alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Jackass: The Game

Jackass: The Game er et videospill basert på den populære TV-serien Jackass. Det ble utviklet under lisens av Sidhe Interactive i Wellington på New Zealand for PlayStation 2 og PlayStation Portable. Spillet ble første gang vist under E3-messen i 2006, bak lukkede dører.

Nintendo DS-utgaven av spillet er utviklet av Sensory Sweep Studios i Salt Lake City i Utah i USA.

Det har blitt bekreftet av Sidhe Interactive at hele Jackass-besetningen skal gi stemmer til, og være modeller for, spillfigurene (unntatt Bam Margera som ikke er med). Johnny Knoxville og andre fra Jackass-gjengen har også gitt utvikleren ideer til stunt, basert på stunt som ikke ble brukt i serien. En trailer ble lansert i juni 2007 på spillets offisielle nettsted, sammen med coverbildet.

Spillet 
I en artikkel på IGN.com, ble det sagt at videospillet kommer til å bestå av 40 mini-spill som tett følger stilen fra både serien og filmen. Jason «Wee-Man» Acuña får egne mini-spill. Spillets offisielle nettside oppgir at Nintendo DS-utgaven har en fri spillverden hvor spillere kan samarbeider for å gjøre stunt.

Handling 
Som regissør for Jackass er målet å få best mulig opptak av opptil 36 stunt i spillet, for å lage en ny Jackass-serie for MTV. Alle stuntene må nå et minstekrav for kvalitet før MTV sender episodene på lufta. Den nye serien skal ha syv episoder med opptak.

Moduser 
Jackass tilbyr to spillmoduser for spillere:

 MTV Story Mode: Hovedmodusen i Jackass: The Game, driver spillets framgang på en fortellende måte. Ved å spille MTV Story Mode kan du låse opp nytt innhold i spillet.

Episoder – Stunt blir samlet til episoder. Episodene i spillet ligner formatet og oppbyggingen av TV-serien: en rekke stunt i et mer eller mindre sammenhengende tema. I hver episode kan spilleren utføre stunt i en vilkårlig rekkefølge.
Fremgang i spillet – Man når mål i spillet ved å samle opptak av stunt til en episoder.

Mottakelse 
Jackass: The Video Game for PSP ble kåret til månedens spill av IGN PlayStation Portables lesere i september 2007.

PSP-utgaven vant også prisen for brukerskapt innhold ved TUANZ Business Internett 2007 Awards i november 2007, pga. mulighetene for videoopptak, redigering og deling.

Referanser

Eksterne lenker 
 

PlayStation 2-spill
PlayStation Portable-spill
Nintendo DS-spill
Videospill fra 2007
Videospill utviklet i USA
Videospill utviklet på New Zealand
Nordborg videregående skole

Nordborg Skoler AS er en kristen friskole som ligger i Finnsnes sentrum i Senja kommune i Troms og Finnmark, og består av Nordborg Ungdomsskole og Nordborg Videregående skole og eies av Misjonssambandet. Skolen har utdanningsprogrammene: VG1 Helse- og oppvekstfag, VG2 Helsearbeiderfaget, VG2 Barne- og ungdomsarbeiderfaget og VG3 Allmennfaglig påbygging. Det er et mål for oss at alle elever skal bli sett og ivaretatt på best mulig måte. Vi ønsker å bidra med den beste undervisningen, og vi har dyktige lærere som er her for den enkelte elev. Vårt motto er "Med hjerte for alle, og øye for den enkelte"!

Referanser

Eksterne lenker
 

Skoler tilknyttet Norsk Luthersk Misjonssamband
Videregående skoler i Troms og Finnmark
Skoler i Senja
Betel Tana

Betel Tana er en kristen frikirkelig menighet i Tana, Troms og Finnmark fylke. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Betel Tana ble stiftet i 1976. 

Menigheten hadde 23 tilskuddstellende medlemmer i 2019. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon 
Betel Tana er engasjert i misjonsarbeid i Russland.

Referanser 

Norske pinsemenigheter
Kultur i Tana
Religion i Troms og Finnmark
Etableringer i 1976
Betesda Tverrelvdalen

Betesda Tverrelvdalen er en kristen frikirkelig menighet i Tverrelvdalen, Alta i Finnmark. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Betesda Tverrelvdalen ble stiftet i 2000. 

Menigheten hadde 118 tilskuddstellende medlemmer i 2019.  For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon 
Betesda Tverrelvdalen støtter et barnehjem i Israel.

Referanser 

Norske pinsemenigheter
Kultur i Alta
Religion i Troms og Finnmark
Etableringer i 2000
Eben Eser Kautokeino

Eben Eser Kautokeino er en kristen frikirkelig menighet i Kautokeino, i  Finnmark.  Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Eben Eser Kautokeino ble stiftet i 1986.  Menigheten har 39 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer.  For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Eben Eser Kautokeino driver lokalradioen, Radio Doaivu, og en ungdomskafé.

Referanser 

Norske pinsemenigheter
Kultur i Kautokeino
Religion i Troms og Finnmark
Etableringer i 1986
Firdafylke

Firdafylke (Norrønt: Firðafylkí), var ett av de historiske fylkene i Norge, som inngikk i Gulatingslag. Fylket utgjorde to syssel, Norðfirðir (Nordfjord) og Sunnfirðir (Sunnfjord), i dagens Vestland.

De to syslene i firdafylke danner opphavet til de senere Nordfjord len og Nordfjord fogderi i nord, og Sunnfjord len og Sunnfjord fogderi i syd.

Historikk

Snorre Sturlason har fortalt om at etter at Harald Hårfagre la under seg Trøndelag og Møre reiste sørover og la under seg Firdafylke. Solve Klove nevnes som en stormann.

I sagnene om sankt Sunniva av Selja vitnes det om at på kong Olav Tryggvasons tid var det to menn fra Firdafylke, Tord Eigileivsson og Tord Jorunsson, som ankret opp ved øya Selja og således ble de første som bevitnet sankt Sunnivas hellighet.

Firðir var det gammelnorske navnet på området mellom Sogn og Sunnmøre, og betyr fjordene. Folket som bodde der ble også kalt for firdir (fjordinger). Firdafylke var altså firdenes fylke. Som vanlig på den tiden delte man gjerne fylkene inn i halvfylker, i dette tilfellet Sunnfjord og Nordfjord. Disse ble gjort til fogderier da fogdeembetet ble opprettet i Norge, og grensen mellom disse er markert med en grensestein nær Førde ved sørenden av Breimsvatnet, på den gamle grensen mellom Gloppen og Jølster herreder. Senere ble de to halvfylkene og fogderiene slått sammen til Sønd- og Nordfjord fogderi.

Da fylkene i høymiddelalderen ble erstattet av sysler og len kom Firdafylket under Bergenhus hovedlen og senere Bergenhus stiftamt, som i 1763 ble delt i Nordre Bergenhus amt og Søndre Bergenhus amt. Nordre Bergenhus amt tilsvarte de gamle fylkene Sygnafylke og Firdafylke, og fikk navnet Sogn og Fjordane fylke i 1919.

Skipreider
Firdafylke var inndelt i 15 skipreider:
Norðfirðir (Nordfjord):
 Stađ
 Davika
 Eygis
 Horninjadal
 Gloppa
 Breiđefnis
 Innvika
 Alda
 Strjón
 Jólstr
 Brandseyar
Sunnfirðir (Sunnfjord):
 Fjarđar
 Askvallar
 Ytri Dala
 Innri Dala

Referanser 

Landskap i Norge
Norrøn tid i Norge
Vestlands geografi
Filadelfia Alta

Filadelfia Alta er en kristen frikirkelig menighet i Alta, i  Finnmark.  Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Filadelfia Alta ble stiftet i 1942. 

Menigheten hadde 235 tilskuddstellende medlemmer i 2019. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro. 

Filadelfia Alta driver et arbeid for rusmisbrukere.

Misjon 
Filadelfia Alta er engasjert i misjonsarbeid og støtter arbeidet til misjonærene Birgitte og David Lindgren.

Referanser 

Norske pinsemenigheter
Kultur i Alta
Religion i Troms og Finnmark
Etableringer i 1942
Filadelfia Vadsø

Filadelfia Vadsø er en kristen frikirkelig menighet i Vadsø, i  Finnmark.  Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Filadelfia Vadsø ble stiftet i 1938. 

Menigheten har 75 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer.  For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro. 

Filadelfia Vadsø er modermenighet til utposten Elim Vardø.

Misjon 
Filadelfia Vadsø er engasjert i misjonsarbeid og støtter K.A.B.A. sitt arbeide. I 2007 var menighetens misjonsregnskap på 10 216,- kr..

Referanser 

Norske pinsemenigheter
Kultur i Vadsø
Religion i Troms og Finnmark
Etableringer i 1938
Østeuropeisk sommertid

Østeuropeisk sommertid (EEST) er en av navnene på tidssonen UTC+3, som ligger tre timer før UTC. Den brukes som sommertid i enkelte land i Europa, Nord-Afrika, og Midtøsten. Om vinteren bruker de fleste av disse landene UTC+2 (Østeuropeisk tid).

Følgende land og områder bruker, eller har brukt, Østeuropeisk sommertid om sommeren:

 Hviterussland, i 1981-89 Moskva sommertid, EEST siden 1991
 Bulgaria, siden 1979
 Kypros, siden 1979
 Egypt, før 1970
 Estland, i 1981-88 Moskva sommertid, EEST siden 1989
 Finland, siden 1981
 Hellas, siden 1975
 Israel, siden 1948
 Jordan, siden 1985
 Latvia, i 1981-88 Moskva sommertid, EEST siden 1989
 Libanon, siden 1984
 Litauen, i 1981-88 Moskva sommertid, EEST siden 1989, i 1998-2002 Sentraleuropeisk sommertid, men tlbake til EEST fra 2003.
 Moldova, i 1981-89 Moskva sommertid, EEST siden 1991.
 Romania, siden 1979
 Syria, siden 1983
 Tyrkia, i 1970-78 EEST, i 1979-83 Moskva sommertid, EEST siden 1985
 Ukraina, i 1981-89 Moskva sommertid, EEST siden 1992

I 1991 ble EEST også brukt i tidssonene Moskva og Samara i Russland.

Se også 

 Sentraleuropeisk sommertid
 UTC+3

Tidssoner

it:UTC+3#Eastern European Summer Time
Karasjok Pinsemenighet

Karasjok Pinsemenighet er en kristen frikirkelig menighet i Karasjok, i  Finnmark.  Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Menigheten har 19 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon 
Karasjok Pinsemenighet er engasjert i misjonsarbeid og støtter fengselsarbeidet og arbeidet blant kloakkbarn (? trolig arbeidet til Europa i Fokus og Frantz Johansen, i Romania).

Referanser 

Norske pinsemenigheter
Kultur i Karasjok
Religion i Troms og Finnmark
Porsanger Pinsemenighet

Porsanger Pinsemenighet er en kristen frikirkelig menighet i Lakselv i Porsanger, i  Finnmark.  Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Porsanger Pinsemenighet ble stiftet i 1990. Menigheten har 14 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer.  For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Referanser 

Norske pinsemenigheter
Kultur i Porsanger
Religion i Troms og Finnmark
Etableringer i 1990
Sion Båtsfjord

Sion Båtsfjord er en kristen frikirkelig menighet i Båtsfjord, i  Finnmark.  Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Sion Båtsfjord ble stiftet i 1950. Menigheten har 13 tilskuddstellende medlemmer i 2019. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Referanser 

Norske pinsemenigheter
Kultur i Båtsfjord
Religion i Troms og Finnmark
Etableringer i 1950
Smyrna Kirkenes

Smyrna Kirkenes er en kristen frikirkelig menighet i Kirkenes i  Finnmark. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen.  Smyrna Kirkenes ble stiftet i 1931. Menigheten har 51 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon 
Smyrna Kirkenes er engasjert i misjonsarbeid og støtter norsk pinsemisjons arbeid.

Referanser 

Norske pinsemenigheter
Kultur i Sør-Varanger
Religion i Troms og Finnmark
Etableringer i 1931
Kirkenes
Toni Herlofson

Toni Herlofson (født 20. januar 1950 i Oslo) er en norsk danser og koreograf som danset ved Nasjonalballetten (1969–88).

Som koreograf har hun hatt oppgaver ved Den Norske Opera, blant annet Flåklypaballetten (1983), 20th Century Sjox, Rhapsody in Blue og Spillopper.  Hun har også koreografert for Det norske teatret, Oslo Nye Teater (Fyrtøyet), Verdal teaterlag (Mannen fra La Mancha, 1987), NRK, ABC-teatret (Return to the forbidden planet), Musikkteatret (Pelle Haleløs) og andre.

Premier 
 Dansekritikerprisen 1982 for rollen som Therpsichore i Il Pastor Fido

Referanser 

Norske dansere
Norske koreografer
Personer fra Oslo
Fødsler i 1950
Fredrik Rütter

Fredrik Rütter (født 7. januar 1945) er en norsk ballettdanser og skribent.

Han er oppvokst i Bergen og  studerte dans av Kurt Joos, Merce Cunningham  og Rita Tori. 
Han var ved Nasjonalballetten og Cullbergballetten, samt på gjesteturnéer i Europa med New London Ballet og i Sør-Amerika med Grand Ballet de France. Hans avskjedsforestilling ved Nasjonalballetten var Gallo i Tango – Buenos Aires 1907 (1988). Etter å ha lagt opp ble han kunstnerisk leder for Nye Carte Blanche i Bergen (1992–95). Videre har han skrevet meget for hovedstadsavisene Osloavisen, Aftenposten, VG, og Tønsberg Blad. Han er i dag bosatt i Sandefjord med journalistkollega Mona Levin, de har vært sammen siden 2001. Hans søster er koreografen Inger-Johanne Rütter gift med teaterregissør Kjetil Bang-Hansen.

Filmografi (utvalg) 
 1988 – Brun bitter

Premier 
 Dansekritikerprisen 1979 for tolkingen av djevel i Historien om en Soldat

Referanser 

Norske dansere
Norske kulturjournalister
Personer fra Bergen kommune
Fødsler i 1945
Thomas à Kempis

Thomas à Kempis (norsk: Thomas fra Kempen, opprinnelig Thomas Hemerken, født ca. 1380 i Kempen, død 25. juli 1471 i Zwolle) var en tysk augustinermunk som levde i klosteret ved Zwolle. Han stod blant annet bak De Imitatione Christi (Om Kristi etterfølgelse) i 1418, en veiledning i åndelig inderlighet.

Liv og virke

Bakgrunn
Thomas ble født i byen Kempen, ca 25 km øst for Venlo i Nedre Rhinland, omkring år 1380. Hans etternavn var egentlig van Hemerken, som på kleverlandsk betyr «liten hammer». Faren John var smed og moren var skolelærer. 

I 1392 fulgte Thomas sin bror, Jan, til Deventer i bispedømmet Utrecht, for å begynne på den respekterte latinskolen der. Mens han gikk på denne skolen møtte Thomas Brødrene av Felleslivet, etterfølgere av Gerard Grootes Devotio moderna. Han gikk på skolen i Deventer fra 1392 til 1399.

Da han forlot skolen dro han til nabobyen Zwolle for å besøke sin bror, som var blitt prior i Bergklosteret på St. Agnietenberg. Dette samfunnet var en del av Augustinerkorherrene, grunnlagt av Grootes disipler. Thomas ble en del av Bergklosteret på St. Agnietenberg i 1406. Han ble ikke da ordinert som prest, selv om han skulle bli det nesten et tiår senere. Han ble en produktiv kopist og skribent.

Prest
Thomas ble presteviet i 1413 og ble valgt til sub-prior i klosteret i 1425 og i 1447. Meget av hans tid gikk med til å utdanne klosterets noviser.  

Klosteret ble en tid forstyrret på grunn av pavens avvisning av valget av Rudolf van Diepholt som biskop i Utrecht. Utover dette levde Thomas et rolig liv, hvor han brukte sin tid til andaktsøvelser, komponering og kopiering. Han kopierte Bibelen fire ganger, en av kopiene er bevart Darmstadt, Tyskland i fem bind. 

Han er blitt tilskrevet den vidt utbredte andaktsboken De imitatione Christi (Om Kristi etterfølgelse), som må ha tilkommet en gang mellom 1417 og 1428, og som ble trykket første gang i 1471; det er mulig hav var selve forfatteren, men kanskje var han bare redigert den.

Thomas døde i 1471 og ble opprinnelig begravet tett ved sydveggen til klosterkirkens kor, men hans levninger ble gravet opp og flyttet rundt. De befinner seg nå som relikvier i Onze Lieve Vrouwe Tenhemelopneming-basilikaen i sentrum av Zwolle. Ved inngangen til gravlunden «Begraafplaats Bergklooster» (opprettet i 1399) i Zwolle står en sten som er reist til minne om ham.

Se også 
 Imitatio Christi
 Devotio Moderna

Referanser 

Tyske katolske prester
Tyske forfattere
Nederlandske katolske prester
Nederlandske forfattere
Augustinerkorherrer
Personer fra Kempen
Personer fra Deventer
Tyske salmediktere
Nederlandske salmediktere
Masaji Kiyokawa

Masaji Kiyokawa (født 11. februar 1913, død 13. april 1999) var en japansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

Kiyokawa ble olympisk mester i svømming under OL 1932 i Los Angeles. Han vant 100 meter rygg med tiden 1.08,6.

Fire år senere, under OL 1936 i Berlin kom han på tredjeplass på 100 meter rygg med 1.08,4 bak amerikanerne Adolph Kiefer og Albert van de Weghe.

OL-medaljer 
 1932  Los Angeles -  Gull i svømming, 100 meter rygg  Japan
 1936  Berlin -  Bronse i svømming, 100 meter rygg  Japan

Eksterne lenker 
 

Japanske svømmere
Olympiske mestere for Japan
Olympiske bronsemedaljevinnere for Japan
Medaljevinnere under Sommer-OL 1932
Deltakere for Japan under Sommer-OL 1932
Svømmere under Sommer-OL 1932
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Japan under Sommer-OL 1936
Svømmere under Sommer-OL 1936
Fødsler i 1913
Dødsfall i 1999
Olympiske medaljevinnere i svømming
IOK-medlemmer
Ödön Gróf

Ödön Gróf (født 15. april 1915, død 16. januar 1997) var en ungarsk svømmer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Gróf vant en olympisk bronsemedalje i svømming under OL 1936 i Berlin. Han var med på det ungarske laget som kom på tredjeplass på 4 x 200 meter fri, bak Japan som vant med ny verdensrekord 8.51,5 og USA. De andre svømmerne på det ungarske laget var Oszkár Abay-Nemes, Ferenc Csik og Árpád Lengyel.

OL-medaljer 
 1936  Berlin -  Bronse i svømming, 4 x 200 meter fri (Ungarn)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ungarske svømmere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Ungarn
Europamestere i svømmesport for Ungarn
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 1936
Svømmere under Sommer-OL 1936
Olympiske medaljevinnere i svømming
Andrea Gritti

Andrea Gritti (født 1455, død 1538) var doge av Republikken Venezia fra 1523 til 1538. Gritti ble født i Bardolino, nær Verona.  I sine yngre dager tilbrakte han mye tid i Konstantinopel for å ta seg av venetianske interesser. Her ble han i 1499 arrestert mistenkt for spionasje.

Italias historie
Venezia
Doger fra Venezia
Fødsler i 1455
Dødsfall i 1538
Lodovico Manin

Ludovico Manin (født 14. mai 1725, død 24. oktober 1802) var den siste dogen av Venezia. Han styrte fra 9. mars 1789 til 1797 da han ble tvunget til å trekke seg av Napoléon Bonaparte.

Referanser 

Italias historie
Personer fra Venezia
Doger fra Venezia
Fødsler i 1725
Dødsfall i 1802
Ragnhild Hveger

Ragnhild Tove Hveger (født 10. desember 1920 i Nyborg, død 1. desember 2011) er en tidligere  dansk svømmer med tilnavnet «Den Gyldne Torpedo».

I perioden 1937–43 var Ragnhild Hveger i særklasse innen svømmesporten, hun vant i stort sett alt hun stilte opp i, og hun satte hele 44 offisielle verdensrekorder, 52 danske rekorder og hun vant 20 danske mesterskap i svømming, fortrinnsvis i crawl.

Ragnhild Hveger begynte å svømme i 1932 i Helsingør og hun vant sin første konkurranse året etter. I 1935 vant hun sitt første danske mesterskap samt to nordiske mesterskap og hun ble kåret til «Årets Fund» i dansk idrett. I 1936 satte hun sitt første verdensrekord, og fikk sitt internasjonale gjennombrudd med en olympisk sølvmedalje på 400 meter fri under  OL i Berlin.

Hun utdannet seg som svømmelærer og fortsatte med å sette verdensrekorder og vinne mesterskaper, inntil hun i 1943 flyttet til Kiel, hvor hun virket som svømmelærer. Etter at andre verdenskrig var over ble hun internert i seks uker, ettersom hun hadde hatt nær forbindelse til det danske nazistparti, hvor hennes bror og foreldre var medlemmer. Hun ble i den forbindelse frosset ut av det danske svømmemiljøet og flyttet til Sverige, hvor hun igjen arbeidet som svømmelærer. Da hun i 1948 returnerte til sitt fedreland, ble hun erklært som profesjonell og utestengt fra sporten i to år. Hun gjenopptok svømmekarrieren etter karantenens utløp og deltok blant annet i OL i Helsingfors i 1952, hvor hun oppnådde en utmerket femteplass, med bedre tid enn hennes sølv-tid fra 1936.

Hveger trakk seg tilbake fra konkurranseidrett i 1954 etter europamesterskapet, der hun igjen ble nummer fem på 400 meter fri. Etter at hun la opp som aktiv ble hun svømmelærer i København.

Hun ble i 1996 kåret til «århundrets sportskvinne» i Danmark.

OL-medaljer 
 1936  Berlin -  Sølv i svømming, 400 meter fri kvinner

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske svømmere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Danmark
Europamestere i svømmesport for Danmark
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Danmark under Sommer-OL 1936
Svømmere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Danmark under Sommer-OL 1952
Svømmere under Sommer-OL 1952
Tidligere verdensrekordholdere i svømming
Personer fra Nyborg
Olympiske medaljevinnere i svømming
Fiolett jordløper

C. v. andrzejuscii 
 C. v. azurescens 
 C. v. dryas 
 C. v. mixtus 
 C. v. ottonis 
 C. v. picenus 
 C. v. purpurascens 
 C. v. salisburgensis 
 C. v. violaceus 
 C. v. volffii 

Fiolett jordløper (Carabus violaceus) er en av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Fiolett jordløper finnes i hele Europa og Midtøsten. Finnes i Norge, og er vanlig over det meste av landet.

Utseende 
Fiolett jordløper er omtrent 20-30 millimeter lang, svart, og kjennes lett på at sidekantene av brystskjoldet og dekkvingene har en klar metallisk fiolett farge.  Av og til kan den fiolette fargen gå over i mer grønnlig, blålig eller gyllen gull.  Slekten Carabus er slekten med de «ekte jordløperne». Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Dekkvingene er ganske glatte uten lengderibber, men med en fin korning overflate. Antennens tredje og fjerde ledd med en lang børste/børster i spissen, mens leddene ellers er bare (nakne) og helt uten fine korte hår. (Krever forstørrelse for å se).

To andre arter i slekten Carabus ligner, begge er vanlige. Carabus glabratus er svært lik, men den mangler den fiolette sidestripen. Carabus problematicus lan ha en metallisk sidestripe, men har samtidig et tydelig lengdestripet mønster på dekkvingene. Den sistnevnte arten er vanlig i fjellet. Lærløperen kan også ligne, men kroppen er noe bredere og bevegelsene er ikke så hurtige (springer ikke like fort). Vanlig jordløper kan være svakt fiolett, men har lengderekker dannet av små fordypninger (punktrekker) på dekkvingene.

Levevis 
Fiolett jordløper er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre mindre dyr, som blant annet insekter og snegler. Den er ganske vanlig og lever helst i løvskog med rik vegetasjon. Overvintrer som voksen (imago), nedgravd i et hulrom under en stein eller en rot.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Litteratur 
 Lindroth, C.H. 1985. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (1) side 1-232.
 Lindroth, C.H. 1986. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (2) side 233-497.

Eksterne lenker 
 
 BILDER av ulike underarter - Image Gallery "Carabidae of the World": ; ; ; ; ; ; ; ; 
 Fiolett jordløper – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Fiolett jordløper - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

jordløpere
Biller formelt beskrevet i 1758