alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Wijk bij Duurstede

Wijk bij Duurstede er en kommune og en by i det sentrale Nederland.

Byen er plassert ved elven Nederrijn som er en bielv av Rhinen. Ved Wijk bij Duurstede bryter Kromme Rijn av fra Nederrijn, og hovedløpet videre kalles Lek.

Navnet 'Wijk bij Duurstede' betyr 'nabolag ved Duurstede'. Duurstede er navnet til det nærliggende slottet hvor biskopen av Erkebispedømmet Utrecht i tidligere tider bodde. Wijk bij Duurstede er plassert ved der Dorestad, som ble plyndret av vikinger rundt 850, tidligere var. 

I Wijk bij Duurstede er den eneste drive-through vindmølle i verden. De ligger på det som tidligere var byens bymurer ut mot elven. Vindmøllen blir ofte forvekslet med møllen som ble gjort kjent av Ruisdaels maleri fra 1670, Vindmøllen ved Wijk bij Duurstede. Men av denne møllen er det kun grunnmuren igjen av, de er et lite stykke unna den eksisterende møllen. Ved hovedgaten i byen er det et stort kirketårn. Dette kirketårnet er et av de få i Nederland som har flatt tak, fordi biskopen ikke hadde råd til et høyt tak.

Wijk bij Duurstede fikk bystatus i 1300.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Utrecht (provins)
Byer i Utrecht (provins)
Byer ved Rhinen
Mohave kraftverk

Mohave kraftverk (engelsk: Mohave Power Station) var inntil 2005 et varmekraftverk i Clark County delstaten Nevada i det vestlige USA. Anlegget lå sørøst for Las Vegas helt i sør i delstaten, nær grensen til California og Arizona, og ved Mojave nasjonalpark. Det hadde en installert produksjonskapasitet på inntil 1 580 – 1 636 MW, fordelt på 2 blokker av 790-818 MW hver. Kraftverket stod ferdig utbygd i 1971. 

Brenseltypen var lav-bitumenøst kull. Utslippene var meget høye, mer enn 40.000 tonn SO2 årlig, og anslått godt over 20 millioner tonn CO2.

Anlegget ligger i Sonoraørkenen ved Colorado-elva i Clark County, ikke langt fra byen Laughlin. I 2009 ble det igangsatt demontering av kraftverket. Det er vedtatt at kullet som ble fraktet hit skal brukes i Navajo kullkraftverk som ligger over grensen i Arizona, og som har enda større kapasitet med 2 250 MW.

Eksterne lenker
 Indust Cards – «Coal-Fired Power Plants in California & Nevada».
 Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
 Beskrivelse av delstatens kullindustri med lenke til kraftverk - WourceWatch. Besøkt 5. juli 2010.

Kullkraftverk i USA
Varmekraftverk i USA
Kraftverk i Nevada
Clark County (Nevada)
Opphør i 2005
Nedlagte kullkraftverk‎
Tidligere kraftverk i USA
Tommy Scanlan

Leasi Papali'i Tommy Dempsey Scanlan (3. august 1953) er en samoansk økonom, som var sentralbanksjef i Samoas sentralbank fra 1989 til 2011. «Leasi» og «Papali'i» er to ulike matai (høvdingtitler) han har opparbeidet seg. 

Scanlan har jobbet i sentralbanken siden slutten av 1984, før dette jobbet han for South Pacific Bureau for Economic Cooperation (SPEC) på Fiji. I sentralbanken begynte han som Assistant Manager i den internasjonale avdelingen. I 1987 overtok han som manager for den samme avdelingen, og året etter ble han visesentralbanksjef (Deputy Chief Executive). Sentralbanken brukte ikke begrepet sentralbanksjef (Governor) før sentralbankloven ble endret i 2001, men brukte fram til dette tittelen Chief Executive. 

I april 1989 sluttet sentralbanksjef John A. Howard, og Scanlan overtok som sentralbanksjef. Han ble med dette Samoas første samoanske sentralbanksjef. Han gikk av i august 2011, og Atalina Enari overtok stillingen. 

Han er utdannet Bachelor of science i økonomi fra Canterbury University på New Zealand. Han er gift og har seks barn.

Eksterne lenker 
 Presentasjon på sentralbankens hjemmeside

Samoanere
Sentralbanksjefer
Fødsler i 1953
Akademia

Akademia er et samlebegrep for fellesskap av studenter og lærde innenfor høyere utdanning og forskning. Det er internasjonalt anerkjent institusjon av profesjonelle vitenskapsfolk og studenter, vanligvis sentrert ved høyere læresteder som høyskoler og universiteter hvor det drives høyere undervisning og forskning.

Etymologi 
Ordet akademi ble etablert på slutten av 1500-tallet i renessansen, avledet fra franske Académie, tatt fra latinske Academia, som opprinnelig kom fra greske Akademeia, «Akademos' lund», en legendarisk skikkelse fra Athen under trojakrigen. Det hellige stedet som var dedikert til Atene, den greske visdomsgudinnen, hadde tidligere vært en olivenlund. Akademos' navn betyr muligens «av stille område», og dets område, en hellig lund, lå seks stadia fra Athen, hvor filosofen Platon underviste sine studenter, Platons akademi. Ordets brede betydning, «enhver skole eller lærested», kom i bruk på 1600-tallet.

Begrepsbruk 
Ordet akademia har også fått en bibetydning, og kan beskrive den kulturelle samlingen av kunnskap, dens utvikling og overføring gjennom generasjoner. En akademiker er en person som arbeider med forskning eller undervisning ved universitet, høyskole eller lignende institusjoner. Han eller hun har nesten alltid en høyere etterutdanning (eksempelvis en doktorgrad). Akademiske administratorer slik som universitetspresidenter går vanligvis ikke inn i beskrivelsen av akademikere, selv om mange administratorer har høy utdannelse og driver med akademisk forskning og skrivning mens de samtidig også følger sine administrative plikter.

I dagligtale kan akademiker også sees brukt om personer som har hel eller delutdannelse fra «akademeia», det vil si universitet, kanskje mest om personer med humaniora-bakgrunn. Det nye utdanningsbildet gir at dette blir mindre vanlig, siden titulaturer fra universitet også går igjen i høyskolesystemet.

Referanser
Hafen kraftverk

Hafen kraftverk  er et varmekraftverk i delstaten Bremen i det nordvestlige Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 440 MW, fordelt på 2 operative blokker. 

Anlegget ble påbegynt omkring 1972 og stod ferdig i 1989. Brenselkilden er kull, råolje og naturgass. Operatør er energiselskapet SWB AG.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Germany – Bremen and Berlin».

Varmekraftverk i Tyskland
Kullkraftverk i Tyskland
Oljekraftverk i Tyskland
Gasskraftverk i Tyskland
Kraftverk i Bremen
Moabit kraftverk

Moabit kraftverk  er et varmekraftverk i ortsteilen Moabit i Berlins bydel Mitte. Det har en installert produksjonskapasitet på 168 MW, fordelt på 2 blokker.

Anlegget ble påbegynt omkring 1957 og stod ferdig i 1990. Brenselkilden er steinkull. Operatør er energiselskapet Vattenfall.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Germany – Bremen and Berlin».

Varmekraftverk i Tyskland
Kullkraftverk i Tyskland
Kraftverk i Berlin
Moabit
Hastedt kraftverk

Hastedt kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Bremen i det nordvestlige Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 280 MW, fordelt på 2 blokker.

Anlegget ble påbegynt omkring 1972 og stod ferdig i 1989. Brenselkilden er kull, råolje og naturgass. Operatør er energiselskapet SWB AG.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Germany – Bremen and Berlin».

Varmekraftverk i Tyskland
Kullkraftverk i Tyskland
Oljekraftverk i Tyskland
Gasskraftverk i Tyskland
Kraftverk i Bremen
Rostock kraftverk

Rostock kraftverk  er et varmekraftverk i byen Rostock ved Østersjøkysten i delstaten Mecklenburg-Vorpommern i det nordøstlige Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 550 MW, fordelt på 1 blokk. 

Anlegget ble påbegynt omkring 1985 og stod ferdig i 1994. Brenselkilden er kull. Operatør er energiselskapet e.ON Energie AG med 47% eierandel, mens Vattenfall eier 25% og RWE Power eier 24,6%.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Germany – Brandenburg & Mecklenburg-Vorpommern».

Varmekraftverk i Tyskland
Kullkraftverk i Tyskland
Kraftverk i Mecklenburg-Vorpommern
Tiefstack Ersatz kraftverk

Tiefstack Ersatz kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Hamburg i det nordlige Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 180 MW, fordelt på 1 blokk.

Anlegget ble påbegynt omkring 1990 og stod ferdig i 1993. Brenselkilden er kull. Operatør er energiselskapet Vattenfall.

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Germany – Hamburg».

Kullkraftverk i Tyskland
Kraftverk i Hamburg
Staudinger kraftverk

Staudinger kraftverk , også kjent under navnet Großkrotzenburg kraftverk, er et varmekraftverk i kommunen Großkrotzenburg i delstaten Hessen i Tyskland, rundt 25 km øst for storbyen Frankfurt am Main. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 000 MW, fordelt på 5 fortsatt operative blokker. 

Kraftverket ble igangsatt utbygd i 1965 og har fått mange enheter fram til endelig ferdigstillelse i 1982 og sluttoppføring av dagens anlegg i 1992. Hovedbrenselskilden er steinkull, naturgass bruke i tillegg av blokk 4 for å utligne varierende belastning. Den siste blokken slipper ikke ut avgasser til luft men frigjør dem sammen med kjølevannet i det ene kjøletårnet. Operatør er energiselskapet E.ON Energie AG. 

Det drives en del kogenerasjon fra blokk 2 og 5, og disse leverer i sum 500 MW som fjernvarme. Det slippes ikke ut klimagasser fra blokk 2.

De isolerte CO2-utslippene ved Blokk 5 i 2008 var ca. 2 101 000 tonn, mens det samme årets kvote var 1,819 mill. tonn. 

Utslippene ved Blokk 4 var 398 650 tonn mot en kvote på 81 900 tonn for samme blokk.

Utslippene ved Blokk 3 var 1 001 000 tonn mot en kvote på 694 000 tonn for samme blokk.

Utslippene ved Blokk 1 1 039 000 tonn, mot en kvote på 481 200 tonn.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Referanser

Eksterne lenker
 IndustCards – «Coal-Fired Plants in Germany – Hessen».
 Grosskrotzenburg by – informasjon om kraftverket.

Varmekraftverk i Tyskland
Kullkraftverk i Tyskland
Gasskraftverk i Tyskland
Kraftverk i Hessen
Main-Kinzig-Kreis
Siri Fjellvang Tobiassen

Siri Unn Fjellvang Tobiassen (født 1966 i Nordkapp kommune i Finnmark) er en norsk forfatter som debuterte med boken I Evigendt. 

Etter noen år flyttet familien til Bardu i Troms før de senere flyttet til Evenes i Nordland. Tobiassen var ferdig utdannet ved Tromsø lærerhøgskole i 1993, og flyttet deretter til et fiskevær på Sørøya i Vest-Finnmark. Senere har hun jobbet som lærer i Evenes, Karlsøy og Senja. Tobiassen har mastergrad i allmenn litteraturvitenskap ved UiT og NTNU, og arbeidet en tid som lektor ved UiT før hun flyttet tilbake til Evenes. Hun er biblioteksjef, forfatter og skribent.

Bibliografi 
  – I Evigendt, fantasyroman, Kolibri forlag
  – Tilbake til Evigendt, fantasyroman, forlaget Norske Bøker
 2021 bidrag til antologien Snu på Krona Crealea forlag.

Norske romanforfattere
Norske forfattere av fantastisk litteratur
Personer fra Nordkapp kommune
Malis herrelandslag i fotball

Malis fotballandslag er det nasjonale fotballaget til Mali, og dette landslaget blir administrert av Malis fotballforbund, Fédération Malienne de Football. De har aldri kvalifisert seg for sluttspill i VM.

Kjente spillere 
 Adama Coulibaly
 Mahamadou Diarra
 Frédéric Kanouté
 Seydou Keita
 Mohamed Sissoko
 Adama Tamboura
 Djimi Traoré

Eksterne lenker 
 FIFA.com – Malis profil 

Herrelandslag i fotball
Fotball i Mali
Aleksej Ajdarov

Aleksej Ajdarov, belarusisk Аляксей Пятровіч Айдараў - Aljaksiej Pjatrovitsj Ajdaraw (født 15. november 1974 i Sverdlovsk i daværende Sovjetunionen), belarusisk skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City. Han var med på Belarus' lag som ble verdensmester på stafett under VM i skiskyting 1999 i Kontiolax.

Ajdarov vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under vinter-OL 1998 i Nagano. Han kom på tredjeplass på 20 km, bak Halvard Hanevold fra Norge og Pieralberto Carrara fra Italia.

OL-medaljer 
 1998  Nagano -  Bronse i skiskyting, 20 km, menn  Belarus

VM-medaljer 
 1999  Kontiolax -  Gull i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn 
 2001  Pokljuka -  Sølv i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn 
 1996  Ruhpolding -  Bronse i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn 
 2003  Khanty-Mansijsk -  Bronse i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn

Referanser

Eksterne lenker 
 

Belarusiske skiskyttere
Verdensmestere i skiskyting
Olympiske bronsemedaljevinnere for Belarus
Medaljevinnere under Vinter-OL 1998
Deltakere for Hviterussland under Vinter-OL 1998
Skiskyttere under Vinter-OL 1998
Deltakere for Hviterussland under Vinter-OL 2002
Skiskyttere under Vinter-OL 2002
Fødsler i 1974
Deltakere under VM i skiskyting 1995
Deltakere under VM i skiskyting 1996
Deltakere under VM i skiskyting 1997
Deltakere under VM i skiskyting 1998
Deltakere under VM i skiskyting 1999
Deltakere under VM i skiskyting 2000
Deltakere under VM i skiskyting 2001
Deltakere under VM i skiskyting 2003
Deltakere under VM i skiskyting 2004
Deltakere under VM i skiskyting 2007
Deltakere under VM i skiskyting 2008
Tramfart

Tramfart er et musikkalbum av Tramteatret, utgitt den 11. mai 1978. Noen av sangene ble brukt i revyen Hvem er redd for Frøken Lunde?. Albumet fikk god mottakelse fra musikkanmeldere i 1978 og tittelkuttet Tramfart var i desember samme år på en 9.-plass på Norsktoppen. Albumet ble produsert av Steinar Ofsdal og Haakon Manheim.

Sporliste  
 «Dobbelt-kurt» (Arne Garvang/Anders Rogg/Terje Nordby)
 «Torp 54» (A. Garvang/T. Nordby)
 «Arbeidsleder, jeg?» (A. Garvang/Magne Bruteig/T. Nordby)
 «Tramfart» (A. Garvang/A. Rogg)
 «Halvor» (A. Garvang/John Nyutstumo)
 «Krefter skjult i mørket (Power In the Darkness)» (Mark Ambler/Tom Robinson, norsk tekst: T. Nordby)
 «Morrakvisten» (A. Garvang/A. Rogg)
 «Frihetsopera» (A. Garvang/T. Nordby)
 «Bråkmaker» (A. Garvang/T. Nordby)
 «Vår mann» (A. Garvang/T. Nordby)
 «Utplassert lagerblues» (A. Garvang/A. Rogg/T. Nordby)
 «Fisherman's Friend» (John Philip Sousa/Tramteatret)
 «Gitarkurs» (Trad.)

Musikere

Tramteatret
 Arne Garvang – gitarer, sang, kor, låtskriver
 Anders Rogg – tangenter, sang, kor, låtskriver
 John Nyutstumo – fløyte, sang, kor, saksofon, låtskriver
 Terje Nordby – låtskriver, kor, akustisk gitar
 Liv Aakvik – kor, sang
 Marianne Krogness – kor, sang
 Magne Bruteig – kor sang, låtskriver
 Kine Hellebust – kor, sang
 Helge Winther-Larsen - kor, sang
 Anne Nyutstumo – kor, sang
 Billy Johansson – bass, kor
 Per Kjeve – kor, sang

Andre
 Thorsten Dulsrud - trommer
 Knut Riisnæs - altsax
 Rune Anderson - snekker av kofferten 
 Haakon Manheim - produsent, tekniker
 Steinar Ofsdal - produsent
 Mark Ambler – låtskriver
 Tom Robinson – låtskriver
 John Philip Sousa - komponist 

Musikkalbum fra 1978
Tramteatret-album
Lausward kraftverk

Lausward D&E kraftverk  er et varmekraftverk utenfor Düsseldorf i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det er byens største kraftverk med en installert produksjonskapasitet på 520 MW, fordelt på 2 operative blokker. Anlegget leverer blant annet store mengder strøm til tysk jernbane.

Anlegget ble påbegynt omkring 1957 og stod ferdig med tre påbygg i 1976. Tre eldre blokker ble stengt ned i 1998, samtidig som tre 100-150 meter høye skorsteiner ble revet. Brenselkilden naturgass og fyringsolje. Operatør er energiselskapet Stadtwerke Düsseldorf AG.

Eksterne lenker
 Stadtwerke Düsseldorf – «Heizkraftwerk Lausward» (på tysk).

Varmekraftverk i Tyskland
Gasskraftverk i Tyskland‎
Kraftverk i Nordrhein-Westfalen
Cuba (sjokolade)

Cuba er en sjokolade produsert av Nidar. Den består av nougat og sprøristede mandler, og ble lansert i 1938.

Næringstabell

Ingredienser 
Sukker, tørrmelk, mandler (11%), vegetabilsk fett, kakaosmør, kakaomasse, hasselnøtter, kakaopulver, emulgator (soyalecitin), salt og aroma (vanillin)

Kan inneholde spor av andre nøtter.

Historikk  
 1938: Introduseres på markedet. Fremstilling av Cuba var opprinnelig en solid dose håndarbeid og sjokoladen ble i første rekke solgt som konditorvare.
 1984: Lansering av Cuba i pose (minibiter)
 1987: Nytt design
 1988: Lansering av Cuba rull
 1992: Lansering av Cuba Krokan og Cuba Mokka
 1998: Relansering av Cuba stang, med nytt design, enda bedre smak og ny reklamefilm.
 2018: Nytt design, slutt på de tvistede endene på innpakningen.
 2021: Fjernes hos Rema 1000 etter sviktende salg

Referanser

Eksterne lenker
 Nidar.no/Cuba
 Nidar.no/Cuba Næringstabell 

Sjokolademerker
Nidar
HC Leipzig

Handball-Club Leipzig e.V. er en håndballklubb i Leipzig i delstaten Sachsen i Tyskland. Klubben ble stiftet i 1999 og spiller i Bundesliga. De norske spillerne Renate Urne, Mette Ommundsen og Rannveig Haugen spiller i klubben. Else-Marthe Sørlie Lybekk spilte for klubben fra 2003 til 2008.

Eksterne lenker 
 

Håndballag i Tyskland
Sport i Sachsen
Sport i Leipzig‎
Idrettslag etablert i 1999
Sykkelgir

Sykkelgir er mekanismer benyttet på tråsykler som gjør mulig en endring i utveksling mellom pedaler og hjulet som driver sykkelen fremover.

Sykkelgir muliggjør endring i utveksling mellom inngående og utgående løp av kraftoverføringssystemet på sykkelen. På tradisjonelle sykler er inngående løp som regel plassert rundt krankhuset på sykkelen, ved et kranklager, krankarmer og pedaler. Når syklisten trår på den foroverlente pedalen roterer krankarmene rundt krankhuset med sykkelens retning. På en kjededrevet sykkel er et kjede montert på et kranktannhjul som roterer med krankarmen rundt krankhuset. Kjedet er strukket bakover for å dra et motsvarende tannhjul som roterer rundt navet på sykkelens bakhjul.

Typer sykkelgir
De to vanlige typer sykkelgir-system er eksterne derailleurgir og interne navgir. Det finnes også andre systemer, og hybrider, for eksempel der derailleurgir eller navgirmekanismer er montert på atypiske steder i rammen.

Produsenter av sykkelgir

Shimano
SRAM Corporation
Campagnolo
Sun Race Sturmey-Archer

Galleri
Kromme Rijn

Kromme Rijn («Den krumme Rhinen», av dens mange svinger) er en elv i provinsen Utrecht i Nederland. Elven kommer fra Nederrijn-Lek ved den gamle byen Wijk bij Duurstede (kalt Dorestad før middelalderen), og etter dette svinger den seg gjennom provinsen Utrecht, forbi byene Cothen, Werkhoven, Odijk, Bunnik og Zeist, og ender opp i Stadsbuitengracht (vollgraven) ved byen Utrecht. Elven er ca. 28 km lang og har en maksimal bredde på 15 meter, mens den er 2 meter dyp. Fra Wijk bij Duurstede til Utrecht har den et fall på 2 meter.

Elven ble antagelig til rundt år 1000 f.Kr. og i romertiden var den rikets nordligste grense, Limes Germanicus. På denne tiden var Kromme Rijn 100 meter bred, og dessuten Nederrijns hovedløp frem til middelalderen. Langs elven lot romerne flere castella bygge for å beskytte grensen.

I 1122 lot biskop Godebald av Utrecht en demning bli bygget ved Wijk bij Duurstede, for slik å beskytte de bakenforliggende områdene mot oversvømmelser. Dermed ble Kromme Rijn med årene mindre og mindre dyp. Elven Lek overtok dens funksjon, og byen Utrecht mistet sin direkte tilknytning til en viktig vannvei. I 1440 ble en kanal gravet ved Werkhoven slik at en av buktene ble avskåret, noe som gjentok seg ved Ossenwaard og Odijk i 1870.

Opprinnelig ble byen Utrecht bygd av romerne ved et vadested nær der Kromme Rijn forgreiner seg til elvene Vecht (nordlig løp) og Leidse Rijn (vestlig løp). Innenfor Utrechts bymurer passerer vannet fra Kromme Rijn gjennom kanalene Stadsbuitengracht, Oudegracht, Nieuwegracht, Kromme Nieuwegracht, Drift, Plompetorengracht og slusen Weerdsluis før det går over i Utrechtse Vecht. Fra Stadsbuitengracht fortakker også Vaartse Rijn (mot Nieuwegein) og Leidse Rijn (mot Harmelen) seg, før de går over i Oude Rijn mot Nordsjøen.

Skipsfart er ikke mulig, med unntak av strekningen Beverweerd-Utrecht. De to slusene i elven, en ved Werkhoven og den andre ved Cothen, brukes nå kun til å regulere vanngjennomstrømning og -nivå (nederlandsk: stuw) i elven.

Langs elven ligger flere slott og landsteder / gods, eksempler på dette er Amelisweerd, ridderhofstad Rhijnauwen (adelig gods), Rhijnestein og Beverweerd.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 www.rivierkrommerijn.nl (nederlandsk)

Rhindeltaet
Michael Ironside

Michael Ironside (født som Fredrik Reginald Ironside den 12. februar 1950 i Ontario, Canada) er en canadisk skuespiller. Han har også jobbet som stemmeskuespiller, filmprodusent, regissør og manusforfatter i flere amerikanske og canadiske filmer og TV-serier. 

En av de første rollene Ironside hadde var som den onde Darryl Revok i filmen Scanners fra 1981 som ble produsert av David Cronenberg. Hans gjennombrudd som skuespiller kom med hans rolle i TV-miniserien V: The Final Battle fra 1984 der han spilte rollen som Ham Tyler. Han er også kjent for sine roller i filmene Top Gun (1986), Extreme Prejudice (1987) og Total Recall (1990). Og han er stemmen til Sam Fisher i Splinter Cell spillene.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Canadiske regissører
Canadiske skuespillere
Personer fra Toronto
Jens Müller (flyger)

Jens Einar Müller (født 30. november 1917 i Shanghai, død 30. mars 1999) var en norsk flyger under andre verdenskrig, som var én av tre krigsfanger som klarte å rømme fra Stalag Luft III i det som kalles Den store flukten. 

Müller studerte i Zürich da andre verdenskrig brøt ut, men kom seg i mai 1940 til England.  Den flyinteresserte Müller hadde fått flysertifikat allerede som attenåring i 1935, men gjennomgikk likevel flygeropplæring i det første kullet i Flyvåpnenes Treningsleir i Little Norway.  Etter tildeling av «vingen», ble han beordret til en engelsk enhet for å få trening i operativ flyging (No. 52 OTU (Operational Training Unit)), før beordring til 331 (Norwegian) Squadron.

19. juni 1942 deltok flere flyenheter, deriblant 331 skvadron, i luftstøtten i forbindelse med Dieppe-raidet.  Müller ble skutt ned av tyske fly og havnet til slutt i Stalag Luft III nær Żagań i Polen.  Natt til 25. mars 1944 klarte 76 fanger å rømme.  Müller, som blant annet hadde bidratt til flukten ved å konstruere en pumpe for ventilering av luften i flukttunnelene, var én av tre fanger som ikke ble tatt etter flukten.  Som gjengjeldelse for flukten henrettet tyskerne 50 av de 73 fangene som ikke kom seg unna, deriblant nordmennene Halldor Espelid og Nils Jørgen Fuglesang.

Müller og Per Bergsland, den andre nordmannen som unnslapp, kom seg til Stettin og derfra videre til England.  De havnet begge tilbake i Canada som instruktører på flyskolen.

Etter krigen begynte Jens Müller i DNL, der han straks ble kaptein.  Han fortsatte der da DNL gikk over i SAS, frem til han pensjonerte seg i 1977. Han var bror til filmregissøren Nils R. Müller (1921–2007).

Av britene ble han hedret med Military Cross for sin krigsinnsats.

Bibliografi 
 Tre kom tilbake (Müller, 1946)

Referanser

Kilder 
 Spitfire Saga bind I (Guhnfeldt, 2009 ISBN 978-82-998071-1-1)

Norske flyvere
Personer tilknyttet SAS Group
Norske krigsfanger under andre verdenskrig
Nordmenn født i Kina
Personer ved Little Norway
Norsk militært personell under andre verdenskrig
Leidse Rijn

Leidse Rijn, tidligere Leidse vaart, («Leidens Rijn») er en kanal i provinsen Utrecht i Nederland.

Den ble gravd ut i middelalderen, da meanderløpet til den gamle Rhinen ble fylt med avleiringer.

Leidse Rijn er 13 km lang. Langs Leidse Rijn ligger De Meern og Harmelen. Mens den fremdeles er i byen Utrecht krysser Leidse Rijn Merwede-kanalen og Amsterdam-Rhinen-kanalen.

Den er fortsettelsen av Kromme Rijn fra vollgravsystemet rundt Utrecht. Kanalen går til Harmelen der den fortsetter som Oude Rijn, som munner ut i Nordsjøen ved Katwijk.

Historie

Siden begynnelsen av vår æra har det gamle løpet til Rhinen mellom Utrecht og Harmelen blitt stadig vanskeligere å manøvrere i. Byggingen av en demning i Kromme Rijn i 1122 førte til at den gamle Rhinen ble fylt med avleiringer, særlig nedenfor Utrecht siden den der har et meanderløp i svært flatt terreng.

Allerede tidlig i middelalderen (ca. år 700) ble det gravd en kanal fra Utrecht til Vleuten. Da strekningen Vleuten-Harmelen etterhvert ble for smal og slyngete ble kanalen Oude Rijn (Harmelen-Utrecht) gravd ut i 1381.

Som en følge av byutviklingsplanene til borgermesteren i Utrecht, Hendrick Moreelse, ble Leidse Rijn gravd ut mellom 1662–1665. Denne ble koblet til Oude Rijn-kanalen der denne gjør en sving mot nordøst. Ved stedet der den nye kanalen går over i Oude Rijn bygde jonker Everard Meyster et landsted kalt Oog in Al.

Kanaler i Nederland