alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles Edward Drennan

Charles Edward Drennan (født 23. august 1960 i Christchurch i New Zealand) er en ny-zealandsk katolsk prelat og emeritert biskop av Palmerston North.

Leiv og virke
Drennan ble presteviet den 14. juni 1996.

Pave Benedikt XVI utnevnte ham den 22. februar 2011 til koadjutorbiskop av Palmerston North. Biskopen av Palmerston North, Peter James Cullinane, bispeviet ham den 11. juni samme år; medkonsekrerende var Mark Benedict Coleridge, erkebiskop av Canberra-Goulburn, og Barry Philip Jones, biskop av Christchurch. 

Da biskop Peter James Cullinanes ble pensjonert den 22. februar 2012 etterfulgte han ham som ordinær biskop av Palmerston North.  Pave Frans innvilget hans avskjedssøknad den 4. oktober 2019. Bakgrunnen for den tidlige avslutningen av hans virke var en undersøkelse i pakt med den pavelige motu proprio Vos estis lux mundi om beskyldninger fremført av en ung kvinne om «uakseptabel oppførsel av en seksuell natur».

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
 Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
 Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
 Erkebiskop Filippo Bernardini (1884-1954) *1933
 Kardinal Norman Thomas Gilroy (1896-1977) *1935
 Erkebiskop Peter Thomas McKeefry (1899-1973) *1947
 Erkebiskop Owen Noel Snedden (1917-1981) *1962
 Erkebiskop Thomas Stafford Williams (1930- ) *1979
 Erkebiskop Peter James Cullinane (1936- ) *1980
 Biskop Charles Edward Drennan (1884-1954)

Referanser

Newzealandske katolske biskoper
Personer fra Christchurch
Linjen Rebiba
Ulrich Wibye Møller

Ulrich Wibye Møller (født 1853 på Moldegård, død 3. juni 1926 i Molde) var en norsk gårdbruker, forretningsmann og politiker (FV) som var ordfører i Molde 1905-1907. Han var innehaver av Moldegård fra 1884, da han overtok etter sin far Hans Thiis Møller.

Liv og virke 

Ulrich Møller ble født 27. februar 1853 på Moldegård som sønn av Hans Thiis Møller og Ulriche Antonette Wibye (eller Vibye). Han giftet seg i 1884 med Betty Floer (1865–1919), datter av handelsmann Bernhard Floer i Finnmark.  Sønnen Hans Thiis Nagel Møller overtok Moldegård da Ulrich Møller døde i 1926. Ulrich begynte arbeid i farens kontorer i Ålesund og Molde. I 1872 ble han med en klippfiskbåt til Spania for å undersøke forholdene der. Deretter arbeidet han et år i et stort firma i Newcastle. Senere reiste han til Barcelona og opprettet agentur (Møller & Co) innenfor fisk og trelast sammen med den eldre broren Claus. Trelasten ble hovedsakelig importert fra Sverige og Finland.

Etter at han overtok Moldegård i 1884 restaurerte han hovedbygget og fornyet jordbruket. 18 av de 30 husmannsplassene ble solgt til brukerne i hans tid. Han var medeier i trelastfirmaet Møller & Co. Firmaet ble avviklet i 1895 etter noen dårlige år.

Sammen med Claus Møller og Hans Rasmus Astrup var han medeier i Grand Hotel som åpnet i 1885. Han var styreformann i Romsdals Dampskibsselskab fra det ble stiftet i 1888 til det ble oppløst i 1920 (han gikk da inn som styremedlem i Møre og Romsdal Fylkesbåtar). Han var første styreformann i Romsdals Aktiemeieri. Møller var formann i Handelsforeningen i mange år og styreformann i Molde Bys Vel.

Møller satt i bystyret fra 1898, var varaordfører 1899–1904 og ordfører i perioden 1905–1907. Han var vararepresentant til Stortinget 1919-1921 på en liste fra Høyre og Frisinnede Venstre, og var selv medlem av Frisinnede Venstre. Som politiker arbeidet han blant annet med spørsmålet om jernbane til Veblungsnes og videre til Ålesund med forbindelse til Molde med dampbåt fra Vestnes eventuelt jernbane fra Oppdal via Sunndal til Molde.

Møller drev fiskebruk og hadde fiskebåter på Romsdalskysten. I Moldeelva hadde han en sag som brant ned i 1890 og Møller satte opp en guanomølle (produksjon av fiskemel) på stedet. I 1909 inngikk han avtale med Molde by om fallrettene i Moldeelva og kraftverk ble satt opp samme år og ved slutten av året ble elektrisk lys for første gang tent i Molde.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Ordførere i Molde
Vararepresentanter til Stortinget
Lokalpolitikere fra Frisinnede Venstre
William Buckland

William Buckland (født 12. mars 1784, død 14. august 1856) var en britisk teolog som ble dekan i Westminster. Han var også geolog og paleontolog.

Buckland skrev den første fullstendige avhandlingen om en fossil dinosaur, det var en reptil som han kalte Megalosaurus. I et annet arbeid beviste han at Kirkdale Cave hadde vært en forhistorisk hyenehule. Dette ble han tildelt Copley-medaljen for. Den ble rost som et eksempel på hvordan vitenskapelig analyse kunne rekonstruere fjerne hendelser. Han var banebrytende for bruken av fossilisert avføring for å rekonstruere økosystemer, og skapte begrepet koprolitter.

Buckland fulgte Gap Theory i å tolke den bibelske beretningen om Genesis som to vidt adskilte episoder av skapelsen. Det hadde dukket opp som en måte å forene den bibelske beretningen med funn i geologi som antydet at jorden var veldig gammel. Tidlig i karrieren trodde Buckland at han hadde funnet bevis på den bibelske flommen, men så senere at istidsteorien til Louis Agassiz ga en bedre forklaring, og spilte en betydelig rolle i å fremme den.

Referanser

Britiske geologer
Medlemmer av Royal Society
Mottakere av Copleymedaljen
Zolodininae

Zolodininae er en gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Middelsstore, avlange, blanke, mørke skyggebiller. Hodet er middels store med noe utstående fasettøyne og middels lange, trådformede antenner. Pronotum er avrundet firkantet, karftig punktert. Dekkvingene er avlange, nokså jevnbrede, med kraftige punktstriper.

Levevis

Utbredelse 
De nålevende artene er utbredt på New Zealand og i Australia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Zolodininae Watt, 1975
 Slekten Tanylypa Pascoe, 1869 - én art, Australia
 Tanylypa morio Pascoe, 1869
 Slekten Zolodinus Blanchard, 1853 - én art, New Zealand
 Zolodinus zelandicus (Blanchard, 1847)
 † Slekten Praezolodinus Bao, 2020 (fossil)
 †Praezolodinus pilosus Bao, 2020

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1974
Pausteparken

Pausteparken er en liten park på hjørnet mellom Torggata og Skolegata i Sandefjord sentrum, gatekrysset som sannsynligvis er det eldste i byen. 

Den ble anlagt i 2002–03 av Foreningen Gamle Sandefjord og Sandefjord kommune. Den kalles på folkemunne Pauseparken. Rekkverket rundt parken er en kopi av rekkverket på Braade bro over Ruklabekken, som sto på sydsiden av Torggata, noen meter ned i dagens Thor Bryns gate. I parken er utstilt en tegning av et hus i byen slik ordfører Fredrik Høst husket det rundt år 1900. I parken står en drikkefontene som kommer fra Byskolen som ligger til Skolegata. Før parken ble anlagt, sto en kiosk på stedet, og det var parkeringsplass.

I Torggata 12 ligger Paustegården, der første etasje er bygget rundt 1790. Skipper Ole Thommesen Paust overtok gården i 1800 og bygget på en etasje, og gården ble hetende Paustegården. I 1820 ble møtene i borgerrepresentasjonen, De eligerede menn holdt her, og i 1837 de første møtene i formannskapet. Paust satt selv i formannskapet og hadde andre kommunale verv.

Referanser

Litteratur
Tollnes, Roar L.: Byvandring i Sandefjord. Fortidsminneforeningen Vestfold avdeling, revidert utgave 2010. ISBN 978-82-995999-1-7. 

 Parker i Sandefjord
Blanche Bruce

Blanche Kelso Bruce (født 1. mars 1841 i Prince Edward County i Virginia i USA, død 17. mars 1898 i Washington, D.C.) var en amerikansk republikansk politiker. Han representerte delstaten Mississippi i USAs senat i årene 1875–1881. Han var den første afrikansk-amerikaneren som satt i en hel valgperiode i senatet.

Liv og virke

Bakgrunn
Blanche Bruces far var en hvit plantasjeeier ved navn Pettis Perkinson, og moren var en afrikanskættet slave som het Polly Bruce. 

Bruce var slave ved fødselen, men ble senere en fri mann. En kilde hevder at faren frigjorde ham, men i et intervju sa Bruce selv at han fikk friheten da han flyttet til Kansas idet borgerkrigen var i ferd med å bryte ut.

Tidlig virke
Bruce arbeidet som lærer under den amerikanske borgerkrigen og studerte i to år ved Oberlin College i Ohio. Han ble selv plantasjeeier ikke langt fra Cleveland i Mississippi Delta-regionen nord i delstaten Mississippi i rekonstruksjonstiden. Han ble med tiden temmelig velstående. På hans plantasje bodde svarte sharecroppers i enkle treskur, og arbeidet under harde kår likt forholdene på plantasjer eid av hvite.

Han var sheriff i Bolivar County i perioden 1872–1875. Etterhvert var han i dette området, i Bolivar eller i Tallahatchie County, også blant annet undervisningsinspektør (supervisor of education), og fungerte som sjefredaktør for en lokalavis.

Politiker
Bruce etterfulgte i 1875 Henry R. Pease som senator for Mississippi. Han var den første tidligere slave som ble amerikansk senator. Han ble selv etterfulgt, etter én mandatsperiode i senatet, av James Z. George.

Etter at hans senatorperiode var omme forble Bruce boende i Washington, D.C., og sikret seg gode stillinger, og drev valgkamp for republikanerne rundt om i landet. Han kjøpte seg et stort townhouse og et sommerhjem, og var en ledende skikkelse i det afroamerikanske high society. En avis skrev at Bruce ikke likte betegnelsen colored men, og ofte sa: «I am a Negro and proud of it.»

Bruce giftet seg i 1878 med Josephine Beall Wilson. Parets sønn Roscoe Conkling Bruce fikk sitt navn etter senator Roscoe Conkling.

Bruce fikk åtte stemmer i avstemningen til visepresidentkandidat på republikanernes presidentnomineringskonvent før presidentvalget i USA i 1880. Det var første gang en afroamerikaner i det hele tatt hadde fått stemmer ved en slik avstemning på et partikonvent.

Bruce innehadde 1881–1885 en stilling i USAs finansdepartement, Register of the Treasury. Stillingens innehaver hadde sin autograf på den tidens amerikanske pengesedler. Bruces signatur er den første underskriften av en afroamerikaner som forekom på USAs papirpenger.

Bruces grav er på Woodlawn Cemetery i Washington, D.C.

Referanser

Eksterne lenker
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard
 

Senatorer fra Mississippi
Medlemmer av Det republikanske parti (USA)
Politikere fra USA
Personer fra Prince Edward County i Virginia
Maria Drangeid

Maria Drangeid (født 1989) er en norsk teaterregissør fra Stavanger.

Drangeid er utdannet ved regilinja på Teaterhøgskolen, KHiO (2018–2021).

I 2021 gav hun ut boksingelen Dikt om på Flamme forlag.

I 2022 ble hun utnevnt til «Årets Stavangerkunstner» av Stavanger kommune.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske teaterregissører
Nilioninae

Nilioninae er en gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

Utseende 
Middelsstore (gjerne 5-6 millimeter), brede, nesten sirkelrunde, høyt hvelvede, blanke skyggebiller. De ligner overflatisk på skjoldbiller (Cassidinae) men er ikke i slekt med disse, skiller seg fram dem blant annet på føttenes bygning.

Levevis 
Lite er kjent om biologien til disse artene, men de blir ofte funnet på død ved og lever trolig av sopp. De forekommer helst i regnskog. Larvene eter på lav som vokser på trestammer. Både larver og voksne er selskapelige og finnes gjerne i grupper.

Utbredelse 
Artene er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien Nilioninae Oken, 1843
 Slekten Nilio Latreille, 1802 
 Underslekten Linio Mader, 1936
 Nilio lanatus Germar, 1824
 Nilio maculatus Germar, 1824
 Underslekten Micronilio Pic, 1936
 Nilio barthi Costa Lima & Seabra, 1954
 Nilio gounellei Ihering, 1914
 Nilio pusillus Ihering, 1914
 Underslekten Nilio (i snever forstand)
 Nilio brunneus J. Thomson, 1860
 Nilio chiriquensis Champion, 1888
 Nilio fulvopilosus Champion, 1888
 Nilio lebasi J. Thomson, 1860
 Nilio lutzi Ihering, 1914
 Nilio marginellus Erichson, 1847
 Nilio sallei J. Thomson, 1860
 Nilio thomsoni Champion, 1888
 Nilio villosus (Fabricius, 1787)
 Usikker underslekt
 Nilio amazonicum Thomson, 1860
 Nilio coccinelloides Laporte de Castelnau, 1840
 †Nilio dominicana Poinar & Brown, 2011 - fossil art fra dominikansk rav
 Nilio insuturale Pic, 1918
 Nilio pilosum Laporte de Castelnau, 1840
 Nilio rubrocastaneum Thomson, 1860
 Nilio ruficeps Pic, 1918
 Nilio testaceum Thomson, 1860

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1802

en:Nilioninae
August Schieldrop

August Schieldrop (født 1999) er en norsk tubaist fra Oslo. Han er utdannet ved Norges musikkhøgskole og har opptrådt som solist med Oslo-Filharmonien, Kringkastingsorkestret og Bergen filharmoniske orkester. I 2020 ble han som første blåser tatt opp på mentorprogrammet til Crescendo. Han vant Equinors talentstipend i 2021, etter å ha vært nominert flere ganger.

Schieldrop har selv uttrykt ønske om å bidra til at tuba brukes mer som soloinstrument. Sammen med Oslo-Filharmonien urfremførte han i 2021 tubakonserten Tuba Mirum, et bestillingsverk laget av Marcus Paus.

Familie 
Schieldrop er oldebarn av matematiker Edgar B. Schieldrop.

Konkurranser og priser 
 DNB Nasjonal Solistkonkurranse 2016 på Fjord Cadenza
 Årets musiker i Ungdommens Musikkmesterskap 2019–2020
 Equinors talentstipend 2021

Referanser 

Norske tubaister
Hypophlaeini

Hypophlaeini er en gruppe av skyggebiller.

Utseende 
Nokså små, slanke, gjerne blankt brunlige skyggebiller. Antennene er utvidet mot spissen, pronotum avrundet firkantet, dekkvingene jevnbrede.

Levevis 
Arten lever i skog, der de gjerne finnes på barken av trær.

Systematisk inndeling  
Disse slektene blir noen ganger regnet som en egen underfamilie, Hypophlaeinae

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
 Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
 Underfamilien boreskyggebiller, Diaperinae
 Stammen Hypophlaeini Billberg, 1820
 Slekten Cheilopoma Murray, 1867
 Slekten Corticeus Piller & Mitterpacher, 1783 - i Norge:
 Corticeus bicolor (Olivier, 1790)
 Corticeus fraxini (Kugelann, 1794)
 Corticeus linearis (Fabricius, 1790)
 Corticeus longulus (Gyllenhal, 1827)
 Corticeus suturalis (Paykull, 1800)
 Corticeus unicolor Piller & Mitterpacher, 1783
 Slekten Ischnarthron Gebien, 1921
 Slekten Myonophloeus Bremer & Lillig, 2017
 Slekten Pogonoxenus Wasmann, 1899
 Slekten Typhlophloeus Jeannel & Paulian, 1945

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skyggebiller
Biller formelt beskrevet i 1820

en:Alleculinae
Utåndingsmåler for koronavirus

Utåndingsmåler for koronavirus (engelsk: Coronavirus breathalyzer) er et diagnostisk medisinsk utstyr som gjør det mulig for brukeren med større eller mindre nøyaktighey å bestemme tilstedeværelsen av koronavirus i utåndingsluften.

Fra første halvdel av 2020 ble idéen om en praktisk test av koronavirus – COVID-19 – på grunnlag av utåndingsluften utviklet samtidig av ikke-relaterte forskningsgrupper i USA, Nederland, Finland, Israel, England, Australia og Tyskland.

Hurtige testmetoder er velegnede og ressursbesparende til å screene store befolkningsgrupper for å finne hvem som bør undersøkes grundigere: «... it could be useful for screening large populations ...»

USA 
I juni 2020 mottok amerikanske forskere ved UCLA og Ohio State University tilskudd til testing av utåndingsmålere for koronavirus, hvorav den ene kunne gi resultater på 15 sekunder. Testingssystemet skulle være i stand til å fange visse forbindelser i ett enkelt åndedrag for å spore koronavirus. «Målet med denne forskning er å utvikle billige, i stor skala implementerbare, hurtige diagnose- og overvåkningssystemer ('sentinel systems') til påvisning av luftveissykdommer og luftbårne trusler fra virus,» sier professor Pirouz Kavehpour fra 'UCLA Henry Samueli School of Engineering and Applied Science', hvis forskningsteam mottok et ettårig forskningsstipendium på $150.000 fra National Science Foundation.

Canary Health Technologies, et amerikanskregistrert firma, utvikler et analyseapparat til test av utåndingsluft med engangssensorer ved hjelp av AI-drevet analyse, som er cloud-basert (i 'skyen'). Canary arbeider med forskere i Hongkong og andre steder for å teste point-of-care-utstyret. Det første kliniske forsøk skulle begynne i august 2020 i Sør-Afrika med forskere ved University of the Witwatersrand i Johannesburg. Målet er å uyvikle et meget nøyaktig og overkommelig screeningsverktøy som kan brukes overalt og levere et resultat i realtid. Bruk av flkgtige organiske forbindelser i den menneskelige uyåndingsluft til påvisning kan vise seg å oppdage sygdomme før symptomere viser sig – tidligere enn noen av de så langt kjente metoder. Den skybaserte teknologi er også designet til å bli brukt som overvåkningsverktøy for sykdom.

Se også 
 Alkoholmeter

Noter og referanser 
Noter

Referanser

Eksterne lenker 
 "Covid: New breath test could detect virus in seconds", fra Bbc.com, 1. november 2020
 "Covid breathalyzer test? Scientists move closer to breakthrough device" frea Studyfinds.org, StudyFinds af Chris Melore, 20. sepember 2020 – Med afsnit 'How does a covid breathalyzer work?'
 "New breath test sniffs out Covid-19 in 30 seconds" fra Israel21c.org af Brian Blum, 24. august 2020 (ISRAEL21c (en) "... American online magazine focused on technological and scientific advances made by researchers in Israel, ..."
 Om spirometri hos Sundhed.dk – Generelt om undersøgelse af lungefunktionen



Testing for covid-19
Medisinsk utstyr
Kunstig intelligens
Willis Furtado

Luis Willis Alvés Furtado (født 4. september 1997) er en kappverdisk fotballspiller som spiller for . Han forlater Jerv 31. desember 2022.

Landslaget 
Den 7. oktober 2020 fikk han sin første landskamp for  mot .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kappverdiske fotballspillere
Fotballspillere for Stenhousemuir FC
Fotballspillere for Airdrie United FC
Fotballspillere for Raith Rovers FC
Fotballspillere for FK Jerv
Utenlandske fotballspillere i Norge
We Are Domi

We Are Domi, også kjent som DOMI, er et norsk-tsjekkisk elektropopband, grunnlagt i 2018 og med base i Praha i Tsjekkia. Bandets besetning består av frontvokalist Dominika Hašková, datter av den tidligere ishockeyspilleren Dominik Hašek, gitarist Casper Bjelland Hatlestad fra Stavanger og keyboardist Benjamin Rekstad fra Nesodden. 

I desember vant bandet ESCZ 2022, det tsjekkiske uttaket til Eurovision Song Contest, med sangen «Lights Off». De representerte Tsjekkia i Eurovision Song Contest 2022 med samme låt.

Bakgrunn 
We Are Domi ble grunnlagt i 2018 i Leeds i Storbritannia. Bandmedlemmene er fra Tsjekkia og Norge. De tre møttes da de studerte jazzmusikk ved Leeds Conservatoire. Bandet er kjent for energifulle opptredener og blander ulike sjangre som dance, elektropop og skandinaviskinspirert pop. I august 2020 flyttet bandet fra Storbritannia til Tsjekkia, på grunn av de strenge virusrestriksjonene i Storbritannia.

Eurovision Song Contest 2022 
Høsten 2021 ble bandet kunngjort som ett av syv bidrag i den tsjekkiske musikkonkurransen ESCZ 2022. Konkurransen arrangeres av kringkasteren Česká televize og er Tsjekkias svar på norske Melodi Grand Prix. Vinneren av ESCZ 2022 fikk dermed representere Tsjekkia i Eurovision Song Contest 2022. Vinneren ble kåret gjennom en kombinasjon av en internasjonal jury (50 prosent), internasjonale seere (25 prosent) og tsjekkiske seere (25 prosent). Seerne kunne avgi stemmer mellom 7. og 15. desember gjennom den offisielle Eurovision Song Contest-appen. 

Torsdag 16. desember 2021 kunngjorde kringkasteren at bandet We Are Domi hadde vunnet konkurransen med til sammen 21 poeng. Bandet var favoritt hos juryen og de internasjonale seere, men ble nummer fire blant de tsjekkiske seerne.

I Eurovision Song Contest i Torino deltok bandet i semifinale 2 tirsdag 12. mai. Bandet var siste deltaker ut på scenen og endte på fjerdeplass. De kvalifiserte seg til finalen lørdag 14. mai. Der åpnet de showet og endte til slutt på en 22. plass av 25 deltakere.

Besetning 
Bandets medlemmer siden grunnleggelsen i 2018:

 Dominika Hašková (f. 1995) – vokal
 Casper Bjelland Hatlestad (f. 1994) – gitar/buegitar
 Benjamin Rekstad (f. 1995) – keyboard

Diskografi

Singler 

 2021 – «Lights Off»
 2021 – «Come Get Lost»
 2020 – «Someone New»
 2020 – «I'm Not Alright»
 2019 – «Wouldn't That Be Nice»
 2019 – «Let Me Follow»

Referanser

Eksterne lenker 

 
 

 
 

Tsjekkiske musikere
Norske musikere
Band etablert i 2018
Norsk musikk
Tsjekkisk musikk
Deltakere i Eurovision Song Contest 2022
Josip Uhlik

Josip Uhlik (født 19. september 1921 i Tuzla i kongeriket Jugoslavia, død 6. november 2021 i Zagreb i Kroatia) var en jugoslavisk arkitekt og byplanlegger.

Liv og virke
Uhlik tok i 1948 arkitektureksamen ved universitetet i Zagreb. Med sin ektefelle Nada (født Jelenić; 1919–2018), som han møtte under studiene og som også ble arkitekt flyttet han først til Rijeka, der de begge arbeidet i sentralbyrået for skipsbygging. Sammen vant de i 1953 arkitektkonkurransen for Hotell Plitvice, men det ble likevel bygd etter en annen arkitekts planer. Men serien førte til at Zagrebs borgermester tilbød Većeslav Holjevac en stilling.

I årene 1958 til 1971 var han stedfortredende direktør for Zagrebs byplanleggingsetat. Da planla han flere nye boligområder i bydelen Novi Zagreb. Han tegnet også hoteller og skoler. Blant hans mest kjente bygge på Zagreb lufthavn. Fra 1971 til han ble pensjonist i 1983 var Uhlik beskjeftiget som arkitekt med utbygginger av lufthavnen.

I 2015 mottok han Vladimir-Nazor-prisen for sitt livsverk. Han døde noen uker etter sin hundreårsdag på et aldershjem i Zagreb som følge av covid-19.

Referanser

arkitekter
Personer fra Tuzla
Dødsfall relatert til covid-19 i Kroatia
Hundreåringer
Denis Kainov

Denis Kainov (født 10. februar 1979 i Sverdlovsk, nå Jekaterinburg, i Sovjetunionen, nå Russland) er professor ved Fakultet for medisin og helsevitenskap ved NTNU. Kainovs forskningsområde er virologi og bioteknologi. Han underviser Virologi ved NTNUs Institutt for klinisk og molekylær medisin.

Kainov er utdannet ved Helsingfors universitet. Han var postdoktor ved Universitetet i Strasbourgs Institut de génétique et de biologie moléculaire et celuulaire (IGBMC) fra 2005 til 2007 og ved CRP-Sante Luxembourg fra 2007 til 2009. Han var forsker og prosjektleder ved Helsingfors universitet fra 2010 til 2016. Han kom til NTNU som førsteamanuensis i 2017.

Kainov utvikler bredspektrede antivirale midler (BSA) og BSA-holdige medikamentkombinasjoner (BCC).

Han er forfatter av 84 vitenskapelige publikasjoner.

Referanser

Eksterne lenker

 Publikasjoner av Denis E. Kainov i ResearchGate, med h-indeks og antall siteringer
 Publikasjoner av Denis E. Kainov i Google Scholar, med h-indeks og antall siteringer
 AD Scientific Index av Denis E. Kainov, med h-indeks og antall siteringer

Professorer ved NTNU