alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gerard van Velde

Gerard Pieter Hendrik van Velde (født 30. november 1971 i Wapenveld i Heerde) er en nederlandsk tidligere skøyteløper, spesialist på sprintdistansene.

Tidlig i 1990-årene ble han regnet som Nederlands beste sprinter, men han vant ingen medaljer verken i OL 1992 eller Vinter-OL 1994. Lekene i 1992 var spesielt frustrerende, da han gikk glipp av bronsemedaljen med ett hundredels sekund.

Sent i 1990-årene begynte klappskøyter å bli standardutstyr, og Van Velde hadde store problemer med å venne seg til den nye teknikken. Han la opp som skøyteløper og begynte å arbeide som bilselger. 

Han ble invitert til å trene sammen med en annen skøyteløper, og etter hvert mestret Van Velde klappskøyteteknikken. Han bestemte seg for å prøve å kvalifisere seg til Vinter-OL 2002, til tross for hard konkurranse fra unge nederlandske sprintere som Jan Bos, Erben Wennemars og Jacco-Jan Leeuwangh.

I Salt Lake City startet Van Velde før alle favorittene på  meter, og gikk inn til ny verdensrekord, 1.07,18. Dette var en rekordforbedring på over et halvt sekund, og ingen av løperne som kom etterpå, var i stand til å slå denne tiden.

Personlige rekorder

Eksterne lenker 
 

Nederlandske skøyteløpere
Olympiske mestere for Nederland
Olympiske mestere i hurtigløp på skøyter
Nederlandske mestere i hurtigløp på skøyter – Sprint
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 1992
Skøyteløpere under Vinter-OL 1992
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 1994
Skøyteløpere under Vinter-OL 1994
Medaljevinnere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 2002
Skøyteløpere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Nederland i enkeltdistanse-VM på skøyter
Tidligere verdensrekordholdere i hurtigløp på skøyter
Personer fra Heerde
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1971
Olaf Zinke

Olaf Zinke (født 9. oktober 1966) er en tysk tidligere skøyteløper som spesialiserte seg på distansene  og  meter. Han fikk sitt internasjonale gjennombrudd med seier på 500 m i EM 1989. Under et verdenscupstevne i Helsingfors i 1990 vant han  meter foran Dan Jansen og Eric Flaim, og  meter foran Johann Olav Koss. 

Karrierens høydepunkt var OL 1992 i Albertville, der han ble olympisk mester på  meter etter å ha slått koreaneren Kim Yoon-man med ett hundredels sekund.

Personlige rekorder

Eksterne lenker 
 

Tyske skøyteløpere
Olympiske mestere for Tyskland
Medaljevinnere under Vinter-OL 1992
Skøyteløpere under Vinter-OL 1992
Deltakere for Tyskland under Vinter-OL 1992
Skøyteløpere under Vinter-OL 1994
Deltakere for Tyskland under Vinter-OL 1994
Personer fra Landkreis Görlitz
Artikler i skøytesportprosjektet
Olympiske mestere i hurtigløp på skøyter
Fødsler i 1966
Østtyske skøyteløpere
Europavei 5

Europavei 5 går mellom Greenock i Skottland, Storbritannia og Algeciras i Andalucía, Spania. Lengden er 2 960 km, derav 730 km i Storbritannia, 1000 km i Frankrike, og 1230 km i Spania.

Trasé fastlagt av UNECE: Greenock – Glasgow – Gretna – Carlisle – Penrith – Preston – Warrington – Birmingham – Newbury – Southampton ... Le Havre – Paris – Orléans – Tours – Poitiers – Bordeaux – San Sebastián – Burgos – Madrid – Cordóba – Sevilla – Cádiz – Algeciras.

Det er ingen sjøforbindelse fra Southampton til Le Havre, men fra Portsmouth, som ligger rundt 26 km lenger øst.

Europaveier er ikke skiltede i Storbritannia.

Knutepunkter

Eksterne lenker 
 

Europaveier
Veier i Storbritannia
Europaveier i Frankrike
Veier i Spania
Transport i Baskerland
Byggverk i Baskerland
Transport i Castilla y León
Byggverk i Castilla y León
Transport i Madridregionen
Byggverk i Madridregionen
Byggverk i Andalucía
Transport i Andalucía
Córdoba (provins)
Sevilla (provins)
Cádiz (provins)
Ricky Gervais

Ricky Dene Gervais (født 25. juni 1961) er en engelsk manusforfatter og regissør, skuespiller og komiker. 

Han er mest kjent for rollen som David Brent i komedieserien Kontoret, som han skrev og regisserte med  Stephen Merchant. De to lagde også TV-serien Extras. Ricky har gitt ut flere bøker, blant annet Flanimals. Han driver også med stand-up, med showene «Out of England», «Animals», «Politics», «Fame», «Science», og hans siste stand-up spesial på Netflix, «Humanity».

I 2005 startet han podcasten The Ricky Gervais Show sammen med Stephen Merchant og Karl Pilkington, hvorav de tolv første episodene ble utgitt gratis i samarbeid med Guardian Unlimited. Serien ble deretter en betalingstjeneste, blant annet gjennom iTunes. Totalt ble det gitt ut tre sesonger i 2005 til 2006 samt tre ekstra-episoder i forbindelse med høytider fra november til desember 2006. I 2010 dukket den animerte fjernsynsserien med samme navn opp på HBO.

I 2010 kom TV-serien An Idiot Abroad hvor Merchant og Gervais sendte Karl Pilkington rundt for å se verdens sju nye underverk. Året etter kom en ny sesong, hvor Pilkington besøkte steder og gjør ting fra en liste over ting man bør gjøre før man dør. I 2012 kom en tredje sesong, denne gang kun regissert av Gervais, hvor Pilkington fikk i oppdrag å reise langs Silkeveien fra Europa til Asia, denne gangen sammen med Warwick Davis.

Gervais skrev Simpsons-episoden «Homer Simpson, This Is Your Wife». I forbindelse med en episode av Kontoret skrev han låten «Freelove Freeway».

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 The Ricky Gervais Show

Engelske skuespillere
Engelske komikere
Engelske radio-DJer
Personer fra Reading
West Caribbean Airways

West Caribbean Airways var et colombiansk flyselskap med hovedkvarter i Medellín. De opererte mest regionale innenriks flyruter i Colombia, samt noen internasjonale flyruter. Selskapet ble grunnlagt i 1998 og startet flyvninger i 1999. Alle selskapets fly ble satt på bakken etter en alvorlig ulykke i august 2005, hvor 160 mennesker omkom (se under).

Ulykker

26. mars 2005, et West Caribbean Airways Let L-410 fly letter fra Providencia, Old Providence Island, men klarer ikke å stige raskt nok og styrter i en åsside ved rullebanen. Mannskapet på to og seks av de tolv passasjerene omkommer. 
16. august 2005, et MD-82 (West Caribbean Airways Flight 708) på vei fra Panama til Martinique styrter i den vestlige delen av Venezuela alle de 152 passasjerene og mannskapet på åtte omkommer.

Colombianske flyselskaper
Flyselskaper etablert i 1998
1998 i Colombia
Flyselskaper nedlagt i 2005
2005 i Colombia
Bilbao

Bilbao (baskisk Bilbo) er en by som ligger i Nord-Spania, 16 km syd for Biskayabukten. Byen er hovedstad i provinsen Bizkaia og sentrum for Baskerland. 

Bilbao er en viktig havneby med skipsverft, handel og jernindustri. Byen har universitet og et Guggenheim-museum. Det europeiske arbeidsmiljøorganet, et desentralisert EU-byrå, finnes i Bilbao.

Se også 
 Bilbaos metro
 Bilbaos sporvei
 Bilbao lufthavn

Referanser

Eksterne lenker 
 
  

 
Etableringer i 1300
Bosetninger etablert i 1300-årene
Molte

Denne artikkelen handler om en plante. For å lese om fiskegruppen, se multer.

Molte, eller multe, (dansk: multebær, svensk: hjortron) (Rubus chamaemorus) er en flerårig plante som kan bli snaue 30 cm høy og har en krypende jordstamme.  Arts-epitetet chamaemorus kommer av det greske khamai («på marken», «lavt») og latin  morus, morbær.

Beskrivelse 
Blomstene er enkjønnete og sitter da på enten en hann- eller en hunnblomst. Fruktene er store og velsmakende, først røde og omsluttet av begerbladene, men som modne har de en vakker gul-oransje farge i flere nyanser.

Bladene er nyreformede, og lette å få øye på ute på myrene. 
Moltene begynner å blomstre i mai i syd, og i juni-juli i nord, med store hvite blomster som oftest sitter alene.

Moltefrukten er, i likhet med bringebær og bjørnebær, ikke et bær i biologisk forstand, men en samfrukt satt sammen av mange steinfrukter.

Utbredelse 
Molter er vanlig på myrer, men forekommer i størst mengde nordpå i landet, der den også noen steder dyrkes kommersielt. Et godt år er det anslått at så mye som 16 000 tonn molter kan plukkes i Nord-Norge. Lenger sør i landet er det stedvis gode molteforekomster, mest i fjellet. Molte var fylkesblomst i Finnmark.

Moltene blomstrer ofte tidlig og kan derfor lett skades av sen nattefrost, og da uteblir fruktsettingen. Under spesielt gode vilkår kan man oppleve såkalte «molteår». I molteåret 1966 ble for eksempel den totale innsamlede bærmengde i Sverige anslått til ca. 1 200 tonn.

Molte i bruk 
I Norge gir Friluftslovens § 5 allmennheten en generell rett til å plukke bær i utmark. Det er likevel gjort et unntak for molteplukking i Nordland, Troms og Finnmark. Her kan eier eller bruker av molteland nedlegge forbud mot at andre skal ta med seg molter fra det begrensede området. Det er likevel lov til å plukke molter som spises på stedet. Alle har rett til å plukke multer på Finnmarkseiendommen. Multefrukten anvendes mest til syltetøy eller multekrem, men kan også benyttes til likør. Kommunen Nesseby har en multe i kommunevåpenet. Den finske 2-Euro-mynten har et multebær med blader på den ene siden.

Bær sanket fra naturen kan noen ganger inneholde forurensning. Et eksempel er målinger foretatt på blåbær og molter i Sør-Varanger i Øst-Finnmark. På grunn av luftforurensning fra smelteverket i byen Nikel på russisk side av grensen er det målt høyere nivå av nikkel i blåbær og molter i området.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hvite blomster
Bjørnebærslekta
Bær
Stauder
Planter formelt beskrevet i 1753
Norges flora
Svalbards flora
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Etokretisk

Etokretisk (fra gresk: Ἐτεόκρητες, Eteókrētes, bokstavelig «ekte kretisk»; i seg selv sammensatt av ἐτεός, eteós, «sant», og Κρής, Krḗs, «kretisk»), også kalt minoisk, er et ikke-gresk språk som er dokumentert med få alfabetiske inskripsjoner fra oldtidens Kreta. Etokretisk synes å ha vært et språk som ble benyttet i den minoiske sivilisasjonen på Kreta fram til øya ble invadert av greske folkeslag ca. år 1420 f.Kr. Etter dette ble etokretisk fortrengt av gresk.

Det har blitt funnet borti mot et halv dusin inskripsjoner i østlige Kreta som viser at selv om de er skrevet i det greske alfabetet, er språket helt klart ikke gresk. Disse inskripsjonene er datert til slutten av 600- eller tidlig på 500-tallet og ned til 200-tallet f.Kr. Språket, som ikke er forstått, er antagelig overleving av et språk som ble snakket på Kreta før ankomsten av grekere og er antagelig avledet fra minoisk språk som er bevart i inskripsjoner i Linear A fra rundt tusen år tidligere. Ettersom dette språket har forblitt uoversatt, er det ikke sikkert at etokretisk og minoisk er beslektet, skjønt det er meget sannsynlig. Det er således fem inskripsjoner som kan bli tilskrevet til etokretisk, to av dem er tospråklig, skrevet i etokretisk og gresk. Det er tre andre fragmenter som kan være etokretisk. Alle kjente etokretiske tekster er omtalt og diskutert av Yves Duhoux, den ledende autoritet på etokretisk.

Vitnemål fra antikken antyder at språket er etokretisk, det vil si «ekte kretisk». Begrepet etokretisk er tidvis kalt for minoisk språk (i entall eller flertall), skrevet mer enn tusen år tidligere på såkalt kretiske «hieroglyfer» (borti mot sikkert et stavelsetegnesett) og i Linear A-skrift. Yves Duhoux har uttalt at «det er vesentlig til strengt adskille studiet av etokretisk fra det det «hieroglyfiske» og Linear A-inskripsjoner.»

Vi vet lite om det etokretiske språket bortsett fra at det trolig er det muntlige språket som er basis for de minoiske inskripsjonene i skriftspråket Linear A. Mange forskere har antatt at det ikke er beslektet med gresk eller andre indoeuropeiske språk. Det er lansert teorier om at det har vært et semittisk eller anatolisk språk.

Mange hundre år etter den greske invasjonen omtaler greske forfattere som Homer og Strabon etokreterne som et folkeslag som holder til på sørsiden av Kreta. I enkelte områder øst på Kreta (rundt Prasos) er det funnet inskripsjoner som kan tyde på at  det etokretiske språket har overlevd helt fram til år 300 f.Kr.

Referanser

Eksterne lenker 
Den samlede korpus av etokretisk

Uklassifiserte språk
Gresk bronsealder
Utdødde språk i Europa
CERN

CERN, Den europeiske organisasjon for kjernefysisk forskning, er en internasjonal organisasjon for partikkelfysisk forskning. Navnet CERN er et akronym for det opprinnelige franske navnet Conseil européen pour la recherche nucléaire. CERNs virksomhet er konsentrert rundt partikkelfysikk, kjernefysikk og kjernekjemi og omfatter verdens største forskningssenter innen disse fagområdene. Senteret ligger hovedsakelig i Sveits, nær flyplassen i Genève, men deler av anlegget går også over grensen til Frankrike. Ved forskningssenteret ligger Large Hadron Collider, en enorm partikkelakselerator som ble ferdigstilt og tatt i bruk til vitenskapelige eksperimenter i 2008.

CERN ble etablert i 1954 av 12 land i Europa. Alle de opprinnelige medlemmene er fortsatt medlem av CERN, bortsett fra det tidligere Jugoslavia som meldte seg ut i 1961 og forble utmeldt frem til statens oppløsning. Organisasjonen har i dag 20 medlemsland, rundt 2600 heltidsansatte pluss nesten 8000 vitenskapsfolk og ingeniører fra 500 universiteter og 80 nasjoner.

CERN la også grunnlaget for World Wide Web i 1980-årene, og verdens første nettside ble publisert herfra i 1991.

Medlemsland og finansiering per 2015

Informatikk 
 

Selve World Wide Web begynte som et CERN-prosjekt kalt ENQUIRE, initiert av Tim Berners-Lee i 1989 og Robert Cailliau i 1990. Berners-Lee og Cailliau ble i fellesskap æret av Association for Computing Machinery i 1995 for deres bidrag til utviklingen av World Wide Web.

Prosjektet, som er basert på konseptet hypertekst tok sikte på å tilrettelegge for deling av informasjon mellom forskere. Den første websiden gikk online i 1991. 30. april 1993 kunngjorde CERN at World Wide Web ville være gratis for alle. En kopi av den opprinnelige første nettsiden, laget av Berners-Lee, er fortsatt tilgjengelig på World Wide Web Consortiums webside som et historisk dokument.

Før webens utvikling hadde CERN vært en pioner i innføringen av Internetteknologien. En kort historie om denne perioden finnes her.

Oktober 2015 fikk CERN sitt eget toppnivådomene, .cern.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 CERN e-Recruitment site – Students and Fellows Programmes and Staff Employment Opportunities

 
Organisasjoner etablert i 1954
Kjerneforskningsorganisasjoner
Akronymer
Vitenskap i 1954
Internasjonale organisasjoner
Steinar Kjærnsrød

Steinar Kjærnsrød var en av grunnleggerne av Oslonett, Norges første kommersielle internettselskap. Dannelsen av Oslonett blir sett på som en milepæl i bruken av internett i Norge.

Da Oslonett ble stiftet 12. desember 1991, jobbet Kjærnsrød fortsatt som driftsansvarlig ved Institutt for informatikk ved Universitetet i Oslo, men sluttet der i 1994 og begynte på full tid i Oslonett. I Oslonett var han ansvarlig for utviklingen av Oslonetts mange webtjenester. Blant annet hadde han ideen til søkemotoren Kvasir, til resultatformidlingen fra Vinter-OL 1994 på Lillehammer og til formidlingen av resultatet i den norske folkeavstemningen om EU i 1994. Selskapet Oslonett dannet Kjærnsrød sammen med blant andre Gisle Hannemyr. Kjærnsrød og Hannemyr regnes i dag som to av Norges fremste internett- og dataeksperter.

Nettsidene fra Lillehammer-OL er innlemmet i Nasjonalbibliotekets og Nasjonalmuseets samlinger.

Da Schibsted kjøpte Oslonett i 1995 og SchibstedNett ble dannet, fulgte Kjærnsrød med dit, og fortsatte som leder for avdelingen «Profesjonelle tjenester» i SchibstedNett. Han ble også med videre til Scandinavia Online (S-OL) da Telenor Online og SchibstedNett fusjonerte 1. januar 1997. Siden begynte han i Intervett. Intervett ble senere fusjonert inn i Infostream, Norges første børsnoterte internettselskap.

I dag jobber Steinar Kjærnsrød som virksomhetsarkitekt i Statens vegvesen, Vegdirektoratet.

Referanser 

Nordmenn i databransjen
Gründere
Jacuzzi

Jacuzzi er opprinnelig et amerikansk selskap som produserer massasjebad samt pumper og filtre til svømmebasseng.

I videre forstand er firmanavnet blitt generisk navn for slike badekar i sin alminnelighet, uansett fabrikat. Jacuzzien ble oppfunnet av Ray Jacuzzi og presentert første gang i 1968. I blant tilskrives oppfinnelsen Rays bror Candido Jacuzzi.

Eksterne lenker
 

Industriselskaper fra USA
Degenererte varemerker
Bading
Selskaper etablert i 1915
Catherine Deneuve

Catherine Deneuve, egentlig Catherine Dorléac (født 22. oktober 1943 i Paris), er en fransk skuespiller og fotomodell. Med sin kjølige skjønnhet var hun særlig populær i flere europeiske filmer på 1960-tallet. 

Catherine Deneuves sentrale posisjon i fransk populærkultur kom til uttrykk blant annet da hun stod modell for Marianne, personifikasjonen av den franske republikken, og ble portrettert på franske rådhusbyster og frimerker.

Liv og virke

Bakgrunn 
Catherine Deneuve stammer fra en skuespillerfamilie. Hennes mor, Renée Deneuve (* 1911), var teaterskuespiller og hennes far, Maurice Dorléac (1901 – 1979), var filmskuespiller og dessuten leder for Paramounts synkronstudio. Hennes storesøster, skuespiller Françoise Dorléac, som introduserte Catherine til filmen, forulykket i en bilulykke i 1967. Catherines øvrige søstre var Sylvie Dorléac og halvsøsteren Danielle (samme mor). Catherine var den tredje av fire døtre.

Karriere 
Catherine Denevue debuterte i 1957. Da var hun bare elleve år, og spilte i filmen Les Collègiennes. Det var søsteren som hadde bedt henne til å være med i sin sommerferie fra skolen. Tre år etter spilte hun atter med sin søster i en liten ungdomsrolle. 

Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd i 1964 med hovedrollen i Jacques Demys romantiske musikal Paraplyene i Cherbourg (Les parapluies de Cherbourg). I 1967 spilte hun sammen med storesøstera Françoise Dorléac i musikalen Pikene fra Rochefort (Les demoiselles de Rochefort).

Personlige forhold 
Fra 1965 til 1972 var hun gift med den britiske fotografen David Bailey. På film har hun ofte spilt uskyldige roller, men privat er hun kjent for sin frigjorthet. Deneuve har en sønn, Christian som ble født i 1963, med den franske regissøren Roger Vadim og en datter, skuespilleren Chiara Mastroianni født i 1972, med den italienske skuespilleren Marcello Mastroianni uten å ha vært gift med noen av mennene. Hun har også vært politisk aktiv for fri abort og mot dødsstraff.

Filmografi (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Franske skuespillere
Personer fra Paris
Ben Kweller

Ben Kweller (født 16. juni 1981 i San Francisco) er en amerikansk rockemusiker og tidligere vokalist i 1990-talls bandet Radish. 
Han begynte sin solokarriere med albumet Sha Sha i 2002. 
I 2003 dro Kweller på turné i Australia med Ben Folds og Ben Lee som The Bens.
Kwellers andre solo album, On My Way (2004), har prøvd å etterligne den beskjedne, men vel mottatte populariteten som Sha Sha fikk, samtidig å lage en mer moden plate.

Diskografi

Album 
 Freak Out, It's Ben Kweller, 2000
 Sha Sha, 2002
 On My Way, 2004
 Ben Kweller, 2006

EP-er 
 EP Phone Home, 2001
 The Bens, 2003
 Sundress EP, 2006

Singler 
 "Wasted and Ready", 2002
 "Commerce, TX", 2003
 "The Rules", 2004
 "Tylenol", 2005
 "Sundress", 2006
 "I Quit", 2005

Andre utgivelser 
 This Is Next Year: A Brooklyn-Based Compilation Compilation Track, 2001

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Sangere fra USA
Personer fra San Francisco
Fosshaugane Campus

Fosshaugane Campus (tidligere Fosshaugane stadion) er hjemmearenaen til Sogndal Fotball i Sogndal kommune i Vestland fylke. 

Den 7. juli 2006 var det offisiell åpning av Fosshaugane Campus med direktesendt kamp på TV 2 mellom Sogndal og Bryne. Sogndal vant 2–0, og påførte Bryne sitt første tap for sesongen. I mai 2012 ble det lagt om til kunstgress på Fosshaugane.
 
Publikumsrekorden ble satt før dagens anlegg stod ferdig, da 7 025 tilskuere så kvartfinalen mot  i 1976.

Eksterne lenker
 Fosshaugane campus

Fotballstadioner i Norge
Idrettsanlegg i Vestland
Sogndal Fotball
Byggverk fullført i 2006
Etableringer i 2006
2006 i Norge
Sjoa (tettsted)

Sjoa er en tettbebyggelse i Sel kommune kommune i Innlandet fylke, beliggende nord i Gudbrandsdalen ved samløpet mellom elven Sjoa fra vest og Lågen fra nord. Tettstedet har tatt navnet fra den kjente elven ved samme navn, som er meget ettertraktet for utøvelse av vannsport som rafting og kajakk. Elven er også rik på ørret og harr, noe som gjør den til en av flere populære fiskeelver i Norge.

Sjoa ligger 11 km sør for Otta og var tidligere et sted rikt på handel- og næringsliv. Her var blant annet Sjoa stasjon, tre dagligvarebutikker, Sjoa skole, bibliotek, Sjoa kapell, postkontor, Sjoa camping og en smie kan nevnes. Mye av dette er nå nedlagt, skolen i 2003.

Betegnelsen på elven Sjoa kommer av norrønt Hjó, som betyr 'den blanke, skinnende'.

Midtveis mellom Oslo og Trondheim?

Sjoa regnes gjerne å ligge midtveis mellom Oslo i sør og Trondheim i nord. Langs E6 er det 276 km til Oslo og 254 km til Trondheim, dvs. at Sjoa ligger litt nord for det faktiske midtpunktet. Dette ligger nå noen hundre meter innenfor den sørlige munningen på den nye Teigkamptunnelen, hvor det er 265 km til hver av byene.

Bosetninger i Sel
Vinstra

Denne artikkelen er om byen. For elva med samme navn, se Vinstra (elv).

Vinstra er en by og administrasjonssenteret i Nord-Fron kommune i Innlandet. Byen har  innbyggere per 1. januar , og ligger i Gudbrandsdalen 8 mil nord for Lillehammer.

Stedet 
Byen har togforbindelse via Dovrebanen, og fylkesvei 312, tidligere europavei 6, går gjennom her. Dagens europavei 6 går gjennom Lomoen, som ligger vest for Gudbrandsdalslågen. Som følger av omleggingen, er det blitt anlagt en stor veiservicestasjon, og det har vært svært attraktivt for bedrifter å etablere seg her. Det stilles også lokalt spørsmål om Vinstras sentrum skal flyttes over til Lomoen.

Vinstra fikk bystatus den 1. september 2013, en begivenhet som ble feiret med en byfest i 3 dager til ende.

Vinstra og Peer Gynt 

Peder Olsen Hågå fra Vinstra var modell for hovedpersonen i Henrik Ibsens dramatiske dikt Peer Gynt fra 1867. På Sødorp gamle kirkegård står en minnestein over Peer Gynt, og hvert år siden 1967 har det blitt arrangert Peer Gynt-stevne på Peer Gynt-Gården, Hågå. Gården består av 15 gamle hus, og stevnet viser blant annet en friluftsoppsetning av skuespillet. Vinstra ligger midt på  «Peer Gyntveien», som går fra Dalseter til Skei. Den 17. februar 2017 ble det åpnet et hotell i Vinstra vegpark, oppkalt etter Peer Gynt.

Muligheter for sport 
På Vinstra finnes det to større anlegg for sport. Kåja idrettspark, som ligger øst for Gudbrandsdalslågen, ble offisielt åpnet i septemper 2010, og er derfor byens eldste idrettspark. Her er det muligheter for fotball, basketball og sandvolleyball m.m. Vinstras andre anlegg er Eidesand idrettsanlegg, som ligger på den andre siden av elven.

Se også 
 Nord-Fron
 Peer Gynt-stemnet
 Countryfestivalen Vinstra

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Nord-Fron kommune
 Historiske fotografier fra Vinstra

Byer i Innlandet
Bosetninger i Nord-Fron
Gudbrandsdalen
Ringebu (tettsted)

Denne artikkelen omhandler tettstedet Ringebu, for kommunen se Ringebu.

Ringebu (også Vålebrua og Vålebru) er et tettsted og administrasjonssenteret i Ringebu kommune i Innlandet. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger i Gudbrandsdalen. Navnet Vålebru brukes mest når en ønsker å unngå tvetydighet mellom tettstedet Ringebu og kommunen Ringebu.

Navnet Vålebru kommer fra elva Våla, som renner gjennom sentrum, og brua som ble lagt over elva her. På folkemunne kalles Ringebu for «Vål'brua» eller bare «Brua», i motsetning til områdene på sørsida av jernbanen, der «Skogen» brukes om området Tollmoen/Tollskogen som ligger på vest for elva og «Flata» om området Åmillom som ligger på østsida.

Vålebru hadde landets første gatetun, hvor hovedgaten ble stengt for kjøretøy og åpnet for gående. Forretningene trekker salgsboder ut på gaten, og det er ofte underholdning i hovedgata (Jernbanegata). Jernbanegata er senere ombygget flere ganger, men har beholdt gatetunet med forbud for kjørende, fartshumper og fysiske sjikaner for å redusere den nødvendige kjøringen (vareleveranser/brann- og sykebiler) som nødvendigvis må finne sted.

Referanser

Tettsteder i Innlandet
Bosetninger i Ringebu
Gudbrandsdalen