alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Paul Dirac

Paul Adrien Maurice Dirac (født 8. august 1902 i Bristol i England, død 20. oktober 1984 i Tallahassee i Florida) var en britisk fysiker. Etter studier ved Saint John's College i Cambridge ble Dirac lucasiansk professor i matematikk ved University of Cambridge i 1932. Allerede mens han enda var student så han for seg en særdeles elegant formalisme, som ga en ny forklaring av hva kvantetilstander egentlig er, ved å identifisere dem med vektorer i et Hilbert-rom. Denne formalismen gjorde det mulig å forene de to formuleringene av kvantemekanikken som forelå på dette tidspunktet, nemlig Schrödinger og de Broglies bølgemekanikk og Heisenbergs matriseformulering.

Dirac er en av grunnleggerne av den relativistiske kvantemekanikken: Bølgeligningen oppkalt efter Dirac er den første formulering av kvanteteorien som er i overensstemmelse med relativitetsprinsippet. Med utgangspunkt i sin relativistiske bølgeligning forutsa Dirac eksistensen av positronet, en hypotese som senere ble bekreftet ved antimateriens oppdagelse.

Dirac bidrog også til utarbeidelsen av teorien for de statistiske egenskapene til kvantepartikler med halvtallig spinn, som kalles Fermi-Dirac-statistikk. Se under Fermion.

Dirac mottok sammen med Erwin Schrödinger nobelprisen i fysikk i 1933. Hans bok The Principles of Quantum mechanics (1930) er en av kvanteteoriens mest grunnleggende bøker.

Priser (utvalg) 
 1952 – Copleymedaljen

Referanser

Eksterne lenker 
 Den elegante fysikken – estetikk og kvanter Kronikk om Dirac av Hans Herlof Grelland i Aftenposten 26. desember 2002

Engelske fysikere
Britiske nobelprisvinnere
Nobelprisvinnere (fysikk)
Medlemmer av Royal Society
Mottakere av Copleymedaljen
Order of Merit
Personer fra Bristol
Klemens XIII

Klemens XIII (Clemens XIII, egentlig Carlo della Torre Rezzonico, født 7. mars 1693 i Venezia i republikken Venezia, død 2. februar 1769 i Roma) var Den katolske kirkes pave fra 6. juli 1758 til sin død. Han var den 248. i paverekken.

Liv og virke

Bakgrunn
Carlo della Torre Rezzonico var sønn til en venetiansk kjøpmann. Slekten hadde bygd upp en anseelig formue på handel, og hadde fått adels rang i 1687.

Han studerte hos jesuittene i Bologna og tok doktorgrad i rettsvitenskap ved universitetet i Padova i 1713. Deretter ble han utdannet i diplomati ved Accademia ecclesiastica i Roma for det pavelige diplomati. I 1716 inntrådte han i den romerske kuries Signatura Justitiæ og Signatura Gratiæ, ble samme år guvernør av Rieti, av Fano 1721, och var senere dommer ved Rotaen i Venezia.

Prest 1731, kardinal 1727, biskop 1743
Han ble presteviet den 23. desember 1731 i Roma. Pave Klemens XII utnevnte ham til kardinal i 1737 som kardinaldiakon, med San Nicola in Carcere som tittelkirke, og gav ham en rekke viktige verv i kurien.

Rezzonico ble utnevnt til biskop av Padova i 1743 og ble bispeviet i Roma av pave Benedikt XIV. Rezzonico visiterte sitt bispedømme en rekke ganger og reformerte måten det ble administrert, med hensyntagen til dispedømmets sosialt trengende. Han var det første som gjorde dette på lange tider.

Pave
Han ble valgt til pave den 6. juli 1758 i et konklave som varte i seks uker og avholdt et stort antall avstemninger. At pavevalget varte så lenge, skyldtes at fraksjonene lenge ikke ville jenke seg; til slutt kom det til direkte forhandlinger mellom de rivaliserende grupper. Rezzonico ble så valgt med 31 stemmer av 44 mulige, én stemme mer enn det som var nødvendig, og han tok navnet Klemens XIII, til minne om den pave som hadde elevert ham til kardinalverdigheten.

Han var venn og støtte av jesuittordenen, som allerede ble forfulgt i flere europeiske land. Den 7. januar 1765 bekreftet han ordenen med bullen Apostolicum pascendi munus. Flere stater i Europa krevde at jesuittene burde oppløses.

I Roma fremmet han etableringen av en tysk, en fransk og en engelsk kunstnerkoloni, som ikke bare beskjeftiget seg med religiøse temakretser.

Klemens XIII kalte inn til et konsistorium for å diskutere kirkens aktuelle situasjon, men døde uventet kvelden før.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:
 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Paver

Kanonister
Personer fra Venezia
Veikko Hakulinen

Veikko Johannes Hakulinen (født 4. januar 1925 i Kronoborg, død 25. oktober 2003 i Valkeakoski) var en finsk langrennsløper og skiskytter. Han er blant Finlands mestvinnende olympiere, og har totalt sju medaljer fra tre forskjellige OL (Oslo 1952, Cortina 1956 og Squaw Valley 1960). I OL i Innsbruck i 1964 deltok han på det finske laget i skiskyting.

Fra Vinter-OL i Oslo ble Hakulinen husket av mange for vinnertiden på femmila: 3 timer, 33 minutter og 33 sekunder. I 1955 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.

Meritter

OL 
 1952 – gull på 50 km
 1956 – gull på 30 km og sølv på 50 km og 4x10 km stafett
 1960 – gull på stafetten, sølv på 50 km og bronse på 15 km

VM 
 Falun 1954 – 2 gull (15 km, stafett) og 2 sølv (30 km og 50 km)
 Lahtis 1958 – gull på 15 km, sølv på 50 km og bronse på stafetten

Skiskyting 
 VM i 1963 – sølv i lagkonkurransen, nr. 6 på 20 km
 Vinter-OL 1964 – nr. 15 på 20 km

Bibliografi 
 Hakulinen, Veikko. Haku-Veikko, suurhiihtäjä Veikko Hakulisen muistelmat 1999 (selvbiografi)
 Kolkka, Sulo. Veikko Hakulinen, latujen valtias 1960 (biografi)

Se også 
 Liste over mestvinnende vinterolympiere

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Finske langrennsløpere
Finske skiskyttere
Olympiske mestere for Finland
Olympiske sølvmedaljevinnere for Finland
Olympiske bronsemedaljevinnere for Finland
Verdensmestere i langrenn
Vinnere av Holmenkollmedaljen
Medaljevinnere under Vinter-OL 1952
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1952
Langrennsløpere under Vinter-OL 1952
Medaljevinnere under Vinter-OL 1956
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1956
Langrennsløpere under Vinter-OL 1956
Medaljevinnere under Vinter-OL 1960
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1960
Langrennsløpere under Vinter-OL 1960
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1964
Skiskyttere under Vinter-OL 1964
Personer fra Lakhdenpokhja rajon
Fødsler i 1925
Dødsfall i 2003
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Deltakere under VM i skiskyting 1963
Deltakere under VM i skiskyting 1965
Norges Lotteforbund

Norges Lotteforbund (NLF) var opprinnelig en norsk kvinneorganisasjon som i dag arbeider frivillig som del av Totalforsvaret. Tanken var at norske kvinner i en krigssituasjon skulle kunne overta mennenes oppgaver der hvor det var praktisk.

Begrepet «lotte» 
Betegnelsen «lotte» hadde bakgrunn i at det i 1920 ble etablert en frivillig paramilitær hjelpeorganisasjon for kvinner i Finland som het «Lotta Svärd» etter en kvinnefigur i nasjonaleposet Fänrik Ståls sägner (1860). Dette ga opphavet til at man i Norge, Sverige og Danmark innførte begrepet «lotter». Den finske organisasjonen eksisterte fra 1920 til 1944.

Det ble i 2019 besluttet at menn også kunne bli lotter.

Historikk 
NLF ble stiftet av Jacobine Rye (1861–1939) 19. mars 1928 under navnet Norske Kvinners Frivillige Verneplikt (NKFV).

Formålet med organisasjonen var opprinnelig at norske kvinner i en krigssituasjon skulle kunne overta mennenes oppgaver der hvor det var praktisk. Lottene arbeider idag innen områder som sanitet, samband, stabsoppgaver, transport og forpleining, foruten et bredt samarbeid med sivile aktører.

Siden 1. juli 1951 har organisasjonen fått bevilget økonomisk støtte over statsbudsjettet til blant annet administrasjon og til verving og utdannelse av lotter.

Hederstegn 
Siden 1990 har organisasjonen delt ut Norges Lotteforbunds hederstegn til norske militære eller sivile personer som har lagt ned et særlig viktig arbeid for til fremme av NLFs formål.

Se også

 Arendal lotteforening
Norges Lotteforbunds hederstegn
Lotta Svärd

Referanser

Eksterne lenker
 
 Norges Lotteforbund på Facebook
 http://lottene.no/
 

Norges forsvar
Norske militærorganisasjoner
Etableringer i 1928
Nordtrafikk

Nordtrafikk er et transportselskap som driver godstransport i Nordland og Finnmark. Selskapet har hovedkontor på Sortland.

Nordtrafikk-konsernet består i dag av følgende datterselskap: Nordtrafikk AS, Nordtrafikk Cargo AS, Transportsørvis AS, Velo Varetaxi AS, Thors Varetransport AS, NT Cargo Lofoten AS

Historie 
Nordtrafikk ble stiftet i 1936 under navnet A/L Langøya Biltrafikk. Alt i 1938 ble navnet endret til A/L Vesterålens Bilruter. Seinere ble også ferjetrafikken i området overtatt av selskapet, og i 1954 ble navnet endret til Vesterålens Trafikklag AS. I 1988 fikk morselskapet navnet Nordtrafikk AS.

Nordtrafikk drev tidligere også buss-, ferge- og lokalbåttrafikk i datterselskapene Nordtrafikk Buss AS og Nordtrafikk Maritim AS, men disse selskapene ble i oktober 2006 solgt til Veolia Transport Norge. Våren 2007 ble virksomhetene i de to selskapene fusjonert med Finnmark Fylkesrederi og Ruteselskap og Helgelandske til Veolia Transport Nord. Veolia bestemte at bussdriften i Nordland skulle drives under markedsnavnet Vestfjord Buss, mens bussdriften i Troms skulle drives under markedsnavnet Hålogaland Buss. Den maritime delen av selskapet i Nordland skulle drives under markedsnavnet Helgelandske. Markedsnavnene ble etter noen år gradvis tatt ut av bruk.

Datterselskapet Nordtrafikk Cargo AS ble kjøpt opp av Nor-Express AS i 2015, som i løpet av 2018 ble en del av en større sammenslåing med transportselskapene Transportsørvis AS, Velo Varetaxi AS, Nor-Express AS og Nordtrafikk Cargo. Styret bestemte seg i begynnelsen av 2019 å endre navn på morsselskapet til Nordtrafikk AS. 

Nordtrafikk AS er eiet av privatpersonene Steinar Hansen, John Hansen, Jørgen Sollie, Tom R. Nilsen og Sylvi Adolfsen. Alle med bosted og hovedsete på Sortland.

Bedriftsovertakelser 
 1990 Boldevins Bilruter AS, Nordland (buss- og godstrafikk)
 1996 Harstad Oppland Rutebil AS, Troms (busstrafikk)
 1997 Nordland Ambulanse AS, Nordland (ambulansetrafikk)
 1999 AS Lofoten Trafikklag, Nordland (buss-, ferge- og godstrafikk)
 2000 TB-Invest AS / Trysilbussen AS, Hedmark (buss- og godstrafikk)
 2001 Ambunor AS, Finnmark (ambulansetrafikk)
2015 Nordtrafikk Cargo AS blir en del av Nor-Express AS
2019 Nordtrafikk AS fusjonerer med Velo Varetaxi AS, Transportsørvis AS, Nor-Express AS, Nordtrafikk Cargo AS. 
2019 Thors Varetransport AS 
2019 NT Cargo Lofoten AS

Ledelse 
Ole Lund Riber var konsernsjef fra 1987 til selskapet ble solgt. Før ´87 var Ole Lund Riber soussjef i Nordtrafikks forløper Vesterålen Trafikklag.

Nordtrafikk AS er ledet av trioen Steinar Hansen, Jørgen Sollie og Tom Rainer Nilsen. John Hansen er styrets leder (2019).

Referanser 

https://www.vol.no/nyheter/sortland/2019/01/23/Kj%C3%A6rt-transportnavn-vekkes-til-livet-igjen-18297530.ece

Litteratur 
 Svanberg, E. (1990). Langs vei og lei i Nordland : samferdsel i Nordland gjennom 3000 år. Bodø: Nordland fylkeskommune.

Kollektivtransport i Nordland
Kollektivtransport i Troms og Finnmark
Næringsliv i Nordland
Næringsliv i Sortland
Tidligere norske busselskaper
Norske logistikkselskaper
 
Etableringer i 1936
Nordlands samferdselshistorie
Finnmarks samferdselshistorie
Tove Lie

Tove Lie (født 3. april 1963 i Landsjøåsen i Trysil) er en norsk journalist, redaktør og tidligere forlagsdirektør. Hun er ansatt ved Oslomet – storbyuniversitetet som redaktør for nettavisen Khrono.

Karriere
Hun er cand.mag. med fagene sosiologi, psykologi og historie fra Universitetet i Trondheim fra 1986.

Lie er fra 1. oktober 2012 ansvarlig redaktør i nettavisen Khrono, som utgis av Oslomet – storbyuniversitetet. Avisen ble lansert våren 2013 og er en nyhetsavis for og om høyere utdanning og forskning, utgitt av Høgskolen i Oslo og Akershus.

Hun har vært ansvarlig redaktør og daglig leder i Nationen 2005–2008. Hun har før dette vært vaktsjef, redaksjonssjef og nyhetsredaktør i samme avis. Før Nationen var Lie blant annet journalist og konstituert redaktør i Ny Tid 1993–1996, journalist i Klassekampen 1986–1989, Fagbladet 1989–1993, LO-Aktuelt, Arbeiderbladet og journalist og redaktør i Under Dusken, studentavisa i Trondheim.

I perioden 2008–2011 var hun forlagsdirektør i Det Norske Samlaget. Lie sluttet i stillingen etter å ha gjennomført en større omstillings- og nedbemanningsprosess.

Hun ga ut boken Fredsnasjonens grenseløse våpenhandel på Aschehoug forlag i juni 2012. Boken, som ble kjøpt inn av Kulturrådet høsten 2012, er skrevet sammen med journalist Øystein Mikalsen.

I oktober 2015 ga hun ut boken Grepa kvinnfolk. Fortellinger om dem som gikk før oss på Trysil-forlaget.

Referanser 

Norske redaktører
Journalister i Nationen
Journalister i Klassekampen
Journalister i Dagsavisen eller forløpere
Alumni fra NTNU
Personer fra Trysil kommune
Storkobbe

Storkobbe (Erignathus barbatus), også kalt blåsel eller bartesel, er en av de største selene i norske arktiske farvann. De er godt kjent på grunn av de lange bartene. Storkobben kan bli opptil 3,75 m lang, og veie opp mot 400 kg, men gjennomsnittlig veier de rundt 230 kg.

Storkobben opptrer stort sett alene i de isfylte delene av Barentshavet, som regel i drivis, men sjelden blir den observert nedover langs norskekysten. Storkobbene kaster (føder) om våren og selungen veier rundt 35-40 kg og etter tre uker dieperiode veier selungene rundt 100 kg. Storkobbene har en komplisert diett der de spiser alt fra bunndyr til fisk, og da spesielt polartorsk. Etter at ungen er ferdig diet, kommer paringsperioden der de voksne hannene skaper en undervannslyd («sang») for å tiltrekke seg hunnene. Storkobbene kan leve i 25–30 år i naturen, og tilhører de ekte selene (Phocidae).

Fylogeni 

Kladogrammet over viser slektskapet mellom de eksisterende artene i selfamilien.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Seler
Pattedyr i Norge
Pattedyr formelt beskrevet i 1777
Dyr formelt beskrevet av Johann Christian Polycarp Erxleben
Nathaniel Bacon

Nathaniel Bacon (født 2. januar 1647, død 26. oktober 1676) var en kolonist og plantasjeeier i Virginia-kolonien i Jamestown, kjent for «Virginia-opprøret», vanligvis kjent som Bacons opprør, som endte i at Jamestown ble brent ned til grunnen. Opprøret kollapset etter at Bacon døde av en sykdom.

Ingen vet sikkert når han ble født. En tidligere antagelse om han som den Nathaniel Bacon født i 1646 eller 1647 ser ut til å være tvilsom og uten sikker base, selv om den ble utbredt gjentatt i senere litteratur, inkludert Encyclopædia Britannica. Dictionary of National Biography har stilt spørsmål ved denne antagelsen i tillegg til hans påståtte foreldre og fødselssted.

Referanser 

Fødsler i 1647
Dødsfall i 1676
Engelske forretningsfolk
John Smith av Jamestown

John Smith (født 1580 i Alford i Lincolnshire, død 21. juni 1631) var en engelsk soldat og seiler, nå hovedsakelig husket for sin rolle i etableringen av den første permanente engelske kolonien i Nord-Amerika og for sin korte forbindelse med den innfødt amerikanske prinsessen Pocahontas.

Smith levde et interessant liv, selv om hans skrytende natur gjør det vanskelig for historikere å skille fakta fra hva som er oppdiktet.

Liv og virke
Smith forlot hjemmet i en alder av 16 år etter at hans far døde og rømte til sjøs. Han tjente som leiesoldat i hæren til kong Henrik IV av Frankrike mot spanjolene kjempet senere mot Det osmanske riket. Smith ble forfremmet til kaptein mens han kjempet i Ungarn for habsburgerne, i kampanjen til Mihai Viteazul i 1600–1601. Etter at Viteazul døde, kjempet han for Radu Serban i Valakia mot Ieremia Movila, men ble såret, fanget og solgt som slave i 1602. Smith hevdet at tyrkeren sendte ham som en gave til sin kjæreste som ble forelsket i Smith og hjalp ham å flykte.

Smith reiste så gjennom Europa og Nord-Afrika før han reiste tilbake til England i 1604. Der ble han involvert i planer om å kolonisere Virginia for å tjene penger gjennom Virginia Company som hadde fått en kontrakt av kong Jakob I av England. Ekspedisjonen satte seil med tre små skip 20. desember 1606. 13. mai 1607 landet nybyggerne ved Jamestown.

Hardt vær, mangel på vann og angrep fra algonquian-indianere ødela nesten kolonien, og i desember 1607, ble Smith tatt til fange og ført frem for den lokale høvdingen, Powhatan. Selv om han fryktet for sitt liv, ble Smith etter hvert gjort til en underordnet høvding av stammen og gav senere æren for dette delvis til høvdingens datter, Pocahontas, som var rundt elleve til tretten år på den tiden. Han sa at hun kastet seg over ham for å hindre at han ble henrettet, men det er betydelig usikkerhet rundt denne fortellingen.

Senere forlot Smith Jamestown for å utforske Chesapeake Bay-regionen og lete etter hardt tiltrengt mat. Han ble etter hvert valgt til president av det lokale rådet i september 1608 og innførte en politikk av disiplin, oppmuntret landbruk med en berømt uttalelse om at «han som ikke arbeider, spiser ikke.» Bosetningen vokste under hans lederskap, men Smith ble alvorlig skadet i et uhell med krutt og måtte reise tilbake til England for behandling i oktober 1609. Han vendte aldri tilbake til Virginia.

I 1614 returnerte han til den nye verdenen i en reise til Maine og Massachusetts Bay, som han kalte New England. Han tilbrakte resten av sitt liv med å skrive bøker til han døde i 1631, 51 år gammel.

Populærkultur 
Legenden om Smith og Pocahontas har blitt innarbeidet i utallige bøker, skuespill og filmer, med varierende historisk nøyaktighet. Den nyeste filmen er The New World, tidligere har også Disney kommet med tegnefilmen Pocahontas med Mel Gibson som stemmen til John Smith.

Referanser

Videre lesning
The Project Gutenberg EBook of Captain John Smith, by Charles Dudley Warner [original publication: 1881]
David A. Price, Love and Hate in Jamestown: John Smith, Pocahontas, and the Heart of A New Nation, Alfred A. Knopf, 2003

Tidlige amerikanske kolonister
Falken Forlag

Falken forlag var et forlag som gav ut politisk og samfunnsorientert litteratur, samt marxismens klassikere. Forlaget ble grunnlagt 20. september 1946. Blant initiativtakerne var Johan Borgen, Olav Rytter, Svale Solheim, Olav Dalgard, Reidar Roos og Finn Pettersen. Forlaget er tilknyttet Norges Kommunistiske Parti.

Opprinnelig var Falken forlag kun ansvarlig for å gi ut verker skrevet før andre verdenskrig, mens forlaget Ny Dag hadde ansvar for nye utgivelser. Senere ble imidlertid forlagenes virksomheter slått sammen under navnet Falken Forlag.

I 2013 ble forlaget avviklet.

Referanser

Eksterne lenker
 Falken Forlag

Norske forlag
Selskaper opphørt i 2013
Norges Kommunistiske Parti
Kommunisme i Norge
Forlag etablert i 1946
Landskapsarkitektur

Landskapsarkitektur er utendørs planlegging og formgivning.

Landskapsarkitekter prosjekterer blant annet byrom, boligområder, veianlegg, kraftanlegg, parker, skoleanlegg, idrettsanlegg og friluftsområder, kirkegårder og hager. Faget bygger på tradisjonen innen hagekunst som er mange tusen år gammel. Kompetansen  er sammensatt av formkunnskap og estetikk, plantekunnskap, material- og konstruksjonskunnskap,  økologi og kunnskaper om samfunnet. Landskapsarkitekter som arbeider med prosjektering gjør det ofte i private kontorer og tegner for hånd eller med dataprogrammer. Arbeidet settes som regel ut på anbud for utførelse av entreprenør eller anleggsgartner. Mange landskapsarkitekter arbeider også i offentlige etater med for eksempel byggesaker og parkforvaltning eller på et mer overordnet nivå med kulturlandskap og kulturminner, tettstedsutvikling og skjøtsel av friområder og bynære naturområder.

Landskapsarkitektur i Norge 
Landskapsarkitektur i Norge ble etablert i 1919 på Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU) på Ås. Institutt for landskapsarkitektur ved Fakultet for landskap og samfunn har ansvaret for Europas eldste landskapsarkitektutdanning. Instituttets fagområder omfatter design og utforming av byer og steder, hagekunsthistorie, landkapsingeniør, grøntanlegg, landkapsplanlegging og stedsutvikling. 

Senere er det etablert nye landskapsarkitekturmiljøer. I 2006 ble de første landskapsarkitektene ferdig fra Bergen Arkitektskole som gir en spesialisering under arkitektstudiet og i 2005 opprettet Arkitekthøgskolen i Oslo et mastergradsstudium i landskapsarkitektur. Fra 2018 samarbeider skolen med Universitetet i Tromsø om en femårig utdannelse i landskapsarkitektur.

Se også 
 Norske landskapsarkitekters forening
INSEAD

INSEAD (opprinnelig Institut européen d'administration des affaires) er en fransk handelshøyskole. Institusjonen ble grunnlagt i 1957 som en privat stiftelse i Fontainebleau utenfor Paris. INSEAD har tre skolesteder; ett i Fontainebleau, ett i Singapore og ett i Abu Dhabi. I tillegg til Master of Business Administration (MBA fulltid) og Global Executive Master of Business Administration (MBA deltid), tilbyr INSEAD lederutviklingsprogrammer, doktorgradsstudier, Master in Finance, samt Executive Master in Consulting and Coaching for Change. INSEADs MBA-program ble bygd opp som et 10-måneders studium etter modell fra case-undervisningen på Harvard Business School, og det første MBA-kullet ble uteksaminert i 1960. INSEAD ledes av dekan Ilian Mihov. Styreleder er Andreas Jacobs.

Stiftelsen uteksaminerer årlig over  MBA-kandidater fra mer enn 80 land. Lederutviklingsprogrammene til INSEAD har mer enn  deltakere årlig. Skolen har 146 fakultetsansatte fra 34 land og 86 doktorgradsstudenter fra 30 land. INSEAD tilbyr sine doktorgradsstudenter åtte ulike spesialiseringsområder; Strategy, Finance, Organisational Behaviour, Technology and Operations Management, Marketing, Decision Sciences, Entrepreneurship og Accounting. I det akademiske året 2014-2015 var 41% av doktorgradsstudentene kvinner og 59% menn.

Kandidatene studerer ved campusene i Frankrike, Singapore og Abu Dhabi. De har videre tilgang til utvekslingsprogrammer i San Francisco og Philadelphia via Wharton School of the University of Pennsylvania, utveksling til Northwestern University, Kellogg School of Management ved Chicago, utveksling til Johns Hopkins School of Advanced International Studies i Washington, D.C., utveksling til China Europe International Business School i Shanghai, samt utveksling til Tsinghuauniversitetet i Beijing. INSEAD har samarbeidsavtale med forsknings- og utdanningsinstitusjonen Fundação Dom Cabral i Brasil. INSEAD ble i 2012 en integrert del av den multidisiplinære universitetsalliansen Sorbonne Universités i Paris.

Alumni 
INSEAD har  alumni fra 171 stater samt 46 aktive nasjonale alumniforeninger. Helge Lund, administrerende direktør i BG Group; Kristin Skogen Lund, president i Næringslivets Hovedorganisasjon; Birger Magnus, styreleder i NRK, Storebrand og Hafslund ASA; Egil Hogna, konsernsjef i Sapa Group; Siri Hatlen, styreleder i Entra ASA og Sevan Marine; og Rolv Erik Ryssdal, administrerende direktør i Schibsted, er Master of Business Administration (MBA) fra INSEAD. Den norske alumniforeningen har i overkant av 200 medlemmer og ledes av Marius Olsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 INSEAD Alumni Association
 INSEAD Alumni Association Norway

 
Handelshøyskoler
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1957