alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Petra Kelly

Petra Karin Kelly (født 29. november 1947 i Günzburg som Petra Karin Lehmann, død 1. oktober 1992 i Bonn) var en tysk politiker, fredsaktivist og en av grunnleggerne av partiet Bündnis 90/Die Grünen.

Livsløp 
Petra Kelly ble født i Günzburg av tyske foreldre, men hennes far forlot hjemmet da hun var sju år. Petras mor måtte arbeide, slik at datteren vokste opp hos sin bestemor. Etter morens giftermål med en amerikansk offiser, tok Petra etternavnet Kelly og i 1960 flyttet familien til USA. Fra 1966 til 1970 studerte Petra Kelly statsvitenskap og politikk i Washington, D.C. og var der også aktiv i skolepolitikken.

I 1968 engasjerte Kelly seg i valgkampen for senatorene Robert F. Kennedy og Hubert H. Humphrey. Fra 1972 til 1982 arbeidet hun for Det europeiske økonomiske og sosiale utvalg og behandlet der saker for Europakommisjonen og Den europeiske unions råd. Kelly var opprinnelig medlem av SPD, men gikk ut av partiet i 1979. 

I 1979 var hun blant grunnleggerne av partiet De Grønne, og ifølge Joschka Fischer den viktigste av dem. Hun var partiets leder fra 1980 til 1982. I perioden fra 1983 til 1990 var hun medlem av Forbundsdagen.

Kelly var leder av Jeunes Européens fédéralistes (JEF) og hennes hovedarbeidsområder der var fredspolitikk, menneskerettigheter og minoriteter. Fra 1985 engasjerte Petra Kelly seg for Tibet. Sammen med sin samboer, politiske venn og partikollega, den tidligere brigadegeneralen Gert Bastian, holdt hun kontakt med internasjonale freds- og frigjøringsbevegelser. Ved valget til Forbundsdagen i 1990 klarte hun ikke å holde på sin plass der.

Kellys stjerne i partiet hadde begynt å synke fra 1984, men hun dannet sammen med Bastian en politisk duo. Det antas at Bastian skjøt henne natten til 1. oktober 1992, mens hun sov. Deretter skjøt Bastian seg selv. Likene ble ikke funnet før nærmere tre uker senere, den 19. oktober. Kelly er gravlagt på Würzburg Waldfriedhof (skogskirkegård).

Heder 
I april 2006 ble en del av Franz-Josef-Strauß-Allee i det tidligere regjeringskvartalet i Bonn omdøpt til Petra-Kelly-Allee. Petra-Kelly-prisen ble opprettet til minne om henne av Heinrich Böll-stiftelsen.

I parken «Viver dels Tres Pins» på Montjuic i Barcelona ble i 1993 en hage tilegnet Petra Kelly, blant annet med en skulptur av kunstneren Olga Ricart. Skulpturen bærer innskriften på katalansk: 

No hi ha un cami vers la pau / la pau es l’unic camí / Petra Kelly / Dia de la terra 1993" 

("Det finnes ingen vei til freden / Freden er den eneste veien / Petra Kelly / Verdens dag 1993").
Organisasjonen Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte regner henne med blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

 Referanser 

 Litteratur 
 Saskia Richter: Die Aktivistin. Das Leben der Petra Kelly'' Deutsche Verlags-Anstalt, 2010, ISBN 978-3-421-04467-9.

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 Heinrich-Böll-stiftelse: Petra-Kelly-arkiv
 Biografi og litteratur
 Petra-Kelly-stiftelsen
 Tysk historisk museum: biografi

Medlemmer av Forbundsdagen
Tyske politikere fra De grønne
Personer fra Landkreis Günzburg
Gianni Bugno

Gianni Bugno (født 14. februar 1964 i Brugg i Sveits), er en tidligere italiensk profesjonell sykkelrytter.

I 1988 vant han sin første av fire etappeseire i Tour de France. Han vant klassikeren Milano–Sanremo i 1990. Samme år vant han også sammenlagtseieren i Giro d'Italia og to etapper i Tour de France.  I 1991 vant han Clásica de San Sebastián og en Tour de France-etappe opp til L'Alpe d'Huez, og ble nummer to sammenlagt i Tour de France. Året etter ble han nummer tre sammenlagt. I 1994 vant han klassikeren Flandern rundt.

Bugnos største suksess var de to VM-gullene. I 1991 slo han nederlenderen Steven Rooks og spanjolen Miguel Indurain, og i 1992 slo han franskmann Laurent Jalabert og russeren Dimitri Konishev.

Eksterne lenker 
 

Verdensmestre i landeveisritt
Italienske syklister
Giro d'Italia-vinnere
Etappevinnere i Tour de France
A Million Penguins

A Million Penguins er et prosjekt av det britiske forlaget Penguin books for å produsere en roman etter samme prinsipp som Wikipedia bruker for å skrive en encyklopedi. Prosjektet startet 1. februar 2007 og er beregnet å vare i seks uker. Om det resulterer i en bok, er ikke sikkert. Penguin ønsker å prøve ut prinsippet i forhold til skjønnlitteratur for å se om det kan fungere.

Eksterne lenker 
 A Million Penguins

Litteratur

en:Collaborative fiction#A Million Penguins
Brennivín

Brennivín (n.: Brennevin) eller svartedauden er en islandsk snaps og sies å være den nasjonale alkoholdrikken. Den fremstilles av potet og er smaksett av spisskummen, karve og kvann. Den blir brukt til þorramatur, da spesielt til hai. 

Brennevin
Islandsk kultur
Ica

''For butikkjeden og annet med samme navn, se ICA
Ica er en by i Peru. Den ligger langs Icaelva sør i landet, og er hovedstad i Ica-regionen. Byen hadde 219 856 innbyggere i 2005.

Byen blei grunnlagt av spanjolene 17. juni 1563. Området hadde imidlertid lenge vært befolka av en rekke andre folkegrupper, deriblant Paracaskulturen.

Byen ligger i et ørkenområde, og er et populært turistmål. Like ved ligger også den godt besøkte oasen Huacachina.

Brennevinet pisco kommer opprinnelig fra Ica.

Se også
 Ica-steinene, rullesteiner dekorert med angivelig førkolumbianske tegninger av mennesker og dinosaurer

Eksterne lenker
 

Byer i Peru
1563 i Sør-Amerika
1560-årene i Visekongedømmet i Peru
Bosetninger etablert i 1563
Vidar Lande (musiker)

Vidar Lande (født 19. januar 1949) er en norsk folkemusiker med utdanning i filosofi, som kommer fra Froland og Bygland i Aust-Agder. I 1975 ble han cand.mag. med fagene gresk grunnfag, norsk mellomfag og religionshistorie mellomfag. Lande tok i 1978 MA i filosofi ved Brock University, Ontario, Canada, og i 1990 PhD i filosofi ved Université d'Ottawa / University of Ottawa i Ontario, Canada. Han er kjent som en fremtredende formidler av folkemusikk og har mottatt flere priser for dette.

Lande har blant annet vært førsteamanuensis i filosofi ved Universitetet i Oslo og Høgskolen i Telemark. Han ble i 2003 utnevnt til professor i tradisjonskunst ved Høgskolen i Telemark, Rauland ved masterstudiet i tradisjonskunst (folkekunst-folkemusikk).

Folkemusiker og folkemusikksamler 
Lande har vært aktiv folkemusiker på hardingfele siden begynnelsen av 1960-tallet, og har gitt ut mange musikkinnspillinger med lokal folkemusikk siden slutten av 1970-tallet. 

Landes praktiske folkemusikalske virksomhet er i størst grad rettet mot rekonstruksjon av spillestiler i Setesdals- og Agder-området. Ved siden av dette har han også lært seg store deler av tradisjonen fra Telemark. Seks solo CD-er er laget med dette formålet. Han har i denne sammenhengen også transkribert store deler av den instrumentale folkemusikken i Agder og Telemark. En del transkripsjoner er tilgjengelige i publikasjonene Slåttar og spelemenn i Bygland (Norsk folkemusikksamling, 1983), og Otto Furholts Slåttar, med  Kristiansand spelemannslag fra 2001.

I 2001 ble han tildelt Norsk folkemusikkfonds pris på 15 000 kroner, og juryen ga følgende begrunnelse:

For dobbel-CD-en Sordølen-slåtter og slåttestev fra Setesdal delte Lande Spellemannprisen 2004 i klassen folkemusikk/gammaldans med sangeren Gunhild Tømmerås. Han har ellers arbeidet med musikkarven etter reisende i Agder.

Vidar Lande har utgitt mange skriftlige publikasjoner om folkemusikalske og filosofiske emner (blant annet i eksistensfilosofi, religionsfilosofi, etikk og estetikk).

Priser 
 2004 – Spellemannprisen 2004 i klassen folkemusikk/gammaldans med sangeren Gunhild Tømmerås
 2001 – Norsk folkemusikkfonds pris

Diskografi 
 2004 Sordølen - slåtter og slåttestev fra Setesdal, Etnisk musikklubb
 1996 Norway: Fiddle Music From Agder, Unesco collection

Referanser 

Norske folkemusikere
Vinnere av Spellemannprisen
Personer fra Froland kommune
Personer fra Bygland kommune
Fødsler i 1949
Ben Webster

Benjamin Francis Webster (født 27. mars 1909 i Kansas City, død 20. september 1973 i Amsterdam) var en amerikansk jazzmusiker (saksofon) kjent som en av swingjazz-epokens ledende (sammen med blant andre Coleman Hawkins og Lester Young).

Liv og virke 
På 30-tallet spilte han tidlig i hjembyens orkestre som «The Young Family Band» med blant annet Lester Young (1930), samt «Blanche Calloway and her Joy Boys» (1931). Med Bennie Moten ble han kjent gjennom soloer på Lafayette og Moten Swing (1931–33). Derpå spilte han med Andy Kirk (1933). Etter flytting til New York City, spilte han med Cab Calloway, Fletcher Henderson (1934) og Teddy Wilson, samt ble meget kjent i Duke Ellingtons orkester (1936, 1939, 1940–43, 1948–49), spesielt for sin solo på Cotton Tail og Chelsea bridge.

Webster innledet så en lengre periode der ledet egne orkestre, medvirket på utgivelser med Jazz at the Philharmonic (1953–54), tilbrakte fem år på vestkysten, samt spilte storheter som Coleman Hawkins, Oscar Peterson og Art Tatum (1944–64).

Han ble en Skandinavia-venn og flyttet til København (1964).  Hans første besøk i Norge var en ukes gjestespill ved Metropol Jazz Club i februar 1965, med Bjørn Pedersen bass, Karl Otto Hoff trommer og Tore Sandnæs ved flygelet. Webster gikk da også på ski ved Bogstad.  

Med Omar Heide Midtsæter på trommer og Steinar Thue på klarinett spilte han på Jan Brodins «M/S Ragtime» i august samme året.  Webster spilte ved åpningen av Down Town jazzklubb i oktober 1965. Han fisket edelkreps i Steinsfjorden (Buskerud) og spilte med Tore Sandnæs trio ved Manhattan i august 1966. Webster gjestet Moldejazz i 1967 med Kenny Drew på piano og Niels-Henning Ørsted Pedersen på bass. Han gjentok besøket (1969) med norsk besetning: Rowland Greenberg på trompet, Øistein Ringstad på piano, Bjørn Pedersen på bass og Omar Heide Midtsæter på trommer.

I mars 1970 gjorde han fem utsolgte konserter på tre dager i Trondheim, hvorfra Ove Stokstad foretok opptak fra to konserter med Webster, Tore Sandnæs piano, Kjell Johansen trommer og Bjørn Alterhaug bass.  Med Trygve Windingstad trommer, Terje Venaas og Jack Hicks  flygel, debuterte han ved Club 7 den 7. oktober 1971. Da Big Chief Jazzband fylte 50 år i Chateau Neuf 12. januar 1972, var han med, en forestilling som ble vist i NRK 29. januar. Han gjestet jazzklubben Loftet i Drammen i september 1972 med Svein Alfredsen piani, Halvard Kausland gitar, Bjørn Pedersen bass og Karl Amund Amundsen trommer. Han var ved Down Town jazzklubb i juni 1973 og samtidig i en kvintett med Amundsen på trommer, Pedersen på bass, Kausland på gitar og Henryk Lysiak på piano, hvorfra NRK også sendte i juli.  

Han døde kort tid etter.

I Danmark finner man «Ben Webster Foundation» som støtter amerikansk-danske jazzkonstellasjoner, og deler ut den årlige Ben Webster Prize.

Referanser

Eksterne lenker  
 
 
 

Jazzsaksofonister fra USA
Personer fra Kansas City i Missouri
Frode Skarsgard Bjørnevik

Frode Skarsgard Bjørnevik (født 4. november 1980) er en norsk tidligere fotballspiller. Han spilte midtstopper, og kom foran 2007-sesongen til Ham-Kam fra Eidsvold Turn, der han spilte i ni sesonger og var kaptein mot slutten.

Bjørnevik spilte sin første ordinære kamp for Hamarkameratene mot Skeid den 9. april 2007, og fikk sin Tippeliga-debut omtrent ett år senere mot Bodø/Glimt den 30. mars 2008, da han kom inn som innbytter for Knut Henry Haraldsen. Han spilte sin første tippeligakamp fra start mot Vålerenga den 5. juni 2008 og fikk i tiden etter dette positiv omtale i rikspressen. 

Etter sin periode i Ham-Kam spilte Bjørnevik for Strømmen i perioden 2010 til 2012, da han valgte å legge opp som fotballspiller. Frode Bjørnevik har for øvrig tidligere spilt ungdomsfotball for Kløfta IL.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Spillerprofil hos Fotball.no
 Spillerprofil hos Altomfotball.no

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Eidsvold Turn
Fotballspillere for HamKam
Fotballspillere for Strømmen IF
Fødsler i 1980
Hashtabell

Hashtabell er en av informatikkens viktigste datastrukturer.  I stedet for å lete gjennom en serie, som kan ta O(N) i verste fall, eller en sortert liste på  tid, vil letetiden i en hashtabell være konstant, . 

Leting etter et objekt iverksettes på basis av en nøkkel , som klienten oppgir.  Nøkkelen kan være et tall eller en tekst. Plassen beregnes så til , der  er hashfunksjonen som da skal være utført på  tid. Objektet kan da hentes ut fra plass , som er en av de  plassene til rådighet. En hashtabell kalles således assosiativ tabell, da den assosierer (kobler) nøkkel og verdi (engelsk:  key og value).

Lagerstedet er vanligvis en tabell i maskinens hurtigminne, der man har  tilgang til alle plassene.  Man har den senere tid utviklet distribuert hashtabell som sprer lagringen på en eller flere maskiner for å øke pålitelighet og ytelse.  Lageret vil til enhver tid ha en lastfaktor på B/N, der B er antall belagte plasser.

Hvis flere nøkler kobles til samme plass oppstår kollisjon.  Hashfunksjonen er laget for å unngå kollisjoner, men ved kollisjon må objektet lagres et annet sted, for eksempel i ekstra datastrukturer (trær, lister, såkalt «chaining»).  En alternativ teknikk er å ta i bruk neste ledige lagerplass (lineær prøving), eventuelt lete seg eksponensielt frem til et ledig sted (kvadratisk prøving); en tredje teknikk er tilfeldig prøving, der man seriekobler flere hashfunksjoner for å beregne stedet.  Dette øker tiden for å beregne , men er da ment å redusere antall kollisjoner, og derigjennom gi redusert letetid.
Sjansen for kollisjon øker med lastfaktor. Man kan da øke lagerplassen (N), etterfulgt av «rehashing», der objektene plasseres på det som vil være nytt korrekt sted. Dette er en  operasjon.

Eksempler på hashfunksjon er  (der nøkkel er et heltall).  Hvis nøkkelen er en tekst (eksempelvis en abonnents navn, som i figuren) kan  være beregnet ut fra summen av et utvalg av tekstens tegn.  Målet vil alltid være å unngå kollisjon, i hovedsak, ved å spre bruken jevnt over tabellen.

Informatikk
Koalesens

Koalesens er en prosess der to eller flere dråper eller partikler slår seg sammen ved kontakt til å danne en enkel dråpe (eller boble). Dette kan skje i mange prosesser, blant annet i meteorologiske og astrofysiske prosesser. For eksempel er prosessen viktig både i dannelsen av regndråper og i dannelsen av planeter og stjerner. Koalesens er også et uttrykk som blir brukt i sveising, der to (eller flere) metaller blir sveiset sammen.

Innen meteorologi spiller prosessen en svært viktig rolle i hvordan regndråper oppstår. Små dråper blir fanget av luftstrømmene i skyene og kolliderer med hverandre og danner større dråper. Når de små dråpene blir store og tunge nok til at oppdriften ikke lenger kan holde på dem vil de falle ut av skyene som regn. Når skytoppene er kaldere enn -40 °C eller hvis det er cirrusskyer over skyene kan iskrystaller som kommer inn i skyene hjelpe i dannelsen av regndråper.

Se også
Bergeronprosessen

Skyer
Barkglansbiller

Ceryloninae
 Euxestinae
 Murmidiinae
 Ostomopsinae

Barkglansbiller (Cerylonidae) er en ganske artsrik familie av stort sett små, blanke og flate biller som gjerne finnes under barken på døde trær. De er sannsynligvis rovdyr.

Utseende 
Dette passer på underfamilien Ceryloninae, som er den eneste som forekommer i Nord-Europa. De andre underfamiliene er ofte kortere, rundere og mer hvelvede, og kan ha tydelige hår. Knøttsmå til små (0,8 – 3 mm), avlange, flate, glatte, blanke, mørkt rødlige eller gulbrune biller. Hodet er forholdsvis lite, fasettøynene er ganske små, sterkt utstående, med grove fasetter. Antennene er nokså korte, 6-11-leddete, med en kraftig, 1-3 leddet kølle ytterst. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, grovt og spredt punktert og temmelig blankt. Dekkvingene er parallellsidige og har tydelige punktrekker, beina er ganske korte og slanke.

Levevis 
Barkglansbillene finnes vanligst under barken på døde trær, men kan også forekomme i kompost og annet råtnende plantemateriale. Man vet lite konkret om biologien deres, men man antar at de er rovdyr som lever av andre smådyr. De synes sjelden å være spesielt tallrike, men de er lette å overse på grunn av sin beskjedne størrelse.

Systematisk inndeling 

Bare utvalgte slekter er tatt med

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
 Familien barkglansbiller, Cerylonidae Billberg, 1820
 Underfamilien Ceryloninae 
 Slekten Cerylon Latreille, 1802  – den eneste som forekommer i Norden
 Cerylon fagi Brisout de Barneville, 1867
 Cerylon histeroides (Fabricius, 1792)
 Cerylon ferrugineum Stephens, 1830
 Cerylon impressum Erichson, 1845
 Cerylon deplanatum Gyllenhal, 1827
 Slekten Philothermus   – den mest artsrike slekten, med ca. 150 kjente arter
 Underfamilien Euxestinae
 Slekten Euxestus
 Slekten Hypodacne
 Underfamilien Murmidiinae
 Slekten Botrodus
 Slekten Murmidius
 Slekten Mycocerinus
 Underfamilien Ostomopsinae
 Slekten Ostomopsis

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 
 Cerylon ferrugineum, fra Atlas of the family Cerylonidae of Russia, foto av K.V. Makarov: 

Biller
Biller formelt beskrevet i 1820
Gammahydroksysmørsyre

Gammahydroksysmørsyre, 4-hydroksybutansyre eller gammahydroksybutyrat (GHB) er en naturlig forekommende nevrotransmitter og et psykoaktivt stoff som brukes som rusmiddel og i behandling av narkolepsi.

Bruk som legemiddel  

Syntetisk GHB ble første gang fremstilt i 1960 til bruk som legemiddel (beroligende og bedøvende). I dag brukes det i hovedsak i behandling av narkolepsi med katapleksi, som virkestoffet i legemiddelet natriumoksybat (Xylem). Det har også blitt brukt i behandling av alkoholisme.

Bruk som rusmiddel 

GHB blir illegalt framstilt og omsatt som tabletter, i pulverform eller flytende på små flasker. Det siste alternativet er mest vanlig. Stoffet regnes som moderat skadelig etter vitenskapelige tester, og har skadevirkninger som er sammenlignbare med MDMA og poppers. De fleste skadene av stoffet kommer fra overdoseringer, ettersom det er meget vanskelig å beregne rett dosering. Det er vanskelig å behandle tilfeller av GHB-overdose, da det ikke finnes noen motgift.

Små doser GHB gir en oppkvikkende rus: Man føler seg våken og kunstig pigg og opplagt. Større mengder kan gi en bedøvende og sløvende effekt, og en hallusinogen effekt (sansebedrag). Virkningen kommer etter 5–20 minutter og kan vare i halvannen til tre timer. Mange blir hissige og aggressive under rus. Selv små doser kan føre til svimmelhet, snøvling, hodepine, kramper og lavere blodtrykk. Ved overdose kan brukeren svime av og havne i koma mens hjertet svekkes eller luftveien blokkeres. GHB er spesielt farlig når det brukes sammen med alkohol. Langtidsbruk av GHB kan føre til leverskader, nyreskader, psykiske problemer og depresjoner.

Referanser

Eksterne lenker
 Folkehelseinstituttet - Fakta om GHB
 Jenter lokkes med livsfarlig dop 
 Scientists want new drug rankings, BBC News

Narkotika
Tidsskrift for samfunnsforskning

Tidsskrift for samfunnsforskning, forkortet TfS, er et flerfaglig norskspråklig fagtidsskrift for samfunnsvitenskap.

Historie

Tidsskriftet utkom første gang i 1960 på initiativ fra Vilhelm Aubert, som også ble tidsskriftets første redaktør. Tidsskriftet utgis av Universitetsforlaget på vegne av Institutt for samfunnsforskning. Det utgir fagfellevurderte artikler og forskningskommentarer, samt debattinnlegg og bokomtaler. TfS er det eneste, norske samfunnsvitenskapelige tidsskriftet i databasen til Institute for Scientific Information (ISI). Tidsskriftet er idag tilgjengelig i fulltekst for abonnenter på idunn.no. Fra 1. januar 2017 ble det et åpent tilgjengelig tidsskrift.

Utmerkelser
En artikkel publisert i Tidsskrift for samfunnsforskning har mottatt den nordiske prisen Årets tidsskriftartikkel, Ove Skarpenes' artikkel «Den ’legitime kulturens’ moralske forankring» (2007).

Redaktører
 Vilhelm Aubert sammen med Sverre Brun-Gulbrandsen og Knut Dahl Jacobsen (1960 - ?).
 Willy Martinussen (1973–77)
 Dag Gjestland (1977–80)
 Mariken Vaa (1981-1986)
 Tor Bjørklund (1987–1993)
 Dag Gjestland (1993–98)
 Geir Høgsnes (1999–2004)
 Anne Krogstad (2005)
 Karl Henrik Sivesind (2006–2011)
 Anniken Hagelund (2012-2015)
 Rune Karlsen (2015-2016)
 Rune Karlsen og Arnfinn H. Midtbøen (2016-2018)
Arnfinn H. Midtbøen og Axel West Pedersen (2018-2020)
Atle Haugsgjerd og Arnfinn H. Midtbøen (2020 -)

Referanser

Eksterne lenker
Tidsskrift for samfunnsforskning 60 år 
Tidsskrift for samfunnsforskning 50 år!
 Presentasjon på Institutt for samfunnsforsknings nettsider
 Idunn-basen har gjort artikler fra og med 2002 elektronisk søkbare for alle og tilgjengelige i fulltekst for abonnenter
 ISI Web of Science

Norske vitenskapelige tidsskrifter
Samfunnsvitenskap
Publikasjoner etablert i 1960
Sosiologiske tidsskrifter
Statsvitenskap
Antropologi
Vitenskap i 1960
Drikkevise

En drikkevise er en kort eller lang sang som ofte omhandler det å drikke (alkohol) eller det som er i situasjonen rundt drikkingen.

Drikkeviser kan påvises så langt tilbake som til grekeren Aristofanes. Hva våre nordiske forfedre gjorde har derimot ikke blitt registrert.

Drikkevisene ble brukt i middelalderens Europa, og som en kuriositet kan vi ta med at universitetets «Gaudeamus Igitur» er en gammel skålsang på latin.

Skiller en mellom drikkeviser og hva en kan kalle skålsanger med annet innhold av hyllest til gudene, til årstiden, til ungdommen eller patriotisme, er drikkevisene mest folkelige.

Av rene drikkeviser ble lite skrevet av norske poeter i 1700- og 1800-tallet, da de var mer opptatt av det patriotiske, hvor siste vers ikke sjelden munnet ut i en «skål» for fedrelandet. Mer rene drikkeviser var det på den tid først og fremst svenskene som skrev. Noen syntes nok det tok rent for lang tid med så mange vers før en endelig kunne si skål.

Norske drikkeviser fikk et oppsving med den nye ungdomskulturen i etterkrigstiden, godt hjulpet av trondhjemsstudentene som samlet opp til «Smørekoppens visebok», hvor drikkevisene fikk bedre plass for hvert nytt opplag. Visebølgen fra 1960-årene ga sine bidrag og der er etterhvert et godt utvalg for den som liker å synge.

Den korteste rett-på-sak-drikkevisen er for forsanger og forsamling og lyder:
Hva blåser det for vind i dag?
Brennvin(d)!!
Avslutningen er her opplagt og består av ett ord.

Litteratur
Smørekoppens visebok Norges mest solgte visebok i sin 17. utgave, laget av studentene ved Norges tekniske høgskole
[Erik Aall Flood og Lorentz N. Kvam], Helan går: Bordsange og drikkeviser samlet av Smuttan og Lille Manasse, Oslo 1928
[Erik Aall Flood og Lorentz N. Kvam], Skaal, kamerater! Helan går II. Nye selskapsanger og bordviser samlet av Smuttan og Lille Manasse. Oslo 1934
Nordiske drikkeviser i utvalg ved Yukon Gjelseth, Oslo 1980
 Louis Jacoby og Øystein Øystå. 96 drammeviser, Oslo 2001

Musikalske former
Dikt
Visesang
Pedal steelgitar

Pedal-steelgitaren er en type elektrisk gitar med pedaler og knespaker, og som har egne bein og står på gulvet. Høyre fot brukes som oftest på en volumpedal, mens venstre fot brukes til å trykke ned én eller flere av pedalene. Knærne plasseres under gitarkassen, slik at en kan bevege på knespakene som henger under kassen ved å bevege knærne til høyre, venstre eller rett fram.

Strengene henger høyt over halsen på instrumentet. I stedet for å trykke strengene mot båndene, holder gitaristen et massivt metallstål (bar) ned på strengene. Stålet kan føres opp og ned langs strengene for å skape den karakteristiske «slidelyden». Ved å bruke pedalene og spakene endrer en strengenes tonehøyde.

Pedal-steelgitar spilles vanligvis med fingerplektere (picks).

Kjente utøvere 

 Lars Egil Vågseter
 Dag Wolf
 B. J. Cole
 Daniel Lanois
 David Mansfield
 Kjell Karlsen
 Larry Campbell
 Robert Randolph
 Speedy West
 Øyvind Berekvam
 David Gilmour
 Alf Rune Melby
 Egil Skjelnes
 Paul Franklin
 Lars Håvard Haugen
 Buddy Emmons
 Ben Keith
 Kjetil Steensnæs
 Tore Blestrud
 Lloyd Green
 Jamieson "Junior" Brown
 Donald Hugh "Don" Helms
 Stian Carstensen 
Harald Dyb
Ry Cooder

Se også
Gitar

Eksterne lenker 

 Vestnorsk Steelgitarklubb
 Steelgitar introer og soloer

Gitarer