alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Johnnie Johnson

James Edgar «Johnnie» Johnson (født 9. mars 1915 i Barrow upon Soar i Leicestershire, England, død 30. januar 2001) var en engelsk ingeniør, viseflymarskalk og et flyveress.

Liv og virke

Bakgrunn
Som 17-åring skaffet han seg et BSA haglgevær for fuglejakt og lærte seg kunsten med å skyte like foran fuglens fluktbane. Dette kom senere til å få stor betydning i hans framtidige liv som jagerflyver. Han ble uteksaminert som sivilingeniør fra University of Nottingham i 1937. 

Etter studiene søkte han seg inn i Royal Auxiliary Air Force, men han ble ikke antatt etter at legen ved helseundersøkelsen fant spor av en gammel rugbyskade i ryggen. Han søkte seg da til The Leicestershire Yeomanry artilleriregiment hvor han ble antatt. Behovet for piloter foran andre verdenskrig åpnet muligheten for ham til å søke til RAFs frivillige reserve, hvor han lærte å fly.

Annen verdenskrig
På sensommeren 1940 ble han plassert på en flyflottilje, men han havarerte med sin Supermarine Spitfire fire dager etter at han hadde fått fly den for første gang. Etter havariet ble det sykehusopphold og samtidig passet man på å operere hans ryggsksde. I desember 1940 var han restituert og kom tilbake i tjeneste. På grunn av fraværet mistet han store deler av Slaget om Storbritannia, men han kom å fly under Douglas Baders kommando og så selv Bader bli skutt ned nær Lille i Frankrike.

Han skjøt ned sitt første fiendefly, en Messerschmitt Bf 109, i mai 1941. Hans lederevne ble lagt merke til, og han ble fort forfremmet. I juni 1942 ble han utnevnt til sjef for 610. jagerflotilje, og i mars 1943 fikk han ledelsen av de canadiske flyverne ved Kenley. Som eskortepilot til de amerikanske bombeflyene skjøt han i løpet av sommeren 1943 ned 14 fiendefly. På D-dagen, 6. juni 1944, gjorde han fire raid over Frankrike. Mellom mars og juli 1944, under en periode da jagerflyvernes tid var fylt med kampoppdrag, skjøt han ned 10 fiendefly. Hans 38. og siste seier kom 27. september 1944 over Nijmegen. I april 1945 ble han befordret og  gitt kommandoen over den 125. flyflottilje som da var Storbritannias mest moderne, utstyrt  med Spitfire XIV med Rolls-Royce Griffon motorer.

Etterkrigstiden
Etter krigens slutt ledet han sin flåte over til Danmark, deretter ble han postert i Tyskland som sjef for 124. flyflottilje. På begynnelsen av 1950-tallet arbeidet han for USAF, og fløy F-86 Sabre for Tactical Air Command. I 1950-1951 tjenestegjorde han i Koreakrigen og fløy F-80 Shooting Star. Han ble pensjonert fra RAF 1965. Etter noen år som pensjonist startet han i 1969 eiendomsfondet Johnnie Johnson Trust med over 4 000 leiligheter samt hus som tilbød omsorg for gamle, handikappede og utsatte ungdommer.

I løpet av sin tid som pilot tilhørte han de heldige som aldri ble skutt ned, og kun en gang ble hans fly truffet av fiendeild. Han sluttet å fly i 1988.

Bibliografi i utvalg 
 1956 - Wing Leader (Fighter Pilots) ISBN 0-907579-87-6 
 1985 - The Story of Air Fighting ISBN 0-09-159820-6 
 1992 - Courage inn the Skies ISBN 0-7529-0415

Britiske flyvere
Flyveress
Personer fra distriktet Charnwood
Fødsler i 1915
Dødsfall i 2001
Allmennflyging

Allmennflyging er flyging som normalt skjer uten godtgjørelse, og som normalt ikke er tilgjengelig for allmennheten. Allmennflyging omfatter blant annet forretningsflyvning, privatflyging og luftsport med fly og helikopter, annen luftsport (ballong, fallskjerm, hanggliding, mikrofly, modellfly, paragliding og seilfly).

Store deler av verdens flytrafikk, om lag 170 000 fly, faller inn under denne kategorien, og de aller fleste av verdens flyplasser er åpne for allmennflyging. Allmennflyging dekker et vidt spekter av aktiviteter, både kommersiell og ikke-kommersiell. Det omfatter flyklubber, skoleflyvning, landbruksfly, ambulansefly, småfly, sportsfly, produksjon og vedlikehold av fly.

Regulering og sikkerhet 
De fleste land har etater som fører tilsyn med all sivil luftfart - inkludert allmennflyging. Disse tilsynsmyndighetene følger standardiserte regler satt av den Den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO). Eksempler på dette er Federal Aviation Administration (FAA) i USA, Civil Aviation Authority (CAA) i Storbritannia, Luftfahrt-Bundesamt (LBA) i Tyskland, Bundesamt für Zivilluftfahrt i Sveits, Transport Canada i Canada, Civil Aviation Safety Authority (CASA) i Australia, Directorate for Civil Aviation (DGCA) i India, Iran Civil Aviation Organization i Iran og Luftfartstilsynet i Norge.

Referanser 

Luftfart
Brochmann (slekt)

Brochmann er ei norsk slekt med dansk opphav.

Jasper Casper Brochmand (1486/8–1562), kongelig sekretær
Søren Brochmand (1510–73)
Rasmus Brochmand (1537–99), rådmann og borgermester Køge
Søren Brochmand (1583–1634) fogd på Rein kloster 1619–20, så byfogd i Bergen 1627–29, g. Barbara Carlsdtr.
Bodil Brochmand (1615–) g. Thage Lambertsen Balchenborg, rådmann i Bergen
Anders Brochmand
Jørgen Andersen Brochmann (c.1638–82), lensmann i Kråkstad, Akershus. 
Christian Jørgensen Brochmann (–c. 1732) lensmann Kråkstad
Jørgen Christiansen Brochmann (1686–1736) salmaker i Christiania
Christen Brochmann (1719–90) trelasthandler, g. 1741 Anne Hegermann
Jørgen Brochmann (1760–) g. Elisabeth Thorne
Diderik Hegermann Brochmann (1808–75) prest Kvinesdal, g. Sara Brock som var mor til Ludvig Daae
Jørgen Henrik Hegermann Brochmann (1850–1926) sogneprest i Ringsaker, g. Sophie Wilhelmine Dybwad
Bertram Dybwad Brochmann (1881–1956), forfatter og samfunnskritiker, g. Borghild Amundsen
Johannes Brochmann (1852–1930) sogneprest i Sogndal g. Elisabeth Smith
Diderik Brochmann (1879–1955) styrmann og litterat, g. Margit Hagen
Zinken Hopp (1905–87) forfatter, g. kringkaster Einar Hopp
Odd Brochmann (1909–92) arkitekt gift med Karen Brochmann
Georg Brochmann (1894–1952) redaktør og forfatter, g. Hjørdis Østby
Caspar Brochmann (1920–85) eier Hotel Continental med kona Ellen Brochmann
Wilhelm Tonsberg Brochmann (1729–91) regimentskvartermester
Jørgen Wilhelm Brochmann (1766–1829),  justisråd og assessor i overhoffretten
Jesper Rasmussen Brochmand (1585–1652) dansk professor og biskop
Enevoldsen Brochmand (1593–1653) borgermester Køge
Rasmus Brochmand (1619–64), professor i veltalenhet.
Hans Brochmand (1594–1638) professor, g. Drude Fincke, datter av matteprofessor Thomas Fincke.

Andre Brochmann
 Jahn Brochmann Halvorsen (1887–1970) banksjef, g.  Kirsten Aagard 
Jahn Brochmann Halvorsen diplomat
Christian Brochmann (1953–) biolog
Grete Brochmann (1957–) sosiolog

Referanser

Etternavn
Norske slekter
Helgeland Fotballkrets

Helgeland Fotballkrets stiftet 6. desember 1919 med Mo IL - Mosjøen IL - Glimt Bodø, er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.

Nordlands Fotballkreds ble stiftet 12. oktober 1918 i Svolvær med Kaptein på Elvegårdsmoen, Eivind Moe fra FK Nor i Narvik som formann. Allerede året etter ble kretsen lagt ned og gjennoppsto som Helgeland og Salten Fotballkrets og Lofoten og Vesteraalen Fotballkrets. Dette skjedde 6. desember på tinget til Nordlands Fotballkreds  på Grand hotel i Bodø. Oppdelingen var under forutsetning av at Harstad og Narvik gikk over til Troms. Lagene fra Salten tok etterhvert overgang til Lofoten og Vesteraalen Fotballkrets. Første lag over var Glimt/Bodø fra sesongen 1923.  Etter kretstinget i Helgeland og Salten Fotballkrets i Mosjøen 19. mars 1927 ble det enstemming besluttet å forandre kretsens navn til Helgeland Fotballkrets. Ref: Nordlands avis 22. mars 1927.  Saltenfotballen ble fra 6. oktober 1927 innlemmet  i Lofoten og Vesterålen Fotballkrets med sete i Svolvær. På tinget til Lofoten og Vesterålen Fotballkrets i Bodø søndag 25. november 1934 ble kretsen delt og Salten Fotballkrets så på nytt dagens lys. De feiret sitt 25-årsjubileum i 1959.? Ref: Nordlandsposten.

Helgeland Fotballkrets og Salten Fotballkrets ble slått sammen til nyopprettede Nordland Fotballkrets fra 1988.

Kretsens ledere
 Carl August Eliassen, Mosjøen IL (1919 -1920)
 Oscar Melvold, Mosjøen IL (1921–1922)
 Einar Paulsen, Mo IL (1923–1924)
 Aksel Dahl Gudmundsen, Mosjøen IL (1925)
 Oscar Melvold, Mosjøen IL (1926)
 Harry Jørgensen, Sandnessjøen IL (1927)
 Modolf Seljelid, Hemnesberget IL (1928)
 Ragnar Brun, Hemnesberget IL (1929)
 Modolf Seljelid, Hemnesberget IL (1930)
 Einar Aanes, Bossmo og Ytteren IL (1931)
 Harald Bogevold, Mo IL (1932–1934)
 Eilif Granhaug, Mo IL (1935)
 Harald Bogevold, Mo IL (1936)
 Kåre Kulstad, Mosjøen IL (1937–1938)
 Birger Andersen, Sandnessjøen (1939–1940)
 Kåre Nilsen, IL Stålkameratene (1945–1947)
 Harald Rørvik, Mosjøen IL (1948–1949)
 Jakob Eliassen, Mo IL (1950)
 Dagfinn Arntzen, Brønnøysund IL (1951–1952)
 Sigmund Ursin, Mosjøen IL (1953–1954)
 Dagfinn Arntzen, Brønnøysund IL (1955)
 Yngvar Olsen, Brønnøysund IL (1956–1957)
 Arne Walla, Mo IL (1958–1962)
 Sigmund Ursin, Mosjøen IL (1963)
 Magne Thørnquist, IL Stålkameratene (1964–1968)
 Ernst Johansen, Bossmo og Ytteren IL (1969–1970)
 Oddvar Justesen, IL Stålkameratene (1971–1973)
 Charles Berge, Mo IL (1974–1976)
 Per Eilert Nicolaisen, Mosjøen IL (1977–1987)

Kilder
 
 Jonny Hansen (2015): Leken som ble magisk. Høydepunkter i nordnorsk fotball gjennom 110 år. ISBN 9788230329573.

Fotballkretser i Norge
Fotball i Nordland
Idrettskretser i Nordland
Anticosti

Anticosti er en øy i den kanadiske provinsen Québec. Anticosti ligger i St. Lawrence-bukta ved utløpet til St. Lawrence-elva. Øya er tynt befolket, med store skoger av kvitgran, balsamgran og svartgran. Mye av kysten er dominert av steile kalksteinsklipper. Innsjøene og elvene er mange og fiskerike, og flere av elvene skjærer gjennom dype juv. Den østlige delen av øya utgjør et enormt myrområde. På øya finnes en bestand av rundt 120 000 hvithalehjort, etterkommere av 220 individer innført i 1896.

Den første europeeren som utforsket øya var Jacques Cartier i 1534. Han trodde først det var en halvøy, før han ga øya navnet Île de l'Assomption. Fra 1600-tallet gikk øya under navnet Anticosti. Dette navnets opprinnelse er ikke kjent, men det kommer muligens fra urbefolkningens ord natiscotec («der bjørner blir jaktet på»). I 1680 kom de første bosetterne, da Ludvig XIV av Frankrike ga Louis Jolliet myndighet over øya. Etter Ny-Frankrikes fall ble øya annektert av Newfoundland-kolonien, men i 1774 ble den overdratt til Canada. I 1974 ble øya kjøpt av provinsen Québec, som avsatte 150 km² av øya til et naturreservat.

De fleste innbyggerne på øya stammer fra Newfoundland, Saint-Pierre og Miquelon og Îles de la Madeleine. De er franskspråklige og lever av fiske, fangst og tømmerhogst. I 1909 var det over 800 hektar jordbruksland, men i dag er det ingen gårder igjen på øya.

Øyas kyst blir regnet som en stor fare for skipstrafikken i St. Lawrence-bukta. Det blir anslått at rundt 400 skipsvrak ligger ved øya; noe som har gitt den kallenavnet «buktas kirkegård».

Referanser

Eksterne lenker 
 

Øyer i Canada
Québecs geografi
Anvar Ibragimov

Anvar Ibragimov (russisk: Анвар Камилевич Ибрагимов; født 27. november 1965) er en russisk fekter som konkurrerte i florett.

Han representerte Sovjetunionen under Sommer-OL 1988, der han tok gull i lagkonkurransen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske fektere
Olympiske mestere for Sovjetunionen
Deltakere for SUS under Sommer-OL 1992
Fektere under Sommer-OL 1992
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1988
Fektere under Sommer-OL 1988
Medaljevinnere under Sommer-OL 1988
Fødsler i 1965
Olympiske medaljevinnere i fekting
Personer fra Ufa
Henry Gabriel Ginaca

Henry Gabriel Ginaca (født 19. mai 1876, død 19. oktober  1918 i Hornitos i California) var en amerikansk ingeniør. 

På oppdrag fra James Dole konstruerte han i 1911 en maskin som kunne skrelle ananas og fjerne kjernen automatisk. Denne maskinen ble kalt Ginaca-maskinen. Maskinen revolusjonerte frukt- og hermetikkindustrien.

Ginaca døde i 1918 under spanskesyken.

Eksterne lenker
 John H. Lienhard: «No. 690. The Ginaca Machine», The Engines of Our Ingenuity

Oppfinnere fra USA
Personer fra Hawaii
LineageOS

LineageOS (også skrevet Lineage OS, og også kjent som Lineage OS Android Distribusjon eller bare Lineage) er et operativsystem med åpen kildekode for smarttelefoner og nettbrett, basert på Android. Det er etterfølgeren til CyanogenMod, som ble forket i desember 2016 da Cyanogen Inc. kunngjorde at de skulle avslutte utvikling og slå av infrastrukturen bak prosjektet. LineageOS ble offisielt lansert 24. desember 2016, med kildekoden tilgjengelig på GitHub.

Siden Cyanogen Inc. beholdt rettighetene til Cyanogen-varemerket, ble prosjektet navngitt LineageOS.

Bakgrunn 
CyanogenMod (ofte forkortet «CM») var et svært populært åpen kildekode operativsystem for smarttelefoner og nettbrett, basert på Android - mobilplattform. Selv om bare et delsett av totale CyanogenMod brukere valgte å rapportere deres bruk av programvaren, indikerte i 23. mars 2015, rapportene at over 50 millioner mennesker brukte CyanogenMod på sine telefoner. Det var også ofte brukt som et utgangspunkt for utviklerne av andre ROMer.

I motsetning til CyanogenMod, vil root-tilgang ikke lenger være innebygd i programvaren, men vil være tilgjengelig som en separat .zip-fil, som valgfritt kan installeres. Dersom brukeren installerer root zip-filen på enheten, kan de senere fjerne den ved hjelp av en «su fjerning» .zip-fil.

Utviklerne av LineageOS lager en app som heter «FlipFlap», som er spesielt utviklet for LineageOS, og bringer mer funksjonalitet til flipdeksler.

Se også 
 Replicant – en variant av LineageOS med alle blobber og ikke-frie drivere fjernet.

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisiell nettside
 GitHub depotet
 XDA-Developers - Indeks tråden for uoffisielle utgivelser av LineageOS
 LineageOS Wiki

Android
SS-4 Sandal

SS-4 Sandal (russisk: R-12) var et ballistisk missil utviklet og tatt i bruk av Sovjetunionen under den kalde krigen. GRAU-betegnelsen ble 8K63 (8K63U eller 8K63Y i kyrillisk for den silo-lanserte versjonen), og det ble gitt NATO-rapporteringsnavnet SS-4 Sandal. R-12 missilet hadde mulighet til å angripe mål på midlere avstander med termonukleære stridshoder i megatonnklassen, og utgjorde hoveddelen av den sovjetiske offensive missiltrussel mot Vest-Europa. Bruk av R-12-missiler på Cuba forårsaket cubakrisen i 1962. Totalt 2335 raketter ble produsert og alle ble ødelagt i 1993 under Den sovjetiske og amerikanske rustningskontroll-traktaten.

Referanser

Eksterne lenker 
 Globalsecurity.org R-12 ICBM

Ballistiske missiler
Swallow Airplane Company

Swallow  Airplane Company var en tidlig amerikansk flyfabrikk.

Historie 
I januar 1920 ble E. M. Laird Aviation Co. Ltd. etablert med kjøpet av det seks måneder gamle Wichita Aircraft Company som omfattet dets fly og fabrikken, Watkins Manufacturing Company. Oilman Jakob Mollendick og en Buick-Franklin salgsmann, W. A. Burke. Begge bidro med 15 000 dollar. Den første Swallow ble konstruert av Buck Weaver og testfløyet i april 1920. Laird ansatte flere flygere som senere ble fremtredende i virksomheten. Buck Weaver var også med på å etablere Waco Aircraft. Walter Beech og Lloyd Stearman utviklet Swallow New Swallow. Etter Emil Matteus Lairds avgang i 1923 og etablering av E. M. Laird Airplane Company ble selskapet omdøpt til Swallow Airplane Mfg. Co.

Swallow var kjent for å ha bygget Swallow TP i ganske stort antall, tiden tatt i betraktning. En stor andel av piloter utdannet på slutten av 1920-tallet og tidlig på 1930-tallet fikk den i TP. På slutten av 1927 satset eieren Mollendick det meste av selskapets formue på byggingen av «Dallas Spirit» som var ment å fly til Asia etter Dole Air Race. Selskapets eiendeler ble solgt til Victor Roos.

Litteratur
 Bill Gunstow: World Encyclopedia of Aircraft Manufacturers. Utgiver: Naval Institute Press, Annapolis
 Joseph Jutner: U.S. Civil Aircraft Vol. 2. Utgiver: Aero Publishers, Los Angeles.

Referanser

Eksterne lenker
 Mer om Swallow:

Flyprodusenter
Bakke-til-bakke-missil

Et bakke-til-bakke-missil (engelsk: surface-to-surface missile (SSM)  er et missil laget for å bli skutt fra bakken og treffe mål på land eller på sjøen. Missilene kan bli avfyrt fra håndholdte eller kjøretøymonterte avfyringsramper, fra faste installasjoner eller fra et skip. De blir ofte drevet av en rakettmotor eller blir noen ganger avfyrt med en eksplosiv ladning. De har som regel finner og/eller vinger for løft og stabilitet.

Referanser

Militært materiell
Raketter
Bakke-til-bakke-missiler
Aurabanen

Aurabanen var en smalsporet jernbane (sporvidde 750 mm) gjennom Litldalen mellom Sunndalsøra og Osvatnet i Møre og Romsdal fylke. Banen ble anlagt som en industribane i forbindelse med vannkraftutbyggingen i området, men drev også noe persontrafikk. Den nederste strekningen fra Sunndalsøra og inn til Dalen (160 moh) var ferdig i 1916.

Fra Dalen stasjon ble det anlagt en togheis, som trakk togene opp til «Topp heis» om lag 800 moh. Togheisen var konstruert som trallebane med krysning midtveis. Trallene på heisen hadde plass til to vogner. Fra toppen av heisen fortsatte banen innover til Holbu og Osvatnet. Banen hadde både damplokomotiv og bensinlokomotiv.

Selskapet gikk imidlertid konkurs allerede i 1919, og strekningen fra Sunndalsøra til Linset ble da erstattet av bilvei. Strekningen fram til Osbuvatnet ble ferdigstilt i 1941. Under den andre verdenskrig ble det anlagt nytt spor fra Sunndalsøra til Hammerkaia, og legging av nytt spor oppover mot Linset ble påbegynt, men aldri fullført.

Den øverste strekningen fra Holbu til Osbuvatnet ble nedlagt i 1951. Aursjøvegen følger nå denne delen av jernbanetraséen. Resten av jernbanen ble nedlagt i 1954.

Traséen for både togheisen og jernbanelinja er synlige i terrenget ennå.

Referanser

Eksterne lenker 

Togheisen, foto Romsdalsmuseet/Digitaltmuseum
Stasjon og persontog i dalbunnen, foto MiA - Museene i Akershus
Sunndalsøra stasjon
Øvre del langs bergveggen, utsikt ned Litledalen
Banen i OpenStreetMap

Nedlagte jernbanestrekninger i Norge
Jernbanestrekninger åpnet i 1916
Opphør i 1954
Jernbanestrekninger i Møre og Romsdal
Confidencen (Kina slott)

Confidensen (fransk for i fortrolighet) er en paviljong ved Kina slott i Drottningholms slottspark på Lovön, Stockholms län. I Confidensen kunne mat- og serveringsbord løftes opp gjennom golvet i matsalen. Dette innebar at de kongelige kunne spise middag uten at tjenerskapet var tilstede altså en confidence. 

Kina slott har fire paviljonger eller fløybygninger i nord. En av dem, nordvest for slottet er den såkalte Confidensen som ble oppført på en høy sokkel av gråstein. Confidencen er en matsal med hev- og senkbart bord. Her kunne de kongelige spise i fred, uten tjenestefolk til stede som kanskje tjuvlyttet. Tjenestefolket dekket bordet i kjelleren og på et signal ovenfra ble det løftet opp gjennom en luke i golvet til selskapet. I tillegg til bordet kunne også fire runde skap, så kalte servanter (for mat og drikke) et på hver side av bordet løftes opp. Heisanordningene finnes delvis ennå bevart i mellom- og kjelleretasjen. Opprinnelig var fasadene malt i et mønster som skulle illudere kurvfletting, akkurat som det første Kina slott. Senere ble veggenes farvesetning tilpasset den nyoppførte hovedbygningen.

Nord for Confidencen ligger det gamle teglvelvede kjøkkenet, hvor måltidene for Confidecens gjester ble tilberedt. Den store åpne peisen med kokegroper og bakerovner er bevart. Her har det i noen år vært en sommerkafé.

Interiørbilder

Referanser

Litteratur 
 Kungahuset: "Välkommen till Drottningholm med Din skola!"
 

Bygninger i Ekerö kommune
Drottningholm
Vindex

Vindex er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

Utseende 
Middelsstore til nokså store, blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt. Dekkvingene har markerte punktstriper. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

Levevis 
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika, fra Mexico i nord til Nicaragua i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae 
 Underfamilien Passalinae Leach, 1815
 Stammen Proculini
 Slekten Vindex Kaup, 1871
 Vindex agnoscendus (Pecheron, 1841)
 Vindex gonzaloi Reyes-Castillo & Castillo, 1993
 Vindex sculptilis Bates, 1886
 Vindex synelytris Grevly, 1918 
I tillegg er det minst 9, hittil ubeskrevne arter

Referanser

Eksterne lenker 
 J. Schuster og E. Canio (2008) Taxonomy of Passalidae of the New World. 
 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
 Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
 Oversikt over artene

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Ciceronius

Ciceronius er en slekt av tropiske biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

Utseende 
Passalidae er middelsstore til store, avlange, litt flate, blanke, brunrøde til svarte biller. Kjevene er velutviklede, fasettøynene nokså små, antennene mer eller mindre C-formede. Pronotum er firkantet, og de jevnbrede dekkvingene har tydelige punktstriper. Denne familien er ganske enhetlig utseendemessig.

Levevis 
Artene lever i død ved, i alle fall noen av artene selskapelig, og voksne og larver lever sammen. Dette er nokså uvanlig blant biller.

Utbredelse 
Slekten er endemisk for Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae - totalt 70 slekter
 Underfamilien Passalinae Leach, 1815
 Stammen Solenocyclini
 Slekten Ciceronius Kaup, 1871
 Ciceronius elevaticornis Kuwert, 1891  
 Ciceronius morbillosus (Klug, 1832)  
 Ciceronius schroederi Kuwert, 1890

Eksterne lenker 
 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
 Oversikt over artene
 Oversikt over artene

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Didimus

Didimus er en slekt av tropiske biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

Utseende 
Passalidae er middelsstore til store, avlange, litt flate, blanke, brunrøde til svarte biller. Kjevene er velutviklede, fasettøynene nokså små, antennene mer eller mindre C-formede. Pronotum er firkantet, og de jevnbrede dekkvingene har tydelige punktstriper. Denne familien er ganske enhetlig utseendemessig.

Levevis 
Artene lever i død ved, i alle fall noen av artene selskapelig, og voksne og larver lever sammen. Dette er nokså uvanlig blant biller.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae - totalt 70 slekter
 Underfamilien Passalinae Leach, 1815
 Stammen Solenocyclini
 Slekten Didimus Kaup, 1871
 Didimus aberrans (Kuwert, 1898)
 Didimus africanus (Percheron, 1844)
 Didimus aloysiisabaudiae (Pangella, 1906)
 Didimus alvaradoi Corella, 1941
 Didimus communis (Kuwert, 1898)
 Didimus crassus Arrow, 1906
 Didimus ealaensis Hincks, 1933
 Didimus haroldi Kuwert, 1898
 Didimus knutsoni Aurivillius, 1886
 Didimus laevis (Klug, 1835)
 Didimus latifrons Corella, 1941
 Didimus latipunctus Zang, 1905
 Didimus nachtigali Kuwert, 1891
 Didimus parastictus  (Imhoff, 1843)
 Didimus punctipectus (Kaup, 1868)
 Didimus ruwenzoricus Arrow, 1906
 Didimus sansibaricus Harold, 1880
 Didimus simulator Kuwert, 1891
 Didimus wissmanni (Kuwert, 1891)

Eksterne lenker 
 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
 Oversikt over artene
 Oversikt over artene

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871