alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Alligatorer

For den am. skrekkfilmen fra 1980, se Alligator (film)

 amerikansk alligator
 kinesisk alligator

Alligatorer (Alligator) er en liten slekt med reptiler som inngår i alligatorfamilien (Alligatoridae). De skiller seg fra andre krokodiller gjennom et kortere og bredere hode. Alligatorer er dessuten mindre aggressive enn krokodiller overfor mennesker.

Biologi 

Det finnes to arter av nålevende alligatorer, den amerikanske alligatoren, som lever i sørlige USA og blir omkring fire meter lang, og den kinesiske alligatoren, som lever i elven Chang Jiang i Kina og bare blir omkring 1,5 m lang.

Eksterne lenker 
 
 

Krokodiller
Dyr formelt beskrevet av François Marie Daudin
Krypdyr formelt beskrevet i 1809
Hearts of Iron

Hearts of Iron er et strategispill utgitt av svenske Paradox Interactive. Spillet går ut på å lede et land mot og i en krig. Man har tre forskjellige oppdrag. Det første starter 1. januar 1936, det andre i 1939 og det siste i 1941. Spillet slutter uansett i 1947.

Spillet 
Politikk
I spillet kan man velge stort sett de landene som eksisterte under andre verdenskrig. Spillet gjør det mulig å sende diplomater til et annet land for og påvirke deres politikk i retning av din. Man kan også forsøke seg på statskupp, dette kan føre til at landet du prøver og påvirke går helt over til din ideologiske retning. Ideologisk retning er også svært viktig dersom du ønsker og starte en allianse med et annet land. Dersom du vill ha feks Sovjetunionen over på det nasjonalsosialistiske Tysklands side vil det kreve litt påvirkning.

Lyd 
Musikken i spillet er av den klassiske typen. Richard Wagner sin musikk preger mye av spillet med blant annet Götterdämmerung. Dette er jo musikk som passer godt inn i den gamle stilen på spillet generelt. Götterdämmerung betyr ragnarok og er også tittelen på et av oppdragene.

Militærstyrker 
 
Oppretting av styrker foregår i et eget panel, man kan i realitet bygge så mye man vill bare man har menn nok. Hver styrke man bygger i dette panelet er en divisjon og hver divisjon har en leder. Man kan faktisk velge mellom flere hundre ulike offiserer 
blant annet i Tyskland. Etterhvert som krigføringen pågår må man forsterke styrkene med nye menn ettersom de gamle faller bort.

Forskning 
Man kan velge om man vil fokusere på forskning eller og bygge krigsmatriell. Dette er noe av det som gjør spillet både krevende og morsomt. Alt kan forskes på fra stridsvogn til atomreaktor Etter en hvis tid kan man faktisk utvikle en A eller H bombe. Dette gjør at mange land kan skaffe seg både makt og innflytelse.

Nye spill og utvidelser 
2. januar 2005 kom spill nummer to i serien, Hearts of Iron 2. Dette spillet har fått enda bedre kritikker en eneren og regnes som et av verdens beste strategispill. Til Hearts of iron 2 har det kommet to expansionspakker Doomday og Armageddon.

I doomday får du et ekstra oppdrag som kalles "doomday", her starter det med at kommunismen og kapitalsmen går mot hverandre i en tredje verdenskrig.

I Armageddon får man først og fremst litt utvidet spilletid, pluss at man får et par nye kamp scenarioer.

Eksterne lenker 
 

Videospill utviklet av Paradox Interactive
Storstrategispill
Videospill utviklet i Sverige
Norges statsminister i Stockholm

Norges statsminister i Stockholm var et statsrådsembede fra 1873 til 1905 i Unionen mellom Sverige og Norge. Norges statsminister i Stockholm hadde rang etter Norges statsminister i Kristiania.

Etter at unionen med Sverige trådte i kraft i 1814 ble den norske regjeringen todelt, med en avdeling i Kristiania og en i Stockholm. I Norges Grunnlov ble det i paragraf 15 tatt inn: 
«Hos Kongen forbliver stedse, under hans Ophold i Sverige, den Norske Statsminister og tvende af Statsraadets Medlemmer, hvilke sidste aarligen omskifte.»  
Fra 1814 til 1873 hadde Norges statsminister dermed tilhold ved statsrådsavdelingen i Stockholm. I kongens og statsministerens fravær ble Norges regjering i Kristiania ledet av henholdsvis stattholderen og førstestatsråden.

Etter nedleggelsen av stattholderembetet i 1873, ble det samme år opprettet en nytt embete som statsminister i Kristiania. Rangen som Norges statsminister ble overført til dette, mens embetet som norsk statsminister i Stockholm fra nå og fram til unionsoppløsningen i 1905 fikk klarere preg av å være den norske regjeringens representant hos kongen.

«Statsminister» må i denne sammenheng forstås i lys av den personlige kongemakten som først begynte å se sine begrensninger gjennom den gradvise innføringen av parlamentarisme fra 1884.

Forøvrig fantes det i Sverige-Norge 1814-1905 på forskjellige tidspunkt hele fem personer med tittel av statsminister: Sveriges statsminister, Norges statsminister, justitie-statsministern (den svenske justisministeren), statsministern för utrikes ärendena (den svensk-norske utenriksministeren)og Norges statsminister i Stockholm.

Systemet med et todelt statsråd førte til at departementenes innstillinger til statsråd finnes både i det enkelte departementsarkiv og i den voluminøse serien med over 1000 bind kalt regjeringsinnstillinger. Skriften er som regel penere og lettere å lese i innstillingene som ble sendt til Stockholm. Bindene frem til 1833 er digitalisert.

Norges statsministre i Stockholm

Eksterne lenker
 regjeringen.no: Statsminister i Stockholm 1873-1905
 Digitaliserte regjeringsinnstillinger 1814-1833

Statsminister
Unionen mellom Sverige og Norge
 
Politikk i 1873
Politikk i 1905
Nr. 19

Nr. 19 er en norsk reality-TV-serie med Katrine Moholt som gikk på TV 2 i 2004. Konseptet gikk ut på at fire par skulle flytte inn i hver sin nedslitte leilighet. Parene fikk deretter 350 000 kroner og ti uker til rådighet til å pusse dem opp. Leilighetene ble så solgt i en direktesendt finale, og det paret som oppnådde høyest pris vant hovedpremien. Men for at alle parene skulle få noe igjen for strevet, fikk de utbetalt differansen mellom takst ved oppstart og endelig salgssum. Byggmester Otto Robsahm overvåkte og evaluerte arbeidet. Serien var basert på det australske konseptet The Block, som ble en stor suksess i hjemlandet. 

Nr. 19 hadde høye seertall. Mandagsprogrammene hadde med et snitt på 692 000 seere, mens spesialsendingene på onsdager hadde et snitt på 496 000. Finalen ble sett av 870 000. Til tross for suksessen ville ikke TV 2 lage en ny sesong, blant annet fordi det var vanskelig å få konseptet til å fungere, og at andre sesong i Australia ble en gedigen fiasko.

Serien ble tildelt Gullruten 2004 for beste reality/dokusåpe.

Deltakere 
Seieren gikk til Firhana Charania-Moursund (34) og Lasse Moursund (31). De andre deltakerne bestod av parene Erlend Aas (28) og Natalie Herland (24), Bengt Thuv (38) og Malcolm McKerlies (38),  Karin Bredesen Bratten (44) og Jon Bratten (52).

Se også
Oversikt over norske Reality-TV-serier

Referanser

Eksterne lenker 
 

TV-produksjoner på norsk TV 2
Norske reality-TV-serier
Gullruten for beste TV-program
Norske TV-serier fra 2000-årene
Harald Gram

''Se også farfaren, sorenskriver Harald Gram (1818–1900)

Harald Gram (født 18. september 1887 i Kristiania, død 7. juni 1961 samme sted) var en norsk jurist og Høyre-politiker. Gram var stortingsrepresentant 1928–1930 og 1934–1936.

Liv og virke 
Gram ble cand.jur. fra Universitetet i Oslo 1911.

I 1914 ble han generalsekretær i Høyre, en posisjon han beholdt til 1936.  Han satt på stortinget som representant for Høyre i Akershus i periodene 1928–1930, 1931–1933 og 1934–1936. Gram tok ikke gjenvalg i 1936, og ble i stedet byfogd i Oslo.

Under andre verdenskrig ble Gram involvert i organiseringen av det tidligste motstandsarbeidet. Han ledet i 1941 en aksjon som førte til at 22 foreninger protesterte overfor Reichskommissariatet mot at medlemskap i Nasjonal samling (NS) ble prioritert foran faglige kvalifikasjoner ved tilsettelser. Han ble etter hvert sentral i motstandsorganisasjonen 2A.

I 1942 ble han av eksilregjeringen i London bedt om å ta seg over til Stockholm for å lede arbeidet med koordinering og finansiering av motstandsarbeidet. Dette ble utført under dekke av det såkalte Idrettskontoret (senere Sambandskontoret) ved Den norske legasjonen i Stockholm. Gram ble kontorets øverste sjef fram til 1945. I denne posisjonen inntok han en aktivistisk stilling, som kom i konflikt med regjeringens politikk – blant annet ved at han også finansierte aksjoner utført av den kommunistiske motstandsbevegelsen.

Etter krigen fortsatte Gram som byfogd i Oslo fram til 1957. Han ble for sitt virke utnevnt til ridder av St. Olavs Orden og kommandør av Dannebrogordenen. 

Harald Gram var oldebarn av eidsvollsmannen Gregers Winther Wulfsberg (1780-1846) fra Moss, sønn av amtmann og statsråd Gregers Gram og far til motstandsmannen Gregers Gram (1917–1944).

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Norsk krigsleksikon: Harald Gram

Stortingsrepresentanter fra Høyre
Stortingsrepresentanter for Akershus
Stortingsrepresentanter 1928–1930
Stortingsrepresentanter 1934–1936
Høyres ledelse
Norske motstandsfolk under andre verdenskrig
St. Olavs Orden
Dannebrogordenen
Personer fra Oslo
Fuck Me Jesus

Fuck Me Jesus er en EP med det svenske black metal-bandet Marduk. Den ble originalt utgitt som demokassett i 1991, men ble utgitt på nytt på CD med bonuslåter i 1995 og 1999.

Sporliste

 «Intro/Fuck me Jesus» – 0:38
 «Departure from the Mortals» – 3:18
 «The Black…» – 4:04
 «Within the Abyss» – 3:39
 «Outro/Shut Up and Suffer» – 0:59

Referanser 

EP-plater fra 1991
Black metal-album
Trine Grung

Trine Grung (født 9. februar 1971 på Laksevåg i Bergen) er en norsk radiojournalist. Hun vokste opp i Hafrsfjord ved Stavanger, og bodde frem til 2013 i Røyken sammen med den tidligere fotballspilleren Jostein Flo. De har to barn sammen.

Radiokarrieren hennes startet i Jærradioen. I 1996 fikk hun eget radioprogram, Poprush på NRK Petre. Hun var også en periode i Kanal 1 i Drammen i 2004, før hun begynte i Kanal 24. 
Deretter gikk hun over til TV, og i 2005 ledet hun den norske delen av Slankekrigen på TVNorge. Høsten 2006 var hun programleder for Et Lettere Liv på TVNorge sammen med Kari Jaquesson, et program som omhandlet livsstilen til seks overvektige ungdommer. På høsten ble hun intervjuet av Oprah Winfrey i et program som omhandlet morsrollen rundt omkring i verden. I 2007 var hun med på oppstarten av TV-kanalen FEM, og er programleder for Hello Goodbye, om avskjeder og ankomster på flyplasser. 

I 2008 skulle hun lede programmet Bli ny. Mor og datter på TVNorge, men fikk sparken fra kanalen etter at hun hadde kritisert TVNorge-kollega Elin Tvedt på sin blogg. Grung gikk til sak mot TVNorge ved hjelp av advokat John Christian Elden og inngikk forlik.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske radiojournalister
Programledere for TVNorge
Programledere for NRK
Personer fra Bergen kommune
Personer fra Stavanger kommune
Heidi Støre

Heidi Elin Støre (født 4. juli 1963 i Sarpsborg) er en norsk tidligere fotballspiller. Hun er tidligere verdensmester og dobbelt europamester i fotball.

Heidi Støre debuterte på Sprint-Jeløy som 16-åring i 1979, og allerede året etter debuterte hun på landslaget. Støre markerte seg både på landslag og klubblag. Sistnevnte kom til finalen med Støre tre ganger på rad, men tapte alle tre. Ironisk nok var det først, og bare, da Støre dro til svenske Trolhättans IF at Sprint-Jeløy vant cupen, fire år på rad. Støre kom tilbake til Sprint-Jeløy i 1989, og med Støre vant de serien for første gang i 1990. Støre vant også serien med Sprint-Jeløy i 1993. 1994 ble den siste hele sesongen til Støre for Sprint-Jeløy. Året etter spilte Støre for Kolbotn i ett år i lagets første år i den øverste divisjonen.

Om Heidi Støre aldri vant cupen, vant hun mye med landslaget. Støre var med på landslaget som vant EM i 1987, og hun scoret vinnermålet i semifinalen. Hun vant også et uoffisielt VM i 1988 i Kina, og scoret to mål i mesterskapet, begge mot Australia.  I 1991 var hun med på det første offisielle VM, og kom på andreplass. I EM i 1993 vant Støre og landslaget, etter å ha kommet på andreplass to ganger på rad. Som resultat av hennes innsats, vant Støre Kniksens hederspris sammen med Even Pellerud på vegne av landslaget det året. Neste VM var det siste Støre var med på, 15 år etter debuten. Som kaptein vant Støre og landslaget gull, og ble dermed også offisielle verdensmestre. Året etter vant Støre bronse i OL i Atlanta. EM i fotball for kvinner 1997 ble Støres siste kamper for landslaget.

Etter VM dro Støre til Japan, der hun spilte for Nikko Securities Dream Girls med Linda Medalen, Agnete Carlsen, Hege Riise og Tone Haugen fram til 1999, da det japanske fotballforbundet forbød utlendinger i ligaen. Deretter la Støre opp som fotballspiller.  Enda Støre er født i Sarpsborg, er flere av hennes medaljer utstilt på Fredrikstad stadion. Støre fortsatte å jobbe tett opptil fotball, og etter å ha jobbet i Norges Fotballforbund (NFF) i flere år er hun fra 2012 leder for kvinnefotball i NFF.

Meritter 
Med landslaget
 VM-gull 1995
 VM-sølv 1991
 EM-gull 1987 og 1993
 EM-sølv 1989 og 1991
 Uoffisielt VM-gull 1988
 OL-bronse 1996

Med Sprint-Jeløy
 Serievinner 1990 og 1993
 Sølv i cupen 1982–1984

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske damelandslagsspillere i fotball
Europamestere i fotball
Olympiske bronsemedaljevinnere for Norge
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1996
Fotballspillere under Sommer-OL 1996
Personer fra Sarpsborg kommune
Norske fotballspillere i Japan
Norske fotballspillere i Sverige
Fotballspillere for Kolbotn IL
Fødsler i 1963
Fotballspillere for Sprint/Jeløy
Olympiske medaljevinnere i fotball
Uusi Kiss

Uusi Kiss (tidligere Kiss FM) var en kommersiell finsk radiostasjon etablert i 1995 og eid av SBS Broadcasting. I 2007 ble stasjonen lagt ned og en ny stasjon ved navn The Voice erstattet den.

Målgruppen for stasjonen Uusi Kiss var for lyttere mellom 15 og 35 år.

Uusi Kiss må ikke forveksles med radiokanalen Kiss FM, som ble startet i Finland i februar 2016 av Bauer Media Oy. Nye Kiss FM er en videreføring av stasjonen The Voice, men ellers er det bare navnet denne stasjonen har til felles med radiostasjonen som eksisterte fra 1995 til 2007.

Referanser 

Finsk kultur
Radiokanaler
Marie-Laure de Lorenzi

Marie-Laure de Lorenzi (født 21. januar 1961, i Biarritz, Frankrike) er en tidligere profesjonell golfspiller.  Hun debuterte på Ladies European Tour i 1987, og la opp i 2004.

Karrieren som amatør 
Spansk mester 1978, 1980, 1983.  Fransk mesterskap for jenter i 1976.  Britisk mesterskap for jenter 1978.  Lukket fransk mesterskap 1983.  Representert Frankrike i VM for lag, EM junior lag, og EM for lag.

Karrieren som profesjonell 
Vant to ganger i debutsesongen 1987 på LET.  Året etter ble det rekord på Ladies European Tour, 7 seire, og dermed toppet hun pengelisten allerede i sin andre sesong.  Også i 1989 toppet hun pengelisten.  Hun endte på topp-ti på Order of Merit 10 ganger i løpet av karrieren.

I alt ble det 19 seire på LET, den siste i 1997 (Swiss Open).

Solheim Cup 
1990, 1996, 1998.  På 11 matcher har de Lorenzi 3 seire og 8 tap.

Helen Alfredsson har utpekt de Lorenzi til å være hennes visekaptein 2007.

Eksterne lenker 
 
 Profil på LET

Franske golfspillere
Solheim Cup-deltagere
Personer fra Biarritz
Fødsler i 1961
Molde sjukehus

Molde sjukehus, tidligere Fylkessjukehuset i Molde (t.o.m. 2001), er et sykehus i Molde under helseforetaket Helse Møre og Romsdal.
Sykehuset har to avdelinger, lokalisert på hvert sitt sted; det somatiske sykehuset på Lundavang, dog med en mindre psykiatrisk avdeling fra 1980-årene, og det psykiatriske sykehuset på Oppdøl. Til sammen sysselsetter foretaket cirka 1 200 årsverk fordelt på 1 500 mennesker, hvorav rundt 1 000 på Lundavang. I alt rår sykehuset over en bygningsmasse på 54 000 kvadratmeter, noenlunde jevnt fordelt mellom de somatiske og psykiatriske avdelingene. Sykehuset har (2004) 246 senger, hvorav 168 på de somatiske avdelingene, og disse benyttes til i underkant av 80 000 liggedøgn fordelt på i underkant av 11 000 pasienter. I tillegg administreres rundt 85 000 polikliniske behandlinger.

I tillegg til de funksjoner man vanligvis finner ved lokalsykehus, har sykehuset i Molde sentralsykehusfunksjoner for Møre og Romsdal innen blant annet psykiatri, nevrologi, tann/kjeve og mikrobiologi.

Sykehuset ble etablert da avdelingen på Lundavang åpnet i 1960 og det tidligere Molde amtssykehus og Reknes sanatorium ble lagt ned. I 1968 kjøpte fylkeskommunen St. Carolus sykehus og gjorde det om til en avdeling av fylkessjukehuset. Funksjonene ved St. Carolus ble flyttet til Lundavang i 1995.  I 1984 ble fylkessykehuset slått sammen med Oppdøl psykiatriske sykehus. Siden slutten av 1985 har det vært planlagt å samlokalisere de to avdelingene.

Sykehus i Molde
Helse Midt-Norge
Etableringer i 1960
1960 i Norge
Byggverk i Molde
Charles Berstad

Einar Charles Berstad (født 29. november 1964) er en norsk tidligere fotballspiller og -trener. Berstad har tidligere spilt for ,  og . Han er én av de spillerne i Norge som har flest toppseriekamper gjennom tidene med 303 kamper.

Karriere

Spiller 
Berstad startet å spille fotball for de lokale klubbene  og , før han i 1983 signerte for .
 Med unntak av et opphold i  fra 1993 til 1994, spilte han for Kongsvinger til 1998.

Hans mor er fra Newcastle, og morfaren var fysioterapeut for  da klubben vant Messebycupen i 1969. I 1989 dro Berstad til Storbritannia for å prøvespille. Han fikk tilbud fra skotske , men avslo fordi han helst ville til England. Da prøvespill med  ikke gikk like bra, vendte han hjem til Kongsvinger igjen.

Hans to år lange opphold hos Bodø/Glimt startet bra, med en positiv første sesong i 1993. Sesongen etter opplevde han at miljøet ble dårligere, og han hadde en del uoverenstemmelser med trener Trond Sollied. En akillesskade gjorde vondt verre, så etter 1994-sesongen valgte Berstad å flytte tilbake til sin gamle klubb Kongsvinger, hvor han raskt gjenfant toppformen.

Han forlot Kongsvinger til fordel for den danske 1. divisjonsklubben , som i 1999 endret navn til . Han flyttet hjem igjen til Norge sommeren 1999 og signerte for , som han senere ble trener for i 2001.

Som spiller var Berstad kjent som en duellsterk og innsatsfylt midtstopper med sterk vinnervilje og gode lederegenskaper.

Trener 
Etter et år som trener for , ble han i 2002 spillende trener for byrivalen . Fra 2003 til 2004 var han trener for den nordnorske klubben . Han trente senere , før han ble trener for  foran 2008-sesongen.

Meritter 
 Eliteseriebronse med Kongsvinger 1986
 Eliteseriebronse med Kongsvinger 1987
 Eliteseriesølv med Kongsvinger 1992
 Eliteseriesølv med Bodø/Glimt 1993
 Norgesmester med Bodø/Glimt 1993
 Opprykk med Hamkam 1999
 Opprykk med Nybergsund 2007
 Kvartfinale med Nybergsund i NM 2007
 Kvartfinale med Kongsvinger i G19-NM 2017
 Opprykk med Kongsvinger 2 til Norsk Tipping-ligaen (3. divisjon) 2018

Referanser

Eksterne lenker 
 
 HamKam.no – Charles Berstads spillerprofil hos Hamarkameratene
 Nifs.no – Charles Berstad hos Norsk & Internasjonal Fotballstatistikk

Norske fotballspillere
Fotballspillere for FK Bodø/Glimt
Fotballspillere for Kongsvinger IL Toppfotball
Fotballspillere for HamKam
Fotballspillere for Ikast FS
Fotballspillere for FC Midtjylland
Norske fotballspillere i Danmark
Personer fra Sør-Odal kommune
Nordmenn av britisk opphav
Charles Reidpath

Charles Decker Reidpath (født 20. september 1889 i Buffalo, New York, død 21. oktober 1975 i Kenmore, New York) var en amerikansk friidrettsutøver.

Reidpath studerte fra 1908 til 1912 ved Syracuse University. I denne tiden var han stjerne innen collegeidrett etter flere seire på distansene 220 og 440 yards. Etter endte studier skulle han avslutte det sportslige engasjementet og ta en stilling i familiebedriften i Buffalo, men han meldte seg likevel på til OL-troppen og reiste til Sverige.

Under OL 1912 i Stockholm vant han gull på 400 meter med ny olympisk rekord (48,2), foran tyskeren Hanns Braun og amerikaneren Edward Lindberg. Han var også med på det amerikanske laget som vant 4x400 m stafett på ny verdensrekord (3.16,6). Reidpaths olympiske rekord på 400 meter stod til 1924, da den ble forbedret av Eric Liddell.

OL-medaljer 
 1912  Stockholm -  Gull i friidrett, 400 meter  USA
 1912  Stockholm -  Gull i friidrett, 4 x 400 stafett  USA

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Mer utførlig biografi

Sprintere fra USA
Olympiske mestere for USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 1912
Deltakere for USA under Sommer-OL 1912
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1912
Personer fra Buffalo
Verdensrekordsettere i friidrett
Ormhamar bru

Ormhamar bru er to bruer som krysser elva Tisleia i Tisleidalen. Den gamle brua er ei steinbru som ble bygget i 1912. Den ble bygget høy og kraftig for å tåle den store isgangen i Tisleia.  Brua brukes i dag som gangvei, og er valgt ut som et av kulturminnene i Nord-Aurdal kommune.

Den nye brua ble åpnet i 1980 og er en del av fylkesvei 51. Den er en 45 meter lang platebru i spennbetong, med et spenn på 22 meter.

Se også
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Buebroer
Veibroer i Innlandet
Veier i Nord-Aurdal
1912 i Norge
1980 i Norge
Broer åpnet i 1912
Broer åpnet i 1980
Kayserispor

Kayserispor er en tyrkisk fotballklubb som kommer fra Kayseri. Klubben ble grunnlagt i 1975.

Tidligere var navnet på klubben Kayseri Erciyesspor før de byttet navn med en annen klubb 9. juli 2004.

Spillerstall 
Oppdatert 7. oktober 2022.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballag i Tyrkia
Fotballag etablert i 1966
Kayseri
Zoltán Gera

Zoltán Gera (født 22. april 1979) er en ungarsk tidligere fotballspiller. Han spiller som regel i rollen som offensiv midtbanespiller.

Karriere

West Bromwich Albion 
Han kom til West Bromwich Albion juli 2004 fra den ungarske klubben Ferencvárosi TC for 1,5 millioner pund. Han debuterte 14. august 2004 da han kom inn for Andy Johnson i det 87. spilleminutt. Kampen endte uavgjort mot Blackburn Rovers. Den første kamp han startet var 25. august 2004 mot Tottenham Hotspur.

Fulham 
Den 9. juni 2008 avslo han en ny kontrakt med West Bromwich og gikk gratis til Fulham. Han signerte en treårskontrakt med sin nye klubb 11. juni 2008. Han debuterte for klubben i åpningskampen for Premier League 2008-09, en kamp som Fulham tapte 2-1 til nyopprykkede Hull. 
Senere samme sesong kom hans første mål. Bare minutter etter at han ble byttet innpå, scoret han Fulham sitt andre mål i 2-0 seieren over regjerende seriemestere Manchester United.

Landslaget 
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.

Personlig liv 
Gera giftet seg den 19. juni 2004, og den 15. mars 2008 ble han far til ei jente, Hanna. Etter denne fødselen fikk han tillatelse av landslagstrener Péter Várhidi til å droppe s vennskapskamp mot  for å tilbringe tid sammen med familien. 

I 2005 deltok han i en reklamefilm for Pepsi sammen med Thierry Henry, David Beckham, Roberto Carlos, Ronaldinho og Raúl.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ungarske fotballspillere
Spillere i Fotball-EM 2016
Fotballspillere for Pécsi MFC
Fotballspillere for Ferencváros TC
Fotballspillere for West Bromwich Albion FC
Fotballspillere for Fulham FC
Personer fra Baranya