ved Det norske Theater, og ved Kristiania norske Theater som Hjørdis i Hærmændene paa Helgeland (1858) og Fru Inger ved samme teaters gjenoppføring av Fru Inger til Østeraad (1859).

Etter at hun ble knyttet til Christiania Theater spilte hun rollen som Thorolf ved dette teaterets første oppførelse av Hærmændene paa Helgeland i 1861. Både på Det norske Theater og på Christiania Theater kunne man også oppleve Hundevadt som operasangerinne, da hun blant annet gestaltet rollen som Marie i Donizettis opera Regimentets Datter.

Tidlig i 1860-årene forlot hun teaterscenen, men hun gjorde mange år senere en viss suksess som sangerinne i 1870-årenes Stockholm.

Roller i utvalg 
Juliane Kvist i Sancthansnatten av Henrik Ibsen (Det norske Theater, 1853)
Gunnild i Ervingen av Ivar Aasen (Kristiania norske Theater, 1855)
Hjørdis i Hærmændene paa Helgeland av Henrik Ibsen (Kristiania norske Theater, 1858)
Fru Inger i Fru Inger til Østeraad av Henrik Ibsen (Kristiania norske Theater, 1859)
Marie i operaen Regimentets Datter av Gaetano Donizetti  (Christiania Theater, 1860)
Thorolf i Hærmændene paa Helgeland av Henrik Ibsen (Christiania Theater, 1861)
Rosita i operetten En Brudgom paa Trappen av Jacques Offenbach (Christiania Theater, 1861)
Bärbel i Landsby og Stad av Berthold Auerbach (Christiania Theater, 1861)

Galleri

Referanser

Litteraturliste 
 Jensson, Inger: Biografisk skuespillerleksikon. Norske, danske og svenske skuespillere på norske scener særlig på 1800-tallet. Oslo, Bergen, Tromsø. Universitetsforlaget.

Norske skuespillere
Personer fra Bergen kommune
Fødsler i 1829
Dødsfall i 1883
Givat Oz

Givat Oz (, betyr Styrkeåsen) er en kibbutz nord i Israel. Den ligger mellom Umm al-Fahm og Afula, og tilhører Megiddo regionale kommune. I 2006 hadde den et folketall på 359.

Landsbyen ble grunnlagt i 1949 av Holocaust-overlevende fra Ungarn, og fikk senere med seg immigranter fra Brasil.

Givat Oz er bygd på landområdet til den avfolkede palestinske-arabiske landsbyen Khirbat Zalafa.

Kilder 

 Morris, Benny (), , , 

Bosetninger etablert i 1949
Norddistriktet
Bosetninger i Israel
Mount Dryfoose

Mount Dryfoose er et ryggaktig fjell om lag 4 km langt, med fjelltopper på over 1 600 moh. 6 km nordøst for Mount Daniel tvers over ryggen på den sørlige delen av Lillie Range. Det ble oppdaget av den amerikanske gruppen som krysset Rossbarrieren (1957–58) under A.P. Crary og oppkalt etter løytnant Earl D. Dryfoose jr., U.S. Navy Reserve, en pilot i U.S. Navy-skvadron VX-6 i løpet av Operation Deep Freeze.

Kilder 

Fjell i Antarktis
Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Fopay Peak

Fopay Peak er et fjell, 5 nautiske mil nordvest for Mount Macbain, på sørsiden av Cornwallbreen i Queen Elizabeth Range i Antarktis. Det ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names etter Charles F. Fopay, en meteorolog fra Weather Central ved Little America V, 1958.

Kilder 

Fjell i Antarktis
Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Wegert Bluff

Wegert Bluff er en skrent i nordøstenden av en avkortet rygg over østenden av Nollbreen i Wilson Hills. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1960-63 og navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter kapteinløytnant Sidney J. Wegert i US Navy, pilot på LC-130F Hercules-flyet under Operasjon Deep Freeze 1967 og 1968.

Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Landformer i Antarktis
Framnesfjella

Framnesfjella er en fjellkjede i Antarktis som består av Casey Range, Masson Range, David Range og Mekammen (Brown Range) og nærliggende fjell og topper. De tre store fjellkjedene og mindre fjell i området ble oppdaget og  navnsatt i februar 1931 av British Australian New Zealand Antarctic Research Expedition under ledelse av Douglas Mawson. Kysten ble også observert av norske hvalfangere samme året. Hele området ble kartlagt i detalj av norske kartografer etter flyfoto tatt under Lars Christensen-ekspedisjonen i januar 1937. Navnet på fjellområdet ble gitt av Lars Christensen etter Framnesfjellet, en ås nær Sandefjord i Norge.

Kilder

Eksterne lenker 
 A crystallographic study av perennially frozen ice surface of Patterned Lake, Framnesfjella, Øst-Antarktis av J.L.E. Chambers,E.J.L. Wilson

Fjellkjeder i Antarktis
Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Australian Antarctic Territory
Pearl White

Pearl White (født 4. mars 1889 i Green Ridge i Missouri i USA, død 4. august 1938 på det amerikanske sykehus i Paris i Frankrike) var en amerikansk stumfilmskuespillerinne; «stumfilmens dronning».

Liv og virke

Bakgrunn 
Hun var datter av en jordbruker, og vokste opp i Springfield i Missouri. Hun hadde føre brødre og søstre. Som seksåring gjorde hun scenedebut i rollen som Eva i Onkel Toms hytte og medvirkete senere i mange stykker. Da hun var 13 år gammel hadde hun tjent såpass meget penger at hun kunne kjøpe seg en hest. Hun begynte å opptre som sirkusrytter, men kom ut for en ulykke - hun falt av hesten og pådro seg en skade i ryggraden.

Da hun senere var fullbeskjeftiget som skuespillerinne, turnerte hun med Trousedale Stock Company gjennom det amerikanske Midtvesten. I 1907 giftet hun seg med en skuespillerkollega, Victor Sutherland, men de ble skilt i 1914. I 1919 gidtet hun seg igjen, med skuespilleren Wallace McCutcheon. De ble skilt i 1921.

Filmskuespillerinne 
Hun fikk arbeide som sekretær på det lille filmselskapet Powers, der sjefen la merke til henne og tilbød henne en filmrolle. I 1910 fikk hun en rolle i The Girl From Arizona, den første film av Pathé Frères i deres amerikanske filmstudio i Bound Brook i New Jersey. Humn arbeidet deretter for Lubin Manufacturing Company og forskjellige andre uavhengige filmselskaper, til hun fikk være med på en rekke kortfilmer av Crystal Film Company på Manhattan. 

Hennes store gjennombrudd kom 1914 i filmserien Paulines Eventyr. Denne bestod av i alt 20 actionfylte episoder og ble en kassasuksess. Pearl White tjente derpå snart 3000 US-dollar i uken. 

Hun medvirket i over 100 filmer, for det meste eventyrfilmer, der hun utførte sine egne stunts, i blant rent akrobatlignende. White gjorde sin siste film i Frankrike i 1924, trakk seg så tilbake. 

Hun var bosatt i Frankrike frem til sin død. Hun led av store smerter på grunn av ryggskaden fra ungdommen, og begynte å misbruke såvel tabletter som alkohol, noe som gav henne leverskader.

Filmografi i utvalg 
 The Woman Hater (1910)
 A Woman’s Wit (1910)
 A Night in the Town (1913)
 Will Power (1913)
 Paulines Eventyr (1914)
 The Exploits of Elaine (1915)
 The Romance of Elaine (1915)
 The New Exploits of Elaine (1915)
 The Iron Claw (1916)
 Pearl of the Army (1916)
 The Fatal Ring (1917)
 Mayblossom (1917)
 The House of Hate (1918)
 The Black Secret (1919)
 The Lightning Raider (1919)
 The White Moll (1920)
 Know Your Men (1921)
 A Virgin Paradise (1921)
 Terreur (1924)

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Skuespillere fra USA
Personer fra Pettis County i Missouri
Personer fra Springfield i Missouri
Hordern Gap

Hordern Gap er et skar, tre nautiske mil bredt, mellom Mount Coates og Mount Hordern i David Range i Framnesfjella i Antarktis. Det ble kartlagt av norske kartografer fra flyfoto tatt under Lars Christensen-ekspedisjonen i 1936–37. Skardet ble benyttete av Australian National Antarctic Research Expeditions (ANARE) i 1957 og 1958 som en rute gjennom fjellene og ble navngitt av ANARE etter plasseringen ved Mount Hordern.

Kilder 

Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Landformer i Antarktis
Roan vindpark

Roan vindpark er et vindkraftverk som strekker seg over fjellområdene vestlig og østlig for Einarsdalen i Åfjord kommune i Trøndelag. Det åpnet i mai 2019.

Vindparken er den første av flere anlegg som opprettes av Fosen Vind, byggestart var april 2016. Det ble bygd tilsammen 70 km veier for adkomst og drift av anlegget.

En 132 kV kraftlinje mellom Einarsdalen og en transformatorstasjon ved Gammelseteren i Hofstaddalen forbinder vindparken med en ny gren av sentralnettet, som her får en spenning på 420 kV.

Det er installert 71 Vestas V117 turbiner på 3,6 MW hver. Rotordiameter 117 meter, tårnhøyde 87 meter.

Total effekt er 255,6 MW. Årsproduksjon er 884-900 GWh.

Inntil 2021 var Roan vindpark en del av Fosen Vind. I mars 2021 kjøpte TrønderEnergi flere andeler i vindparken, og eier da 51%. Stadtwerke München eier 49%.

Høyesteretts storkammer fastslo enstemmig 11. oktober 2021 at reindriftssamenes rettigheter etter FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter (SP) artikkel 27 var krenket. Det vil si at konsesjonen og ekspropriasjonsvedtakene om utbygging av Storheia og Roan vindkraftverk var ugyldige.

Referanser

Kilder

 Roan vindkraftverk NVE
 Fosen vind

Vindkraftverk i Trøndelag
Kraftverk i Åfjord
Kraftverk etablert i 2018
Roan
TrønderEnergi
Quentin Fillon Maillet

Quentin Fillon Maillet (født 16. august 1992) er en fransk skiskytter. Han debuterte i verdenscupen i skiskyting i sesongen 2014/15. Under VM i skiskyting 2015 i Kontiolax var han med på Frankrikes lag som tok bronse. Han var med på Frankrikes lag som ble verdensmester i Mix-stafett under VM i skiskyting 2016 i Oslo.

I vinter-OL 2022 i Beijing gikk han på Frankrikes lag som tok sølv på blandet stafett, han tok gull på normaldistansen og sølv på sprinten.

Han vant verdenscupen 2021/22 sammenlagt.

Meritter 
Alle resultatene er belagt med kilder fra International Biathlon Union.

Olympiske leker
5 medaljer (2 gull, 3 sølv)

Verdensmesterskap
10 medaljer (2 gull, 4 sølv, 4 bronse)

*Parstafett kom med som VM-øvelse i 2019.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra departementet Jura
Franske skiskyttere
Olympiske mestere for Frankrike
Olympiske mestere i skiskyting
Olympiske sølvmedaljevinnere for Frankrike
Olympiske sølvmedaljevinnere i skiskyting
Verdensmestere i skiskyting
Deltakere under VM i skiskyting 2015
Deltakere under VM i skiskyting 2016
Deltakere under VM i skiskyting 2017
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 2018
Skiskyttere under Vinter-OL 2018
Deltakere under VM i skiskyting 2020
Deltakere under VM i skiskyting 2021
Medaljevinnere under Vinter-OL 2022
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 2022
Skiskyttere under Vinter-OL 2022
Deltakere under VM i skiskyting 2019
Hodge Escarpment

Hodge Escarpment er en skrent nordøst i Henderson Bluff på nordvestsiden av Lexington Table i Forrestal Range i Pensacolafjellene i Antarktis. Den ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names etter Steven M. Hodge, en geofysiker i U.S. Geological Survey, som arbeidet i Dufek Massif og Forrestal Range, 1978–79.

Kilder

Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Landformer i Antarktis
Polargås

Polargås (Branta hutchinsii) er en fugl i andefamilien som tilhører gruppen med gjess. Arten hekker i ulike habitat på tundraen i Canada og Alaska. Den overvintrer i det meste av USA og det nordlige Mexico, samt lokalt i det vestre Canada. Fem underarter er beskrevet. De ulike underartene varierer i størrelse, fram den minst på cirka 1,5 kg og til den største på omkring 3 kg.

Eksterne lenker 
 

Andefugler
Dyr formelt beskrevet av John Richardson
Fugler formelt beskrevet i 1832
Canadas fugler
USAs fugler
Lake Hoare

Lake Hoare er en innsjø om lag 4,2 km lang mellom Lake Chad og Canadabreen i Taylor Valley i Victoria Land i Antarktis. Overflatearealet er 1,94 km². Innsjøen ble navnsatt av den åttende Victoria University of Wellington Antarctic Expedition (VUWAE), 1963–64, og fikk navn etter fysikeren R.A. Hoare, et medlem av VUWAE som utforsket sjøene i Taylor, Wright og Victoria Valley.

Lake Hoare er demmet opp av en tunge av Canadabreen, den ville ellers ha rent ut i Lake Fryxell, 3 km nordøst på andre siden av bretungn. Lake Chad, som bare ligger 5 meter sørøst for Lake Hoare, flyter stundom over og renner ut i Lake Hoare.

Kilder 

Victoria Land
Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning
Innsjøer i Antarktis
Ross Dependency
Lokal skriveform av vei

Norske kommuner har en offisiell skrivemåte av vei eller veg, hvor førstnevnte er mest benyttet i byer og bynære områder, mens sistnevnte er foretrukket i mer landlige områder. Det er også vanlig å bruke veg i tidligere og nåværende nynorskområder.

Østfold 
Samtlige 18 kommuner benytter skriveformen vei.

Akershus 

Skriveformen vei benyttes i 14 av kommunene, mens det er åtte som benytter veg.

Oslo 
Oslo benytter skriveformen vei.

Hedmark 

Skriveformen veg benyttes i 15 av kommunene, mens det er syv som benytter vei.

Oppland 
Samtlige 26 kommuner benytter skriveformen veg.

Buskerud 

Skriveformen veg benyttes i 11 av kommunene, mens 10 benytter vei.

Vestfold 
Samtlige 9 kommuner benytter skriveformen vei.

Telemark 

Skriveformen veg benyttes i 14 av kommunene, mens fire benytter vei.

Aust-Agder 

Skriveformen vei benyttes i ni kommuner, mens seks benytter veg.

Vest-Agder 

Skriveformen veg benyttes i ti kommuner, mens fem benytter vei.

Rogaland 

Skriveformen veg benyttes i 17 kommuner, mens ni benytter vei.

Hordaland 

Skriveformen veg benyttes i 32 kommuner, unntaket er Bergen som er den ene av landets tre kommuner som benytter både vei og veg.

†I bydelene Bergenhus, Årstad, Laksevåg og Fyllingsdalen brukes vei(en), mens i de tidligere kommunene Arna, Fana og Åsane brukes i hovedsak veg(en), men det finnes bruk av vei i Fana, f.eks. Vilhelm Bjerknes' vei og Åsane, f.eks. Tertnesveien.

Sogn og Fjordane 
Samtlige 26 kommuner benytter skriveformen veg.

Møre og Romsdal 

Skriveformen veg benyttes i 35 kommuner, unntaket er Kristiansund som er den ene av landets tre kommuner som benytter både vei og veg.

† I tidligere Kristiansund kommune (på byøyene) brukes vei(en), mens i tidligere Frei har 13 skriveformen veg(en), og 38 har vei(en).

Trøndelag 

Skriveformen veg benyttes i 24 kommuner, vei benyttes i 22, mens i Trondheim benyttes begge skrivemåter.

*To veier står oppført med skriveform veg, men er hos Kartverket skrevet med vei,.
†292 har skriveformen veg(en), mens 86 har vei(en), da gamle Strinda kommune benyttet veg, mens de andre tidligere kommunene benyttet vei, og denne forskjellen er videreført.

Nordland 

Skriveformen vei benyttes i 36 kommuner, mens åtte benytter veg.

Troms 

Skriveformen vei benyttes i 20 kommuner, mens fire kommuner benytter veg.

Finnmark 

Skriveformen vei benyttes i 16 kommuner, mens tre kommuner benytter veg.

Norge 

Av landets 422 kommuner per 2018 er det 180 som har skrivemåten vei, 239 kommuner som bare bruker veg, mens tre benytter både vei og veg.

Referanser

Kilder 
 Søk på stedsnavn i Norge, kartverket.no
 Sentralt stadnamnregister

Norske dialekter
Veier i Norge
Apache Aries

Apache Aries er et «Blueprint Container»-implementasjon og utvidelser av applikasjonsrettet spesifikasjon definert av OSGi Enterprise Expert-gruppen. Prosjektets mål er å levere et sett med javakomponenter som muliggjør modell som støtter forretnings-OSGi-applikasjonsprogrammering. Aries-prosjektet inneholder følgende komponenter:
 WAR til Web Application Bundle-konverterer.
 Blueprint Container
 Java Persistence API-integrasjon
 Java Transaction API-integrasjon
 Java Management Extensions
 Java Naming and Directory Interface-integrasjon
 Applikasjonsbygging og -utrulling
 Apache Maven-plugin
 META-INF/services handler
 Eksempler, bruksanvisninger, dokumentasjon og integrasjonsguider.

Se også
Virgo (programvare)

Referanser

Eksterne lenker

Fri programvare-prosjekter
Apache Software Foundation-prosjekter
Apache Portable Runtime

Apache Portable Runtime (APR) er et støttebibliotek for Apache web server. Det gir et sett med APIer som mapper det underliggende operativsystemet (OS). Der hvor OS ikke støtter spesifikke funksjoner, sørger APR for en emulering. Dermed kan programmere bruke APR for å gjøre program virkelig portable mellom plattformer.

APR var opprinnelig en del av Apache HTTP Server, men Apache Software Foundation spant det ut som et eget prosjekt. Andre applikasjoner kan bruke dette for å oppnå plattformuavhengighet.

Funksjonalitet  
Følgende plattformuavhengig funksjonalitet inkluderes i APR:
 Minnehåndteringsallokering og minnehåndteringspool-funksjonalitet
 Atomiske operasjoner
 Dynamisk bibliotek-håndtering
 Fil-I/O
 Kommando-argument parsing
 Locking
 Hash- og tabeller
 Mmap-funksjonalitet
 Network socketer og protokoller
 Tråd-, prosess- og mutex-funksjonalitet
 Shared memory-funksjonalitet
 Tidsrutiner
 Bruker- og gruppe-id-tjenester

Referanser

Eksterne lenker 

 

Portable Runtime
Fri programvare-prosjekter
Hercules Point

Hercules Point er et nes på vestsiden av innløpet til Hercules Bay på nordkysten av Sør-Georgia. Det ble trolig først kartlagt av Discovery Investigations i 1927. Navnet kommer fra Hercules Bay som ble benyttet av den tyske ekspedisjonen under Ludwig Kohl-Larsen, 1928–29, men ser ut til å ha vært i bruk tidligere av hvalfangerne.

Kilder

Nes på Sør-Georgia
Markus Gähler

Markus Gähler (født 26. mars 1966, død 11. mai 1997 i Walzenhausen) var en sveitsisk skihopper og trener fra Lutzenberg. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1983-1993.

I OL i 1992 ble han nummer 35 i storbakken i Courchevel, 44 av 58 deltakere i normalbakken, og han var på det sveitsiske laget som fikk 8.-plass i lagkonkurransen. Samme år ble han nummer 23 i VM i skiflyging i Harrachov. Han greide aldri å komme blant de 15 beste i verdenscuprenn og ta verdenscuppoeng, best var 23.-plassen i skiflygings-VM i Harrachov 22. mars 1992, som også inngikk i verdenscupen. Gähler deltok tre ganger i den tysk-østerrikske hoppuka. Sesongen 1989/90 ble han nummer 5 sammenlagt i europacupen.

Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

Markus Gähler la opp som skihopper etter en skuffende sesong 1992/93, men ble ansatt som assistenttrener på det sveitsiske hopplandslaget. I tillegg til trenerjobben var han brannmann i Lutzenberg. Han ble utnevnt til hovedtrener for hopplandslaget i april 1997. Bare en måned senere omkom han under slukking av en brann i nabokommunen Walzenhausen.

Referanser

Kilder 
 Adam Kwieciński: Hoppresultater Markus Gahler (besøkt 21. mars 2016)

Eksterne lenker 
 

Sveitsiske skihoppere
Skihopptrenere
Skihoppere under Vinter-OL 1992
Deltakere for Sveits under Vinter-OL 1992
Personer fra kanton Appenzell Ausserrhoden
Bomb Peak

Bomb Peak er en fjelltopp, 805 moh, som ligger 2 nautiske mil vest for Cape Crozier på Ross Island. Den ble kartlagt, og fikk dette navnet av New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition, 1958–59, på grunn av bombeliknende (pyroklastiske) geologiske formasjoner rundt toppen av denne toppen.

Kilder 

Fjell i Antarktis
Artikler i Antarktis-prosjektet som trenger opprydning