alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lophopidae

ca. 40 slekter

Lophopidae er en familie av sikader, og en del av gruppen Fulgoromorpha. Disse er tropiske sikader. Noen arter kan gjøre skade i landbruket, særlig ved dyrking av sukkerrør.

Utseende 
Middelsstore sikader, ofte ganske fargerike i grønt og blågrønt, andre er brunlige. Pannen er mer eller mindre framskutt mellom fasettøynene og ganske flat med en opphøyd midtlist og opphøyde sidekanter. Ansiktet er lengre enn bredt, med opphøyd midtlist og sidekanter. Antennene er ganske små og festet under de runde, noe utstående fasettøynene. Thorax er bred med en opphøyd midtlist. Forvingene er store og membranøse med tydelig, tett årenett. Beina er forholdsvis lange og tynne.

Levevis 
Som de fleste andre sikader lever Lophopidae av plantesaft som de suger. De fleste av artene synes være knyttet til enfrøbladete planter.

Skadedyr 
Artene Lophops saccaricida og Pyrilla perpusilla er betydelige skadedyr på sukkerrør i Sørøst-Asia, sistnevnte kan også gjøre noe skade på ris. Det er nymfene som gjør mest skade, det dannes visne flekker der de har sugd, hele blader kan visne og avlingene kan bli sterkt redusert.

Utbredelse 
Lophopidae er utbredt i tropiske områder, det største artsmangfoldet finnes trolig i Indonesia.

Systematisk inndeling 

 Nebbmunner (Hemiptera)
 underorden Plantesugere (Homoptera) (parafyletisk)
 gruppe Sikader (Auchenorrhyncha)
 delgruppe Fulgoromorpha 
 familien Lophopidae Stål, 1866- ca. 140 arter fordelt på ca. 40 beskrevne slekter
 slekten Acarna Stål, 1863
 slekten Acothrura
 slekten Aluma
 slekten Apia
 slekten Asantorga
 slekten Bisma
 slekten Buxtoniella
 slekten Carrionia
 slekten Clonaspe
 slekten Conna
 slekten Corethrura
 slekten Elasmoscelis
 slekten Elica
 slekten Epiphyxis
 slekten Hesticus
 slekten Jugoda Melichar, 1915
 slekten Kasserota Distant, 1906
 slekten Katoma
 slekten Lacusa
 slekten Lapithasa
 slekten Lophops Spinola, 1839
 slekten Maana Soulier-Perkins, 1998
 slekten Magia Distant, 1907
 slekten Makota
 slekten Megacarna Baker, 1925
 slekten Meloneopsia
 slekten Menosca
 slekten Onycta Fennah, 1955
 slekten Painella
 slekten Paracorethrura
 slekten Pitambara
 slekten Podoschtroumpfa
 slekten Pseudocorethrura
 slekten Pseudotyxis
 slekten Pyrilla Stål
 slekten Ridesa
 slekten Sarebasa
 slekten Serida
 slekten Silvanana
 slekten Virgilia
 slekten Zeleja
 slekten Zophiuma Fennah, 1955

Eksterne lenker 
 
 Family Lophopidae – Lophopid Planthoppers, Agricultural Scientific Collections Unit: Identification Keys and Checklists for the leafhoppers, planthoppers and their relatives occurring in Australia and neighbouring areas, av Murray J. Fletcher 
 Hoppers - family Lophopidae på Lifeunseen.com, med bilder
 FLOW – Fulgoromorpha Lists On the Web
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Sikader
Eva Nansen

Eva Helene Sars Nansen (født 17. desember 1858 i Christiania, død 9. desember 1907 i Lysaker) var en norsk mezzosopran, datter av zoologen Michael Sars og Maren Sars, som var søster til Johan Sebastian Welhaven (se slekten Heiberg). Eva var gift med Fridtjof Nansen.

Hennes brødre var historikeren Ernst Sars og naturforskeren Ossian Sars. Hun ble født da moren var 47 år, og hun var dermed yngst i en stor søskenflokk. Eva vokste opp i et rikt kulturelt hjem der moren tok aktivt del i selskapslivet med sin litterære salong hver søndag. Faren døde da hun var 11 år, og økonomisk var det trangt for moren å drive husholdningen. Sammen med sin musikalske søster Marie Christine gikk hun på musikkskole hos Thorvald Lammers (kommende svoger), og de ble begge med i hans nystartede sangkor Cæciliaforeningen 1880. Eva debuterte i Christiania Musikforening 1881. I perioden 1885–1888 studerte hun med den belgiske mezzosopranen Désirée Artôt i Berlin, og turnerte Norden med Erika Nissen.  

I 1889 giftet hun seg med Fridtjof Nansen som nettopp hadde fått godkjent sin avhandling om slimålens nervesystem. På sin siste konsert i 1899 framførte hun Haugtussa. De flyttet i 1901 til Polhøgda i Lysaker, tegnet av hennes fetter Hjalmar Welhaven. Der fikk hun sønnen Odd Nansen samme år. Eva og Fridtjof hadde tilsammen fem barn. Hun døde i 1907 av lungebetennelse.  

Albumet Til Eva (2009) er dedikert henne av Isa Katharina Gericke og Christian Ihle Hadland.  Opptakene ble gjort på Polhøgda og gjengir de lieder som Eva Nansen ble kjent for, samt den nasjonalistiske stemning som Lysaker-kretsen innebar.

Premier 
 Kong Oscar IIs belønningsmedalje 1900

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske sangere
Mezzosopraner
Personer fra Oslo
Jessica Ennis-Hill

Jessica Ennis (født 28. januar 1986 i Sheffield) er en britisk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i sjukamp. 

I oktober 2016 la hun opp som aktiv friidrettsutøver.

Meritter 
Ennis vant Junior-EM 2005 i sjukamp. Året etter fikk hun tredjeplass i sjukamp under Samveldelekene 2006 i Melbourne. Under EM i Göteborg 2006 noterte hun ny personlig rekord på 6.287 poeng, men kom likevel bare på åttendeplass. Denne plasseringen forbedret hun i femkampen under innendørs-EM i Birmingham 2007, der hun fikk sjetteplass. Under VM 2007 i Osaka vant Ennis både 100 meter hekk og 200 meter, men i kasteøvelsene nådde hun ikke helt fram, og endte på en fjerdeplass. Hun fikk likevel ny personlig rekord på 6.469 poeng.

Under VM 2009 i Berlin vant hun overlegent gull i sjukamp, med en poengsum på 6.731 poeng. Ennis blei november 2016 tilkjent gullmedalje i VM 2011 etter at Tsjernova ble fratatt sitt gull på grunn av doping.

På hjemmebane under Sommer-OL 2012 i London ble Ennis olympisk mester da hun vant gull i kvinnenes sjukamp med britisk rekord og femte beste kvinne noensinne med 6955.

Hun tok sølv under Sommer-OL 2016.

Utmerkelser 
Ennis ble i dronningens fødselsdagsliste for 2011 utnevnt til medlem (MBE) av Den britiske imperieordenen for sin innsats for friidretten. I nyttårslisten for 2013 ble hun forfremmet til kommandør (CBE) av samme orden.

Nyttårsaften 2016 ble hun utnevnt til storkorsdame av Order of the British Empire. Hun ble dermed opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.

Personlige rekorder 
Ennis' personlige rekorder utendørs, pr 30. desember 2012:

 NR = Nasjonal rekord

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Britiske mangekjempere
Olympiske mestere for Storbritannia
Verdensmestere i friidrett
Europamestere i friidrett
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Storbritannia under VM i friidrett 2015
Order of the British Empire (KBE/DBE)
Personer fra Sheffield
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Storbritannia under VM i friidrett innendørs 2010
Nemanja Matić

Nemanja Matić (født 1. august 1988) er en serbisk fotballspiller som spiller for den italienske klubben .

Han kom til Chelsea i august 2009 etter tre sesonger i MFK Košice.

Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Den 10. september 2019 spilte han sin siste landskamp for  mot . Nemanja Matić spilte 48 landskamper og scoret 2 landslagsmål fra 2008 til 2019.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Serbiske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2018
Fotballspillere for MFK Košice
Fotballspillere for Chelsea FC
Fotballspillere for Vitesse Arnhem
Fotballspillere for SL Benfica
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for AS Roma
Personer fra Macva
Fødsler i 1988
Rendsburg

Rendsburg (dansk: Rendsborg) er en by i delstaten Schleswig-Holstein i det nordøstlige Tyskland. Byen ligger ved Kielkanalen, og er administrasjonssenter for distriktet Rendsburg-Eckernförde.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Schleswig-Holstein
Bosetninger første gang omtalt i 1199
Jesaiah Ben-Aharon

Jesaiah (Yeshayahu) Ben-Aharon (født 1955 i Israel, hebraisk ישעיהו בן-אהרן) er en israelsk filosof, antroposof og sosialaktivist. Han grunnla kibbutzen Harduf.

Hans filosofiske arbeid fokuserer på Goethes naturvitenskap, fenomenologi og postmoderne filosofi. Han er en anerkjent ekspert på Rudolf Steiners åndsvitenskap. Sammen med Nicanor Perlas grunnla han i 2000 Global Network for Social Threefolding (se tregrening). Året etter grunnla han Activists for Israeli Civil Society, som arbeider for tregrening i Israel.

Referanser 

Israelske filosofer
Antroposofer
Fødsler i 1955
Marta Domínguez

Marta Domínguez (født 3. november 1975 i Palencia) er en spansk friidrettsutøver, som også er visepresident i det spanske friidrettsforbundet.

Siden EM i friidrett 1998 i Budapest har Marta Domínguez tilhørt europatoppen innen langdistanseløp. Under VM 2001 i Edmonton tok hun sølv på 5000 meter, etter russiske Olga Jegorova, og to år senere tok hun sølv bak etiopiske Tirunesh Dibaba. Hennes hittil største suksess er seieren på 3000 meter hinder under VM 2009 i Berlin.

Merittliste 
 Innendørs-EM 1996 i Stockholm – bronse på 3000 m
 Innendørs-EM 1998 i Valencia – bronse på 3000 m
 EM 1998 i Budapest – bronse på 5000 m
 Innendørs-EM 2000 i Gent – bronse på 3000 m
 VM 2001 i Edmonton – sølv på 5000 m
 Innendørs-EM 2002 i Wien – gull på 3000 m
 EM 2002 i München – gull på 5000 m
 VM 2003 i Paris – sølv på 5000 m
 Innendørs-VM 2003 i Birmingham – sølv på 3000 m
 EM 2006 i Göteborg – spansk rekord på 10 000 m og gull på 5000 m
 Innendørs-EM 2007 i Birmingham – Sølv på 3000 m
 VM 2009 i Berlin – Gull på 3000 m hinder
 EM 2010 i Barcelona – Sølv på 3000 m hinder

Personlige rekorder 
 1500 meter: 4.06,08 (2000)
 3000 meter: 8.28,80 (2000)
 5000 meter: 14.48,33 (2003)
 10 000 meter: 30.51,69 (2006)
 3000 meter hinder: 9.07,32 (2009)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Spanske langdistanseløpere
Verdensmestere i friidrett
Europamestere i friidrett for Spania
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Personer fra Palencia
Fødsler i 1975
Deltakere for Spania under EM i friidrett 1998
EM-bronsemedaljevinnere i friidrett for Spania
Deltakere under EM i friidrett innendørs 1998
Deltakere for Spania under EM i friidrett 2002
Deltakere for Spania under VM i friidrett innendørs 1997
Petronella van Vliet

Petronella «Nel» van Vliet (født 17. januar 1926 i Hilversum, død 4. januar 2006) var en nederlandsk svømmer, som under sommer-OL i 1948 tok gullmedalje på 200 m brystsvømming.

Eksterne lenker 
 

Nederlandske svømmere
Olympiske mestere for Nederland
Europamestere i svømmesport for Nederland
Medaljevinnere under Sommer-OL 1948
Deltakere for Nederland under Sommer-OL 1948
Svømmere under Sommer-OL 1948
Personer fra Hilversum
Fødsler i 1926
Dødsfall i 2006
Olympiske medaljevinnere i svømming
Anne Kristine Børresen

Anne Kristine Børresen (født 26. desember 1964 i Levanger) er en norsk historiker. Hun har vært professor ved Institutt for historiske studier, NTNU siden 2007, og har gjennom en rekke år arbeidet med emner fra historien om norsk geologi. Børresen var medlem av NTNUs styre fra 2009 til 2013 som representant for de vitenskapelig ansatte. Hun tiltrådte som dekan ved Det humanistiske fakultet ved NTNU i august 2013. I 2017 fikk hun fornyet tillit, og fortsetter som dekan i en ny åremålsperiode på fire år fra august 2017. Også i 2020 bestemte styret seg for å ansette henne for fire nye år, 2021–2025.

Børresen avla hovedfagseksamen på et arbeid om SINTEFs første tid, og avla i 1995 doktorgrad (Dr. art.) med avhandlingen Drømmer av stål, som tar for seg Norsk Jernverks historie.

Hun utgav i 2011 en biografi om Johan H.L. Vogt: Bergtatt: Johan H.L. Vogt - professor, rådgiver og familiemann.

Publikasjoner

Referanser

Eksterne lenker 

  Børresens profilside på ntnu.no. Besøkt 5. desember 2019

Norske historikere
Professorer ved NTNU
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab
Personer fra Levanger kommune
Fødsler i 1964
Jens S. Hertzberg

Jens S. Hertzberg er navnet til flere personer:

 Jens Skjelderup Hertzberg (1877–1940), oberst, skiløper og idrettsleder
 Jens Skjelderup Hertzberg (1909–1942), flykaptein
Confederación Española de Derechas Autónomas

Confederación Española de Derechas Autónomas, forkortet CEDA (Den spanske konføderasjon av autonome høyrepartier) var et spansk politisk parti under Den andre spanske republikk. Partiet var basert på katolsk, konservativ tenkning, og ble stiftet av José María Gil-Robles y Quiñones og biskop Ángel Herrera Oria 4. mars 1933, gjennom en samling av de konservative, katolske gruppene Acción Popular og Acción Católica.

Ved valgene i 1933, vant CEDA de fleste setene i Cortes Generales. men president Niceto Alcalá Zamora nektet å spørre partiets leder José Maria Gil Robles å danne regjering, og spurte i stedet Alejandro Lerroux fra Partido Republicano Radical. CEDA støttet da den sentrumsorienterte regjeringen til Lerroux, fikk senere, 1. oktober 1934 tre ministerposter, etter å ha krevet dette. Her omgjorde de mange av de sosiale reformene som hadde vært i den forutgående regjeringen til Manuel Azaña. Dette førte til en væpnet oppstand fra gruvearbeiderne i Asturias den 6. oktober og en oppblomstring av katalansk nasjonalisme i Catalonia. Begge disse urolighetene ble slått ned unde3r ledelse av general Francisco Franco), og førte til en rekke politiske arrestasjoner og rettssaker.

Ved valgene 16. februar 1936 tapte partiet makten til den venstreorienterte Folkefronten. Mange av partiets tilhengere ønsket kuppforsøket fra Franco og José Sanjurjo velkommen, et kuppforsøk som førte til den spanske borgerkrigen. 

Ved Francos politiske reorganisering 19. april 1937 av det politiske liv innen det nasjonalistiske Spania ved en forordning som bestemte at den politisk svekkede, men militært styrkede falangen skulle slåes sammen med karlistene, den alfons-monarkistiske Renovacion Española og restene fra CEDA til ett parti, direkte underlagt ham selv, under navnet Falange Española Tradicionalista y de las JONS, og CEDA ble ved denne forordningen oppløst.

Politiske partier etablert i 1933
Politiske partier nedlagt i 1937
Politiske partier i Spania
Den spanske borgerkrig
1937 i Spania
1933 i Spania
Freier Deutscher Gewerkschaftsbund

Freie Deutsche Gewerkschaftsbund (FDGB) var fagorganisasjonen i DDR. Den var en  paraplyorganisasjon som samlet rundt 15 enkeltstående fagforbund. Imidlertid var dette kun på papiret. De fleste medlemmer i FDGB visste ikke at de var med i et fagforbund som igjen var med i FDGB. Kun en håndskrevet notis bakerst i den røde medlemskapsboken viste hvilket individuelt fagforbund medlemmet var med i.

Offisielt var medlemskap i FDGB frivillig, men uoffisielt var det vanskelig å unngå dette. I 1986 var 98 prosent av alle arbeidere og ansatte organiserte i FDGB som da hadde 9,6 millioner medlemmer. Dette betydde at organisasjonen var en av verdens største fagbevegelser.

30. september 1990, kort før gjenforeningen av Tyskland, ble FDGB oppløst. De enkelte foreninger som hadde vært medlemmer meldte seg inn i det vesttyske motstykket til FDGB; DGB.

Ledere av organisasjonen 
 Hans Jendretzky  
 Herbert Warnke 
 Harry Tisch
 Annelies Kimmel 
 Helga Mausch

Litteratur 
 Wolfgang Eckelmann, Hans-Hermann Hertle, Reiner Weinert: FDGB Intern, Innenansichten einer Massenorganisation, Treptower Verlagshaus GmbH 1990, ISBN 3-7303-0635-9

Eksterne lenker 
 
 FDGB-Lexikon

Organisasjoner i DDR
Arbeiderbevegelsens historie i Tyskland
Tyske fagforbund
Opphør i 1990
Politikk i 1990
1990 i Tyskland
Kazoo

En kazoo er et lite musikkinstrument som skaper lyd ved hjelp av en vibrerende membran. Instrumentet kan lages av plast eller metall, mens selve membranen er av plast med en gummipakning. Kazooen brukes ved at spilleren nynner gjennom den største åpningen. Lyden dannes av vibrasjonene fra stemmebåndene, det er derfor ikke mulig å spille ved å kun blåse i instrumentet.

Instrumentet stammer med all sannsynlighed opprinnelig fra et afrikansk instrument, som heter en mirliton, som ble brukt i forbindelse med religiøse seremonier.

Den moderne kazoo ble oppfunnet i 1840-årene av en amerikaner, deretter ble den brukt av afroamerikanere i løpet av det 19. århundre.
Det ble tatt patent på instrumentet i 1923.

Referanser 

Membranofoner
Ernst Bryne Marstrander

Ernst Bryne Marstrander (født 13. november 1908 i Harstad, død 4. januar 1943) var en norsk marineoffiser (kapteinløytnant).

Marstrander hadde gått Sjøkrigsskolen og Statens gymnastikkskole, da han tok admiralstabsutdannelse. Seinere fikk han ytterligere marineutdannelse i Sverige. Under krigshandlingene i Norge i 1940 tjenestegjorde han først ved Sjøforsvarsjefens staben i 2. Sjøforsvarsdistrikt i Bergen, seinere ved Sjøforsvarets overkommando i Tromsø. Han fulgte med kongen og regjeringa på krysseren «Devonshire» til London.

Han hadde så tjeneste på Island, før han blei tilknytta Forsvarets overkommando i London. Han deltok på en ekspedisjon til Norge med «Bodø», men omkom da skipet på tilbaketuren traff ei mine. I juni 1943 blei kapteinløytnant Marstrander post mortem tildelt Krigskorset for planlegging, deltakelse og ledelse av operasjonen med hvalbåten «Bodø».

Utmerkelse 

Marstrander var høyt dekorert: I tillegg til Krigskorset med sverd, blei han tildelt Krigsmedaljen, Deltagermedaljen, Haakon VIIs 70-årsmedalje og Order of the British Empire.

Referanser

Kilder 

 Våre falne 1939–1945; utgitt av Den norske stat 1949–51

Norske offiserer
Norsk militærpersonell drept under andre verdenskrig
Krigskorset
Krigsmedaljen
Deltagermedaljen
Haakon VIIs 70-årsmedalje
Honorære utnevnelser til Order of the British Empire
Personer fra Harstad kommune
Håkon Offerdal

Håkon Offerdal (født 31. oktober 1911 i Bergen, død 8. august 1943 i Skottland) var en norsk offiser (kapteinløytnant) og flyger, som deltok i kampene under andre verdenskrig.

Offerdal hadde utdannelse fra Sjøkrigsskolen og Marinens flyskole. Han deltok i kampene på Vestlandet i april 1940, før han 1. mai dro til Storbritannia. Han var seinere sjef for øvingene i Toronto. Deretter blei han beordra til Malta, og fra februar 1942 var han operasjonsflyger på norskekysten.

8. august 1943 omkom han under prøveflyging, da han kolliderte med et annet fly på Leuchars flystasjon i Skottland.

Utmerkelser 
Offerdal er tildelt Krigskorset med sverd, Krigsmedaljen og Haakon VIIs 70-årsmedalje. Han blei, sammen med åtte andre, i statsråd 19. juni 1942, tildelt Krigskorset for sin deltakelse i en redningsoperasjon til Vestlandet for å evakuere tre menn, ei kvinne og et barn, som var i fare på grunn av operasjonen av en hemmelig radiosender. Offerdal var en del av besetningen på et Catalina-fly, som bar navnet «Vingtor». Alle besetningsmedlemmene fikk sine utmerkelser overrakt av kong Haakon i London 3. juni 1942.

Referanser

Kilder 

 Våre falne 1939–1945; utgitt av Den norske stat 1949–51

Norske flyvere fra andre verdenskrig
Krigskorset
Krigsmedaljen
Haakon VIIs 70-årsmedalje
Personer fra Bergen kommune
Personer ved Little Norway
Fødsler i 1911
Dødsfall i 1943
Operasjon Seagull

Operasjon Seagull var en militæroperasjon under andre verdenskrig hvor norske Kompani Linge-agenter skulle utføre sabotasjeaksjoner på norsk jord.

Oppdraget var å sette opp en radiosender som skulle operere i Noviken-området i Gildeskål, samt utføre sabotasje mot kraftforsyningen ved Sulitjelma gruber. Februar 1943 reiste undervannsbåten KNM «Uredd» med kurs mot Norge med seks Kompani Linge-agenter ombord + en SIS-agent som var en del av mannskapet på 34. De hadde fått beskjed av britisk etterretning at Fugløyfjorden ikke var minelagt, noe som var feil. Uredd traff en tysk mine, og hele mannskapet inkludert løytnant Rolf Q. Røren og alle agentene omkom.

Ubåten ble funnet sørvest for Fugløyvær på 105 meters dyp i 1985, ved hjelp av en miniubåt. Man kunne se at den hadde blitt sprengt av en mine ved maskinrommet. 13. mars 1986 ble vraket erklært som krigsgrav, og en minnebauta ble satt opp på Haakonsvern.

Kompani Linge-agenter om bord 
 Korporal Sverre Granlund
 Sersjant Thorleif Daniel Grong
 Løytnant Per Getz
 Menig Eivind Dahl Eriksen
 Menig Hans Rohde Hansen
 Fenrik Tobias Skog

Eksterne lenker 
 Forsvaret - Uredd hedret

Operasjoner i Norge under andre verdenskrig
Gildeskåls historie
Svovelkjuke

Svovelkjuke (Laetiporus sulphureus) er en soppart som livnærer seg av levende trær. Vesentlig er det løvtrær som blir angrepet, og i særlig grad eik. Soppen angriper sår og skader i vertstreet og søker inn til og etablerer seg i kjerneveden (kjerneråte) der den utvikler myceler. Kjerneveden omgjøres gradvis til et brunt pulver (brunråte) og stammen blir innhul – i mange tilfelle uten at det er synlige skader på treet fra utsiden. Store eiketrær kan holde seg i live i mange hundre år etter at angrepet startet ved at det ytterste vedlaget er mer eller mindre uskadet.

Utbredelse
Svovelkjuke eller varianter av arten er utbredt over hele kloden, vesentligst i tempererte og varmere soner. I Nord-Amerika er soppen inndelt i fem underarter, og det antas at det er to ulike arter i Europa. I Norge forekommer soppen spredt langs kysten til Møre og Romsdal, men enkelteksemplarer er funnet nord til Saltdal.

Fruktlegemet
Fruktlegemet blir gjerne ikke etablert før treet har fått vesentlige skader. Det etableres gjerne i sår eller lysåpninger i treet. Fruktlegemet er ettårig, og dannelsen starter fra mai og utover. Det unge fruktlegemet er fyldig, mykt og svovelgult. Det dannes etterhvert en flat horisontal skive med en diameter på 5–25 cm. Oversiden er lett håret med en orange farve med gul rand, mens undersiden (sporesiden) er porøs og gul. Sporepulveret er hvitt. Fruktlegemene dannes gjerne i grupper vertikalt og en slik samling kan veie opp til 45 kg.

Bruk
Unge eksemplarer er godt spiselige etter varmebehandling. Det anbefales å plukke de eksemplarene som avgir eller «svetter» en gulaktig, vannete væske. I likhet med mange andre matsopper er den svakt giftig inntil den varmebehandles, og kan forårsake magesmerter og fordøyelsesproblemer dersom den spises rå.

Kombinasjonen av mild smak og et noe fast, fibrøst kjøtt minner om både kylling og skalldyr, noe som gir opphav til de engelske betegnelsene «Chicken of the woods» og «Lobster of the woods», henholdsvis. Svovelkjuke er særlig populær som matsopp i Tyskland og Nord-Amerika, hvor det generelt sett anbefales å tilberede unge eksemplarer på samme vis som kylling.

I utlandet er det registrert tilfeller av alvorlig allergisk reaksjon etter å ha spist det som angivelig skal ha vært Laetiporus sulphureus, men dette regnes nå for å skyldes  forveksling med andre liknende kjuker, særlig Laetiporus huroniensis og Laetiporus gilbertsonii.

Galleri

Referanser

Kilder
 Skogoglandskap.no 
 https://www.tyrantfarms.com/introducing-the-chicken-of-the-woods-mushroom-laetiporus-cincinnatus-et-al/

Eksterne lenker 
 

Poresoppordenen