alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Richard MacLennan

Richard MacLennan (født 11. mars 1991) er en canadisk skøyteløper som konkurrerer både i hurtigløp på skøyter og kortbaneløp fra Sault Ste. Marie, Ontario. Han vant sølv i junior-VM på 500 meter i 2009, og vant to 500 m-løp,  m og  m under et toppstevne for nordamerikanske juniorer i Calgary i november 2009. Han ble også canadisk juniormester i liten firkamp i januar 2009.

MacLennan ble nummer seks på 500 m i et canadisk uttaksløp til verdenscupen 2009/10 og slo verdensrekordholder Jeremy Wotherspoon med 0,01 sekund. Han ble også nummer seks på  m. Verdenscupdebuten ga en 17.-plass på  m i Berlin, hans hittil beste resultat, og nummer 8 og 20 i B-gruppa på 500 m. Uka etter fikk han gå  m i Heerenveen, men hadde rykket ned til B-gruppa, og ble nummer 12 der på en svakere tid enn i Berlin.

Personlige rekorder i hurtigløp

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Richard Maclennan på SpeedskatingResults.com
  Richard Maclennan på speedskating.ca/Speed Skating Canada

Canadiske skøyteløpere
Canadiske kortbaneløpere
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1991
Den ortodokse kirke på Kypros

Den ortodokse kirke på Kypros (gresk: Εκκλησία της Κύπρου Ekklēsía tês Kýprou, tyrkisk: Kıbrıs Kilisesi) er en autokefal ortodoks kirke på Kypros. Det er en av de eldste autokefale kirkene, og fikk sin uavhengighet fra patriarken i Antiokia i 431.

Kirken har rundt 700 000 medlemmer, og er ledet av en erkebiskop. Den nåværende erkebiskopen er Chrysostomos II som ble valgt i 2006.

Eksterne lenker
  /  churchofcyprus.org.cy
  cnewa.org

Kypros
Ortodokse kirke
Drilus flavescens

Drilus flavescens (Goeffroy, 1785) er en bille i familien sneglerovbiller. Larvene er predatore (rovdyr) som angriper skallbærende landlungesnegler. Den skal finnes helt sør i Sverige, men er ganske sjelden.

Hunnene hos disse billene ser ut som larver hele livet, såkalte larviforme hunner. De mangler helt vinger, fasettøyne og andre voksen-karakterer. Hannene ser ut som mer normale biller, med dekkvinger, fasettøyne og lange, kamformede antenner.

Utseende 
Drilus flavescens er en omtrent 10 mm lang bille. Kjønnene svært ulike. 
 
Hannene er avlange biller, mørke, nær svarte, med rustrøde dekkvinger. Dekkvingene er nokså myke og spriker gjerne noe i den bakerste halvdelen. De har fin punktur i overflatener dekket av fine, utstående hår. Beina er korte og kraftige, med mørke lår (femur), føtter (tarsi) og legger (tibia) er lysere. Alle føtter har fem ledd. Hodet er kort, men synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Pannen er nokså flat.  Fasettøyne er små og utstående.  Antennene er lange, sagtakkede med 10-11 ledd, de er festet under pannen like ved fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) er mer eller mindre firkantet med tydelig avsatte sidekanter. 

Hunnene er noe tykke, larveaktige, med korte bein og korte, trådformede antenner. Det er ikke noe tydelig skille mellom bryst- og bakkroppsledd bortsett fra at de førstnevnte har bein. Vinger mangler helt. Denne typen hunner blir kalt larviforme hunner og finnes hos flere av familiene i gruppen Cantharoidea.

Levevis 
Larvene er predatore (rovdyr) som lever av den skallbærende landlungesnegler. De dreper sneglen med et giftig bitt, skiller ut fordøyelsesenzymer og suger så i seg den delvis oppløste sneglen. De kan bore seg gjennom sneglehuset om det trengs. 

Larvene forpupper seg i det tomme sneglehuset. Voksne hanner kan finnes på blomster eller i vegetasjonen. Hunnene beveger seg lite og finnes vanligvis på bakken, under steiner eller i tomme sneglehus.  Hunner er sjeldne å observere som utvokste (imago), trolig fordi de er vingeløse og kanskje ikke forlater sneglehuset. Trolig bruker hunnen feromoner til å lokke til seg de aktive hannene. Hanner er vanligere å se og kan finnes på blomster.

Eksterne lenker 
 
 Drilus flavescens - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Drilus flavescens (hann) - bilde 

Sneglerovbiller
Blakhammartunnelen

Blakhammartunnelen er en tunnel på riksvei 13 i Vestland. Tunnelen ligger i Eidfjord, er 220 m lang og ble åpnet i 1996.

I 2000 ble tunnelen nevnt som en av mange norske tunneler hvor brennbart PE-materiale var ubeskyttet.

Det er ikke tillatt for gående og syklende å ferdes i Blakhammartunnelen, som må bruke den gamle veien rundt.

Se også
Butunnelen
Hestagjel bru
Hardangerbrua
Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Blakhammartunnelen på Google Street View

Veitunneler i Vestland
Veier i Ullensvang
Tunneler åpnet i 1996
Gullhammartunnelen

Gullhammartunnelen er en tunnel på riksvei 13 i Vestland. Tunnelen ligger ved Granvinsvatnet i Voss og er 194 m lang.

Se også
Vallaviktunnelen
Veitunneler i Norge
Liste over veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Gullhammartunnelen på Google Street View

Veitunneler i Vestland
Riksvei 13
Veier i Voss
Tunneler åpnet i 1985
Okslatunnelen

Okslatunnelen er en tunnel på riksvei 13 i Vestland. Tunnelen ligger ved Tyssedal i Ullensvang og er 1272 m lang.

Se også
Veitunneler i Norge

Referanser

Veitunneler i Vestland
Veier i Ullensvang
Krokanesodden tunnel

Krokanesodden tunnel er en tunnel på riksvei 13 i Rogaland. Tunnelen ligger i ved Suldalsvatnet i Suldal og er 350 m lang. Den åpnet i 1976. Den har ikke belysning (2020).

Se også
Veitunneler i Norge

Referanser

Veitunneler i Rogaland
Veier i Suldal
Nyctophila

se tekst i artikkelen

Nyctophila er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) lysbiller (Lampyrinae) i familiegruppen lysbiller.

Systematisk inndeling 
Nyctophila har 13 arter i Europa. 

 Orden Biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
 stamme Lampyrini Latreille, 1817
 slekt Nyctophila 
 Nyctophila anatolica Geisthardt, 1982
 Nyctophila bonvouloirii (Jacquelin Du Val, 1860)
 Nyctophila calabriae Geisthardt, 1983
 Nyctophila caspica (Motschulsky, 1854)
 Nyctophila caucasica (Motschulsky, 1854)
 Nyctophila colorata Geisthardt, 1983
 Nyctophila confusa Geisthardt, 1982
 Nyctophila fuscipennis (Guérin-Méneville, 1847)
 Nyctophila genatsvali Kazantsev, 2010
 Nyctophila graeca Geisthardt, 1990
 Nyctophila heydeni (E.Olivier, 1884)
 Nyctophila incisa (E.Olivier, 1884)
 Nyctophila incognita Geisthardt, 1982
 Nyctophila libani (Laporte de Castelnau, 1833)
 Nyctophila maculicollis (Fairmaire, 1866)
 Nyctophila molesta (Jacquelin Du Val, 1860)
 Nyctophila motschulskyi Kazantsev, 2010
 Nyctophila pseudocaucasica Geisthardt, 1982
 Nyctophila reichii (Jacquelin Du Val, 1859)
 Nyctophila riegeri Geisthardt, 1990
 Nyctophila scabripennis E.Olivier, 1907
 Nyctophila syriaca (Baudi, 1871)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Nyctophila - Fauna Europaea - engelskspråklig

Lysbiller
Vitenskapsåret 1840

Vitenskapsåret 1840 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1840.

Hendelser
John William Draper fotograferer månen og introduserer dermed fotografiet som hjelpemiddel innen astronomien.
De franske sørterritorier (Adélie Land) blir besøkt for første gang av Jules Dumont d'Urville som gjør krav på dem for Frankrike.
Louis Agassiz publiserer Études sur les glaciers.
William Fox Talbot finner opp fotografering med positiv/negativ.

Prisvinnere
Copleymedaljen: Justus Liebig, tysk kjemiker. 
Rumfordmedaljen: Jean-Baptiste Biot, fransk fysiker, astronom og matematiker.
Wollastonmedaljen: André Hubert Dumont, belgisk geolog.

Fødsler
 23. januar - Ernst Abbe, tysk fysiker og astronom (død 1905)
 4. februar - Hiram Maxim, amerikansk oppfinner av maskingeværet (død 1916)
 5. februar - John Boyd Dunlop, skotsk oppfinner (død 1921)
 10. februar - Per Teodor Cleve, svensk kjemiker og geolog (død 1905)
 28. mars - Emin Pasha, tysk lege og forskningsreisende (død 1892)
 28. juli - Edward Drinker Cope, amerikansk zoolog, som arbeidet med paleontologi, herpetologi, iktyologi og sammenlignende anatomi (død 1897)
 4. august - Richard von Krafft-Ebing, tysk sexolog og psykiater (død 1902)

Dødsfall

|-
|September || 18. || Constantine Samuel Rafinesque || amerikansk || skriftforsker og naturforsker (biolog, zoolog) ||align=center|56 ||align=center|1783 ||  
|}
 2. mars - Heinrich Wilhelm Matthäus Olbers, tysk astronom, lege og fysiker (født 1758)
 23. mars - William Maclure, amerikansk geolog (født 1763)
 25. april - Siméon Poisson, fransk matematiker (født 1781)
 13. mai - Leonard Gyllenhaal, svensk entomolog (født 1752)
 18. september - Constantine Samuel Rafinesque, tyrkiskfødt amerikansk natur- og språkforsker (født 1783)
 26. oktober - Nicholas Aylward Vigors, irsk ornitolog og politiker (født 1785)

Referanser
Urheimtunnelen

Urheimtunnelen er en tunnel på riksvei 13 i Rogaland. Tunnelen ligger i ved Suldalsvatnet i Suldal og er 440 m lang.

Se også
Veitunneler i Norge

Veitunneler i Rogaland
Veier i Suldal
Velaskartunnelen

Velaskartunnelen er en tunnel på riksvei 13 i Rogaland. Tunnelen ligger i ved Sandsfjorden i Suldal og er 300 m lang. Den har ikke belysning (2020).

Referanser

Se også
Veitunneler i Norge

Veitunneler i Rogaland
Veier i Suldal
Nese

Nesen med nesegangene er i utgangspunktet et kombinert puste- og lukteorgan i åndedrettssystemet, men hos noen arter kan den også ha andre funksjoner. Et eksempel er elefanter. Hos disse kalles nesen elefantsnabel og er et kombinert, puste-, lukte- og gripeorgan. Hos hvaler kalles nesen blåsehull og er et rent pusteorgan. I dyreverden refereres det også ofte til nesen som snuten eller nebbet.

Nesens anatomi og funksjon 
Neseborene er de to hullene i nesen. Neseboret har som funksjon å fjerne store urenheter i luften ved hjelp av nesehårene og snørret. Luftgjennomstrømningen i nesen er den mest innviklede i hele åndedrettssystemet. Geometrien i nesen har ingen rette linjer og er preget av trange passasjer, halvrom, folder og riller hos mange arter. Nettopp på grunn av disse trange passasjene kan man hos en rekke arter ikke utforske nesen med små sonder, som man kan gjøre ellers i kroppen. Sonden vil kunne sette seg fast og forstyrre luftveiene. 

Når vi puster normalt med munnen lukket, strømmer luften inn og ut av nesen gjennom neseborene og inn i det nasale hulrommet. Når den bløte ganen (velum) er senket er det nasale hulrommet åpent, og luften fra svelget kan strømme ut i det nasale hulrommet. Lydene vi produserer kalles dermed nasale lyder, som /n/. Når vi spiser kan mat til tider havne i nesen. Det skjer når den bløte ganen er senket, og hulrommet derfor er åpent slik at maten kan fraktes fra svelget og inn i det nasale hulrommet. Dette er ubehagelig, men ikke farlig.

Nesen danner en enkelt åpning i skalletaket hos pattedyr og hos krokodiller. Denne åpningen sitter omgitt av fortannbeina på undersiden og nesebeina på oversiden. Hos andre firbeinte virveldyr har neseborene hver sin åpning som er klamt inn mellom nesebeina, fortannbeina og overkjevebeina. Hos brusk- og beinfisk er det fire neseåpninger, det vannet strømmer inn gjennom de to nederste og strømmer ut igjen gjennom de to øverste. Kjeveløs fisk har bare en enkelt neseåpning fremst på hodet som åpner inn mot svelget.

Luktesansen 
Når vi lukter med nesen, aktiveres duftreseptorer i luktelappene like over det nasale hulrommet som sender informasjonen videre til luktnerven (hjernenerve I). Luktelappene ligger i den pannelappen i det limbiske systemet og gjør at vi kan koble en spesiell lukt til en følelse eller et minne.

Se også 
 Blåsehull
 Elefantsnabel
 Snute
 Nebb

Referanser

Åndedrettssystemet
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Svette

Svette også kalt perspirasjon eller transpirasjon innebærer utskillelsen og fordampning av vannholdig væske fra svettekjertler i huden.

I tillegg til vann inneholder svette salt, natriumklorid, urea, feromoner og små mengder albumin som er et eggehvitestoff. Feromoner er luktstoffer som kan gi signaler om seksuell interesse, og andre funksjoner som angst etc.

Den viktigste funksjonen til svetten er temperaturregulering ved at fordampningen av svetten krever mye varme. Manglende svetting kan gi overoppheting, hypertermi. Siden kroppen mister mye vann og salt i varmt vær, er det viktig å drikke mye og å få i seg litt salt når det er varmt. Nordmenn er lite vant til å ta slike hensyn, noe som kan gi alvorlige problemer med dehydrering ved opphold i tropisk klima og ved varmebølger om sommeren.

Ved unormal varmeproduksjon som ved økt muskelbruk kan svetting bli nødvendig for å unngå for høy temperatur i kroppen.

Svettekjertlene kan reagere på psykiske belastninger som frykt, eller på for lavt blodtrykk, og gi kaldsvetting.

Svettelukt 
Ved svetting blir salt, urea og feromoner liggende igjen på huden etter at vannet i svetten er fordampet.
Det som lukter av svette er ammoniakk som dannes av at bakterier på huden som bruker urea som energikilde og bryter det ned til ammoniakk og vann. (Kroppens måte å kvitte seg med  giftig ammoniakk på er at leveren bruker energi til å lage ureamolekyler av vann og ammoniakk. Mesteparten av urea utskilles med urinen.) 

Gammel svettelukt er for en stor del nedbrytning /harskning av hudtalg til smørsyre (butyric acid). Talg og smørsyre er fettløselig og gjør det tilrådelig å bruke såpe eller badeolje en til to ganger i uka for å hindre slik lukt. Fersk svettelukt kan hindres med vann uten såpe fordi ammoniakk og urea er vannløselig. 

Ved bruk av såpe på kroppen ofte, og så varmt dusjvann at talgen blir en flytende olje, vil såpa og vannet fjerne talgen fort slik at talgproduksjonen bli for liten i forhold til behovet for mykgjøring av hudens overflateceller, som lett vil bli harde og sprekke opp. Resultatet vil være eksemer og soppinfeksjoner i huden.

Feromonene på huden er viktige for å fremstå som seksuelt attraktiv. Mange ødelegger sine muligheter til seksuell oppmerksomhet ved å dusje rett før møter med for dem seksuelt attraktive individer. Skal man på fest eller ut på byen, bør man dusje om morgenen og ikke rett før en skal ut. (ifølge professor i hudsykdommer Ole Fyrand)

Svette og sykdom
Plutselig markant forandring i svetting eller opplevelse av nattesvette (uten noen opplagt årsak) kan være grunn til å kontakte lege. Kaldsvetting er også tegn på alvorlig sykdom, angst eller smerte. Dersom dette kan kombineres med andre symptomer, bør dette vurderes av lege.

Referanser

Kroppsvæsker
Fysiologi
Feldmann-saken

Feldmann-saken er en mye diskutert norsk sak der to norske grenseloser (Håkon Løvestad, født 24. august 1918 i Trøgstad, og Peder Pedersen) myrdet det jødiske ekteparet Rachel og Jakob Feldmann og senket likene i et tjern. Mordene skjedde trolig 27. oktober 1942. Losene var hyret for å frakte ekteparet til sikkerhet i Sverige, men oppdaget at de bar på verdier. De drepte ekteparet og stjal  kroner eller tilsvarende to årslønner, og andre eiendeler. De ble frikjent i tingretten og lagmannsretten etter å ha innrømmet drapene.

Liket av Jakob Feldmann ble oppdaget i Skrikerudtjern i Trøgstad 22. mai 1943, og 30. mai fant man også liket av Rachel Feldmann. Saken ble raskt «henlagt til observasjon». Noen avhør ble gjennomført i vinteren 1945–1946, og vitner hevdet at det hadde vært kontakt mellom fru Feldmann og broren til en av grenselosene. Broren sa i avhør med lensmannen i Trøgstad at et jødisk ektepar hadde vært innom i det aktuelle tidsrommet i 1942, men han hevdet at dette kun var bekjente av Feldmanns. Sommeren 1946 ble saken igjen lagt til side og fornyet etterforskning ble ikke satt i gang før avisene tok opp saken i januar 1947.

En jødisk bekjent av Feldmann hadde støtt på grenselosene i Sverige og mente at en av disse benyttet gulluret til Jakob Feldmann. Da den nevnte broren igjen ble avhørt, innrømmet han til slutt at ekteparet som hadde kommet til gården i oktober 1942 faktisk var Feldmanns. Grenselosene ble konfrontert med mistankene i januar 1947. Begge innrømmet forholdet og de ble satt i varetekt 31. januar og 1. februar 1947.

Losene vedsto seg drapene, men argumenterte med at flukttraseen sto i fare for å bli kompromittert til tyskerne og at de hadde handlet i nødverge. Flere mektige Milorg-medlemmer vitnet i grenselosenes favør.

De ble frifunnet for drapene, men dømt for underslag av penger og et gullur paret hadde hatt på seg. Det var uklart om losene drepte paret for vinnings skyld eller for å sikre organisasjonen og flyktningruta. Frifinnelsen henger sammen med usikkerheten omkring dette.

Håkon Løvestads bror Karsten drepte 22. oktober 1942 politimannen Arne Hvam på toget til Halden da han skulle lose flyktninger, blant andre Feldmann-parets sønn Hermann, over grensen. Hermann ble tatt til fange etter at han rømte fra Halden-toget i fart, han ble deportert og henrettet 20. august 1943. Karsten Løvestad ble henrettet på Trandum 3. september 1943.

Bøker og filmatisering 
Saken fikk stor oppmerksomhet da den ble kjent for offentligheten. Den fikk ny oppmerksomhet i 1980-årene da Sigurd Senje ga ut dokumentarromanen Ekko fra Skriktjenn i 1982. Boken ble filmatisert i 1987 av Bente Erichsen med tittelen Over grensen.

Saken har også vært inspirasjon for Espen Holms thrillerroman Tilfellet Blumenfeld fra 2015.

Litteratur

Referanser

Eksterne lenker 
  «Ikke alle krigshelter var helter», artikkel fra NRK 12. november 2015

Milorg
Holocaust i Norge
Hendelser i 1940-årene
Drap
Rettssaker i Norge
Vitenskapsåret 1842

Vitenskapsåret 1842 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1842.

Hendelser
 21. februar – John Greenough blir tildelt det første amerikanske patentet for en symaskin.
 30. mars – Crawford Long utfører den første kirurgiske operasjonen med bedøving (anestesi, dietyleter).
 Christian Doppler beskriver dopplereffekten.
 Julius Robert von Mayer mener at mekanisk arbeid og varme er ekvivalente. Det samme kommer James Prescott Joule fram til året etter.
 Richard Owen finner på termen Dinosauria.

Prisvinnere
Copleymedaljen: James MacCullagh, irsk matematiker.
Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste:
Hans Christian Ørsted, dansk kjemiker og fysiker.
Rumfordmedaljen: William Fox Talbot, britisk pioner innen fotografi.
Wollastonmedaljen: Leopold von Buch, tysk geolog.

Fødsler

|-
|August ||23. || Osborne Reynolds || irsk-britisk || fysiker ||align=center|69 ||align=center|1912 || 

|Desember ||17. || Sophus Lie || norsk || matematiker ||align=center|56 ||align=center|1899 || 
|}
 2. februar - Julian Karol Sochocki, polsk matematiker (død 1927)
 22. februar - Camille Flammarion, fransk astronom (død 1925)
 8. mai - Emil Christian Hansen, dansk mykolog og fysiolog (død 1909)
 9. september - Elliott Coues, amerikansk armékirurg og ornitolog (død 1899)
 20. september - James Dewar, skotsk kjemiker og fysiker (død 1923)
 17. oktober - Gustaf Retzius, svensk lege og anatom (død 1919)
 12. november - John William Strutt, (3. baron Rayleigh), britisk fysiker, nobelprisvinner (død 1919)
 8. desember - Alphonse Louis Nicolas Borrelly, fransk astronom (død 1926)

Dødsfall

|-
|Mai ||8. || Jules Dumont d'Urville || fransk || sjøoffiser og forskningsreisende ||align=center|51 ||align=center| 1790 || 

|August ||18. || Louis de Freycinet || fransk || sjøoffiser og forskningsreisendei Vest-Australia||align=center|62 ||align=center| 1779 || 
|}
 15. februar - Archibald Menzies, skotsk kirurg og botaniker (født 1754)
 28. april - Charles Bell, skotsk kirurg, fysiolog og anatom (født 1774)
 19. juli - Pierre Joseph Pelletier, fransk kjemiker (født 1788)

Referanser
Vitenskapsåret 1843

Vitenskapsåret 1843 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1843.

Hendelser

Astronomi
John Couch Adams forutser på grunn av uregelmessigheter i Uranus bane at det må finnes ytterligere en planet. Planeten, Neptun, blir senere funnet på der Adams hadde forutsett.
Heinrich Schwabe rapporter sykliske variasjoner i antallet solflekker over tid.

Kjemi
Carl Mosander oppdager Terbium og Erbium.

Fysikk
James Joule finner eksperimentelt det som mekanisk tilsvarer varme.

Teknologi
Den første telegraflinjen i Storbritannia legges mellom Paddington og Slough.

Prisvinnere
Copleymedaljen: Jean-Baptiste Dumas, fransk kjemiker.
Wollastonmedaljen:
Léonce Élie de Beaumont, fransk geolog.
Armand Dufrénoy, fransk geolog og mineralog.

Fødsler
 19. mai – Axel Gudbrand Blytt, norsk botaniker (død 1898)
2. juni – Christen de Seue, norsk meteorolog og glasiolog (død 1892)
12. juni - David Gill, skotsk astronom (død 1914)
11. desember - Robert Koch, tysk lege, nobelprisvinner i fysiolog eller medisin (død 1910)

Dødsfall

25. juli - Charles Macintosh, skotsk kjemiker og oppfinner av vanntette tekstiler (født 1766).
19. september - Gaspard-Gustave Coriolis, fransk fysiker og matematiker (født 1792).

Referanser
Maureen O’Hara

Maureen O'Hara (født som Maureen FitzSimons 17. august 1920 i Ranelagh i County Dublin i  Irland, død 24. oktober 2015 i Boise i Idaho i  USA) var en irsk skuespiller og sanger. Hun var mest kjent for å spille intenst lidenskapelige heltinner med en svært fornuftig holdning. Hun debuterte som skuespiller i 1938 med filmene Kicking the Moon Around og My Irish Molly.

Liv og virke

Bakgrunn 
Maureen FitzSimons ble født i forstaden Ranelagh i den irske hovedstaden. Familien var katolsk, og den katolske tro var viktig for henne livet gjennom. Hennes far  Charles Stewart Parnell FitzSimons drev en klesforretning, og moren Marguerita Lilburn FitzSimons var med på å drive butikken. Naureen var den nest eldste av seks barn. 

Faren var endelseier i fotballklubben Shamrock Rovers, som fatteren også støttet fra barnsben av. På skolen utmerket hun seg særlig i idrett. Likesom de fleste av søsknene gikk hun på Abbey Theatre og Ena Mary Burke School of Drama and Elocution i Dublin. Også flere av søsknene gjorde senere karriere i filmbransjen, skjønt ikke med samme internasjonale suksess.

Karriere 
Maureen gjorde sin profesjonelle debut som 14-åring, men ettersom faren anså yrkesveien som usikker, sørget han for at hun ved siden av skuespillerkarrieren lærte seg bokholderi og stenografi. 

I 1939, i en alder av 19 år, ble O'Hara hemmelig gift med engelskmannen George H. Brown som var filmprodusent, produksjonsassistent og sporadisk manusforfatter. På oppfordring fra O'Haras foreldre ble ekteskapet annullert i 1941. I desember samme år giftet O'Hara seg med den amerikanske filmregissøren Will Price, men ekteskapet ble avsluttet i 1953, angivelig som følge av alkoholmisbruk. De fikk en datter i 1944 som het Bronwyn Fitzsimons Price.

Hun giftet seg med sin tredje ektemann, Charles Blair, i 1968. Blair var en pionér innen den transatlantiske luftfarten og var tidligere brigadegeneral i US Air Force. Blair døde i 1978 da motoren i en Grumman Goose han fløy fra St. Croix til St. Thomas eksploderte. Det året fikk hun også livmorskreft, som hun senere ble frisk fra. O'Hara pensjonerte seg fra skuespill i 1991 etter at hun spilte hovedrollen i filmen Only the Lonely.

For sitt bidrag til filmindustrien har O'Hara fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved Hollywood Boulevard 7004. Hun ble også tildelt en Golden Boot Award. I november 2014 fikk hun en Æres-Oscar under Governors Awards-utdelingen med følgende begrunnelse: «Til Maureen O'Hara, en av Hollywoods lyseste stjerner, som gav inspirerende rolleskildringer som glødet med lidenskap, varme og styrke.»

Filmografi (utvalg) 
 1939 – Jamaica-kroen 
 1939 – Ringeren i Notre Dame
 1941 – Grønn var min barndoms dal
 1942 – Den sorte svane
 1943 – Den udødelige sersjant
 1943 – Dette landet er mitt
 1947 – Mirakelet på Manhattan
 1950 – Rio Grande
 1952 – Den tause mann
 1959 – Vår mann i Havana
 1961 – Familiefellen
 1963 – McLintock – Kvegkongen

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 
 
 

Irske skuespillere
Irske sangere
Oscar-vinnere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Dublin
Mottakere av Golden Boot Awards