alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Naturgass

Naturgass eller tørrgass er petroleum i gassform primært bestående av metan, men med varierende mengder hydrogensulfid og ikke brennbare gasser som karbondioksid, nitrogen og vanndamp.

Energien i gassen kan utnyttes direkte i husholdningen til oppvarming og matlaging, til industriformål, til drivstoff for transport og til å lage elektrisitet i gasskraftverk.

Naturgass i Norge 

Norge er en relativt stor eksportør av naturgass og produserte i 2005 85 milliarder Sm3.
 (94,6 Sm³ rikgass) Dette gjør Norge til verdens sjuende største produsent av naturgass, men Norges produksjon utgjør kun rundt 3 prosent av verdens totale produksjon. Av gassen Norge produseres brukes om lag 745 millioner Sm³ til innenlands formål.
, eller ca. én prosent. Den totale norske bruken av gass inkluderer også injeksjon (for å skape trykk på feltet), samt fakling og energiforsyning på feltene, tilsammen rundt 45 mrd Sm³.

Gassen transporteres via rørledning til St. Fergus i Skottland, Easington i England, Dunkerque i Frankrike, Zeebrugge i Belgia og Emden og Dornum i Tyskland. I tillegg leveres tørrgass i rør til Snurrevarden på Karmøy, Naturkraft og Rogass på Kårstø, Kollsnes Næringspark på Kollsnes og til oljefeltet Grane i nordsjøen.

Gassfelt
 Troll
 Gullfaks
 Sleipner
 Ormen Lange
 Frigg
 Snøhvit

Naturgass i miljøsammenheng 

Naturgass har miljøfordeler i forhold til andre fossile brennstoff. Ved forbrenning av naturgass dannes hovedsakelig bare CO2, mens diesel og bensin slipper ut NOx, SO2 og andre stoffer som forårsaker sur nedbør. Kjøretøy drevet av gass, slik som busser og skip, blir framstilt som miljøvennlige, selv om CO2 er en drivhusgass. I Norge er Bergen den byen som har flest gassbusser i Norge, og er nest størst på gassbusser i Skandinavia, etter Skåneområdet i Sverige. Bussene har den fordelen at de slipper ut mindre NOx i nærmiljøet. 
NOx kan forårsake luftveisproblemer, og har skadelig effekt på jordsmonn og bygninger dersom nivået stiger over toleransegrensen. I Norge har det også blitt bygget en bilferge som går på gass, Glutra. Denne fergen ble bygget som et forskningsprosjekt, og stod ferdig i 2000. Flere gassferger er under bygging. Motivasjonen for bruk av naturgass i kjøretøy utenfor ellers belastede områder er å redusere Norges nasjonale utslipp av NOx, for å møte kravene i Gøteborgprotokollen, hvor Norge har forpliktet seg til å redusere disse utslippene med 30 prosent innen 2010.

Andre petroleumsprodukter 
Naturgass betegner en av fire petroleumtyper i norsk forvaltningsverk for petroleumsvirksomhet. De tre andre er:
 Råolje
 Kondensat
 NGL

Se også 
 Oljefelt
 Naturgassfelt

Referanser

Eksterne lenker
 Brennende is er  Norges ukjente formue – ABC Startsiden, 29. november 2011.

 
Petrokjemi
Giro d’Italia

Giro d’Italia (norsk: Italia rundt) er et tre-ukers etapperitt på sykkel. Det arrangeres i mai og utgjør sammen med Tour de France og Vuelta a España Grand Tours. Sammen med Tour de France og VM utgjør Giro d’Italia Triple Crown of Cycling.

Rittet regnes for å være den tøffeste av de tre Grand Tour fordi stigningene i Giroen vanligvis er brattere og lengre enn stigningene i Tour de France og Vuelta a España. Berømte harde stigninger som ofte er med på Giro d’Italia er Passo di Gavia, Passo del Mortirolo og Passo dello Stelvio ( moh.). Det høyeste punktet på Giro d’Italia kalles Cima Coppi etter den italienske syklisten Fausto Coppi som vant Giroen fem ganger.

Historie 
Den første utgaven av Giro d’Italia startet 13. mai 1909 med åtte etapper fordelt på 2448 km. Luigi Ganna vant rittet. Giroen var inspirert av Tour de France, og på samme måte som det franske rittet var tenkt å promotere L'Auto, hadde Emilio Camillo Costamagna, redaktøren i La Gazzetta dello Sport  håp om å bedre opplaget.

Trøyene i Giro d’Italia 
Mens sammenlagtlederen av Tour de France kjører med en gul trøye, har lederen i Giro d’Italia siden 1931 kjørt i Maglia rosa (rosa trøye), etter sponsorens rosa avis. Fra 1989 til 2006 var det også med en blå trøye, Maglia azzurra. Den ble båret av lederen i intergiro-konkurransen som var basert på passeringstider på gitte spurtpriser underveis på etappene. I 2012 kom den blå trøya med igjen, da den grønne klatretrøya ble blå.

 Maglia rosa – sammenlagt 
 Maglia ciclamino – poengkonkurransen  
 Maglia azzurra – klatretrøye 
 Maglia bianca – ungdomskonkurransen (fra 2007)

Etappeseire 
Ingen har vunnet flere etapper i Giro d’Italia enn Mario Cipollini. Han tok 42 etappeseire i perioden 1989–2003. Alessandro Petacchi har rekorden med flest etappeseire i en og samme utgave; i 2004 vant han ni av etappene.

Fem nordmenn har vunnet etapper i Giro d’Italia: Knut Knudsen (seks etapper), Dag Erik Pedersen (tre etapper), Kurt Asle Arvesen (to etapper), Thor Hushovd (en etappe) og Edvald Boasson Hagen (en etappe + lagtempo).

Flest etappeseire

Sammenlagtvinnere   
Alfredo Binda, Fausto Coppi og Eddy Merckx har vunnet rittet sammenlagt fem ganger hver. Italieneren Felice Gimondi har rekorden i antall pallplasseringer: ni totalt, tre seire, to andreplasser og fire tredjeplasser.

Beste norske sammenlagtplassering er 9.-plass til Tobias Foss i 2021.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Sykkelritt i Italia
Repeterende arrangementer etablert i 1909
Sport i Italia i 1909
Daniel Fredheim Holm

Daniel Fredheim Holm (født 30. juli 1985 i Oslo) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener og spillerlogistikkansvarlig for KFUM-Kameratene Oslo.

Han spilte for klubben fra 2004 til 2009, før han ble hentet inn av Aalborg BK og senere Rosenborg Ballklub. I 2013 vendte han tilbake til Vålerenga og han har siden da spilt 44 kamper og scoret tre mål.

Fredheim Holm vokste opp på Lindeberg i Oslo. Han er sønn av tidligere fotballspiller og trener Paal Fredheim og halvbror til fotballspilleren Thomas Holm.

Klubbkarriere

Skeid 
Fredheim Holm spilte i Skeid Fotball sammen med blant andre Mohammed Abdellaoue og Daniel Braaten. Skeid valgte tidlig å satse på han og lot han debuterte i 1. divisjon allerede som 15-åring mot Vålerenga Fotball. Han var også med og slå Vålerenga ut av cupen i 2003. Han var bare 18 år da han og Daniel Braaten storspilte, og Skeid vant 3–1 på Ullevaal Stadion.

Vålerenga (2004-2009) 
Før 2004-sesongen gikk Fredheim Holm fra Skeid til Vålerenga, til Skeid-fansens store vrede. Han etablerte seg tidlig på laget, og spilte første året 25 av 26 kamper i Tippeligaen, og scoret fem mål. Han vant også ligasølv med Vålerenga dette året. Totalt spilte Fredheim Holm 32 kamper og scoret syv mål. To i Royal League. 

Fredheim Holm gikk fra å være talent til å bli en etablert spiller på norsk toppnivå. Han kunne spille både midtbane og angrep, noe som gjør han mer anvendelig. 19 år gammel hadde Fredheim Holm svart til forventningene, og ble omtalt som en spiller også landslaget ville ha mye glede av i årene fremover.

2005- og 2006-sesongen gav likevel ikke forventet uttelling. Etter trenerbyttet i Vålerenga fra Kjetil Rekdal til Petter Myhre fikk Fredheim Holm et løft, og etter en god vintersesong fikk han sin debut på  28. mars 2007 mot Tyrkia. I 2007-sesongen ble han igjen mer sentral i Vålerengas angrep.

Statistikk for Vålerenga 
Kamper (mål) i parentes
 Eliteserien: 71 (13)
 NM-kamper: 10 (5)
 Europa-cup-kamper: 8 (1)
 Royal League-kamper: 16 (3)
Totalt= 105 kamper og 22 mål (Ca. 0.2 mål i snitt pr. kamp)

AaB Fodbold (2009-2011) 
I 2009 ble han solgt til .

Rosenborg (2011-) 
Grunnet noen skader fikk han ikke spilt seg til fast plass over tid i AaB og 20. januar 2011 signerte han en treårskontrakt med Rosenborg. Han valgte spillernummer 28, det samme nummeret som han hadde da han tok steget opp som eliteserie-spiller i 2004.

Landslagskarriere 
Fredheim Holm debuterte for Norge 28. mars 2007 mot . Han var også kalt inn på landslaget i forbindelse med kampen mot . Fredheim Holm har også en rekke landskamper for de aldersbestemte lagene, G16, G17, G18, G19 og U21.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske fotballtrenere
Norske futsalspillere
Fotballspillere for Skeid Fotball
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Fotballspillere for Aalborg BK
Fotballspillere for Rosenborg BK
Fotballspillere for KFUM-Kameratene Oslo
Norske fotballspillere i Danmark
Norgesmestere i fotball
Personer fra Oslo
Hylestad

Hylestad er en tidligere kommune i Setesdal i Aust-Agder fylke. Opprinnelig (fra 1837) var Hylestad del av Valle formannskapsdistrikt.

Hylestad ble skilt ut fra Valle som egen kommune 1. juli 1915. Hylestad hadde da 658 innbyggere.

1. januar 1962 ble Hylestad og Valle kommuner slått sammen til dagens Valle kommune. Ved sammenslåingen hadde Hylestad 662 innbyggere.

Hylestad var også et sogn i Valle prestegjeld i Otredal prosti i Agder og Telemark bispedømme. I dag er sognet slått sammen med Valle sogn.  Hylestad kirke ble bygd i 1838 samtidig som gamlekirka ble revet. Kirka er nevnt i dokumenter fra 1327. Hylestadportalene fra gamlekirka har motiv fra sagnet om Sigurd Fåvnesbane og kopier av disse finnes i våpenhuset i dagens kirke. Utsnitt fra portalene har vært brukt som motiv på norske 50 kronesedler.

Se også
Liste over ordførere i Hylestad

Eksterne lenker
 

Tidligere kommuner i Aust-Agder
Valles historie
Setesdal
Norske kommuner etablert i 1915
Kommuner opphørt i 1962
Regnbueørret

Regnbueørret, regnbueaure eller regnbogeaure (Oncorhynchus mykiss) er en rovfisk i laksefamilien som opprinnelig stammer fra Nord-Amerika. Den ligner vanlig ørret, men skiller seg fra denne gjennom sine fiolett-rosa kinnskjell og bånd langs sidene.  Fisken som selges som ørret i matvareforretninger er som regel regnbueørret.

Beskrivelse 

Regnbueørret har prikker over nesten hele kroppen, unntatt på buken. Prikkenes intensitet og størrelse kan variere, i likhet med fiskens generelle farge. Regnbueørret er lettest å skille fra vanlig ørret gjennom sine fiolett-rosa kinnskjell og bånd langs sidene.

Regnbueørret i snever betydning lever naturlig stasjonært i ferskvann i vestlige Nord-Amerika. Denne formen ble tidligere regnet til slekta Salmo og hadde det vitenskapelige navnet Salmo gairdnerii. Studier av biokjemi og osteologi har vist at alle stasjonære Salmo-arter i vestlige Nord-Amerika egentlig tilhører stillehavslaksene (Oncorhynchus). Regnbueørret er samme art som den anadrome steelhead. Sistnevnte vandrer ut i sjøen og foretar gytevandring til fødeelva. Steelhead ble beskrevet først, og det vitenskapelige navnet Oncorhynchus mykiss har derfor prioritet.

Regnbueørret kan nå en vekt på mer enn 20 kg. Sean Konrad, en sportsfisker fra Canada, landet i 2009 et eksemplar som veide 21,78 kg og målte 107 cm. Fisken, som er rekord på stang, ble fanget i Diefenbaker-reservoaret i Canada. Fiskeoppdrettere i Europa, USA og Canada hevder imidlertid at oppdrettede eksemplarer av arten kan nå en vekt på opp mot 35 kg. Den største regnbueørret fanget på sportsfiskeredskap i Norge, ble tatt i Sognefjorden 26.4.1998, og veide 11,495 kg

Utbredelse 
Regnbueørret var opprinnelig utbredt langs stillehavskysten i Nord-Amerika, fra Alaska i nord til grensestrøkene mellom California og Mexico i sør. Arten er imidlertid for lengst introdusert til nesten alle verdensdeler og en rekke nye land, blant annet til Norge. Den er en fremmed art som potensielt kan gjøre stor skade på norsk natur og er derfor i Fremmedartslista 2018 vurdert til høy risiko.

Sportsfiske og oppdrett 
Regnbueørreten er populær blant sportsfiskere. Fisken finnes i en rekke vassdrag, tilsiktet eller ikke. Spredning har i mange tilfeller skjedd utilsiktet fra lokale oppdrettsanlegg.

Regnbueørret har svært hurtig vekst sammenlignet med vanlig ørret. Den har derfor blitt en viktig oppdrettsfisk, som er svært tolerant overfor urenheter i vannet og forskjellige temperaturer. Oppdrettet regnbueørret er i dag den vanligste ørrettypen å finne i butikkene, enten den er fersk, frosset eller raket. Årsaken er trolig at den er langt mer tilgjengelig enn annen ørret.

Havforskningsinstituttet mener at rømming av laks og regnbueørret fra oppdrettsanlegg kan innebære negative miljøpåvirkninger på de ville laksebestandene.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Laksefisker
Høyrisikoarter på fremmedartslista
Europas ferskvannsfisker
Dyr formelt beskrevet av Johann Julius Walbaum
Fisker formelt beskrevet i 1792
Sjøørret

Sjøørret (Salmo trutta trutta) regnes som en underart av ørret (Salmo trutta), men klassifiseringen av denne fisken er fortsatt ikke endelig avklart.

Sjøørreten er anadrom, det vil si at den foretar næringsvandring ut i havet ved en viss alder/størrelse, men den vandrer tilbake til fødeplassen i vassdraget for å gyte. For å kunne vandre fra ferskvann til saltvann må fisken gjennom en smoltifiseringsprosess. For ikke å dø av uttørking på grunn av osmose, mens sjøørreten er i salt havvann, må den drikke saltvann og samtidig skille ut salter gjennom gjellene for å opprettholde saltbalansen i kroppen. Avkom av sjøørret er i utgangspunktet ikke anadrom og kan gjennomføre hele livssyklusen i ferskvann. Årsaken til at enkelte individer smoltifiserer seg for utvandring i sjøen kjenner ingen med sikkerhet, men den mest nærliggende teorien er at det er individer med høyt stoffskifte som går igjennom denne prosessen.

I Norge lever sjøørreten mer eller mindre tallrik langs hele kyststripen. Sjøørreten kan bli over 10 kg med en sjeldenhet. Gjeldende norgesrekord er 13,2 kg, og ble tatt i Skibotnelva i 1975. Den blir gytemoden etter 5-7 år. Under gytevandringen går den opp i ferskvann og vassdrag på lik linje med laksen. Sjøørreten kan like gjerne danne gytepar med ferskvanns-ørret som med annen sjøørret.

Referanser

Laksefisker
Bekkerøye

Bekkerøye (Salvelinus fontinalis) er en nordamerikansk fisk i laksefamilien. Arten er innført i Norge.

Utbredelse 
Bekkerøya stammer opprinnelig fra de østlige traktene av Nord-Amerika og sør-Canada.
Den er satt ut flere steder i Sør-Norge siden denne er mer motstandsdyktig mot sur nedbør enn f.eks. ørret. Utsetting av bekkerøye var ennå i 1989 ansett som et mulig tiltak i vassdrag som var forsuret. Men det ble også pekt på at «Spredning av nye fiskearter er i mange tilfelle svært uheldig. Det må presiseres at utsetting av bekkerøye uten særskilt tillatelse er forbudt».

I Norsk svarteliste 2007 var bekkerøye vurdert til høy risiko. Arten er nå i tilbakegang i Norge, og i Norsk svarteliste 2012 og Fremmedartslista 2018 er den kategorisert i gruppen lav risiko.

Lutvann ved Oslo er et kjent bekkerøyevann, men hovedområdet er nok i Njardheimsområdet i øvre Sirdal, der for eksempel Rosskreppfjorden er et kjent vann med særdeles stor fisk.

Beskrivelse 
Bekkerøya er mørk grønn til brun med marmorering i lysere farger på ryggen og ofte halen. Mage og finner på undersiden av fisker er ofte røde, og fisken har ofte røde prikker. Rødfargen på magen blir kraftigere i gytetiden. Bekkerøya ligner mye på bekkeørret både i utseende og levemåte, og den har blitt en ettertraktet sportsfisk.

Den største registrerte lengden på bekkerøye er 86 cm, og den største vekta er 9,4 kg. Den kan nå en alder på minst 7 år, kanskje det dobbelte på steder den er satt ut. Den største bekkerøya tatt på sportsfiskeredskap i Norge, er på 2,268 kg, tatt i Mandalselva 19. august 2001.

Referanser

Litteratur 
 Fisk i ferskvann (oversikt over bekkerøyas biologi og miljøkrav i Norge). ISBN 82-529-1986-3.

Eksterne lenker 
 
 

Laksefisker
Arter som tidligere har stått på Norsk svarteliste
Fisker formelt beskrevet i 1814
Europas ferskvannsfisker
Finn Thorsen

Finn Thorsen (født 10. mars 1940 i Hamar) er en norsk tidligere fotballspiller og skøyteløper som gjennom sin aktive karriere spilte for  og . Thorsen ble regnet som en sikker midtstopper som fikk 48 landskamper for .

Fotballkarrieren 
Thorsen spilte 83 toppseriekamper for Skeid Fotball mellom 1963 og 1967, og 72 toppseriekamper for Hamarkameratene i perioden 1970–1973. Han skåret Ham-Kams første mål i toppserien da laget vant 2-0 mot Viking Fotballklubb i 1970. 

Han fikk 48 landskamper, og ble av VG kåret til årets spiller i 1966. VG hadde han dessuten på årets lag i 1964–66 og 1970–72. Thorsen ble også norgesmester med Skeid i 1963 og 1965. Han avsluttet fotballkarrieren i 1973.

Skøytekarrieren 
Thorsen var i begynnelsen av sin karriere også skøyteløper, og ble i 1959 juniornorgesmester som medlem av Hamar Idrettslag. Han kombinerte lenge fotball og hurtigløp på skøyter, men valgte etter 1962-sesongen å prioritere fotball på bekostning av en skøytekarriere.

Personlige rekorder

Meritter 
 1959 – Juniornorgesmester skøyter (Hamar IL)
 1963 – Norgesmester fotball (Skeid)
 1965 – Norgesmester fotball (Skeid)
 1966 – Seriemester fotball (Skeid)
 1966 – Årets spiller i Verdens Gang

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Finn Thorsen på eu-football.info

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Norske skøyteløpere
Norgesmestere i fotball
Skøyteløpere for Hamar Idrettslag
Fotballspillere for HamKam
Fotballspillere for Skeid Fotball
Fotballtrenere for Hamarkameratene
Personer fra Hamar kommune
Strømmen Storsenter

Strømmen Storsenter er et kjøpesenter på Strømmen i Lillestrøm kommune. Senteret er et av landets største i antall butikker, med totalt 195 butikker og spisesteder. 

Med en årsomsetning på 3,48 mrd.i 2020, er Strømmen Storsenter også Norges nest største senter i omsetning.

Sentret har beliggenhet i de tidligere lokalene til Strømmen Værksted/Strømmen Staal. Etter Strømmen Staals konkurs kjøpte Olav Thon eiendommen i 1977. Storsenteret åpnet for første gang den 9. mai 1985, da med 39 butikker. Etter flere utvidelser består sentret per 2021 av 195 butikker og servicefunksjoner fordelt på 71 000 kvadratmeter shoppingareal, med over 2 000 ansatte.Storsenteret har en bred sammensetning av lokale, nasjonale og internasjonale butikkonsept, og over 20 serveringssteder. Storsenteret har 2 P-hus med 1700 p-plasser. 

I 2015 ble sentret kåret til «Årets Kjøpesenter i Norge» og «Årets Romeriksbedrift».

I 2016 gjennomførte områdets nødetater en omfattende PLIVO-øvelse på senteret for å teste den regionale beredskapen hos politi-, brann- og ambulansepersonale.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kjøpesentre i Viken
Byggverk i Lillestrøm kommune
Næringsliv i Lillestrøm
Sandvika Storsenter

Sandvika Storsenter ligger sentralt rett ved E18, tog- og busstasjon i Sandvika i Bærum. Sandvika Storsenter har 200 butikker og spisesteder og en etasje med helserelaterte tjenester. Det tilbys gratis parkering i 3 timer. Senteret eies av Olav Thon Gruppen. Sandvika Storsenter åpnet i 1993, og ble senere utvidet i 1997 og i 2007 til å omfatte  kvm. med shopping, helse og mat. Sandvika Storsenter ligger i Sandvika By og grenser mot Kjørbokollen i vest.

Eksterne lenker 
 
  Bærums Budstikke. Artikkel om åpningen av senteret

Kjøpesentre i Viken
Byggverk i Bærum
Sandvika
Næringsliv i Bærum
Irrawaddy

Irrawaddy (nyere stavemåte Ayeyarwaddy) er en elv som flyter gjennom det sentrale  Burma/Myanmar. Utspringet er i Kina. Irrawaddy er Burmas viktigste kommersielle vannvei. Dens totale bekken er på omkring 411 000 km². Den er omkring 2 170 km lang.
 
Elven starter i de tibetanske fjellene på kinesisk side av Myanmars nordgrense. Den renner ut i Andamanhavet gjennom et niarmet elvedelta. I kolonitiden, før jernbanens og bilveienes tid, ble elven omtalt som «veien til Mandalay».

De viktigste reguleringene er gjort i Myanmar, med hnhv Yeywa-demningen og Shweli-demningen, totalt utbygd effekt i vassdraget er drøye 2 000 MW. Begge de nevnte anleggene stod ferdige omkring 2010–11, og er utbygd med kinesisk teknologisk hjelp. Flere kraftprosjekter er planlagt, men ennå ikke realisert.

Navnet Irrawaddy antas å komme fra sanskrit «Airavati», som betyr «Elefantelven».

Elver i Kina
Elver i Tibet
Elver i Myanmar
 
Nedbørfelt til Indiahavet
Sebedeus

Sebedeus var far til apostlene Jakob og Johannes med sin kone Salome. Sebedeus var fisker.

Eksterne lenker
 Bibelen

Bibelske personer
Leksvik kirke

Leksvik kirke er ei trekirke fra 1667 som står sentralt plassert ved gårdene Røstad ikke langt fra Leksvik sentrum.

Historie
Kirka ble bygd i 1667 av tømmer fra furu som ble hugget i Vinnalien og Syllstokkene i Leksvik. Kirka har flere utsmykkinger og deler som er av historisk betydning. Kirkas lås er svært kunstnerisk og forarbeidet, kirkeklokka er fra 1772, og inne i kirka er det et limosinerkrusifiks fra middelalderen som ett av svært få i Norge. Sabelen, som Anders Soli brukte til å drepe en ulv ifølge «Sagnet om Anders Soli», befinner seg i dag i Leksvik kirke.

På 1850- og 60-tallet ble kirka restaurert innvendig. På denne tiden hadde ikke folk særlig interesse i eldre utstyr, malerier eller historiske materiale. Derfor ble mye av kirkens inventar tatt bort eller ødelagt. Men det var flere som prøvde å bevare de gamle delene av kirka. En av dem var Ole Tronstad, som gikk rundt til folk i bygda og sa at kirkedelene som mange hadde tatt med seg hjem ville bringe dem sykdom og ulykker. Derfor samlet mange delene sammen og bevarte dem på et loft i kirka.

Under restaureringen fant de mange deler som var mye eldre enn selve kirka fra 1667. På en stokk sto årstallet 1624, men stokken viste seg å være mye eldre. De fant flere stokker av samme årstall, og de konkluderte i at materialet tilhørte en eldre kirke.

På 1950- og 60-tallet ble kirka restaurert på nytt. Da ble de gamle eiendelene som hadde blitt gjemt bort i 80 år tatt fram og inn i kirka igjen.

Prester
 Thorfin
 Morten
 1621-1648: Oluf Eriksen
 1648-1957: Isak Johansen (Første prest ved den nye Leksvik Kirke)
 1657-1671: Iver Olufsen
 1672-1697: Søren Kristofersen Røg
 1697-1704: Peder Sivertsen Hoff
 1704-1716: Petter Surland
 1716-1731: Andreas Nilsen
 1731-1737: Hans Ever-Oppidan
 1738-1749: Jens Danielsen Vidding
 1748-1757: Andreas Berhoft
 1757-1777: Hans Thode
 1777-1781: Ferdinand Ulrik Trøi
 1781-1784: Hans Thode
 1784-1792: Morten Jelstrup
 1792-1811: Lund
 1812-1820: Schønheyder
 1819-1824: Holger Halling Schjødt
 1824-1832: Christian Bernstroff Bødtker
 1833-1842: Johan Albricht Carl Dons
 1843-1852: Christopher Winter Scheen
 1852-1864: Niels Andreas Bjørn
 1864-1877:Bertel Langballe Hartmann
 1877-1888: Carl Ludvig Møller
 1888-1914: Lars Johansen Wormdahl

Prestegården 
Ved Leksvik kirke står Prestegården, som ble bygget i 1890. Det var presten selv, Lars Johansen Wormdahl som var arkitekt og finansierte byggingen av prestegården. Det var han som sto bak rivingen av den gamle prestegården som hadde stått der siden 1680-tallet. Før den tid hadde det stått enda en prestegård på samme tomt. Den brant ned i 1686, og en ny prestegård ble umiddelbart bygd.

Eksterne lenker 
 
 

Kulturminner i Indre Fosen
Kirker i Indre Fosen
Kirker i Fosen prosti
Religiøse byggverk fra 1670
1670 i Norge
Ole Jonsen Hindrum
Valgkirker i 1814
Veøy

For øya Veøya, se Veøya.

Veøy er et tidligere herred i Møre og Romsdal opprettet som Veøy formannskapsdistrikt i 1837.

1. januar 1964 ble det meste av Veøy slått sammen med Eid, Grytten, Hen og Voll kommuner til den nye Rauma kommune. Ved sammenslåingen hadde denne delen av Veøy 1 400 innbyggere. Sekken, Veøya og Nesjestranda i Veøy ble på samme tidspunkt overført til Molde kommune. I disse tre kretsene var det ved sammenslåingen 756 innbyggere.

Veøy er også et tidligere prestegjeld i Indre Romsdal prosti. Ved nedleggelsen 1. februar 1970 ble Veøy hovedsogn overført til Bolsøy prestegjeld, mens sognene Vågstranda og Holm gikk over til Grytten.

Tidligere kommuner i Møre og Romsdal
Moldes historie
Raumas historie
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1964
Grytten

For forfatteren, se Frode Grytten
Grytten er en tidligere kommune i Møre og Romsdal opprettet som Grytten formannskapsdistrikt i 1837.

1. januar 1902 ble Hen skilt ut fra Grytten som egen kommune. Grytten hadde etter delingen 1 728 innbyggere.

1. januar 1964 ble Grytten slått sammen med Eid, Hen og Voll kommuner samt det meste av Veøy kommune til den nye Rauma kommune. Grytten hadde ved sammenslåingen 3 683 innbyggere.

Siste fungerende ordfører i Grytten kommune var daværende stortingsrepresentant Hans Hjelle.

Tidligere kommuner i Møre og Romsdal
Raumas geografi
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1964