alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Dingo APV

Dingo APV er en familie, hjulgående minebeskyttede kjøretøyer fra tyske Krauss-Maffei Wegmann.  De er basert på drivverket til den terrenggående lastebilen Mercedes-Benz Unimog.  De er tiltenkt roller som oppklaringskjøretøy, kommandovogn, ambulanse, feltvogn og annet.

Historie 
Den tyske hæren har bestilt 145 Dingo 1 og 2 for å bruke i sine reaksjonsstyrker, primært i Kosovo, Makedonia og Afghanistan.  Belgia har bestilt 352 Dingo 3.

Både Dingo 1 og 2 har vært i utstrakt bruk i Afghanistan og på Balkan, og har i flere tilfeller beskyttet personell mot improviserte sprenglegemer.

Forsvaret bestilte 20 kjøretøyer til 9 millioner kroner stykket i oktober 2010, og forbereder per i dag et kjøp av fire ekstra. Foreløpig er ti kjøretøyer på plass i Afghanistan, mens ett kjøretøy står i Norge til bruk i opplæring. Andre kjøretøyer som Oshkosh M-ATV, International MaxxPro og Fuchs ble også vurdert.  M-ATV ble foretrukket, men kunne ikke leveres før 2012.

Teknisk 
Vognføreren sitter framme til venstre.

Kabinen, motorrommet, lasterommet og drivstofftanken er beskyttet av pansringen.  Beskyttelsen er ifølge fabrikanten tilstrekkelig for håndvåpen og fragmenter fra artilleriammunisjon opp til 155 mm kaliber.  Gulvet er laget for å motstå stridsvognminer og antipersonellminer.

Dingo kan løftes av transportflyene C-130 Hercules og Transall C-160 og transporthelikoptrene CH-47 Chinook og CH-53 Sea Stallion.  Topphastigheten er 100 km/t og rekkevidden er 1000 km.

Motoren er en dieselmotor på 218 hk.

Varianter 

 Dingo 1
 Dingo 2 (fra år 2003) Basert på chassis fra Unimog 5000, og tilbys i kort (3250 mm akselavstand) og lang (3850 mm akselavstand) utgave.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Produsentens side (tysk)

MRAP-kjøretøyer
Panserkjøretøyer brukt av Norges forsvar
Sem hovedgård (Tønsberg)

For Sæheim hovedgård i Alversund i Lindås kommune i Hordaland, se Seim hovedgård
For Sem hovedgård i Asker kommune, se Sem hovedgård (Asker)
Sem hovedgård, også kalt Sem kongsgård, var en gammel kongsgård og lensherreresidens der Jarlsberg hovedgård ligger nå, det vil si 3 km nordvest for Tønsberg i Vestfold. Stedet ble også kalt Sæheim og seinere Konge-Sem.

Historie

Ifølge Snorres Harald Hårfagres saga var Sem gården til Haralds sønn Bjørn Farmann. Bjørn skal ha blitt drept på gården i 927 av broren Eirik Blodøks, og under østfløya på dagens hus finnes det hvelvinger fra middelalderen der Eirik skal ha utført drapet. Ifølge tradisjonen ble Bjørn gravlagt i Farmannshaugen, som er en stor gravhaug på gården, men utgravinger har vist at den er mye eldre. 

Ifølge sagaen Ågrip (Ágrip af Nóregs konunga sögum) var det på Sem kong Harald Gille utførte jernbyrd rundt 1125 for å bevise at han var sønn av Magnus Berrføtt. Haralds senere krav på tronen ble innledningen til borgerkrigstiden i Norge.

Ved Sem kongsgård ble fylkeskirken, dagens Sem kirke, reist tidlig på 1100-tallet. Før bygginga av Tunsbergshus under Håkon Håkonsson var Sem det stedet der kongene på sine reiser omkring i landet har tatt opphold.

Gården ble seinere residens for de kongelige befalingsmennene over Tønsberg len, som fortsatte å drive eiendommen ved hjelp av leilendinger. Den første lensherre en kjenner på Sem kongsgård, var dansken Erik Ugerup (Urup) som fikk kongsgården og Tønsberg len mot avgift fra 1524. I 1547 mistet Erik lenet, som ble overtatt av Bent Bille. Erik slo seg likevel ned i Norge, var siden tilsatt på Akershus, og blir i kildene vist til som Erik til Auli fram til han døde på denne gården i 1571. 

Da kongen i København i 1673 opprettet Norges andre – og siste – grevskap, Griffenfeldt grevskap, ble Sem hovedgård overtatt av Peder Schumacher Griffenfeld. Inntil da hadde Sem hovedgård tilhørt kongemakta. Husa og hagen skal ha vært i svært dårlig forfatning. Greven gav gården navnet Griffenfeldgård, men tre år seinere ble den omdøpt til Jarlsberg hovedgård. I 1682 brant bygningen på Jarlsberg, og nye bygninger av stein ble etter hvert bygd av den nye eieren, den tyske feltmarskalken Gustav Wilhelm Wedel.

Navn
Navnet Sem kommer av det norrøne gårdsnavnet Sæheim eller Sæeimr som betyr «sjøgården». Navnet ble opprinnelig uttalt sæmm. Ordet sæheim har gitt navn til flere steder i Norge.

Referanser

Se også
Jarlsberg hovedgård

Eksterne lenker
 Om Sem kongsgård i Bygdebok for Sem og Slagen.
 Søk på Sæheim i Bygdebok for Sem og Slagen
 Om Jarlsberg hovedgård

Kultur i Vestfold og Telemark
Vestfolds historie
Herregårder i Norge
Vikingtiden i Norge
Konsulent

Konsulent eller rådgiver er en tjenesteyter som i en profesjonell ramme tilbyr sin ekspertise innenfor et visst fagfelt (for eksempel IT, økonomi, teknologi, kommunikasjon, bygg, anlegg og jus), vanligvis i et begrenset tidsrom. 

Konsulenter jobber ofte i konsulentbyråer eller konsulentfirmaer som kan tilby flere konsulenter med forskjellige kunnskaper og med krav til konsulentenes kompetanse. Fordi en konsulent som oftest bare tilbys jobb i begrensede tidsrom, er vederlaget (honoraret) som oftest en del høyere enn lønnen til fast ansatte. En konsulent kan også være en ekspert på et visst område som jobber fast i en bedrift.

Konsulent innenfor bygg- og anleggsvirksomhet kan være en såkalt «ren rådgiver», en prosjektleder, byggeleder eller prosjekterende. Prosjektleder og byggeleder kan være personer med forskjellig yrkesbakgrunn, mens prosjekterende er enten arkitekt, sivilingeniør eller ingeniør. For kontrakter mellom konsulent innen bygg og anlegg og oppdragsgivere finnes egne Norsk Standard (NS). Dette er følgende standarder:

 NS 8401:2010 Alminnelige kontraktsbestemmelser for prosjekteringsoppdrag
 NS 8402:2010 Alminnelige kontraktsbestemmelser for rådgivningsoppdrag honorert etter medgått tid
 NS 8403:2005 Alminnelige kontraktsbestemmelser for byggelederoppdrag

I dag finnes ordet konsulent også brukt om innleid ekstrahjelp uten den kompetansen vi tradisjonelt forbinder med begrepet.

Konsulent er også en generell saksbehandlerstillingstittel i statsforvaltningen i Norge, med stillingskodene 1064 og 1065 i Hovedtariffavtalen i staten, samt 1408 og 1363 for henholdsvis første- og seniorkonsulent.  Handelsfolk og selgere kan også ha funksjon som konsulenter avhengig av hva slag tjenester eller produkter de selger og kundekategorier de arbeider med.

Se også 
 Grad (konsulentvirksomhet)

Litteratur 
 Hans Jakob Urbye: "Kommentarer til NS 8401 og NS 8402", Oslo 2011

Eksterne lenker  
 Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av konsulent

Beskjeftigelser
Rådgivning
Entreprise- og bygningsrett
Kristian Ottosen

Kristian Ottosen (født 15. januar 1921 i Solund, død 1. juni 2006) var en norsk sakprosaforfatter, motstandsmann og senere leder for Studentsamskipnaden i Oslo.  

Han flyttet som ung til Bergen, tok examen artium (1940) og var under krigen med i Theta-gruppen.  I 1942 ble han arrestert og satt som Nacht und Nebel-fange i Sachsenhausen, Natzweiler-Struthof, Dachau, Ottobrunn, Vaihingen og Neuengamme.

Etter krigen studerte han i Bergen og ble leder for Studentsamskipnaden i Bergen der. Fra 1950 til 1979 var han direktør og leder av Studentsamskipnaden i Oslo som i 1991 etablerte Kristian Ottosen-prisen. Han var sentral i «Ottosen-komiteen» som stod bak utredningen som ledet til etablering av distriktshøgskolene (1969). Ottosen var også pådriver for etableringen av Statens lånekasse for utdanning. Han satt som styreleder i NRK 1972-1979 og Nationaltheatret 1981-1989.

Som pensjonist skrev han rekke bøker om norske krigsfanger og fangeleirene. Han mottok «Fritt Ords honnør»-pris i 2002.

I 1994 ble han utnevnt  til kommandør av St. Olavs Orden. Studentsamskipnadens servicebygg ved Universitetet i Oslo, Kristian Ottosens hus, er oppkalt etter ham.

27. oktober 2010 hedret Studentsamskipnaden i Bergen hans innsats ved å kalle opp festplassen ved bybanestoppet på Fantoft etter ham.

Han var far til Gro Ottosen (1949) og Rune Ottosen (1950).

Bokutgivelser 
 Innstilling om videreutdanning for artianere m.v. (1966–1970)
 Forskningsbehov og formidlingsorganisasjon (1981)
 Utdanning for oljevirksomhet (1981)
 Investering i kunnskap: Studentøkonomi og utdanningspolitikk (1982)
 Theta Theta: Et blad fra motstandskampens historie 1940-1945  (1983/1991)
 Utredning om faglitteraturens stilling i Norge (1986)
 Natt og tåke: Historien om Natzweiler-fangene (1989)
 Liv og død; Historien om Sachsenhausen-fangene (1990)
 Kvinneleiren: Historien om Ravensbrück-fangene (1991)
 Festskrift for Ivar Mathisen på 70-års dagen 23.9.1991 (red., 1991)
 Bak lås og slå: Historien om norske kvinner og menn i Hitlers fengsler og tukthus (1993)
 I slik en natt: Historien om deportasjonen av jøder fra Norge (1994)
 Ingen nåde: Historien om nordmenn i japansk fangenskap (1996)
 Nasjonalhjelpen: Et lys i mørket (1997)
 Redningen: Veien ut av fangenskapet våren 1945 (1997)
 Den annen verdenskrig (2000)
 Nordmenn i fangenskap 1940-1945: Alfabetisk register (red., 1995/2004)
 Motstand, fangenskap og frihet: Endringer 1940-45 (2005)
 Studentvelferd i vekst: Førti år i studentenes tjeneste (2005)
 Frambus historie (2007)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske motstandsfolk under andre verdenskrig
Norske konsentrasjonsleirfanger under andre verdenskrig
Nacht und Nebel-fanger
Norske sakprosaforfattere
Kommandører av St. Olavs Orden
Studentpolitikk ved Universitetet i Oslo
Personer fra Solund kommune
Personer begravet på Vestre gravlund
Drivanker

Et drivanker (eller nødanker) er en enhet som slepes etter skip, redningsflåter eller andre sjøfartøy i vanskelige værsituasjoner.

Ankeret reduserer farten på fartøy i hardt vær, ved at det ikke får en merkbar hastighetsøkning på vei ned fra dønninger/bølger, og dermed bremser farten inn mot neste bølge. Dette gir økt sikkerhet, samtidig som drivankeret sørger for bedre kontroll over fartøyet ved å holde stevnen eller akterenden opp mot vindretningen. Drivankeret er konstruert slik at det gir stor motstand når det blir trukket gjennom vannet. Ankeret kan være tradisjonelt oppbygget og  finnes i noen tilfeller som fast inventar ombord på et fartøy. I nødsituasjoner kan det lages en nødløsning av tilfeldige materialer som finnes på skipet.

Se også 

 Drivanker på baatwiki.no

Sjøfart
Maritime ord og uttrykk
Artikler i sjøfart-prosjektet

en:Drogue
Lensherre

Lensherre betegnet i eldre norsk lenets øverste herre, som oftest kongen. Den som forvaltet lenets innehaver var «lensmann». I senmiddelalderen var lensherren den som hadde i oppgave å sørge for innkreving av skatter og bøter til kongens kasse, og han hadde ansvar for den lokale rettshåndhevelsen og militærvesenet.

Lensherrene i Norge hadde fogder under seg som krevde inn skatter og bøter, og var utstyrt med politimyndighet med ansvar for ro og orden. I starten var de lensherrens personlige tjenere, men i starten av 1600-tallet var de overgått til kongens tjeneste. Lensherrene mistet også sin militære makt. Under svenskekrigene på 1500- og 1600-tallet hadde kongen innkalt «bondeoppbudet» i Norge. Lensherrene ledet bondesoldatene og viste seg som udugelige offiserer. Bøndene fant ingen grunn til å respektere dem, og kongen sørget derfor for å organisere en norsk hær på 1640-tallet, med profesjonelle offiserer og stattholderen i Norge som overhode. Økonomisk fikk lensherrene også færre muligheter til å tuske til seg penger, slik de hadde gjort da de krevde inn avgifter til statskassen. Nå opprettet kongen et tollvesen som overtok dette arbeidet.

Referanser

Kilder 
Stortingsmelding nr 22 (2000-2201)

Middelalderen
Titler

de:Lehnsherr
fr:Seigneurie#Le seigneur
Tripoli

Tripoli (arabisk  Tarābulus eller  Tarābulus al-gharbiyya, libysk morsmål Ṭrābləs, avledet fra «Τρίπολη»; det greske ordet for «tre byer», på gresk Τρίπολις, Tripolis) er den største byen og hovedstaden i Libya. Byen ligger nordvest i landet i utkanten av ørkenen på et sted hvor en klippeavsats skyter ut i Middelhavet og danner en havn. Tripoli ble grunnlagt av fønikere på 600-tallet f.Kr. og da kalt for Oea.

Per 1. januar 2005 hadde byen 1 150 990 innbyggere. Tripoli er landets politiske, økonomiske og kulturelle sentrum. Tripoli er den største byen og den viktigste havnen, og det største kommersielle senteret Libya. Her ligger også Al-Fateh, Universitetet i Libya. På grunn av byens lange historie er det mange steder av historisk og arkeologisk interesse. Klimaet er typisk for Middelhavet med våte og varme somrer, kalde vintre og med en del beskjedent regnfall.

Tripoli i 2008

Referanser

Eksterne lenker
Farmannshaugen

Farmannshaugen er en stor gravhaug fra jernalderen ved Jarlsberg hovedgård utenfor Tønsberg i Vestfold, det vil si der Sem kongsgård lå i vikingtiden.

Beliggenhet og størrelse
Farmannshaugen ligger på en slette 400 meter sørøst for Jarlsberg mot Tønsbergfjorden. Haugen er omkring 45 meter i diameter. For å hindre at haugen ble ødelagt ved dyrking, ble det bygd en lav ringmur og plantet trær rundt haugen på 1800-tallet.

Historie
Ifølge Snorres kongesagaer skal Harald Hårfagres sønn, kjøpmannen Bjørn Farmann, ha blitt hauglagt i Farmannshaugen etter at han ble drept av broren Eirik Blodøks rundt år 927. En arkeologisk utgraving i 1917 og 1918 viste imidlertid at haugen ikke inneholdt noen grav. C14-dateringer viste seinere at en spade fra haugen var fra 200–300-tallet. Haugen kan derfor opprinnelig ha vært en rituell gravhaug, en kenotaf, fra jernalderen.

Eksterne lenker
 Om gravhauger fra vikingtid i distriktet
 Arkeolog Frans-Arne Stylegars artikkel om Farmannshaugen

Gravhauger i Norge
Kultur i Vestfold og Telemark
Vestfolds historie
Vikingtiden i Norge
Tønsbergs historie
Kulturminner i Tønsberg
Byggverk i Tønsberg
Thor Gjermund Eriksen

Thor Gjermund Eriksen (født 2. oktober 1966 i Oslo) er en norsk journalist og redaktør som er administrerende direktør i Norsk Tipping. Han er tidligere konsernsjef i Amedia og var kringkastingssjef i NRK (etter Hans-Tore Bjerkaas) fra 11. mars 2013 til 29. april 2022. Vibeke Fürst Haugen ble utnevnt til ny kringkastingssjef 17. mars 2022, med tiltredelse 29. april 2022. Haugen er den første kvinnelige kringkastingssjefen i NRKs historie. I april 2022 ble det kjent at Eriksen blir administrerende direktør i Norsk Tipping etter Åsne Havnelid, med tiltredelse 12. september 2022.

Biografi 
Han er født og oppvokst på Høybråten i Oslo, hvor han fortsatt bor. Han gikk på Høybråten skole, Haugenstua skole og Stig ungdomsskole og deretter Bredtvet videregående skole fra 1982 til 1985.

Politiske verv 
Han har sin politiske bakgrunn i Sosialistisk Venstreparti (SV) og var flere år medlem av sentralstyret i SVs ungdomsorganisasjon Sosialistisk Ungdom, og var frem til han ble utnevnt til kringkastingssjef medlem i Arbeiderpartiet. Han har vært pressesekretær på Stortinget for SV og blant annet personlig rådgiver for Erik Solheim og tidligere byrådssekretær for miljø- og samferdselsbyråd Raymond Johansen i Oslo.

Journalistisk bakgrunn 
Som journalist ble Eriksen først fast ansatt i Dagbladet i 1995. I 2000 ble han leder for politisk avdeling i Aftenposten, men gikk tilbake til Dagbladet året etter som politisk redaktør. I 2003 fikk han jobben som ansvarlig redaktør i Dagbladet, en jobb han trakk seg fra 8. mars 2006. Etter dette gikk han over til en direktørstilling i Amedia. 1. desember 2010 ble han utnevnt til konstituert konsernsjef i Amedia etter Even Nordstrøms plutselige avgang, og han ble fast tilsatt i stillingen fra juni 2011. 11. desember 2012 ble han utnevnt til kringkastingssjef i NRK. Kort tid etter ansettelsen kom det frem at Eriksen har et kjæresteforhold til Ann Kristin Enkrog, TV 2s direktør for HR og administrasjon, men at han ikke informerte NRKs styre om dette før ansettelsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Kringkastingssjefer
Redaktører for Dagbladet
Journalister i Aftenposten
Journalister i Dagbladet
Norske redaktører
Lokalpolitikere fra SV
Personer fra Oslo
Lennart Meri Tallinn lufthavn

Tallinn lufthavn (Tallinn Ülemiste lufthavn) (IATA: TLL, ICAO: EETN) er en flyplass i Estland. Flyplassen ligger ca. 4 km sørøst for Tallinn sentrum. Flyplassen har en rullebane med 3070 meters lengde og 45 meters bredde og dekke av asfalt og betong. Baneretningene er 08 og 26.

Byggingen av Tallinn lufthavn startet i 1932, og flyplassen åpnet offisielt 20. september 1936. Flyplassen hadde imidlertid vært operativ en god stund før den offisielle åpningen. Mellom 1945 og 1989 var Aeroflot det eneste flyselskapet som fløy fra Tallinn. Ruteflygninger med jetfly startet i 1962. En ny terminalbygning ble bygd på slutten av 1970-tallet, og da ble også rullebanen forlenget. Det første utenlandske flyselskapet som begynte å fly til Tallinn var SAS høsten 1989. Terminalbygningen ble modernisert i 1999.

Tallinn lufthavn er heleid av den estiske staten. Lufthavnen er oppkalt etter filmskaperen og politikeren Lennart Meri som var Estlands første president etter gjenopprettelsen av republikken Estland i 1991.

I 2005 reiste 1 401 059 passasjerer via Tallinn lufthavn, en økning på 40,5 % fra året før.  Tallinn lufthavn eier også Tartu lufthavn utenfor Tallinn.
 
Det nasjonale, estiske flyselskapet Estonian Air har sin base på Tallinn lufthavn. Estonian Air var opprinnelig den estiske delen av Aeroflot, som skiftet navn i desember 1991.

Operatører

Passasjertrafikk 

Kilde: Tallinn-airport.ee, tall for 2005

Eksterne lenker 
 

Flyplasser i Estland
Tallinn
Tinius Olsens skole

Tinius Olsen skole er en av fire avdelinger ved Kongsberg videregående skole (KOVS). Skolen ligger sentralt i Kongsberg. Skolen satser på yrkesfaglige utdannelser. Skogbruk hører også til Tinius Olsen, men ligger ved Saggrenda, litt utenfor Kongsberg.

Videregående skoler i Viken
Utdanning i Kongsberg
Michael Jamtfall

Michael Kleppe Jamtfall (født 24. mars 1987) er en norsk fotballspiller som spiller på Trygg/Lade. Han spilte tidligere angrep for Rosenborg, og er sønn av tidligere fotballmålvakt Jørn Jamtfall. Jamtfall er først og fremst ving, men kan også spille på midtbanen og i forsvaret. Han var utlånt til Ranheim Fotball slutten av 2009- og første halvdel av 2010-sesongen.

Jamtfall startet sin karriere for National, der også Steffen Iversen startet sin karriere, men gikk siden til Astor Fotballklubb hvor han ble trent av Rosenborgs tidligere sportsdirektør og spiller, Rune Bratseth. Michael kom tidlig med på kretslag og lignende, og gikk til Rosenborgs juniorlag da han ble junior. Etter imponerende spill der har han også fått flere juniorlandskamper, og ble etter hvert tatt opp i Rosenborgs A-stall.

Jamtfall fikk sin seniordebut i Rosenborg i mai 2005, da Rosenborg vant 11-0 over Orkla Fotballklubb i norgesmesterskapet i fotball. Debuten i Tippeligaen fikk han imidlertid ikke før mot i 2006 mot Idrettsklubben Start, hvor han stod for en målgivende pasning. Hans første kamp i Tippeligaen på Lerkendal stadion, var mot Lillestrøm Sportsklubb. Rosenborg vant kampen, og Jamtfall stod for én av scoringene.

I sin redebut for Rosenborg etter leieoppholdet i Ranheim, kvitterte Jamtfall med å score Rosenborgs eneste mål i kampen mot Viking Fotballklubb på Lerkendal stadion 12. september 2010. Den 4. mai 2012 offentilgjorde Jamfalt at han la opp på toppnivå på grunn av langvarig skade.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Spillerprofil på RBK.no
 Spillerstatistikk på altomfotball.no
 Spillerstatistikk på NIFS.no

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Rosenborg BK
Fotballspillere for Ranheim Fotball
Personer fra Trondheim kommune
Apollo 4

Apollo 4 var den første ubemannede romferden som brukte bæreraketten Saturn V. I tillegg var det første gang første og andre trinn på bæreraketten ble testet.

Mål
Dette var den første turen hvor bæreraketten Saturn V ble benyttet og første gang anlegget rundt rampe 39 ble brukt. Fordi mye utstyr ble benyttet for første gang på denne ferden, var hele 4098 instrumenter i bruk for å sjekke at ferden gikk som den skulle.

Dette var første gang alt ble testet samtidig. Tidligere var delene blitt testet hver for seg, men for å nå Kennedys mål om å nå månen før 1970 besluttet man å gjøre en samlet test. Enkelte av forskerne var imot dette, men innså at dette måtte skje dersom mennesket skulle kunne sette sin fot på månen før 1970.

Nyttelasten på ferden var en kopier av servicemodulen og månemodulen slik at systemene og varmeskjoldet kunne testes før gjennomføringen av en bemannet romferd.

Delene ankommer
Det tredje trinnet i raketten som ble bygget av Douglas Aircraft Company, kom først til Kennedy Space Centre i ett spesialbygget fly. Andre trinn som ble bygget av Boeing i Louisiana ble fraktet via en elv ned til anlegget. Kommando- og servicemodulen (KSM) var på plass 1. juledag 1966 og andre trinn 12. januar 1967. Ulykken med Apollo 1 to uker senere førte til omfattende kontroller av fartøyet og dette resulterte i at 1407 større og mindre problemer ble rettet.

20. februar var raketten ferdig kontrollert og klar til oppskyting. Den ble fraktet ut til rampen og ble skutt opp 26. februar 1967, seks måneder etter planen.

Oppskyting
Etter to måneder med testing var raketten endelig klar for oppskyting og 6. november var den klar for å fylle drivstoff.
Totalt ble det fylt 89 lastebillass med flytende oksygen, 28 med flytende hydrogen og 27 jernbanevogner med raffinert parafin.

Oppskytingen gikk uten problemer og plasserte Apollo 4 i bane 185 km over jordoverflaten. Etter to omløp rundt Jorden tente det tredje trinnet på nytt og sendte romskipet i en ellipseformet bane med en apogeum på mer enn 17 000 km. Kommandomodulen tente da på nytt og sendte romskipet ytterligere 100 km ut i rommet før den tente motoren en siste gang og gikk inn i atmosfæren igjen med en hastighet på 40 000 km/t.

Den landet bare 16 km unna USS Bennington som skulle plukke opp fartøyet.

Bilder
Det ble brukt høyhastighetskamera på ferdene, derfor ser det ofte ut som separeringen av modulene skjer i sakte film. Kameraene fra begge sider av raketten overlevde turen og det finnes derfor bilder av delingen fra flere vinkler.

Bilder fra Apollo 4 ble benyttet i Star Trek episoden "Assignment: Earth."

Kommandomodulen etter ferden
Kommandomodulen ble etter ferden plassert på John C. Stennis Space Center i Bay St. Louis, Mississippi.

Eksterne lenker
 Apollo 4-ferden i NASA NSSDC-katalog
 Moonport: A History of Apollo Launch Facilities and Operations
 Chariots for Apollo: A History of Manned Lunar Spacecraft
  Stennis Space Center

Apollo 04
Romutforskning i 1967
Gunn-Vivian Eide

Gunn-Vivian Eide (født 21. mai 1964) fra Bergen er en norsk lege og tidligere politiker fra Venstre. Hun var leder for Unge Venstre fra 1990 til 1992. Fra 1995 til 1999 var hun kommunalråd i Bergen. Hun arbeider som overlege ved Haukeland universitetssykehus.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Lokalpolitikere i Bergen
Venstre-politikere i Hordaland
Unge Venstres ledelse
Personer fra Bergen kommune
Apollo 5

Apollo 5 var den første ubemannede romferden til månemodulen som senere skulle sende mennesker til månen.

Apollo 05
Romfartøyer skutt opp i 1968
El Corte Inglés

El Corte Inglés er den største varehuskjeden i Spania. Den ble grunnlagt i 1940 av Ramón Areces, som tidligere hadde jobbet hos en skredder i Madrid. Da Areces døde, tok Isidoro Álvarez over ledelsen, og han ble raskt en av de mektigste figurene i Spania. I 1995 fikk El Corte Inglés kjøpt ut sin eneste reelle konkurrent, Galerias Preciados.

Avleggere av El Corte Inglés er blant annet reisebyrået Viajes El Corte Inglés, hypermarkedkjeden Hipercor, supermarkedkjeden Supercor, gourmetbutikkene Opencor, kleskjeden Sfera og IT-selskapet Informática el Corte Ingles.

Eksterne lenker 
 El Corte Inglés
 

Kjøpesentre
Spanske selskaper
Etableringer i 1940
Apollo 6

Apollo 6 var NASAs andre og siste testflygning av bæreraketten Saturn V.

Apollo 06
Romfartøyer skutt opp i 1968
Apollo 7

Apollo 7 var den første bemannede romferden i Apollo-programmet. Mannskapet på tre ble sendt opp den 11. oktober 1968 til en bane rundt jorden og returnerte elleve dager senere.
Apollo 7 var den eneste bemannede ferden som benyttet bæreraketten Saturn IB.

Apollo 07
Romfartøyer skutt opp i 1968