alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Førde

For den tidligere kommunen med samme navn, se: Førde (tidligere kommune).

Førde er en by i Sunnfjord og administrasjonssenteret i Sunnfjord kommune. Førde fikk bystatus i 1997. Førde ligger plassert ved utløpet av elven Jølstra der den renner ut i Førdefjorden. Byen ligger på begge sider av elven og er knyttet sammen med tre broer. Den eldste er Langebrua, som ligger midt i sentrum. Lenger vest er broen Storehagen bru, og i nord ligger gangbroen Hafstadbrua.

Førde hadde  innbyggere per . Innbyggerne blir kalt førdianere.

Geografi
Førde ligger i Sunnfjord kommune, omgitt av fjell på alle kanter. Byen ligger i enden av Førdefjorden, der elva Jølstra også renner ut, med bebyggelse på begge sider.

Klima 

Førde har et forholdsvis vått klima med snø om vinteren og mye regn om sommeren. 

Temperaturnormaler (celsius), nedbør (mm) i Førde by.

Samfunn 
Tettstedet Førde har  innbyggere per 1. januar . Sunde er på vei til å vokse sammen med byen. Bydelene er

 Sentrum
 Haugum 
 Øyrane 
 Hafstad 
 Flatene
 Halbrend
 Slåttebakkane
 Vie
 Slåtten,
 Tefre
 Bruland

Skoler

Barne- og ungdomsskolene Førde ungdomsskule, Førde barneskule og Slåtten skule ligger alle i Førde. Byen har to videregående skoler, Hafstad vidaregåande skule med studiespesialiserende linjer, og Mo og Øyrane vidaregåande skule som tilbyr yrkesfag. Videre finnes Avdeling for ingeniør- og helsefag fra Høgskulen på Vestlandet og Sunnfjord Folkehøgskule i byen.

Helseinstitusjoner 
Sentralsjukehuset ligger på Vie og er fylkets største arbeidsplass. Førde har et sykehjem i enden av Langebruvegen.

Andre institusjoner 
Lotteritilsynet etablerte seg i Førde 2001, og skal i 2011 flytte inn i nye lokaler i Storehagen. Fjordane tingrett har sine lokaler i Sentrum Sør.

Samferdsel 
Det finnes bussruter som går Bergen-Trondheim, Førde-Oslo, og Førde-Florø, samt lokale ruter. En bybuss går i skytteltrafikk fra Førde rutebilstasjon og ut til bydelene. Firda Billag har hovedkontor i Førde. Det er 16 km til nærmeste flyplass, Førde Lufthamn Bringeland.

Aviser i Førde 

 Firda, Amedia

Næringsliv
Den eldste handelsvirksomheten ligger i Sentrum Sør. Her er butikkene plassert langs en hovedgate som følger elven. På nordsiden av elven finnes flere kjøpesentre. Det eldste av disse er Alti Førde, som ble bygd opp rundt et nedlagt slakteri. Hovedkontorene til bedriftene Sparebanken Sogn og Fjordane og Firda Billag ligger også plassert på den nordlige siden av byen.

Kultur 
Sogn og Fjordane Kunstmuseum og Førdehuset ligger begge i Førde. I Førdehuset er det kunstutstilling, bibliotek, kino, teater og en idrettshall. Førde folkemusikkfestival har vært avholdt årlig i 1990–2019.

Dialekt 
I Førde snakkes det en form for sunnfjordsdialekt.

Severdigheter i Førde Sentrum 
 Førde kirke
 Sogn og Fjordane Kunstmuseum
 Statuen på Laksen
 Statuen av Oddvar Torsheim på Tangen
 Handelshuset Nord- og Sør
 Byparken
 Rådhuset
 Hafstadkleiva

Referanser 

Bosetninger i Sunnfjord
Tettsteder i Vestland
Mashonaland

Mashonaland er en region i det nordlige Zimbabwe. Det er hjemlandet til shona-folket.

Idag er Mashonaland oppdelt i tre provinser, med en samlet befolkning på rundt tre millioner:

 Mashonaland West
 Mashonaland Central
 Mashonaland East

Mashonaland omfatter svært forskjelligartede områder. 

I nord, mellom Zambezi og en linje Karoi-Mount Darwin ligger et karrigt og vanskelig tilgjengelig fjellområde. Der er det store naturreservater og viltbeskyttelsesområder. 

Sør for denne linjen ligger intensivt utnyttet åkerland med elver og irrigasjonskanaler. Her dyrkes tobakk, mais, hvete, bomull og sitrusfrukter. 

På linjen Bindura-Harare-Kadoma ligger  Great Dyke, et geologisk brudd og vannskille. Her er det mange gruver der det utvinnes kull, jern, krom, kobber og andre metaller, og dessuten diamanter og mange halvedelsteiner. 

Zimbabwes president til 2017, shonaen Robert Mugabe, hadde sin politiske maktbase i Mashonaland. 

Zimbabwes geografi
Himachal Pradesh

Himachal Pradesh (hindi: हिमाचल प्रदेश) er en delstat nordvest i India. Den grenser i nord og nordvest mot Jammu og Kashmir, i øst mot Tibet, i sydøst mot Uttaranchal, i syd mot Uttar Pradesh og Haryana, i sydvest mot Punjab.

Mesteparten av delstaten ligger over 6 700 meter over havet. Fordi 40% av delstaten består av skog, gir det grunnlag for trevareindustri.

Hovedstad er Shimla som under britisk styre var kjent som Simla og fungerte som sommerhovedstad.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Stater og territorier etablert i 1971
Varnhems kloster

Varnhems kloster i Varnhem, Vestergøtland i Sverige, ble grunnlagt i 1150 av cisterciensermunker fra Alvastra kloster i Østergøtland. Klosteret i Varnhem ble støttet av Erikætten og mange av ættens medlemmer er begravd ved klosteret. 

I 1234 ble klosteret herjet av brann og ble lagt i ruiner, en katastrofe som gikk over i en vekst- og blomstringsperiode ettersom Birger Jarl og middelalderens velholdne stormenn tok initiativ til å finansiere en oppbygging av klosteret, denne gangen vakrere og prektigere enn tidligere.

Klosterets eiendommer ble konfiskert i 1527 og klosterbygningene ble brent av danske tropper i 1566 under Den nordiske syvårskrig. Kirken ble bygget opp igjen i løpet av 1600-tallet av Magnus Gabriel De la Gardie, som anla et familiemausoleum der, men de øvrige klosterbygningene fikk forfalle. Kirken ble restauret grundig mellom 1911 og 1923 og mellom 1921 og 1929 ble det gjort arkeologiske utgravninger i hele den sentrale delen av klosteret. Videre utgravninger ble utført i 1976 og 1977.

I dag gjenstår kun Varnhems kirke, idyllisk omgitt av ruiner. Antallet turister som besøker Varnhem er mangedoblet takket være Jan Guillous bøker om Arn.

Cistercienserordenen fulgte den samme grunnplan for alle klostrene de bygde, noe som betyr at uansett hvilken klosterruin man finner kan man lett lokalisere de ulike rommene og salene.

Klosterkirken har følgende eldre antikviter:
 Altertavle: 1706
 Alteroppsats: 1673
 Benkinnredning: 1672
 Døpefont: 1200-tallet
 Lektere: 1673
 Prekestol: 1673

Kjente personer begravd på Varnhem
 Knut Eriksson av Sverige
 Erik Knutsson av Sverige
 Erik Eriksson den lespete og halte 
 Birger jarl, hans hustru Mechtild av Holstein og hans tidligdøde sønn Erik Birgersson av Sverige.
 Bjørn Näf, ridder, riksrådsmedlem og lærer for Magnus Ladulås.
 Magnus Gabriel De la Gardie, død 1686

Eksterne lenker 
 FMIS Varnhem 94:1–Riksantikvarieämbetet 

Klostre i Sverige
Katolske klostre
Klosterruiner
Ruiner i Sverige
Skara kommune
Alvastra kloster

Alvastra kloster i Alvastra i Østergøtland ble grunnlagt i 1143 av munker fra Cistercienserordenen i Clairvaux i Frankrike. Disse ble invitert av kong Sverker den eldre og hans norske hustru Ulvhild Håkonsdatter.

Historie 
Munkene fra samme orden og samme følge grunnla sannsynligvis parallelt Nydala kloster i Småland. Klosteret i Alvastra kom med tiden til å grunnlegge ytterligere tre klostre i Sverige: Varnhems kloster, Julita kloster og Gudsberga kloster.

I 1312 ble klosterbygningene herjet av brann og det skjedde på nytt på begynnelsen av 1400-tallet. Den hellige Birgitta og hennes ektemann levde en stund i klosteret på midten av 1300-tallet, og det er trolig at Birgitta ble inspirert av cisterciensermunkenes ordensregler da hun senere formulerte sine egne klosterregler.

Ved reformasjonen ble klosterets eiendommer konfiskert av den svenske kronen. Vinteren 1567-68 ble blant andre Alvastra plyndret og brent av lensherren på Varberg slott, Daniel Rantzau. Inntoget i Västergötland var en gjengjeldelse for den svenske invasjonen av Varberg.

I den andre halvdelen av 1500-tallet ble det hentet stein fra klosterbygningene for å oppføre Vadstena slott og Viningsborg på Visingsö. De første arkeologiske undersøkelsene fant sted i 1893, og mellom 1917 og på midten av 1950-tallet ble det foretatt utgravninger.

Bygningene 
Selve hjertet i det store klosteranlegget er kirken, hvis vestparti og sydlige tverrskipsgavl med sakristi er vel bevart. Kirken består av kalkstein fra Omberg og arkitekturen er enkel, i tråd med ordenens uvilje mot utsmykninger. Bygningen ble oppført under ledelse av franske mestere og med hjelp av folk fra nærheten. Østgøtene tok til seg de nye teknikkene, særskilt måten man hugget stein på, og brukte dem i sine egne sognekirker.

Kilder 
 Regner, Elisabeth, Den reformerade världen. Monastisk och materiell kultur i Alvastra kloster från medeltid till modern tid. Stockholm Studies in Archaeology 35 (diss). 2005. 
 Alvastra klosterruin Riksantikvarieämbetet

Katolske klostre
Klostre i Sverige
Ruiner i Sverige
Klosterruiner
Ödeshög kommune
Flatene barneskule

Flatene barneskule er en barneskole i Sunnfjord kommune. Skolen hadde 276 elever i 2005 og gir undervisning for 1.-4. klassetrinn. Skolen ligger på Flatene på Ytre Hafstad.

Referanser

Utdanning i Sunnfjord
Barneskoler i Vestland
Byggverk i Sunnfjord
Hafstad videregående skole

Hafstad videregående skole er en fylkeskommunal videregående skole i Førde i Sunnfjord kommune i Vestland fylke. Skolen ble etablert i 1993, gjennom sammenslåing av handelsskolen (opprettet i 1965) og gymnaset (opprettet i 1970) i Førde. Disse ble samlokalisert i nybygg på Hafstad i 1999.

Utdanningstilbud 
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2021-2022:

Referanser

Eksterne lenker 
 skolens hjemmesider

Videregående skoler i Vestland
Utdanning i Sunnfjord
Førde
Byggverk i Sunnfjord
Henny Mürer

Henny Mürer (født 22. februar 1925, død 14. januar 1997) var en norsk koreograf og danser, med sin tvilling Alice Mürer Siem (1925–2002) en av landets pionerer innen ballett. 

Med søsteren studerte hun fra 1938 til 1946 ved ballettskolen til Rita Tori (1908–67), debuterte på Chat Noir i 1946 og
gikk i lære ved det britiske Royal Ballet school 1946–49.  Henny ble så med i den nye Ny Norsk Ballett fra 1949 til 1953, turnerte landet såvel som England meget i samarbeid med det ambulerende Riksteatret. Hun var senere i Nasjonalballetten og ble solist i det nystartede Den Norske Opera & Ballett i 1958 der hun var til 1965, hvorpå hun virket som uavhengig koreograf og instruktør på diverse nordiske scener, og endog ble den første rektor for Statens Balletthøgskole i 1979, der hun satt til 1984 da Marte Sæther (1944–) overtok. Mürer var også journalist og kritiker for kringkasting og avismedier. 

Hun og tvillingsøstra Alice Mürer Siem (1925–2002) var døtre av  Johan Christopher Mürer (1891–1974) og Dagmar Jenny Bie-Peterson (1896–1977). Faren var direktør og farbror til skribenten Niels J. Mürer (1898–1980).

Kjente verk 
 Les Sylphides av Fokhines (studentarbeid, 1940)
 damen uten overkropp ved Chat Noir (debut, 1946)
 Anne Boleyn i Henrik VIII koreografert av Louise Browne
 gutt i Mot Ballade (novelle av Kinck), koreografert av Gerd Kjølaas
 Ailli i Cullbergs, Månerenen (1962).  Prisbelønt.
 Giselle (avskjed, 1965)

Koreografi 
 Pinocchio, Den Norske Opera og musikk av Antonio Bibalo (1976).  Den første norske helaftens ballett.
 Flammen, musikk av Bibalo, samarbeid med NRK.  Om Anne Pedersdotters skjebne.
 Peter og Ulven, Skogens Øyne (for NRK)
 My Fair Lady, Carmen, Flaggermusen
 Bør Børson, Can Can for Oscarsteatern
 Spillemann på taket (Stockholms stadsteater)

Premier 
 Kritikerprisen 1962 for rollen som Ailli i Månerenen
 St. Olavs Orden, Ridder av 1. klasse 1988

Kilder 
 Henny Mürer i Norsk biografisk leksikon.

Norske dansere
Norske journalister
Personer fra Oslo
St. Olavs Orden
Fødsler i 1925
Dødsfall i 1997
Gabriel Axel

Gabriel Axel (også kjent som Gabriel Mørch) (født 18. april 1918 i Aarhus, død 9. februar 2014 i Bagsværd) var en dansk filmregissør og skuespiller. Axel var særlig kjent fordi han i 1988 vant en Oscar for beste utenlandske film, Babettes gjestebud, basert på Karen Blixens roman av samme navn.

Liv og karriere 
Gabriel Axel vokste opp i Paris, hvor familien flyttet da han var barn. Farens møbelfabrikk gikk konkurs og familiens fire barn ble sendt hjem til Danmark i 1935. Her ble Axel først utdannet som møbelsnekker før han i 1943 ble tatt opp på Det kongelige Teaters elevskole.

Som ferdig utdannet skuespiller vendte Axel tilbake til Frankrike i 1946. Han arbeidet som skuespiller, blant annet på turneer med parisiske teatre.

I begynnelsen av 1950-årene kom han igjen til Danmark, hvor han blant annet opptrådte på Riddersalen og fikk sine første filmroller. I løpet av 1950-årene iscenesatte han en hel del teaterforestillinger og han var en meget benyttet instruktør på TV-teatret. I 1955 debuterte han også som filminstruktør.

I 1970-årene reiste Axel igjen til Frankrike for å arbeide. Sitt store internasjonale gjennombrudd fikk han i 1988 med den Oscarvinnende filmen Babettes gjestebud.

Axel mottok Statens Kunstfonds hædersydelse.

Kulturkanonen 
Babettes gjestebud ble i 2006 tatt opp i den danske Kulturkanonen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  
 

Danske regissører
Danske skuespillere
Statens Kunstfonds hædersydelse
Rungstedlundprisen
Personer med enkeltverk i den danske kulturkanonen
Personer fra Paris
Personer fra Aarhus
Førde barneskule

Førde barneskule er den eldste skolen i Førde og ble oppført i 1894. Skolen er en barneskole og har rundt 250 elever fordelt på 14 klasser. Den har også egen mottaksklasse for barn ved mottakssenteret for flyktinger på Bergum i Førde. Skolen dekker primært området nord for elven Jølstra.

Skolen ble utsatt for brann i 2004 og i 2007 flyttet den inn i nye lokaler.

Eksterne lenker 
 Førde barneskule – skolens hjemmeside

Utdanning i Sunnfjord
Barneskoler i Vestland
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1884
1884 i Norge
Byggverk i Sunnfjord
Førde
Halbrend barne- og ungdomsskule

Halbrend ​barne- og ungdomsskule (HUSK) er en barne- og ungdomsskole i Halbrendslia i Sunnfjord kommune i Vestland. Skolen sto ferdig høsten 1974, men har senere blitt påbygd.

Skolen har elevklasser fra 5. – 10. klassetrinn, 1. – 4. klasse i kretsen hører til Flatene barneskule. Skolekretsen dekker sørsiden av Førde sentrum, Bruland, Halbrendslia, Slåttebakkane og området til Ulltang.

Eksterne lenker 
 Halbrend barne- og ungdomskules hjemmesider

Barne- og ungdomsskoler i Vestland
Utdanning i Sunnfjord
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1974
Førde
Byggverk i Sunnfjord
Ellipse (skrift)

Ellipse (fra gresk: ἔλλειψις, elleipsis, «utelatelse») i språk er en markering som synliggjør at deler av et utsagn bevisst er utelatt.

Historie
Ellipse har vært i bruk på engelsk siden 1588, og da besto ellipsen av streker, ikke prikker. (Bruken var i en oversettelse av  Terences komedie Andria.)

Ellipsetegnet
Termen ellipse i skrift henviser til en rad med tre punkter (…) som markerer en bevisst utelatelse. Ellipsetegnet er et eget typografisk symbol. Tastekombinasjonen for å skrive ellipsen i Microsoft Windows er Alt+0133,, for Mac Alt + . (norsk tastatur) eller Alt + ; (amerikansk tastatur) og for Linux AltGr + . (punktum). I norsk typografi skal det være mellomrom før ellipsen når ett eller flere selvstendige ord er utelatt: «Lisa gikk til …» Når bare en del av et ord er utelatt, skal det ikke være mellomrom før ellipsen: «Lisa gikk til sk…»

Ellipsen kan også brukes for å uttrykke ettertanke.
 «Det tror faktisk jeg også …»

Ellipsetegnet kan dessuten være et forsøk på å etterlikne tale i skrift, med naturlige pauser og antydninger som inviterer mottakeren til å delta aktivt i tankeprosessen.

Annet
Aposiopese er et retorisk virkemiddel og en talefigur der en setning blir avbrutt i en syntaktisk sammenheng slik at mottakeren må tenke seg til resten. Da kan avsenderen antyde og hinte slik at andre må bruke fantasien og tolke tankene for å avslutte meningen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Ellipsetegnet (…), tre prikker, utelatelsestegnet (Alt+0133)

Typografi
Tegn
Matematisk notasjon
Liv og død

Liv og død er en norsk film fra 1980. Regien er ved Petter Vennerød og
Svend Wam. Jacob Trier har ansvaret for lyd.  I hovedrollene spiller Bjørn Skagestad og Kjersti Døvigen.

Handlingen 
Historien begynner med møtet mellom legen Jacob og kollegaen John. En emosjonell dragning kommer over dem. Vi blir så introdusert til Jacobs samboer Jennifer som jobber som journalist. De lever begge i et "åpent" forhold. Mens Jennifer har sex med en kollega, velger Jacob å starte et forhold med Jon. Når de tre møter hverandre etter julaften begynner forholdet mellom de to mennene. Jennifer får sparken fra redaksjonen, og blir mer sjalu på dem. Jacob begynner å oppsøke fremmede menn på egenhånd. Etter hvert innser John at han blir nødt til å skille seg fra Jacob og Jennifer.

En kveld møtes de alle på utestedet ”Hysteria”, og alt ser ut til å være bra igjen. På vei hjem blir John og Jacob overfalt av menn som stikker en dolk i anuset på John. Han våkner senere opp på sykehuset og blir fortalt at han er syk. Jacob og Jennifer tar godt vare på John til han klarer å stå på beina, og etter en stund er han frisk nok til å foreta et besøk hos den tolerante tanten Diddi. En dag blir Jennifer forfulgt av de samme mennene som overfalt John, og John begynner å føle seg dårlig mens han hjelper til på Diddis gård. På sykehuset blir Jacob fortalt at det venter en telefon til ham. Han går for å svare.

I rollene
 Bjørn Skagestad - Jacob
 Kjersti Døvigen - Jennifer
 Sossen Krohg - Diddi
 Knut Husebø - Harald
 Wenche Foss - Fru Bergmann
 Per Sunderland - Alexander
 Jorunn Kjellsby - Tante Nøste
 Sverre Gran - Herr Bergmann
 Vibeke Falk - Tante Liss
 Svein Tindberg - Sundby
 Marit Halset - Fru Johansen
 Sverre Horge
 Svein Sturla Hungnes 	
 Viggo Jønsberg - Speedy
 Audun Meling 	
 Stein Rosenlund 	
 Vidar Sandem 
 Sessa Sidselrud - Åse
 Petter Vennerød - Paul

Eksterne lenker 
 

Norske dramafilmer
Filmer fra 1980
Norske filmer fra 1980-årene
Norskspråklige filmer
Gianluca Vialli

Gianluca Vialli (født 9. juli 1964 i Cremona) er en italiensk tidligere fotballspiller og trener. Han spilte for US Cremonese, UC Sampdoria, Juventus og Chelsea FC. Han har også prøvd seg som manager i engelsk fotball med vekslende hell.

Klubb karriere

Cremonese
Spilte i klubben fra 1980 til 1984 og fikk med seg 105 kamper og scoret 23 mål. Han vant ingen meritter med klubben.

Sampdoria
Kom til klubben i 1984. Vialli scoret den 13. september 1989 på Brann Stadion da Sampdoria slo Sportsklubben Brann 2-0 i en tidlig runde av Cupvinnercupen 1989/90, som de også vant. Året etter opplevde han selve høydepunktet i sin karriere da Sampdoria vant sitt første og hittil eneste seriemesterskap. Klubben ledet serien fra start til mål. Sampdoria hadde et utrolig godt lag, men Vialli var den store stjernen og ble toppscorer i Serie A den sesongen med 19 mål. Og i 1992 ble han den daværende dyreste spiller i verden når Juventus kjøpte han fra Sampdoria for 160 millioner kroner. Han spilte 223 kamper og scoret 85 mål for klubben.

Juventus
Han spilte i klubben fra 1992 til 1996, men vant ikke noe med klubben før i 1995. Juventus tok «the double» og Vialli ble toppscorer. I 1996 fulgte de opp og vant Champions League. Finalen i Champions League ble hans siste kamp for Juventus. Da han dro til England hadde han 102 kamper og 38 mål i klubben.

Chelsea
Han spilte tre sesonger i Chelsea, men var med å vinne både Cupvinnercupen, FA-cupen og Ligacupen. Han spilte 58 kamper for klubben og scoret 21 mål.

Landslaget 
Vialli spilte 59 kamper på landslaget og scoret 16 mål. Var med i Italias tropp under VM i 1986 og i 1990.

Annet 
I 2018 offentliggjorde han at han året før hadde hatt kreft, men at han var blitt frisk. I april 2020 opplyste han at han igjen hadde hatt kreft (denne gangen bukspyttkjertelkreft), men at ha etter sytten måneders cellegiftbehandling var blitt erklært kreftfri.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Italienske fotballspillere
Italienske fotballtrenere
Spillere i Fotball-VM 1986
Spillere i Fotball-EM 1988
Spillere i Fotball-VM 1990
Fotballspillere for Chelsea FC
Fotballspillere for Juventus FC
Fotballspillere for UC Sampdoria
Fotballspillere for US Cremonese
Fotballtrenere for Chelsea FC
Fotballtrenere for Watford FC
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Personer fra Cremona
Norsk institutt for kulturminneforskning

Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU) er en norsk stiftelse som ble opprettet i 1994 som et nasjonalt og internasjonalt senter med kompetanse på kulturminneforskning. Fra 1994 og til og med 2002 inngikk NIKU sammen med Norsk institutt for naturforskning (NINA) i Stiftelsen for naturforskning og kulturminneforskning. NIKU driver forskning og oppdragsvirksomhet for offentlig forvaltning og private aktører på felter som by- og landskapsplanlegging, konservering, arkeologi og bygningsvern.

Organisasjon 
NIKU består av seks fagavdelinger og stab.  

Fagavdelingene er: 
 Digital arkeologi
 Arkeologi
 Konservering
 Bygning
 Nordområde
 Kulturarv og samfunn
NIKUs fagansatte er konservatorer, arkeologer, arkitekter, ingeniører, geografer, etnologer, samfunnsvitere, kunsthistorikere, forskere og rådgivere med spesiell kompetanse på kulturarv og kulturminner. Instituttet fokuserer på bygningers kulturhistoriske verdier og tilbyr kunnskap om forvaltning, drift, vedlikehold og utvikling, og gjennomfører bygningsundersøkelser, dateringer, tilstandsvurderinger, sårbarhetsanalyser og fargeundersøkelser. I tillegg har NIKU et lovfestet ansvar for arkeologiske undersøkelser i middelalderbyene i Norge, samt ved kirkebygg, kloster- og borganlegg fra middelalderen.

Tjenesteområder 
Konservering av kunst og inventar
Konservering eldre bygninger og anlegg
Arkeologiske utgravinger i middelalderbyene og ved middelalderske kirkebygg
Forskning og utvikling av arkeologiske metoder, herunder arkeologisk geofysikk og flybåren laserskanning (LiDAR)
Kulturminner og forvaltning
Arealplanlegging og konsekvensutredninger
Næringsutvikling og verdiskapning

NIKU hadde ved utgangen av 2017 80 ansatte og har kontorer i Oslo, Bergen, Trondheim, Tromsø og Tønsberg.

NIKU er en del av forskningsfelleskapet CIENS, som er et strategisk samarbeid mellom ulike forskningsinstitutter som arbeider med miljø, klima og samfunn.

Ledere
Carsten Palludan-Müller (2003–2017)
Kristin Bakken (2017–)

Referanser

Eksterne lenker 
 NIKU

Norsk kultur
Norsk forskning
Arkeologiske institusjoner
Norske stiftelser
Utdanningsinstitusjoner etablert i 2003
2003 i Norge
Forskningsinstitutter i Norge
CICERO Senter for klimaforskning

CICERO Senter for klimaforskning (av Center for International Climate and Environmental Research Oslo) er et norsk tverrfaglig forskningsinstitutt. Det ble opprettet av den norske regjeringen i 1990. Det er organisert som en selveiende stiftelse og er en del av Universitetet i Oslos «randsone». Stiftelsen har internasjonal klimaforskning som spesialfelt og tar på seg oppdrag for næringslivet, nasjonale og utenlandske styresmakter. CICERO har fra 1994 arrangert det nasjonale Klimaforum og er ansvarlig utgiver av klimatidsskriftet Klima. 

Fra formålsparagrafen: «Stiftelsens oppgave er å drive forskning, utredning, rådgivning og informasjon om klimarelaterte globale miljøspørsmål og internasjonal klimapolitikk med sikte på å fremskaffe kunnskap som kan bidra til å redusere klimaproblemet og å styrke det internasjonale klimasamarbeidet.» 

CICERO er en del av CIENS – Forskningssenter for miljø og samfunn, og er tilknyttet Universitetet i Oslo gjennom en samarbeidsavtale som definerer CICERO som del av UiOs «randsone». Frem til 2018 lå CICEROs hjemmeside som et underdomene på UiOs domene. Senteret har 70 ansatte, hvorav 40 prosent av forskerne er økonomer, 30 prosent er statsvitere og antropologer og 30 prosent er naturvitere.

CICERO jobber med forsknings- og formidlingsoppdrag finansiert av blant annet Norges forskningsråd og EUs rammeprogrammer. I tillegg utføres forsknings- og konsulentoppdrag for departementer og underliggende etater, næringslivet og nasjonale og internasjonale organisasjoner, blant annet Verdensbanken. I november 2013 godkjente senteret verdens første private grønne fond.

Direktører 
Ted Hanisch (1990–1993)
Helga Hernes (1993–1996)
Knut H. Alfsen (1997–2002)
Pål Prestrud (2002–2012)
Cecilie Mauritzen (2012–2013)
Kristin Halvorsen (2014–)

Referanser

Eksterne lenker 
 CICEROs nettsted

CICERO
Klimatologi
Etableringer i 1990
Sentre ved Universitetet i Oslo
Vitenskap i 1990
Forskningsinstitutter i Norge
Miljøinstitutter