alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Toto Cutugno

Toto Cutugno (født Salvatore Cutugno; 7. juli 1943 i Fosdinovo, Toscana) er en italiensk popsanger og låtskriver.

Han begynte sin musikalske karriere som trommeslager, men stiftet senere sitt eget band og fremførte sine egne sanger. Han skrev også for den populære fransk-amerikanske sangeren Joe Dassin. Blant annet har han skrevet noen av hans mest kjente sanger, slik som «L'été indien», «Et si tu n'existais pas» og «Le jardin du Luxembourg» (sistnevnte sammen med Vito Pallavicini). Han var også med og skrev Dalidas «Gigi l'amoroso», som solgte til platina kort tid etter at den ble utgitt.

I 1976 deltok Cutugno for første gang i Sanremo-festivalen og kom på tredjeplass med sitt band Albatros rd. Han vant så i 1980 med sangen «Solo noi», og har senere blitt nummer to seks ganger: i 1984 med sangen «Serenata», i 1987 med «Figli», i 1988 med «Emozioni», i 1989 med «Le mamme», i 1990 sammen med Ray Charles med «Gli amori» og i 2005 med Annalisa Minetti med sangen «Come noi nessuno al mondo». Han har totalt deltatt i festivalen 13 ganger.

Han vant Eurovision Song Contest 1990 med sin egenkomponerte «Insieme: 1992», en ballade om politisk integrering i Europa. Sammen med Gigliola Cinquetti, Italias første vinner i Eurovision Song Contest (fra 1964), var han programleder for finalen i 1991.

Han var komponist av Wenche Myhres hit «Vi lever».

Diskografi 
 Albatros (1976)
 Come ieri, come oggi, come sempre (1978)
 La mia musica (1981)
 L'italiano (1983)
 Azzura malinconia (1986)
 Voglio l'anima (1987)
 Innamorata, innamorato, innamorati (1987)
 Mediterraneo (1987)
 Toto Cutugno (1990)
 Insieme (1990)
 Non è facile essere uomini (1992)
 Voglio andare a vivere in campagna (1995)
 Canzoni nacoste (1997)
 Il treno va (2002)
 Cantando (2004)
 Come noi nessuno al mondo (2005)
 Un falco chiuso in gabbia (2008)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 Teksten til «Insieme: 1992» med engelsk oversettelse 

 

 
 

Italienske sangere
Vinnere av Eurovision Song Contest
Vinnere av Sanremo-festivalen
Italienske deltakere i Eurovision Song Contest
Programledere for Eurovision Song Contest
Charlie McGettigan

Charlie McGettigan (født 7. desember 1950) er en irsk sanger og låtskriver som vant Eurovision Song Contest i 1994 for Irland sammen med Paul Harrington med sangen «Rock 'n' Roll Kids».

McGettigan begynte sin karriere i 1960-årene ved å spille på klubber og puber, inspirert av irsk folkemusikk. I 1973 var han med og skaper gruppen Jargon som fikk platekontrakt etter å ha deltatt på Letterkenny Folk Festival. Etter tre utgivelser bestemmte han seg imidlertid for forlate gruppen å starte en solokarriere.

Han jobbet så med irske artister som Maura O Connell og Eleanor Shanley, som ga ut noen av komposisjonene hans. I 1994 deltok han for Irland i Eurovision Song Contest sammen med Paul Harrington. Etter at de vant konkurransen ga de ut albumet «Rock 'n' roll kids» før de gikk hvert til sitt.

McGettigan har fortsatt å gi ut album og reiser fremdeles på turneer i Irland og i resten av Europa. Irske artister som Dannan, Mary and Frances Black, Ray Lynam, Daniel O Donnell, Hall Ketchum, Maura O Connell og Eleanor Shanley har dessuten gitt ut sanger laget av ham. Han gjorde også en gjesteopptreden på «Congratulations»-konserten i 2005, da Eurovision Song Contest feiret sitt femtiårsjubileum.

Eksterne lenker 
 
 

 
 

Irske musikere
Vinnere av Eurovision Song Contest
Personer fra County Donegal
Fødsler i 1950
Dana International

Sharon Cohen (), født Yaron Cohen 2. februar 1969 i Tel Aviv i Israel), kjent under artistnavnet Dana International (), er en popsanger fra Israel som fikk sitt internasjonale gjennombrudd da hun representerte hjemlandet og vant finalen i Eurovision Song Contest 1998 med «Diva». Året etter fremførte hun «Dror yikra» og «Free» som pauseunderholdning i finalen i Eurovision Song Contest 1999. I 2011 fremførte Dana sin egen melodi «Ding Dong» i semifinalen til Eurovision Song Contest. Melodien kvalifiserte seg ikke til finalen.

Karrieren til Dana International begynte i 1992 og har siden omfattet åtte album og ytterligere tre samlealbum. Hun regnes blant en av de mest suksessrike musikerne i Israel gjennom tidene.

Hun ble født som den yngste av tre søsken; hun har storesøsteren Limor og storebroren Nimrod. Cohen fikk sitt navn etter en onkel som mistet livet under et terroristangrep. Dana International er født som gutt og hun anså seg som kvinnelig fra ung alder av, og som trettenåring sto hun frem som transkvinne. Cohen ønsket å bli en sanger siden hun som åtteåring så den legendariske israelske sangeren Ofra Haza fremføre sangen «Chai» i Eurovision Song Contest 1983. Selv om familien var ganske fattig, jobbet Cohens mor for å betale for musikktimene hennes, og hun har uttalt at barndommen hennes var nokså lykkelig. I dag er Cohen blant de mest kjente trans kjendisene i verden.

Den første tragedien i Cohens liv var da bestevennen hennes Daniel døde i en bilulykke. Cohen forteller at Daniel hadde spådd at hun en dag ville få en suksessrik sangkarriere, og hun hevder at det er Daniels spådom som gjorde at hun som voksen klarte å bli den sangeren hun drømte om å bli.

Diskografi 
 1993 «Danna International (Offer Nissim Presents)», IMP Dance
 1994 «Umpatampa», IMP Dance
 1995 «E.P.Tampa (Offer Nissim Featuring)», IMP Dance
 1996 «Maganuna (Crazy)», Helicon/Big Foot
 1998 «Diva – The Hits», IMP Dance
 1998 «Dana International The Album», Helicon/Big Foot/PolyGram
 1999 «Free», (Europeisk versjon), CNR Music
 2000 «Free», (Israelsk versjon), NMC
 2000 «Free», (Japansk versjon), NXCA
 2001 «Yoter Ve Yoter» (More and more), NMC
 2002 «Ha-Chalóm Ha-'Efsharí» (The possible dream), IMP Dance
 2003 «The CDs collection», IMP Dance
 2007 «Hakol Ze Letova (It's all for the best)», Hed Arzi Ltd.
 2011 «Ding Dong»
 2013 «Ma La'asot»

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

 
 
 

Israelske sangere
Vinnere av Eurovision Song Contest
Deltakere i Eurovision Song Contest 1998
Deltakere i Eurovision Song Contest 2011
Dan Alberto Fellus

Dan Alberto Fellus (hebraisk: ; født 17. desember 1987) er en norsk-israelsk fotballspiller, som spiller i angrep for . Fellus har blant annet to landskamper for Israels G19-landslag.

Karriere 
Etter å ha spilt for ,  og , debuterte Fellus i Tippeligaen for  i seriekampen mot  hjemme på Åråsen 6. juni 2008. 

Sommeren 2017 sluttet han seg til sjettedivisjonslaget , etter å ha spilt for ,  og  de senere årene.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Bøler IF
Fotballspillere for Lillestrøm SK
Fotballspillere for Lørenskog IF
Fotballspillere for Strømmen IF
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Fotballspillere for FK Gjøvik-Lyn
KISS-prinsippet

For Bandet Kiss, se Kiss.

KISS-prinsippet (forkortelse for «Keep It Simple, Stupid», Gjør det enkelt, tulling) sier at designenkelhet bør være et sentralt mål og unødvendig kompleksitet bør unngås. Det fungerer som et nyttig prinsipp i en lang rekke fagfelt, for eksempel utvikling av programvare, animasjon, journalistikk, foto, prosjektering og strategisk planlegging. Vanlige varianter av akronym inkluderer: «Keep It Sweet & Simple» (Gjør det pent og enkelt), og «Keep It Short & Simple» (Gjør det kort og enkelt).

Relaterte konsepter 
Prinsippet er relativt lik Ockhams barberkniv og Albert Einsteins leveregel om at «alt skal være gjort så enkelt som mulig, men ikke enklere». Eller Antoine de Saint-Exupérys «Det synes som om fullkommenhet er nådd ikke når det er ingenting igjen å legge til, men når det er ingenting igjen å ta unna».

Rube Goldbergs maskin illustrerer de mange ulike problemer som kan oppstå med komplekse løsninger som ikke gjøres enkle.

«Instruction creep» og «function creep» er eksempler på unnlatelse av å følge KISS-prinsippet i programvareutvikling. Dette er kjent som «snikende featurism»

Varianter for akronym 
 Keep it simple, stupid
 Keep it small and simple
 Keep it sweet and simple
 Keep it simple and straightforward
 Keep it short and simple
 Keep it short and sweet
 Keep it smart and simple
 Keep it strictly simple

Se også 
 Ikke gjenta deg selv
 Corner saken
 Principles of War
 Kjøkken sink syndrom
 Rube Goldberg
 Heath Robinson
 Unix-filosofien
 Ockhams barberkniv

Design
Sertab Erener

Sertab Erener (født 4. desember 1964) er en tyrkisk popstjerne. Hun er en av de mest suksessrike kvinnelige sangerne i Tyrkia, og er sett på som en av divaene i tyrkisk popmusikk. I Europa er hun mest kjent for å vinne Eurovision Song Contest 2003 med sangen «Everyway That I Can».

Karriere 
Erener er født og oppvokst i Istanbul. Hun studerte musikk ved universitetet i byen før hun begynte sitt arbeid innen musikken sammen med den tyrkiske popsangeren Sezen Aksu.

Hun ga ut sitt første album, «Sakin Ol», i 1992, og det ble etterfulgt av nye fire tyrkiskspråklige album igjennom det neste tiåret. Albumet «Lal» ble til og med inkludert i «Sony Music» i sin «Soundtrack For A Century»-samling.

Eurovision Song Contest 
Etter å ha deltatt i to nasjonale finaler i Eurovision Song Contest uten suksesess (i 1989 og 1990), ble hun valgt til Tyrkias deltaker i 2003 og vant den internasjonale finalen med «Everyway That I Can», som hun skrev sammen med Demir Demirkan. Sangen fikk topplassering på mange salgslister over hele Europa, blant annet i Sverige og Hellas.

I kjølvannet av Eurovision-suksessen ga hun ut sitt første engelskspråklige album, «No Boundaries», i 2004. Hennes tolkning av «Here I Am» og Bob Dylans «One More Cup of Coffee» ble brukt i internasjonale filmer. Sistnevnte var en del av lydsporet til Masked and Anonymous, en semi-biografisk film om Dylan.

I 2005 ga Erener ut det tyrkiskspråklige albumet «Aşk Ölmez», med sanger som «Aşk Ölmez, Biz Ölürüz» og «Satılık Kalpler Şehri» samt en høylytt tolkning av Madonnas sang «Music». 

22. oktober 2005 deltok hun på «Congratulations»-konserten i forbindelse med Eurovision Song Contests femtiårsjubileum. Ved denne anledningen avslørte hun også at hun skulle gi ut enda et engelskspråklig album.

15. mars 2007 ga hun ut et samlealbum. I tillegg til vinnersangen hennes fra Eurovision Song Contest inneholder The Best of Sertab Erener et utvalg fra sangarens store repertoar med sanger på spansk, gresk og engelsk, i tillegg til duetter med andre sangere. 

Erener har sunget duetter med Ruslana, José Carreras, Ricky Martin og den greske sangeren Mando. Hun har også jobbet med musikerne Desmond Child, Anggun og det belgiske bandet Voice Male.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

 
 

Tyrkiske sangere
Låtskrivere
Tyrkiske musikere
Vinnere av Eurovision Song Contest
Personer fra Istanbul
Emmit King

Emmit King (født 24. mars 1959 i Bessemer, Alabama) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver (sprinter).

Studietid 
Våren 1978, etter å ha fullført Hueytown High School, signerte han et idrettsstipend ved Jefferson State (Junior College). I studietiden gjorde han stor suksess på friidrettsbanen. I 1979 løp han 100 meter på 10,0 sekunder, ny nasjonal rekord for studenter. I 1983 representerte han University of Alabama i Tuscaloosa da han vant studentmesterskapet (NCAA) på 100 meter med tiden 10,15.

Karriere 
Hans to fremste meritter er fra VM i 1983 i Helsingfors, hvor han tok bronsemedalje på 100 meter, samt gullmedalje på 4 x 100 meter stafett. I tillegg var han to ganger reserve på stafettlagene på 4 x 100 meter som vant gullmedaljer under OL i 1984 og OL i 1988. I et stevne i Tampa, Florida den 17. juni 1988 løp han 100 meter på 10.04, som er hans personlige rekord.

I 1989 ble King valgt inn i Alabama Comminuty College Conferences «Hall of fame».

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Jefferson County i Alabama
Sprintere fra USA
Deltakere for USA under VM i friidrett 1983
Stiftelsen KRAFT

Stiftelsen KRAFT (Kristent RehabiliteringsArbeid og Forebyggende Tiltak) ble etablert i 1994 som en kristen paraplyorganisasjon for ulike kristne virksomheter på rusfeltet, for å skape et helhetlig tilbud innen rusmiddelomsorgen. Virksomhetene dekker hele område fra rusbehandling til rusomsorg.

Stiftelsen KRAFT har som formål at de deltakende virksomhetene skal gi hverandre gjensidig støtte ved å utnytte og utvikle ressurser og kompetanse på tvers av virksomhetene, og å jobbe for medlemsorganisasjonenes interesser politisk og på annet vis. De skal videre gi hverandre råd og støtte til drift og nyetableringer av aktuell virksomhet, og sammen profilere arbeidet som foregår i de deltakende virksomhetene for å skape økt gjennomslagskraft. Deltakerne i KRAFT bruker ikke narkotiske eller vanedannende medisiner i behandling/rehabiliteringen av rusavhengige, og er dermed et alternativ til LAR-behandling.

KRAFT hadde følgende medlemmer i 2020: Stiftelsen P22 og Maritastiftelsen i Oslo, Stiftelsen Shalam og Filadelfia Omsorgssenter i Kristiansand, Mercy House på Kjeller, Rusomsorg Vest i Tafjord, 22B i Trondheim og Storstua Omsorg- og konferansesenter i Røyken.

Referanser

Eksterne lenker 
Stiftelsen KRAFT

Norske stiftelser
Etableringer i 1994
Smolenskhøydene

Smolenskhøydene er et opptil 320 moh høyt, langstrakt høydedrag i Hviterussland og Russland. 

Smolenskhøydene er en del av Den østeuropeiske slette, og er den østlige fortsettelsen av De hviterussiske høyder. Omtrent ved Moskva går de over i Moskvahøydene, dets østlige fortsettelse. Sørvest for den russiske hovedstaden glir høydene umerkelig over i Det sentralrussiske platå. 

Landskapet i Smolenskhøydene kjennetegnes av åser og berg, som stedvis gjennomskjæres av dype elvedaler.

Fra Smolenskhøydene renner blant annet disse elvene: Desna, Moskva og Ugra. De største byene er Orsja, Smolensk og Vjazma.

Åser i Russland
Smolensk oblasts geografi
Moskva oblasts geografi
Vitebsk
Na’aman

Na'aman eller Nu'aman (arabisk: نعمان ابن منذربن امريء القيس اللخمي‎) var den siste lakmidekongen av Al Hīra, en oldtidsby lokalisert sør for Kufa i sørsentrale Irak. Han styrte i tiden 582-ca 609 e.Kr. og var en kristen araber.

Ifølge sikre historiske opptegnelser krevde den sasanidiske kongen Khosrau II Na'amans kristne datter Hadiqah som en del av sitt omfattende harem. Som et svar på avslaget han fikk, skal Khosrau II i henhold til en syrisk krønike fått Na'aman henrettet ved å la elefanter trampe ham ihjel. Han ble først invitert til en fest, deretter vanæret, og så drept. En annen syrisk krønike hevder at Khosrau tok Na'aman til fange sammen med hans sønner og deretter fikk dem forgiftet. Dette var den gnisten som førte fram til slaget ved Dhi Qar. 

Hans skjebne etter at han kom til Ktesifon er i stor grad blitt bestridt, selv i nær samtidige kilder. Na'aman ble enten øyeblikkelig henrettet eller fengslet for en tid og deretter henrettet, men i år 609 var han med sikkerhet død, og Iyas, hans tidligere venn, ble innsatt som konge, noe som markerte slutten på hans dynasti, skjønt Na'amans sønn al-Mundhir forsøkte å gjenvinne kongedømmet i løpet av Ridda-krigene, og hersket i regionen Bahrain i en periode på 8 måneder før han ble tatt til fange.

Referanser 

Iraks historie
Dødsfall som følge av dyreangrep
Tempelplassens kirke

Tempelplassens kirke (finsk: Temppeliaukion kirkko) er en kirke i bydelen Främre Tölö i Helsingfors. Kirken er på grunn av den spesielle arkitekturen en av byens fremste severdigheter. Kirken ble innviet i 1969 og er tegnet av arkitektene Timo Suomalainen og Tuomo Suomalainen. 

De første planene om en kirke på stedet ble lansert allerede på 1930-tallet, og J.S. Sirén vant en arkitektkonkurranse om bygget. Krigsårene forstyrret planene, og en ny konkurranse ble utlyst i 1961, og vunnet av arkitektene Suomalainen. Byggearbeidene begynte i 1968, og kirken ble innviet i september 1969. 

Byggets idé er å utnytte en tomt som ikke lot seg utnytte, og bevare tomtens opprinnelige form. Kirken er hugget ut av berget, slik at den nederste delen er berg, og den øverste delen er grovt tilhuggede steinblokker. Lys kommer inn gjennom takvinduene. Bygget brukes ofte som konsertlokale på grunn av sin særegne akustikk, som fremkommer på grunn av de ubehandlede bergveggene. Kirkens «altertavle» er en revne i bergveggen. 

Interiøret er også formgitt av arkitektene. Kirken har ingen kirkeklokke, men bruker lydbånd til dette formålet.

Tempelplatsens kyrka er en av byens fremste severdigheter, med et årlig besøk på mer enn en halv million. I  2006 var kirken den tredje mest besøkte turistmålet med 579 570 besøkende.

Eksterne lenker 
 

Byggverk i Helsingfors
Lutherske kirker i Finland
Kirker fra 1969
1969 i Finland
Nattog

Nattog er et jernbanetog som kjøres fra avgangsstasjon til endestasjon i løpet av en natt. Nattoget fører vanligvis en kombinasjon av sovevogner og sittevogner som de reisende etterspør. 

Nattoget er hensiktsmessig for mange reisende fordi reisen foregår om natten, og man kan reise mens man sover liggende i en seng, eller sittende i en liggestol. Med nattoget reiser man fra sentrum til sentrum, og jernbanen tilbyr kupeer som hotellrom. Mange nattog fører også vogn med serveringstilbud. 

Den tradisjonelle sovevognen hadde kupeer med tre køyesenger over hverandre. I dag er antallet senger redusert.

Nattog i Norge 
Det kjøres i dag nattog på følgende baner i Norge: Sørlandsbanen, Bergensbanen, Dovrebanen og Nordlandsbanen. Nattogene fra Oslo S går om lag kl. 23. 
 På  Bergensbanen benyttes sittevogner og bistrovogn type 7 (B7/FR7).
 På Sørlandsbanen, Dovrebanen og Nordlandsbanen benyttes sittevogner og bistrovogn type 5 (B5/FR5).
 På alle strekninger benyttes sovevogner WLAB2.

I tillegg går det nattog mellom Narvik og Stockholm, hele nattstrekningen ligger imidlertid i Sverige.

Nattog i Europa 
En ny nattogsforbindelser mellom Moskva i Russland og Paris i Frankrike ble tatt i bruk igjen 12. desember 2011 etter en pause på 17 år. Den drives av det russiske jernbaneselskapet RZD (EuroNight 452/453, 37 timer) og er europas nest lengste direkte jernbaneforbindelse. Europas lengste forbindelse går mellom Moskva og Nice (IC 17/19, rundt 50 timer). Den kjører nattog fra Stockholm til Hamburg og Berlin hver dag.

Nattog utenfor Europa 
Southern Aurora var et nattog i Australia mellom Sydney og Melbourne i perioden 1962-1986.

Referanser

Eksterne lenker 
 Nattoget av Nordahl Grieg på DigitaltMuseum

Togtyper
Byggmester Bob

Byggmester Bob er en britisk animert barneserie som omhandler figurene Byggmester Bob, Wenche, Rulle (dampveivals), Scuff (gravelaster), Svimle (sementblander), Løfte (mobilkran), Tralte (traktor), Strå (fugleskremsel), Maks, Pusen, Fugl, Bonden Sylte (bonde), Borgermester Bentheim og mange flere. Den originale serien gikk på BBC fra 1998 til 2011.

I programmene ser man hvordan Bob og vennene hans bygger og hjelper folk. Serien ble laget av Keith Chapman og har i Norge gått på TV 2.

Norske stemmer
Lars Sørbø som Byggmester Bob og Tralte
Øyvind B. Lyse som Løfte og Rulle
Jannike Kruse som Svimle og Wenche
Tommy Karlsen
Anine Kruse
Erik Skøld som Byggmester Bob
Trond Teigen som Grabber'n

Eksterne lenker 
 

Britiske animerte barneserier
Britiske TV-serier fra 1990-årene
Britiske TV-serier fra 2000-årene
Britiske TV-serier fra 2010-årene
TV-produksjoner på BBC
Tom Cato Karlsen

Tom Cato Karlsen (født 24. juni 1974) er en norsk lege og politiker (FrP) som siden 2019 har vært statsforvalter i Nordland. Han var statssekretær i Erna Solbergs regjering 2014–2017.

Biografi 
Karlsen representerte Bodø Fremskrittsparti og var varaordfører i Bodø i perioden 2011–2014, da han var i sin tredje periode i Bodø bystyre. Karlsen var medlem av Fremskrittspartiets sentralstyre fra 22. april 2012 til 29. april 2018, og satt også i arbeidsutvalget i samme periode.

Karlsen var medlem av styret i Nordland FrP i 15 år; først som fylkesstudieleder fra februar 2003 til februar 2009, deretter organisatorisk nestleder fra februar 2009 til februar 2010, og til slutt politisk nestleder i Nordland FrP fra januar 2010 til februar 2018. Han var medlem av Fremskrittspartiets programkomité for stortingsperioden 2009–2013. 

Karlsen har tidligere vært rådsmedlem i Stiftelsen Norsk Luftambulanse, Region Nord, og har jobbet som anestesilege ved Nordlandssykehuset HF og ved 330 skvadron avd. Bodø fra 2003 og frem til han gikk ut i full permisjon i oktober 2014. Han ble 17. oktober 2014 utnevnt til statssekretær for samferdselsminister Ketil Solvik-Olsen i Samferdselsdepartementet og satt frem til han fikk avskjed i nåde 1. desember 2017.

Den 26. oktober 2018 ble Karlsen utnevnt til fylkesmann i Nordland, og han tiltrådte 1. januar 2019.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Statssekretærer i Regjeringen Solberg
Statssekretærer fra FrP
Lokalpolitikere i Bodø
FrP-politikere i Nordland
Norske leger
Anestesiologer
Fylkesmenn i Nordland
Statsforvaltere
Arbeidergata

Arbeidergata (eller Arbeidergaten) finnes flere steder:

 Arbeidergata (Oslo)
 Arbeidergata (Stavanger)
 Arbeidergata (Tromsø)
 Arbeidergata (Skien)
 Arbeidergata (Sør-Varanger) – Kirkenes
 Arbeidergata (Haram) – Brattvåg
 Arbeidergata (Nedre Eiker) – Mjøndalen
 Arbeidergata (Øvre Eiker) – Hokksund
 Arbeidergaten (Bergen)
 Arbeidergaten (Tinn) – Rjukan
 Arbeidergata (Trondheim) - tidligere gate fra Strandveien til General von Kroghs gate
Fredrik Vilhelm av Nassau-Weilburg

Fredrik Vilhelm av Nassau-Weilburg (ty. Friedrich Wilhelm; født 25. oktober 1768 i Den Haag, død 9. januar 1816 på Schloss Weilburg) var fra 28. november 1788 til sin død fyrste av Nassau-Weilburg. Han var også tronarving til Hertugdømmet Nassau som ble styrt av hans fetter, som var uten mannlige arvinger. Imidlertid døde han før han kunne etterfølge fetteren.

Biografi 
Fredrik Vilhelm var sønn av fyrst Karl Christian av Nassau-Weilburg (1735–1788) og prinsesse Caroline av Orange-Nassau (1743–1787), datter av prins Vilhelm IV av Orange-Nassau. Etter farens død i 1788 etterfulgte Fredrik Vilhelm ham som fyrste. 31. juli samme år giftet han seg med prinsesse Louise av Sayn-Hachenburg-Kirchberg (1772–1827) i Hachenburg. De fikk fire barn.

Da traktaten i Lunéville ble undertegnet i 1801 måtte han avstå Kirchheimbolanden (440 km²), men senere fikk han distriktene Ehrenbreitstein, Montabaur og Limburg (881 km²) som hadde tilhørt Kurtrier som erstatning for tapet. 

Sammen med Friedrich August av Nassau-Usingen sluttet han seg til Rhinforbundet i 1806, og med begge fyrstenes tillatelse ble hertugdømmet Nassau opprettet av Napoleon 30. august samme år. Dette ble regjert av begge, Fredrik Vilhelm og hans 30 år eldre fetter Fredrik August (1738–1816), fra Schloss Biebrich. Deres styresett var progressivt, i 1808 ble livegenskapet avskaffet, i 1811 endret de skattelovene og fastla at alle borgerne var like for loven. De var dessuten de første tyske fyrstene som fastla en landdag for deres rike. Dette skjedde 1. og 2. september 1814. I 1815 sluttet Nassau seg til det tyske forbund.

Fetterne hadde valgt å regjere sammen, da det allerede på det tidspunktet var klart at Fredrik August ikke ville få mannlige arvinger – av hans syv barn døde begge sønnene som barn. Det ble regnet med at hertugverdigheten ville falle til Fredrik Vilhelms linje Nassau-Weilburg.

Dette skjedde likevel ikke, fordi Fredrik Vilhelm den 9. januar 1816 falt i en trapp i Schloss Weilburg og døde, 47 år gammel. Fredrik August døde få uker senere, den 24. mars 1816. Dermed ble Fredrik Vilhelms sønn Vilhelm I av Nassau-Weiburg deres etterfølger som fyrste og hertug.

Etterkommere 
 Georg Vilhelm August Heinrich Belgus (1792–1839), tronfølger og hertug av Nassau fra 1816 til 1839.
 Augusta Louise Wilhelmine (1794–1796).
 Henriette Alexandrine (1797–1829), gift med erkehertug Karl av Østerrike-Teschen.
 Friedrich Wilhelm (1799–1845), gift med Anna Ritter Edle von Vallyemare, grevinne av Tiefenbach.

Fredrik Vilhelm av Nassau-Weilburg var tipp-tippoldefar til Harald V av Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 http://www.nassau-info.de/geschichte-jb-herzoege.htm
 https://web.archive.org/web/20070929012855/http://www.napoleon-nassau.de/start/index.html

Fredrik Vilhelm
Fødsler i 1768
Dødsfall i 1816
Personer fra Haag