alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Samlingspartiet

Samlingspartiet var et norsk politisk parti. Ved stortingsvalget høsten 1903 fant Høyre og moderate krefter fra Venstre sammen. Samlingspartiet hadde front mot Venstres sosiale og unionspolitiske radikalisme og det fremvoksende sosialdemokratiet. Sentrale personer i og rundt Samlingspartiet var blant andre Christian Michelsen, Wollert Konow (SB) og Bjørnstjerne Bjørnson. Samlingspartiet gikk i 1903 til valg på et program som blant annet inneholdt løfter om forhandlinger med Sverige fremfor ensidig norsk aksjon i konsulatsaken. Høyresiden i Venstre brøt ut og gikk inn i Samlingspartiet, mens arbeiderne i stor grad gikk over til Arbeiderpartiet.

Forhandlingsoptimismen var stor i 1903, og Samlingspartiet, Moderate Venstre og Høyre vant valget med 63 representanter mot Venstres 49. Høyres Francis Hagerup dannet regjering 22. oktober 1903. Samlingspartiet var betegnelsen på alliansen som var det parlamentariske grunnlaget for Hagerups regjering. Samlingspartiet hadde ikke en landsdekkende organisasjon, og både Høyre og Venstre videreførte sitt partiapparat og valglistene i valgkretsen hadde mange forskjellige betegnelser. Etter unionsoppløsningen i 1905 var Samlingspartiet tiltenkt å fortsette i rollen som borgerlig samlingsalternativ ved stortingsvalget i 1906, men samlingspolitikken overlevde ikke i det etterunionelle politiske klimaet. Da unionsproblemene var løst, smuldret enigheten opp og motsetninger som hadde vært skjøvet i bakgrunnen blusset opp igjen. Samlingspartiet fikk en arvtaker i Frisinnede Venstre noe senere.

Referanser 

Tidligere politiske partier i Norge
Politiske partier etablert i 1903
Bergljot Hobæk Haff

Bergljot Hobæk Haff (født 1. mai 1925 i Botne, død 12. februar 2016 i Oslo) var en norsk forfatter.

Liv og virke

Bakgrunn 
Haff var datter av overlærer Lars Hobæk (1883–1938) og lærer Martha Aarvold (1895–1987). Hun tok examen artium ved Sandefjord gymnas i 1943, og ble utdannet lærer i Oslo og København. Etter lærerutdanning i Oslo bodde hun 24 år i Danmark.

Forfatter 
Haff fikk gjennom hele sitt forfatterskap kritikernes anerkjennelse for sine romaner, som gjennomgående har vært historiske romaner med originale synsvinkler. Det var først med to hovedbøker i bokklubb i 1983 og 1989 at hun ble et kjent navn for allmennheten, og Skammen som utkom i forfatterens 71. år, ble en publikumssuksess med sin skildring av et NS-barns liv gjennom 60 år. Suksessen ble senere fulgt opp med en dramatisering av Skammen på Nationaltheatret i 1999, med Anne Krigsvoll i hovedrolle som Idun Hov.

Haffs bøker er oversatt til engelsk, fransk, nederlandsk, spansk, italiensk og latvisk. 

Bergljot Hobæk Haff var mor til Marianne Hobæk Haff som er professor i fransk lingvistikk.

Bibliografi 
 Raset – roman (1956)
 Liv – roman (1958)
 Du finner ham aldri – roman (1960)
 Bålet – roman (1962)
 Skjøgens bok – roman (1965)
 Den sorte kappe – roman (1969)
 Sønnen – roman (1971)
 Heksen – roman (1974)
 Gudsmoren. En menneskelig komedie – roman (1977)
 Jeg, Bakunin – roman (1983)
 Den guddommelige tragedie – roman (1989)
 Renhetens pris – roman (1992)
 Skammen – roman (1996)
 Sigbrits bålferd – roman (1999)
 Den evige jøde – roman (2002)
 Attentatet – roman (2004)

Priser 
 Gyldendals legat 1962
 Kritikerprisen 1962, for Bålet
 Gyldendals legat 1974
 Dobloug-prisen 1985
 Det Norske Akademis Pris 1988
 Aschehougprisen 1989
 Amalie Skram-prisen 1995
 Brageprisen 1996 Skammen
 Kritikerprisen 1996, for Skammen
 Riksmålsforbundets litteraturpris 1996
 Anders Jahres kulturpris 1998
 To ganger nominert til Nordisk råds litteraturpris, for Den guddommelige tragedie og for Renhetens pris.

Litteratur om Haff 
 Zagar, Monika. «Bergljot Hobæk Haff: Skammen. Å tale med og for far» I: Norsk litterær årbok 2000
 Bliksrud, Liv. «Metafysikk og tvisyn. Nedslag i Bergljot Hobæk Haffs forfatterskap» I: Norsk Litterær Årbok 1990
 Bjørneboe, Therese. «Sør-afrikansk requiem. Intervju med Bergljot Hobæk Haff» I: Vinduet nr 1, 1989

Referanser

Eksterne lenker 
 NRK: Lydfiler med Bergljot Hobæk Haff
 Bergljot Hobæk Haff i NRK Forfatter
 Bergljot Hobæk Haff i Dagbladet Forfatter
 Bergljot Hobæk Haff i Aftenposten Alex
 Digitaliserte bøker av Bergljot Hobæk Haff i Nasjonalbiblioteket.

Norske forfattere
Norske romanforfattere
Vinnere av Gyldendals legat
Vinnere av Kritikerprisen
Vinnere av Doblougprisen
Vinnere av Aschehougprisen
Vinnere av Amalie Skram-prisen
Vinnere av Brageprisen
Personer fra Holmestrand kommune
Anders Jahres Kulturpris
Moderate Venstre

Moderate Venstre var fra 1885 en fløy i partiet Venstre, og fra 1888 et eget parti. Partiet hadde utspring i den lavkirkelige delen av Venstre, og var spesielt opptatt av avholdssak, religion, sparepolitikk og moral.

Internt i Venstre stod den moderate fløyen i opposisjon til det mer radikale Rene Venstre. Moderate Venstre støttet Regjeringen Sverdrup, mens Rene Venstre mente regjeringen var altfor moderat i spørsmål om blant annet kulturpolitikk, moral og stemmerettsutvidelse. Det er vanskelig å tidfeste splittelsen i Venstre og det var ikke et brudd over natten, men en prosess over flere år. Historikeren Leiv Mjeldheim setter splittelsen til 1885, mens en på Regjeringens nettsider kan lese at splittelsen skjedde i 1887.

Ved stortingsvalget i 1885 var tonen fortsatt god nok til at Rene Venstre og Moderate Venstre stilte til valg sammen under parolen «Tillit til Johan Sverdrup.» I 1888 stilte derimot fløyene til valg alene. Moderate Venstre grunnla ble grunnlagt som Norges tredje stortingsparti etter å ha blitt presset ut av den radikale fløyen.

Da partiets «sterke mann» Lars Oftedal i 1891 gikk inn for samarbeid med Høyre gikk deler av partiet tilbake til Venstre, og partiet ble i sterkere grad et grunneierparti. I motsetning til Høyre var imidlertid Moderate Venstre tilhenger av økt norsk selvstyre og etter hvert selvstendighet. Da Høyre snudde i unionssaken og Samlingspartiet ble grunnlagt, ble Moderate Venstre en del av dette. I 1906 gikk Moderate Venstre inn i Høyre.

Referanser 

Tidligere politiske partier i Norge
Organisasjoner etablert i 1888
Opphør i 1906
Venstre
Den Nationale Legion

Den Nasjonale Legion var et norsk fascistisk parti som stilte til Stortingsvalget i 1927. En bok om den nasjonale legion ble først utgitt av historiker Terje Emberland i 2015.

Partilederen var Karl Meyer, sønn av advokat Ludvig Meyer. Han var også bror til Håkon Meyer og Eli Meyer som var gift med forfatteren Helge Krog. Karl Meyer hadde et tvilsomt rykte som spekulant og forretningsmann. Han skal ha tilhørt hovedstadens kulturelle elite. Andre sentrale skikkelser i bevegelsen var forfatter Erling Winsnes, sirkusdirektør Karl Norbeck, skuespiller Egil Eide og forfatter Thoralf Klaveness.

Den nasjonale legion ønsket å avskaffe Stortinget og innsette en diktatorisk regjering. Deres første møte var den 27. mai 1927. Kommunister var ikke velkomne til å delta på dette møtet. Sirkusdirektør Karl Norbeck, også kjent som «Norges sterkeste mann», hadde hovedansvaret for å holde ro og orden.

Partiet varte fra 1927 til 1928, og var Norges første fascistiske bevegelse. Inspirasjonen var hentet fra Mussolinis Italia. I hvilken grad partiet faktisk var fascistisk er likevel diskutabelt ettersom at de ikke hadde et klart revolusjonært, utopisk eller totalitært budskap.

Partiorgan 
Offisielt partiorgan var avisen Nationalfascisten. Medlemsavgiften var 1 krone og 50 øre. Redaktør for avisen var tyveåringen Wilhelm Bjørseth. Karl Meyer mente at Nationalfascisten ikke skulle være noe kjedelig og alminnelig partiorgan. Ifølge Terje Emberland ble avisen i større grad et talerør for partilederen selv.

Program
Det fantes ikke et felles program. Partiet hadde til hensikt å:

Nedgang 
Partiet fikk  stemmer (0,1 %) ved Stortingsvalget i 1927 og ingen mandater. Emberland skriver at dersom Den nasjonale legion hadde hatt en mer kompetent leder, et bedre utviklet organisasjonsapparat og et tydeligere program, så er det mulig at partiet ville fått større oppslutning. Etter nedgangen var det noen av partiets medlemmer som meldte seg inn i Høyre, Bondepartiet eller Frisinnede Venstre, samtidig som mange også var medlemmer av Fedrelandslaget. Andre meldte seg inn i tidens mange politiske og religiøse småbevegelser, mens andre fortsatte retningen innenfor norsk fascisme. Karl Meyer selv erklærte at han aldri mer ville blande seg inn i norsk politikk.

Litteratur 
 Terje Emberland: Da fascismen kom til Norge. Den nasjonale legions vekst og fall, Dreyer, 2015.

Referanser

Eksterne lenker
 Poster om valgmøte på Frogner Stadion.

Tidligere politiske partier i Norge
Politiske partier etablert i 1927
Nærbø

Nærbø er et tettsted i Hå kommune på Jæren i Rogaland. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger omtrent syv kilometer nord for kommunesenteret Varhaug.

Politikken i Hå kommune er preget av ulike bygdelister etter kommunesammenslåingen i 1964. Siden 2011 har Kristelig folkeparti hatt ordføreren i Hå kommune.

Jærbanen og Jærmuseet 
Nærbø stasjon på Jærbanen betjenes av lokaltog mellom Stavanger og Egersund. Utenom sommeren har lokaltoget noen avganger fra Stavanger som har Nærbø som endestasjon.

Jærmuseet ligger ved Nærbø. Museet legger vekt på historien til jordbruket på Jæren. På Nærbø er det mye virksomhet og industri knyttet til jordbruket.

Tidligere kommune 1894–1964 
Nærbø er en tidligere selvstendig kommune. Fra 1837 var Nærbø del av Hå formannskapsdistrikt. Hå ble i 1894 delt i Nærbø og Varhaug kommuner. Nærbø hadde da den ble etablert som selvstendig kommune 1 806 innbyggere. 1. januar 1964 ble Nærbø slått sammen med Ogna og Varhaug kommuner til den nye Hå kommune. Nærbø hadde ved sammenslåingen 3 926 innbyggere. Siste ordfører i Nærbø kommune var gårdbruker Odd Skjærpe.

Stedsnavnet
Stedsnavnet «Nærbø» er konstruert av et ledd fra navnene til de tidligere sognene Njærheim og Bø som ble slått sammen ved en resolusjon i 1832.

Kjente personer fra Nærbø 
 Åsbjørn Skjærpe (1931-1994), fotballspiller
 Tor Obrestad (1938-2020), forfatter
 Gunnar Torvund (1948-2019), kunstner
 Kjell Arild Pollestad (f. 1949), tidligere pater i den katolske kirken, forfatter og kåsø
 Helge Torvund (f. 1951), forfatter
 Henriette Henriksen (f. 1970), tidligere landslagsspiller i håndball

Referanser 

Tidligere kommuner i Rogaland
Bosetninger i Hå
Tettsteder i Rogaland
Norske kommuner etablert i 1894
Kommuner opphørt i 1964
Kårhamn

Kårhamn er et fiskevær i Hammerfest kommune i Finnmark. Det ligger på øya Seiland, ved Sørøysundet, rundt 25 kilometer sørvest for byen Hammerfest. Grunnkretsen Kårhamn hadde 22 innbyggere pr. 1. januar 2017.

Hovednæringen er fiske og fisketilvirking. Fiskebruket er eiet og drevet av Lean Fish AS. Hovedproduksjonen består av tørrfisk og ferskfisk. Det produseres årlig mellom 500 og 1000 tonn med fisk i Kårhamn. Utenom fiskebruket er det en liten skole/barnehage og butikk med postkontor og bibliotek.

Kårhamn lå tidligere i Sørøysund kommune, men ble etter kommunesammenslåing 1. januar 1992 en del av Hammerfest kommune.

Referanser 

Bosetninger i Hammerfest
Fiskevær i Troms og Finnmark
Birth of the Cool

Birth of the Cool med Miles Davis' nonett var en av de første store utgivelser fra Miles Davis, hvor han stod for ledelsen. En motpol til Bebop, med arrangementer man refererte til som cool i datiden (slutten av 1940, med opptak fra 1948–1950 for studioalbumene vi får kjøpt idag.

Verdt å merke seg er at flere spor fra denne utgivelsen er å finne på Miles Davis' samlealbum enn fra noen andre originalutgivelser (Budo, Move, Deception, Godchild, med flere).

The Complete Birth of the Cool er også tilgjengelig i platebutikker (2005) med originalopptak, samt digitale bearbeidelser av opptakene, som ble gjort i Capitol Recording Studio, New York.

Musikere
 Miles Davis, trompet
 Lee Konitz, altsaksofon
 Bill Barber, tuba
 Gerry Mulligan, barytonsaksofon

21. januar 19491:
 Kai Winding, trombone
 Al Haig, piano
 Junior Collins, waldhorn
 Joe Shulman, bass
 Max Roach, trommer
 John Lewis, arrangement

22. april 19492:
 J. J. Johnson, trombone
 John Lewis, piano
 Sandy Siegelstein, waldhorn
 Nelson Boyd, bass
 Kenny Clarke, trommer
 Johnny Carisi, arrangement

9. mars 19503:
 J. J. Johnson, trombone
 Gunther Schuller, waldhorn
 Al McKibbon, bass
 Max Roach, trommer
 Kenny Hagood, sang på "Darn That Dream"

Sporlister

Originalversjonen
Utgitt på Capitol Jazz.
 «Move»1 2:32 (Denzil Best)
 «Jeru»1 3:10 (Gerry Mulligan) 
 «Moon Dreams»3 3:17, (C. MacGregor – J. Mercer, arr.: Gil Evans)
 «Venus De Milo»2 3:10 (Gerry Mulligan)
 «Budo»1 2:32 (B. Powell – M. Davis)
 «Deception»3 2:45 (Miles Davis)
 «Godchild»1 3:07 (George Washington)
 «Boplicity»2 2:59, (Cleo Henry, arr.: Gil Evans)
 «Rocker»3 3:03 (Gerry Mulligan)
 «Israel»2 2:15 (John Carisi)
 «Rouge»2 3:13 (John Lewis)
 «Darn That Dream»3 3:26 (E. De Lange – J. Van Heusen)

The Complete Birth of the Cool
Utgitt på Blue Note Records 1998.
Inneholder originalversjonen («Moon Dreams» flyttet til nummer 19) samt radiooptak med stii Tuba Band fra Club Royal Roost fra 1948.
«Move»
«Jeru»
«Venus De Milo»
«Budo»
«Deception»
«Godchild»
«Boplicity»
«Rocker»
«Israel»
«Rouge»
«Darn That Dream»
«Birth of the Cool Theme»
«Symphony Sid Announces the Band»
«Move»
«Why Do I Love You»
«Godchild»
«Symphony Sid Introduction»
«S´il Vous Plait»
«Moon Dreams»
«Budo (Hallucination)»
«Darn That Dream»
«Move»
«Moon Dreams»
«Budo (Hallucination)»

Complete Birth of the Cool
Utgitt på Definitive 2004.

CD 1
«Move»
«Jeru»
«Budo»
«Godchild»
«Venus de Milo»
«Boplicity»
«Israel»
«Rogue»
«Moon Dreams»
«Deception»
«Rocker»
«Darn That Dream»
«Overtime»
«Victory Ball»

CD 2
«Theme»
«Move»
«Why Do I Love You?»
«Godchild»
«S'il Vous Plait»
«Moon Dreams»
«Hallucinations (Budo)»
«Darn That Dream»
«Move»
«Moon Dreams»
«Hallucinations (Budo)»
«52nd Street Theme»
«Half Nelson»
«You Go to My Head»
«Chasin' the Bird»

Eksterne lenker 
 

Miles Davis-album
Debutalbum fra 1949
Ivar Bern

Ivar Bern (født 20. januar 1967) er en norsk sjakkspiller og musiker fra Bergen, som er mest kjent for å ha blitt verdensmester i fjernsjakk i 2006.

Sjakk 
Bern har vunnet en rekke sjakkmesterskap, både i fjernsjakk og brettsjakk. Bern ble Internasjonal mester i sjakk i 1990, og er mest kjent for å ha vunnet det 17. verdensmesterskap i fjernsjakk . Han vant det åpne NM i 1986, 1989 og 1990. I eliteklassen i Landsturneringen har han tatt to tredjeplasser (1989 og 1990). Med sin klubb Bergen Schakklub har han blitt norgesmester for lag i 1994, 1997, 1998, 2000 og 2003.

Sammen med Sverre Johnsen og Simen Agdestein har han skrevet boken «Win With the Stonewall Dutch» (Gambit Publishing 2009) som omhandler sjakkåpningen Hollandsk forsvar, og særlig den såkalte Stonewall-varianten, som han blant annet hadde brukt til å ta sin fjernsjakk VM-tittel.

Musikk 
Bern har vært med på plateutgivelser med bandene The Swamp Babies og Syv.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Verdensmestere i postsjakk
Postsjakkstormestere
Norske internasjonale mestere i sjakk
Sjakkolympiadedeltagere
Norske rockemusikere
Norske gitarister
Personer fra Bergen kommune
Norske sjakkspillere
Steinsopp

Steinsopp (Boletus edulis) er en art i slekten Boletus (steinsopper) og tilhører rørsoppfamilien (Boletaceae). Den regnes til våre beste matsopper. Steinsoppene, som er den mest tallrike slekten i rørsoppfamilien, er oppkalt etter den store, tykke stilken, som kan være nesten kuleformet hos unge individer.

Kjennetegn 
Steinsopp er lys- til mørkebrun, og blir lett klebrig i fuktige omgivelser. Hattens overflate kan ofte se ut som en stekt brødskorpe. Skjeldnere kan den være så lys at den blir lys beige på hatthuden. Den har faste, hvitaktige rør som hos eldre eksemplarer gulner og blir til slutt gulgrønne siden soppen har olivenbrune sporer. Rørene kan lett løsnes fra hatten. Stilken er tykk i forhold til hatten – spesielt på bunnen, og den har et hvitt årenett på den øvre delen – et godt kjennetegn. Kjøttet i unge individer er fast; i eldre individer kan det bli løst. Det har en behagelig, nøtteaktig smak og en behagelig lukt.

Beklageligvis er soppen ofte angrepet av både dyr og snegler noe som kan ødelegge hele soppen. Snyltesopper som rørsoppsnylter (Hypomyces chrysospermus) kan også gjøre den uspiselig.

Utbredelse 
Steinsopp er utbredt over hele Norge, primært på steder med løv- og barskog, og spesielt der det er mose.

Forvekslingsmuligheter 
Den uspiselige gallerørsoppen (Tylopilus felleus) kan ligne på steinsopp, spesielt hos unge individer av arten. Selv om den ikke er giftig, vil den ødelegge et helt måltid på grunn av en svært besk smak. Rørlaget er gråhvitt til blekrosa, aldri gult eller gulgrønt slik som hos steinsoppene. En smaksprøve vil kunne bidra til å utelukke at et funn er en gallerørsopp siden den smaker beskt, mens steinsoppen smaker mildt. Smaken er spesielt framtredende i rørlaget. Det er imidlertid ikke alle som kan kjenne den beske smaken, noe som er arvelig betinget. På stilken vil man dessuten kunne skille dem fra hverandre ved å vurdere fargen på nettmønsteret som vanligvis viser seg som små forhøyninger. Hos gallerørsopp er de trådlignende forhøyningene rødbrune, mens de er hvite hos steinsoppen.

Eikesteinsopp (Boletus aereus) og bleklodden steinsopp (Boletus aestivatis) er to sopper i Boletaceae-familien som steinsoppen også kan forveksles med. Eikesteinsoppen har en nesten sort hatt, og mørkebrunt nettmønster på stilken, og den bleklodne steinsoppen har lysebrun hatt og stilk, og en grov og tørr hattoverside. Begge disse er spiselige.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Matsopp
Steinsopper
Herdla kirke

Herdla kirke (Herdla kyrkje) er en langkirke fra 1863 øya Herdla i Askøy kommune, Vestland fylke.

Byggverket er i stein og har 600 plasser.

Historikk
Det eldste skriftlige spor man har av en kirke på Herdla, er et brev fra pave Eugenius III i 1146 som nevner St. Nikolaus–kirken på Herdla. Kirken ble vigd til helgenen Nikolas av Myra, skytshelgen for sjømenn. Det latinske navnet på kirken var Ecclesiam sancti Nicholai de Hardla. Kirken hadde likheter med kirkene på Moster og Kinn, som begge er stenkirker uten tårn.

Kirken hørte inn under Munkeliv kloster i Bergen, og er jevnlig nevnt i jordebøker herfra. Klosteret ble grunnlagt av kong Øystein I Magnusson omkring 1110. Kirken kan skrive seg fra denne tiden. Omkring 1190 ble kirken under Kristkirken i Bergen, og i 1308 ble Herdla kirke et av de 14 kongelige kapellene under Kristkirken i Bergen.

Herdla kirke var fra starten av en stenkirke i enkel romansk stil, men den ble senere bygget om i gotisk stil med spissbuer.

Etter stormskader ble kirken revet i 1861, og en større kirke ble reist i 1863. Denne kirken brant i 1934. Etter gjenoppbyggingen ble kirken kalt Øygardskatedralen. Kirken ble kirke for det meste av gamle Herdla herad. Heradet omfattet blant annet deler av nåværende Øygarden, Askøy og Meland kommuner. I disse kommunene kjenner mange folk nær tilknytning til Herdla kirke.

Under andre verdenskrig fikk kirken store skader. Tyskerne sprengte tårnet og benyttet kirken til ammunisjonslager og hestestall. Under gulvet ble det gravet nedgang til et tunnelanlegg som gikk tvers over øya, blant annet under store deler av gravplassen. I okkupasjonstiden var det flyplass på Herdla. Tyskerne var redde for at kirketårnet kunne fungere som landemerke for bombefly som kom fra Storbritannia.

Den nye kirken fikk et lavere tårn enn før, på grunn av planer om å gjøre Herdla til hovedflyplass for Bergen. Slik skulle det imidlertid ikke gå for det var i stedet Flesland som ble hovedflyplass fra 1955. Kirken stod ferdig i 1951 og ble vigslet av biskop Ragnvald Indrebø 1. april. Det møtte rundt  personer opp til innvielsen, langt flere enn det var plass til inne i kirken, og det var derfor satt opp høyttalere utenfor slik at alle skulle få med seg seremonien.

Kirken fikk gjenreist sitt opprinnelige tårn i mai 2008.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker
 Herdla kirke hos DIS-Norge
 
 Herdla sokn sin hjemmeside
 

Kirker i Askøy
Kirker i Vesthordland prosti
Kulturminner i Askøy
Religiøse byggverk fra 1863
1863 i Norge
Lisp

LISP (forkortelse for List Processing) er en familie av programmeringsspråk. Den første utgaven stammer fra John McCarthys arbeid ved Massachusetts Institute of Technology og ble utviklet i 1958. LISP har mye til felles med Lambdakalkyle. Historisk sett har LISP stort sett vært brukt innenfor forskning og det akademiske, og da spesielt til forskning på kunstig intelligens, som John McCarthy først og fremst hadde i tankene da han fant det opp.

Det er en rekke forskjellige LISP-dialekter, men «hovedgrenene» er Scheme og Common Lisp. Scheme er en veldig enkel og «ren» LISP-dialekt, der regelfølgende syntaks med kun det mest nødvendige av datatyper og funksjoner er tilgjengelig. Dette gjør det ideelt til opplæring i programmering og fundamentale programmeringskonsepter. Common Lisp er en mer kompleks LISP-dialekt, med et mye bredere utvalg av datatyper og funksjoner, og har også et objektorienteringssystem, samt et makrosystem som gjør det mulig å skrive kode som, ved hjelp av å bruke Lisp selv, kan generere annen kode. 

Lisp har vist seg å være et meget effektivt språk også til andre ting enn det akademiske og forskningsrelaterte som det ofte blir forbundet med. Spesielt Common Lisp har hatt en stor økning i antall brukere de siste 10 årene, noe som tyder på at folk har begynt å få opp øynene for Lisp som et anvendelig programmeringsspråk til mer vanlige bruksområder.

Syntaks  
Lisp er kjent for å ha en enkel og elegant syntaks, selv om det ofte kritiseres for lesbarheten av mange nøstede parenteser.
Det aritmetiske uttrykket  kan uttrykkes som bl.a:
(+ 1 (* 2 3) 4 -1)
eller
(- (+ 1 (* 2 3) 4) 1) 
Hvert parentespar representerer en lenket liste hvor hodet er navnet på en funksjon ('+', '-' og '*' i eksempelet er alle funksjoner innebygd i LISP), de resterende elementene i listen tolkes som argumenter til funksjonen. Listene evalueres rekursivt, altså den "innerste" parentesen først, en fordel med en slik syntaks er at det eliminerer den type tvetydighet som vi finner i f.eks. andre representasjoner av aritmetiske uttrykk, hvor man må introdusere regler for presedens (multiplikasjon før addisjon, blant annet), med påtvunget bruk av nøstede parenteser er det aldri tvil om utføringsrekkefølgen. Øvrig syntaks avhenger for det meste av hvilken dialekt av språket man skriver i.

Eksterne lenker 
 
 Practical Common Lisp nettversjon av lærebok (engelsk)
 cliki.net CLikithe common lisp wiki

 
Programvare fra 1958
Aksel Nærstad

Aksel Nærstad (født 1. januar 1952, død 22. oktober 2022) var en norsk industriarbeider og politiker. Han var partileder i Rød Valgallianse i årene 1987–1995.

Nærstad vokste opp i Rælingen og var politisk aktiv fra unge år, først i Rød Ungdom, senere i Arbeidernes kommunistparti (AKP) og Rød Valgallianse. Han var RVs første representant i Akershus fylkesting 1983–1995. Han var i sin tid også klubbleder ved Strømmen Trævarefabrik. 

Han arbeidet i Utviklingsfondet fra 1996 til 2017, blant annet som utviklingspolitisk seniorrådgiver. Nærstad var også sentral i det globale nettverket More and Better Network.

Bibliografi 
 Norrøna-konflikten (Hvalstad, 1986) ISBN 82-991384-1-8
 Kjeller jern- og metallarbeiderforening, avdeling 87, 75 år [1992]
 Med Olav Randen (redaktører): Kampen om maten. Boksmia forlag 2004. ISBN 9788291871165
 En annen verden – hvordan? Boksmia forlag 2007. ISBN 978-82-91871-21-9 Et kapitel fra boka En Annens verden

Referanser

Kilder 
 Forfatterbiografi hos Boksmia forlag; besøkt 10. oktober 2015
 Liste over RVs partiledere i  Store norske leksikons nettutgave; besøkt 10. oktober 2015
 Liste over ansatte i Utviklingsfondet; besøkt 10. oktober 2015

Rød Valgallianses ledere