alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Chiswick

Chiswick (uttales som tsjiz-ick) er et område i distriktet Hounslow ved Themsen i vestlige London. Chiswick er en kjent forstad til London og ligger omtrent halvveis mellom sentrum og London Heathrow Airport. I Chiswick ligger Hogarth's House, det tidligere hjemmet til den engelske billedkunstneren William Hogarth fra 1700-tallet; Chiswick House, en ny-palladiansk villa som er betraktet som en av de fineste i England; og Fuller's Brewery, Londons største og eldste bryggeri. Området ligger ved en meander ved elven Themsen som benyttes for roing, både som syssel for rekreasjon som for konkurranser, og med flere roklubber langs elvebredden. Målet for den årlige og tradisjonelle kapproingen på Themsen mellom universitetene Oxford og Cambridge er rett nedstrøms for broen Chiswick Bridge.

Chiswick var historisk det gamle sognet St Nicholas i grevskapet Middlesex med en økonomi preget av landbruk og fisk ved elven sentrert langs gaten Church Street. Med god kommunikasjon med London fra tidlig av ble Chiswick et populært landsted for byborgerne og som en del av forstedene til London sent på 1800- og tidlig på 1900-tallet da befolkningen økte betydelig. Det ble en del av Stor-London i 1965. Ved grensen er den store rundkjøringen Great West Road Roundabout begynnelsen på North Circular Road (A406) og South Circular Road (A205). Vest for Chiswicks rundkjøring  Hogarth Roundabout, går Great West Road fra sentrale London til motorveien M4, som gir forbindelse til London Heathrow lufthavn og korridoren M4. Great Chertsey Road (A316) går sørvest fra Hogarth Roundabout før den blir til motorveien M3.

Blant historiske personer som har bodd i Chiswick er blant annet poetene Alexander Pope og W.B. Yeats, den italienske revolusjonære Ugo Foscolo, den impresjonistiske maleren Camille Pissarro, og romanforfatteren E. M. Forster. Teaterregissøren Peter Brook er blant Chiswicks nåværende beboere. Rockemusikerne John Entwistle (1944–2002) og Pete Townshend (1945- ) fra The Who ble begge født i Chiswick.

Transport 
T-banens stasjoner på District Line i Chiswick:
 Chiswick Park
 Turnham Green

Nærmeste jernbanestasjon:
 Chiswick stasjon

Referanser

Litteratur 
 Clegg, Gillian (1995): Chiswick Past. Historical Publications. ISBN 0-94866-733-8.
 Baker, T.F.T.; et al. (1982): A History of the County of Middlesex: Volume 7: Acton, Chiswick, Ealing and Brentford, West Twyford, Willesden. Chiswick: Growth. British History Online.

Eksterne lenker 

 Chiswicks historie 
 Nettstedet til Fuller's bryggeri 

Steder i Hounslow
Byer ved Themsen
Bundeskriminalamt (Tyskland)

Bundeskriminalamt (BKA, Forbundskriminalembedet) er det føderale kriminalpolitiet i Tyskland. BKA kan beskrives som Tysklands parallell til det amerikanske FBI. Akkurat som i USA består Tyskland av delstater med sine egne politimyndigheter.

Oppgaver
BKA har som oppgave å koordinere bekjempelsen av forbrytelser i nært samarbeid med delstatenes kriminalpoliti, og å etterforske særlig alvorlige saker, blant annet tilknyttet internasjonal terrorisme. BKA har også til oppgave å beskytte de føderale forfatningsorganene. Videre representerer BKA Tyskland i Interpol som nasjonalt sentralbyrå.

Sete
BKA har hovedsete i Wiesbaden. Ved siden av hovedsetet har BKA også lokaliteter to andre steder i samme by, og dessuten avdelinger i Berlin, Bonn og Meckenheim.

Historie
I 1970-årene fornemmet man et stadig større behov av en organisasjon som kunne virke over hele Vest-Tyskland, idet de enkelte delstatenes politimyndigheter var for isolerte fra hvarandre når forbrytere reiste over delstatsgrensene. BKA, som ble grunnlagt allerede i 1950-årene, ble omorganisert, og ble den nye riksdekkende organisasjonen. Horst Herold ble den som ledet BKAs utvikling, og han var mannen bak det store datasystemet som ble opprettet med register over mistenkte. Dette registeret kom senere til å bli gjenstand for en debatt omkring hvem som stod der og hvorfor.

Blant BKAs mer kjente saker var de mangeårige spaningene og påfølgende arrastasjonene av medlemmer av  Røde armé-fraksjonen. Med hjemmel i den tyske føderalismereformen i 2006 ble BKA overdratt ansvaret for arbeidet mot internasjonal terrorisme i de tilfeller der det foreligger en statsgrenseovergripende fare, eller det ikke er klart hvilken delstat som har ansvaret, eller når et annet land ber om assistanse  (Artikkel 73 I Nr. 9a Grundgesetz). Fra da av har BKA også hatt ansvar for den tyske antiterrordatabasen.

Grader

Polititjenestemenn

Politiembetsmenn

Referenser

Eksterne lenker
 BKAs websider

Tyske myndigheter
Tysk politi
Byggverk i Wiesbaden
Agapythidae

Agapytho foveicollis

Agapythidae er en familie av biller som bare omfatter én eneste kjent art, Agapytho foveicollis, som lever i New Zealand. Denne billen ble inntil nylig gjerne regnet til familien Phloeostichidae, men en fylogenetisk analyse publisert i 2005 tyder på at den ikke er nært beslektet med disse. Lite synes å være kjent om biologien til denne billen, men de spiser trolig muggsopper av gruppen Dothideales. Den har blitt funnet mellom "sooty molds" på barken av sørbøk (Nothofagus).

Utseende 
En liten (2,5 – 3 mm), avlang bille, hode, bryst og dekkvinger er tydelig skilte. Oversiden er matt og fint hårete. Hodet er omtrent så bredt som brystskjoldet, med små, runde, utstående fasettøyne. Snuten (clypeus) er fremstående. Antennene er omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen, 11-leddete, perlekjedeformede, litt tykkere mot spissen. De er kledt med grove, utstående hår. Brystskjoldet (pronotum) er litt lengre enn bredt, omtrent firkantet sett ovenfra, med en knøl midt på hver sidekant, et par groper litt bak midten og en svakt opphøyet midtlinje. Dekkvingene er litt bredere enn brystskjoldet, parallellsidige, med tydelige skuldre, tydelig lengdestripete. De har en lys flekk ved hver skulder, et par skråstilte lyse flekker nær midten og en stor lys flekk rundt sømmen i den bakerste tredjedelen. Beina er middels lange, lårene (femorae) er tykke, leggene og føttene slanke.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
 Familien Agapythidae
 Agapytho foveicollis Broun, 1921  – New Zealand

Kilder 
Leschen, R.A.B., Lawrence, J.F. og Slipinski, S.A. 2005. Classification of basal Cucujoidea (Coleoptera: Polyphaga): cladistic analysis, keys and review of new families.
Invertebrate Systematics 19 (1): 17-73. Med tegning av A. foveicollis.

Eksterne lenker 
 

Biller
Biller formelt beskrevet i 1921
New Zealands endemiske fauna
Myraboliidae

Myrabolia

Myraboliidae er en liten gruppe av biller som bare finnes i Australia. Det er bare beskrevet sju eller åtte arter, men australske forskere arbeider nå med å revidere gruppen og det er sannsynlig at det vil komme til flere i nær framtid. Inntil nylig ble Myraboliidae regnet som en undergruppe av familien Phloeostichidae, eller til skogflatbiller (Silvanidae), men i 2005 førte en fylogenetisk undersøkelse til at de ble skilt ut fra denne. Lite eller ingenting synes være kjent om biologien til disse billene, det er sannsynlig at de er knyttet til død ved. De har blitt funnet under barken på levende eukalyptus-trær.

Utseende 
Små (1,7 – 3,5 mm), avlange biller, nokså jevnbrede, oversiden matt og fint hårete. Hodet er stort og trekantet, med ganske små, runde fasettøyne. Antennene er 11-leddet med en tre-leddet kølle. Brystskjoldet er firkantet sett ovenfra, bredere enn langt. Dekkvingene er avlange med utydelige lengdestriper. Beina er ganske korte. De kan minne om noen medlemmer av familien fuktbiller (Cryptophagidae).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien "Glans- og maurbiller", Cucujoidea
 Familien Myraboliidae
 Slekten Myrabolia Reitter, 1876

Kilder 
 Leschen, R.A.B., Lawrence, J.F. og Ślipiński, S.A. 2005. Classification of basal Cucujoidea (Coleoptera: Polyphaga): cladistic analysis, keys and review of new families.
Invertebrate Systematics 19 (1): 17-73. Med tegning av Myrabolia sp..
 Szawaryn, K. og Tomaszewska, W. 2011: Three new species of Myrabolia Reitter (Coleoptera: Cucujoidea: Myraboliidae). Annales zoologici, 61(2): 367-374.  PDF
 Tomaszewska, W. og Ślipiński, A. 2008: Review of the genus Myrabolia Reitter (Coleoptera: Cucujoidea: Myraboliidae). Australian journal of entomology, 47(1): 32-50.  PDF

Eksterne lenker 
 

Biller
Big Chief Jazzband

Big Chief Jazzband (etablert 1. februar 1952 i Oslo) er et norsk jazzorkester, kjent for flere innspillinger i en Dixieland-stil, inspirert av den kontinentale «revival» som oppstod på 1950-tallet.  

Besetning de første årene var 
Eivind Solberg trompet,
Bjørn Pedersen bass,
Per Lund (artist) banjo,
Svein Sundby klarinett,
Egil Fjelddahl/Einar Helgeby piano,
Øystein Lund trommer,
Gerhard Aspheim orkesterleder og trombone (-1978). I tidsrommet 1953 - 1963 var Gustav Kramer med på klarinett.

De antok kjenningsmelodien Big Chiefs battle axe (1952), spilte på deres egen Big Chief Jazzklubb (1953–65), før de ble fast husband og drivkraft bak  Metropol Jazz Club (1960–65), i en tid da orkesteret også tok initiativ til NM i amatørjazz (1954–64).  De flyttet til Down Town Key Club (1965–86).
Orkesteret har vært et av landets mest populære jazz-orkester og benyttet som bursdagsgave fra Harald til Sonja (1982, 1997) og vice versa (1987), samt til Kongeparets feiring av sølvbryllup (1993).  Orkesterets 40-årsjubileum ble sendt over det ganske land (NRK, 1992).  Flere Nobels fredspris-seremonier har hatt deres musikkbidrag.

Inntil deres død var Solberg (1933–2008) og Pedersen (1935–2007) sentrale, i tillegg til nyere medlemmer av besetningen som
 Harald Bergersen, klarinett og saxofon
 Ole Reitan, trombone (1978–),
 Arild Berger, piano
 Olav Gustafsson, trommer.

Andre medvirkende var Karl Otto Hoff trommer (1963–1994), Peter Strohkorb klarinett og Terje Larsen klarinett (1964–1992).

Utgivelser
Big Chief Live, Stortorvets Gjæstgiveri (2002)

Eksterne lenker
 bigchief.no
 omtale ved Bjørn Stendahl i Ny Tid

Big Chief Jazzband
Big Chief Jazzband
Mattias Andersson (fotballspiller)

Mattias Christer Andersson (født 7. oktober 1981) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller. 

Andersson ble hentet til  fra  i januar 2006 og var en suksess i sin første sesong da han ble toppscorer i 1. divisjon med 19 scoringer. Han vant også tre priser for årets spiller i 1. divisjon: Kniksenprisen, ligaadministrasjonens egen utmerkelse og Drammens Tidendes kåring. Andersson gikk til  i august 2009, før han ett år senere ble gjenforent med sin tidligere trener Dag-Eilev Fagermo i Odd.

Mattias Andersson har også spilt for Myresjö IF, Mjällby AIF og . Han er nå ansatt som assistenttrener i

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske fotballspillere
Fotballspillere for Mjällby AIF
Fotballspillere for Raufoss IL
Fotballspillere for BK Häcken
Fotballspillere for Strømsgodset TF
Fotballspillere for Fredrikstad FK
Fotballspillere for Odds ballklubb
Vinnere av Kniksenprisen
Fødsler i 1981
Priasilphidae

Chileosilpha
 Priasilpha
 Priastichus

Priasilphidae er en liten gruppe av biller som bare lever på den sørlige halvkule. Den omfatter 11 kjente arter, de fleste nylig beskrevet. Inntil nylig ble de regnet som en undergruppe av familien Phloeostichidae, men en fylogenetisk undersøkelse publisert i 2005 førte til at de ble skilt ut fra disse. Disse billene finnes i løvstrø, på råtnende ved og mellom mose, og er sannsynligvis soppetere.

Utseende 
Små (3 – 5,5 mm), ganske brede biller, oversiden uten lange hår. Hodet er kort og bredt (Priastichus) eller avalngt med tydelig "snute". Fasettøynene er nokså store, ovale og noe utstående. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen. Det innerste leddet er tykt, de tre ytterste danner en lite markert kølle. Brystskjoldet (pronotum) er lengre enn bredt (Chileosilpha) eller bredere enn langt (Priasilpha og Priastichus), tilsmalnet framover, med markert sidekant, ofte med knøler på siden. Bortsett fra hos Chileosilpha har sidekanten en "knekk" omtrent på midten, foran og bak denne er det rettlinjet. Brystskjoldet er tydelig smalere enn dekkvingene hos Chileosilpha, omtrent like bredt hos Priasilpha og bredere enn dekkvingene hos Priastichus. Dekkvingene er avlange, langt tilspisset bak. De mangler punktrekker, men har ofte noen store, ovale knøler som av og til er vokst sammen til lengdelister. Beina er middels lange og slanke. Larvene er noe avlange, mer eller mindre elliptiske på form, hodet er temmelig flatt med sylindriske, kraftige antenner. Ryggsiden er ganske hard (sterkt sklerotisert). Hvert ledd har en fingeraktig utvekst på hver side av ryggplaten, denne er kledt med lange hår. Både larvene og de voksne billene er ofte dekket av rusk og rask som fester seg i ujevnheter på kroppen og bidrar til å kamuflere dem.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
 Familien Priasilphidae
 Slekten Chileosilpha Leschen et al., 2005 – Chile
 Chileosilpha elguetai Leschen et al. 2005
 Slekten Priasilpha Broun, 1893     – New Zealand
 Priasilpha angulata Leschen et al. 2005
 Priasilpha aucklandica Leschen et al. 2005
 Priasilpha bufonia Leschen et al. 2005
 Priasilpha carinata Leschen et al. 2005
 Priasilpha earlyi Leschen et al. 2005
 Priasilpha embersoni Leschen et al. 2005
 Priasilpha obscura Broun, 1893
 Slekten Priastichus Crowson, 1973    – Tasmania
 Priastichus crowsoni Leschen et al. 2005
 Priastichus megathorax Leschen et al. 2005
 Priastichus tasmanicus Crowson, 1973

Kilder 
Leschen, R.A.B., Lawrence, J.F. og Slipinski, S.A. 2005. Classification of basal Cucujoidea (Coleoptera: Polyphaga): cladistic analysis, keys and review of new families.
Invertebrate Systematics 19 (1): 17-73. Med tegning av de fleste artene.

Eksterne lenker 
 

Biller
Wang

Wang har flere betydninger:

 Wang (norsk etternavn)
 Wang (navn 王), kinesisk slektsnavn som betyr konge
 Wáng, kinesisk adelstittel
 Wang Toppidrett
 Wang Begravelsesbyrå i Oslo
Verningen

Verningen er et tettsted i Larvik kommune i Vestfold. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger på toppen av Bommestadbakkene, den gamle veien som førte fra fergestedet nede ved Numedalslågen til toppen av raet der hovedveien gikk videre østover.

Historie
Tettstedet utviklet seg lenge som en båndby med tettbebyggelse langs stedets hovefartsåre, Raveien, som fra gammelt av har vært en av hovedveiene i nord-sørlig-retningen langs Vestfold-kysten. Det er mange kulturminner på Verningen, bl.a. et område med gravhauger. Stedet ble kraftig utbygd på 80-tallet, både i  sørvestlig og nordøstlig ende, på gårdene Hem og Teiens grunn.

I nyere år har Verningen også blitt utvidet med et nytt boligfelt i nordøstlig retning, mot den gamle Rødbøl skole. Det nye området har fått navnet Solåsen Park av eiendomsutviklerne og vil kunne omfatte så mange som 170 nye eneboliger dersom det blir realisert i full skala.Larvik kommune har anmodet om at det blir anlagt et nærmiljøanlegg og at det avsettes en tomt til ny barnehage i forbindelse med prosjektet.

Idrett 
Sporty IL holder til på Verningen og rekrutterer hovedsakelig medlemmer med tilknytning til tettstedet og nabogrenda Ringdal. Idrettslaget ble stiftet i 1938, har rundt 300 medlemmer og lag både i fotball og håndball. Idrettsplassen inneholder to fotballbaner i full, internasjonal størrelse, én mindre grusbane, én ballbinge og en asfaltbane med håndballmål og kurver for basketball. Idrettslaget eier også ei klubbhytte som står på idrettsplassens område og brukes både til aktiviteter i regi av idrettslaget selv og til utleie.

Årlig arrangerer Sporty IL Sporty Cup, som har blitt holdt i juni siden 90-tallet. Turneringen er for aldersbestemte lag, spilles på 7-er-baner og samler lag fra hele fylket. Grunnet tilbakevendende værmessige utfordringer har arrangementet lokalt spøkefullt vært kjent som «regnværscupen».

Skole 
Nordøst for hovedbebyggelsen på Verningen ligger den tidligere barneskolen Rødbøl skole, som ble lagt ned og slått sammen med Bommestad skole i 2010 til den nye skolen Hedrum skole. Etter at skolen ble lagt ned ble det i flere år drevet en barnehage på stedet. I 2015 ble bygningsmassen kjøpt opp av Kongshaugen kristne grunnskole, og høsten 2016 åpnet de en tiårig kristen skole på stedet. Skolen kaller seg evangelisk-luthersk, men er ikke tilknyttet et bestemt kirkesamfunn.

Annet 
På Verningen ligger også et bedehus tilknyttet Norsk Luthersk Misjonssamband, som ble innviet i 1958. Bedehuset huser barnekor, ungdomsskor, voksenkor, ungdomsforeningen Tenningen og jevnlige religiøse møter.

Eksterne lenker 
 http://www.op.no/skoler/nyheter/ung/vil-starte-kristen-grunnskole/s/5-36-104896
 https://web.archive.org/web/20161008200058/http://sportyil.no/ - Sporty ILs hjemmesider
 http://vbh.no/ - Verningen bedehus' hjemmesider
 https://web.archive.org/web/20161114082714/http://kongshaugen.123hjemmeside.no/421247448 - Kongshaugen kristne grunnskoles hjemmesider

Tettsteder i Vestfold og Telemark
Bosetninger i Larvik
Tasmosalpingidae

Tasmosalpingus

Tasmosalpingidae er en gruppe av biller som finnes i Australia. De ble inntil nylig regnet til familien Phloeostichidae. Det er kjent to arter, og de har blitt funnet på Tasmania og i Victoria, sørøstlige Australia. Lite er kjent om biologien deres, men de er trolig soppetere.

Utseende 
Små biller (1,2 – 2 mm), bredest bak midten. Av utseende kan de minne om små bladbiller (Chrysomelidae). Oversiden er tett og grovt punktert med fine, nedliggende hår. Hodet er kort og bredt med små, utstående fasettøyne, snuten (clypeus) stikker fram og dekker de underliggende munndelene. Antennene er 11-leddete, litt kortere enn hodet og brystskjoldet til sammen, perlekjedeformede, litt tykkere mot spissen, men uten en tydelig kølle. Brystskjoldet (pronotum) er litt bredere enn langt, med avrundede sider og markert sidekant. Bakhjørnene er markerte som litt uttrukne knøler. Pronotum er tett og grovt punktert uten noen groper eller knøler på oversiden. Dekkvingene er litt bredere enn brystskjoldet, bredest bak midten. De har tydelige skuldre og et uregelmessig, grovt punktert, punktene er grovere og glisnere enn de på brystskjoldet. Dekkvingene har et par svake lengdeinntrykk. Beina er middels lange og slanke. Larvene er falte og parallellsidige, hvite med gult hode.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
 Familien Tasmosalpingidae
 Tasmosalpingus promiscus Lea
 Tasmosalpingus quadrispilotus Lea

Kilder 
Leschen, R.A.B., Lawrence, J.F. og Slipinski, S.A. 2005. Classification of basal Cucujoidea (Coleoptera: Polyphaga): cladistic analysis, keys and review of new families.
Invertebrate Systematics 19 (1): 17-73. Med tegning av Tasmosalpingus sp..

Eksterne lenker 
 

Biller
RC Lens

Racing Club de Lens er en fransk fotballklubb fra Lens. Lens ble stifta i 1906.

Spillerstall 
Oppdatert 19. oktober 2022.

Utlånte spillere

Meritter
Ligue 1:

Vinner (1): 1997/98

Ligue 2:

Vinner (3): 1937, 1949, 1973

Fransk ligacup:

Vinner (1): 1999

Coupe Drago:

Vinner (4): 1959, 1960, 1965, 1966

UEFA Intertoto Cup:

Vinner (1): 2005

Kjente spillere med en fortid i klubben 
 Olivier Dacourt
 Alou Diarra
 El Hadji Diouf
 Marc-Vivien Foé
 Bernard Lama
 Vladimír Šmicer
 Rigobert Song
 Serge Aurier
 Raphaël Varane

Referanser

Eksterne lenker 
 

Lens
Lens
1906 i Frankrike
Kyrre Nakkim

Kyrre Nakkim (født 17. august 1966) er programredaktør i NRK. Nakkim har lang erfaring fra NRK og har tidligere vært både magasin- og debattredaktør og politisk redaktør i NRK. Han har også vært politisk kommentator i NRK, og før det kommentator i Dagsavisen. 

Som programredaktør i NRK har Nakkim ansvaret for nyhetsprogrammene slik som Dagsrevyen, Nyhetsmorgen i radioen og magasinprogrammene i Nyhetsdivisjonen. 

Nakkim er cand.mag. fra Universitetet i Bergen. Han er sønn av Høyrepolitikeren Kjellaug Nakkim og bror av Frode Nakkim, informasjonssjef i VitaeLab og tidligere nyhetssjef i VG, og den tidligere friidrettsutøveren Are Nakkim, se slekten Nakkim.

Referanser 

Norske redaktører
NRK-journalister
Personer fra Moss kommune
Liste over Nordens største flyplasser

Liste over Nordens største flyplasser viser de største flyplassene i Norden etter antall passasjerer for periodene 2006 til 2009 og 2012 og 2013.

Graf over trafikk på de 10 største flyplassene siden 2000

2013

2012

2006 - 2008

Kilder 
Danmark:
Statens Luftfartsvæsen
CPH
BLL
Finland:
Finavia
Færøyene:
Vágar lufthavn
Island:
Flugmálastjórn Íslands 
flugstöðir 
Keflavik
Norge:
Avinor
Sverige:
LFV
Transportstyrelsen

Norden
Superlativer
Norden
Nordens største flyplasser
Bristow Norway

Bristow Norway (tidligere Norsk Helikopter) er et norsk helikopterselskap som spesialiserer seg på å transportere mannskap fra det norske fastlandet til oljeinstallasjoner i Nordsjøen. Selskapet har sitt hovedkontor i Stavanger og har helikoptre stasjonert ved lufthavnene i Bergen,  Florø, Hammerfest og Stavanger.

Selskapet administrerer en flåte bestående av 25 helikoptre, og har ca. 370 årsverk.

Historie 
Bristow Norway startet opp driften i 1993, da under navnet Norsk Helikopter. Selskapet åpnet en base på Stavanger lufthavn, Sola. Selskapet var et samarbeidsprosjekt mellom Ugland-familien og Bristow-gruppen, som kontrollerte henholdsvis 51 og 49 prosent av aksjene hver. Selskapet utvidet driften i 1999, da de åpnet en base på Bergen lufthavn, Flesland, og igjen i 2002 og 2004 da basene på Brønnøysund og Hammerfest lufthavn åpnet. 

Selskapet kjøpte i 2005 opp helikopteroperatørene Lufttransport i Norge og Sverige fra Norwegian Air Shuttle. Lufttransport var før det en underselskap i daværende Norsk Helikopetrs konkurrent, CHC Helikopter Service, som også opererte offshoreflygninger fra en rekke norske lufthavner. 

I oktober 2008 gjorde Bristow-gruppen det klart at de ønsket å bli eneeier av Norsk Helikopter, og overtok de resterende 51 prosentene selskapet ikke kontrollerte. Lufttransport ble også som et ledd i disse forhandlingene solgt videre til Knut Axel Ugland Holding.

Selskapet skiftet navn til Bristow Norway AS i april 2009, og helikoptrene ble malt om i Bristows fargeskjema.

Flåte
Bristow Norway administrerer en flåte bestående av følgende helikoptre:

Referanser

Eksterne lenker 
 Bristow Norway, offisiell nettside 

Norske helikopterselskaper
Flyselskaper etablert i 1993
Jump cut

Jump cut er et klipp  i film og video, der man klipper mellom to nesten identiske kamerainnstillinger. Effekten blir at bildet hopper. Ubevisst er det et ganske forstyrrende klipp, men det brukes ofte for å trekke tilskueren ut av handlingen eller det narrative. Kan sammenlignes med det som Bertolt Brecht kallet «Verfremdungseffekt» Det er et svært tydelige klipp. I epoken fransk bølgefilm på 50-60 tallet ble jump cut flittig brukt bl.a i Jean-Luc Godard sin film A bout de souffle (Til siste åndedrag). Senere filmer som tatt ibruk dette er Tom Tykwer (Run Lola Run) og Guy Ritchie (Snatch).

Se også
 Filmproduksjon
 Montasje
	
Filmproduksjon
TV