alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Leth Cuinn og Leth Moga

Leth Cuinn (Conns halvdel) og Leth Moga (Mugs halvdel) betegner en historisk deling av Irland i to halvdeler. 

Som et resultat av slaget ved Maigh Nuadad i år 123 hvor Conn Cétchathach ble beseiret av Mug Nuadat (også kjent som Eoghan Mor) ble Conn tvunget av Mug til å gå med på å dele Irland i to halvdeler. Den nordlige, tilsvarende dagens provinser  Connacht, Ulster og området for det historiske kongedømmet Mide forble underlagt Conn, og kalt Leth Cuinn. Den sørlige halvdelen, tilsvarende dagens provins Munster og Leinster unntatt Mide (altså det historiske kongedømmet Laighin ble Mugs halvdel, Leth Moga.

For å besegle avtalen ble Conns datter Sadbh  giftet bort til  Oiloill Olum som var sønn av Mogh. Eoganacht-dynastiet i Munster gjorde gjennom tidlig kristen tid og tidlig middelalder krav på overherredømmet i Leth Moga. De begrunnet dette med deres historiske rett som etterkommere av Oiloill. Dette kravet ble bestridt av Ui Neill som hadde herredømmet over Leth Cuinn og gjorde krav på herredømmet over hele øya.

Irlands historie
Irlands geografi
Stikkelsbær

Stikkelsbær (Ribes uva-crispa) er en busk av ripsfamilien i slekt med hagerips og solbær. Buskene blir inntil en meter høy og har tornete greiner, grønne blomster og store, hårete eller glatte bær. 
Stikkelsbær finnes både som grønne, gule, røde og purpurfarget, og i forskjellige størrelser. Stikkelsbær kan kjøpes i noen norske grønnsaksmarkeder i sesongen.

Utbredelse 

Stikkelsbær kommer opprinnelig fra Kaukasus og det vestlige Asia. I Norden ble de dyrket fra 1600-tallet. I dag finnes det mange viltvoksende arter i Nord-Amerika og noen i Asia og Europa.

Bruk 
Stikkelsbær kan brukes til syltetøy, gelé eller som dessert. Opprinnelig var bærene mest kjent som medisinplante, og ble blant annet anbefalt mot pest og malaria. Saften skulle kurere alle betennelser. Tidligere fantes det stikkelsbærbrus på det norske markedet.

Krysning 
Ved krysning av solbær og stikkelsbær får man jostabær.

Eksterne lenker 
 

Ripsfamilien
Bær
Røde blomster
Amerikansk tranebær

Amerikansk tranebær (Vaccinium macrocarpon) er en tranebærart og tilhører samme familie som blåbær og tyttebær, og kalles også for amerikanske tyttebær eller cranberries.

Anvendelse 
Tranebær har vært brukt i folkemedisinen til forebygging og behandling av urinveisinfeksjoner.

Eksterne lenker 
 

Bær
Institutt for geofag (UiO)

Institutt for geofag (engelsk: Department of Geosciences) er Universitetet i Oslos enhet for forskning og studier innen geofag. Instituttet ligger under Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet og ble opprettet i 2003 som en sammenslåing av tre institutt; Institutt for geofysikk, Geografisk institutt (kun naturgeografi) samt Institutt for geologi.

Institutt for geofag er det største instituttet i bredde på forskning og undervisning i geofagene i Norge. Fagområder spenner vidt fra meteorologi, oseanografi,  hydrologi, naturkatastrofer, naturgeografi, geomatikk, geologi herunder petroleumsgeologi, geofysikk, tektonikk, petrologi, geokjemi og miljøgeologi.

Per 2022 omfatter den faste vitenskapelige staben om lag 40 professorer og amanuenser. I tillegg kommer postdoktorer, forskere, stipendiater, IIer-stillinger, og teknisk- og administrativt ansatte. Flere fagmiljøer ved instituttet har fått gode evalueringsresultat i Forskningsrådets evaluering av geofagene,  

Instituttet er organisert i 6 seksjoner, i tillegg til adm/IT.  Hoveddelen av Institutt for geofag holder til i Geologibygningen på Blindern. Noen av seksjonene er imidlertid på andre lokaliteter på Blindern; Seksjon for geologiske prosessers fysikk (GEO-PGP) holder til i Fysikkbygningen, Senter for Jordens utvikling og dynamikk (CEED) er i ZEB-bygningen, samt Seksjon for meteorologi og oseanografi (MetOs), holder til i Kristine Bonnevies hus ved Geologibygningen på Blindern.

Seksjoner
 Geodidaktikk
 Geologi og geofysikk
Geografi og hydrologi (GeoHyd)
 Meteorologi og oseanografi (MetOs)
 Geologiske prosessers fysikk (GEO-PGP)
 Jordens utvikling og dynamikk (CEED), SFF

Studier
 Geologi og geografi (Bachelor)
 Geofysikk og klima (Bachelor)
 Geosciences / Geofag (Master)
 Computational Science (Master, studieretningen; CS: Geoscience)

Se også 
GÆA Norvegica - Studentforening ved Institutt for geofag (stiftet 1935)

Referanser

Eksterne lenker
 Hjemmeside for Institutt for geofag: www.geo.uio.no 
Homepage for Department of Geosciences: www.mn.uio.no/geo/english/)
Homepage for The Centre for Earth Evolution and Dynamics (CEED): www.mn.uio.no/ceed/english/
Studér geofag ved Universitetet i Oslo, Institutt for geofag
 Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet, UiO

Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet (UiO)
Institutter ved Universitetet i Oslo
Institutt for geofag
2003 i Norge
Miljøinstitutter
Eidfjord gamle kirke

Eidfjord gamle kirke (Eidfjord gamle kyrkje) er en langkirke fra 1309 i Eidfjord kommune i Vestland fylke. Kirken er en steinkirke fra middelalderen.

Byggverket har 100 plasser.

Adkomst til stedet, som er et velkjent turistmål, er via Rv7.

Historie 
Tre norske kirker er viet til apostelen Jakob: Kulturkirken Jakob i Oslo, St. Jakob kirke i Bergen og Eidfjord gamle kirke. Ifølge historien reiste Rike-Ragna Åsolsdatter kirken for å sone for sine synder. Hun skal ha bodd på gården Sæ i Simadalen nordøst for Eidfjord, og angivelig var hun ute og ro med sin mann en gang de kom til å krangle så fælt at hun satte ham av på et skjær, så han kunne sitte der til hun fant det for godt å komme tilbake. I mellomtiden var mannen blitt tatt av høyvannet. Angivelig lot Ragna kirken bygge som bot for å ha forårsaket sin manns død. Hennes store gravstein står ved korveggen. På steinen er det risset inn et bilde av apostelen Jakob kledd som pilegrim med stav, kappe og reiseveske. Foran ham kneler Ragna og rekker frem en modell av kirken.

Annerledes konkret er testamentet til Torgeir Peterson Spånheim datert 24. august 1310. Han etterlot «fire merker sølv» til «oppbygging av kirken i Eidfjord» (DN IV 85).

På kirkegårdsmuren sør for porten ligger en skiferhelle med 52 innhugne skålgroper. Hellen kalles «liksteinen». I gammal tid var det skikk å sette likkistene fra seg her, før de ble båret inn på kirkegården.

Interiør 
Kirken har en døpefont fra 1680, prekestol fra 1613, kalk og disk (patene) fra 1690, lysestaker, lysekroner og alterduk fra 1776, røkelseskar og gravsteiner fra middelalderen. Det finnes også rester av gapestokken som i tidligere tider var i bruk på kirkebakken.

Referanser

Litteratur 
 
 Anne Marta  Hoff: Eidfjord gamle kyrkje i «Norges kirker»

Eksterne lenker 
 Kunsthistorie.com
 
 
 Steinkirken i Eidfjord, når er den oppført 
  Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)

Kirker i Eidfjord
Fredete byggverk i Vestland
Kulturminner i Eidfjord
Norske middelalderkirker i stein
Religiøse byggverk fra 1300-tallet
Kirker i Hardanger og Voss prosti
Risør Undervannsklubb

Risør Undervannsklubb (stiftet 1. juni 1965) er en norsk dykkerklubb fra Risør i Agder, som siden mars 2016 har vært medlem av Norges Dykkeforbund (NDF).

Klubben har «klubbhus» i Tangengata 1 i Risør, rett over gata for steinmoloen, og disponerer en dykkerbåt og kompressorer for luftfylling.

Risør Undervannspostkontor driftes av medlemmer fra Risør Undervannsklubb.

Historikk 
Klubben ble startet i 1965 av en gruppe fridykkere, blant andre . I starten var det mye kontakt med Oslo Undervannsklubb. Klubben hadde på 1970- og 1980-tallet dykkeropplæring.

Eksterne lenker 
 

Dykking
Idrettslag i Agder
Sport i Risør
Richard Buckminster Fuller

Richard Buckminster Fuller, (født 12. juli 1895 i Milton, Massachusetts, død 1. juli 1983 i Los Angeles) var en amerikansk arkitekt, professor, oppfinner og forfatter.

Fuller ble berømt for sine geodetiske kupler som fremdeles anvendes til radarstasjoner, utstillinger m.m. Kuplenes konstruksjon besto av stenger og kabler, «tensegriti» (en benevnelse funnet opp av ham selv), og var ekstremt lette og stabile. Den bygde på geometriske figurer som var kjent fra naturen og fra klassisk geometri.

På grunnlag av sitt arbeide innenfor tensegrity-strukturer, har Fuller fått en familie av molekyler oppkalt etter seg – fullerener. De minste kalles buckminsterfullerener eller Buckyballer – C60. En Buckyball består av 60 karbonatomer og ble første gang oppdaget i 1985.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Arkitekter fra USA
Sakprosaforfattere fra USA
Geometere
Presidentens Frihetsmedalje
Personer fra Milton i Massachusetts
Personer fra Hancock County i Maine
Navigasjonsakten

Navigasjonsakten var en engelsk lov av 9. oktober 1651 som forbød innførsel av varer fra de engelske koloniene på andre enn engelske skip, og fra Europa på andre skip enn de som tilhørte den engelske flåten eller flåten i det landet der varen var produsert. Denne loven var rettet mot nederlendernes sterke stilling i den internasjonale skipsfarten, og det bidro til å redusere deres innflytelse kraftig. Den bidrog også til den amerikanske revolusjon fordi de engelske kolonier i Nord-Amerika kunne bare handle med England, eller via England.

Bakgrunn 
Innføringen av Navigasjonsakten fremmet også utviklingen av skipsfart i Norge, med varer som trelast og fisk.

Denne loven ble opphevet i 1849. Opphevelsen av denne loven ble regnet som en seier for prinsippet om fri handel over landegrenser.

Se også 

 Produktplakatet

Referanser 

England
Sjøfart
Britiske lover
Artikler i sjøfart-prosjektet
Årbogen (Harstad)

Årbogen har flere betydninger!

Årbogen (gårdsnummer 28) er en gård nord for Sandtorg i Harstad kommune. Gården ble utskilt fra Sandtorg i 1840-årene. I sør danner Årbogelva et naturlig skille mot Sandtorg. I nord omfatter gården også Breinesvik, og gårdsskillet går mot Haukebø. I dag bor det om lag 20 personer i Årbogen.

Gården er kjent fra 1300-tallet da den ble kalt Ár (flertall av á (elv)), og på 1500-tallet blr bukta utenfor gården benevnt (gmn.) Árbugr (Elvebukta).

Det er funnet flere oldtidsfunn, blant annet en kvinne med gravutstyr fra merovingertid (600-800 e.Kr.).

Litteratur
 Trondenes bygdebok, ss. 32-39, ISBN 82-7175-014-3.

Bosetninger i Harstad
Gårder i Troms og Finnmark
Skjerstad prestegjeld

Skjerstad prestegjeld ble utskilt fra Bodø prestegjeld ved kongelig reskript den 8. juni 1770. Samtidig ble Rørstad (Folda) og Saltdal utskilt som egne prestegjeld.

Mellom 1595 og 1770 var Skjerstad sogn et residerende kapellani underlagt Bodøen prestegjeld (Bodø domkirke prestegjeld). Kapellaniet omfattet de østligste gårdene Mjønes, Vågan og Naurstad, i Skjerstad sogn.

Prestegjeldet som administrativ enhet ble faset ut av Den norske kirke fra 2004 og blir ikke lenger brukt.

Residerende kapellaner (pastorer) i Skjerstad 1595–1770

Se også 
 Skjerstad

Litteratur 
 Gunnar Berg: Bygdebok for Skjerstad og Fauske, Bind I, Nordland Boktrykkeri A/S Bodø, 1975, ISBN 82-90030-40-1

Eksterne lenker 
 Prestegjeld og sogn i Nordland

Prestegjeld i Sør-Hålogaland bispedømme
Porsgrunn videregående skole

Porsgrunn videregående skole er en videregående skole i Vestfold og Telemark, i lokaler med idrettshaller og verksteder. Skolen tilrettelegger for dybdelæring og akademisk skriveopplæring i et skrivesenter der elevene kan få veiledning i kildebruk og i skriving av alle teksttyper. Skolen har i skoleåret 2020/2021 902 elever og 187 ansatte.

Studietilbud pr. 2020/2021 
 Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign
 Idrettsfag
 Informasjonsteknologi og medieproduksjon
 International Baccalaureate og Pre-IB
 Kombinasjonsklassen
 Kunst, design og arkitektur
 Studiespesialisering
 Teknologi- og industrifag
 VG1 med internasjonalisering

Avdelinger 
Skolen har tre avdelinger fordelt på tre skolebygg på Kjølnes Campus.

Kjølnes Nord ligger ved siden av Høgskolen i Telemark. Der undervises i studieforberedende fag. Kjølnes Sør ligger vegg-i-vegg med Handelshøyskolen BI. Der undervises i yrkesforberedende programområder. Frisklivssenteret ligger ved siden av Porsgrunnshallen. Der undervises det i idrettsfag. 

På avdeling Sør ble det i perioden 2000-2010 bygget en ny prosesshall, ny kantine og et nytt auditorium som blant annet brukes til fellesinformasjon ved skolestart. På avdeling Nord ble det på midten av 2000-tallet påbygd et nytt språklaboratorium på det eksisterende skolebygget. Avdeling Nord er en skole som er bygget for om lag 300 elever. Pr. 2011 hadde avdeling Nord rundt 750 elever, og avdeling Sør 360 elever.

Ledelse 
 Kai Magne Bråthen, rektor
 Inger Hedvig Matveyev, studierektor Nord
 Heidi Torholt, studierektor Sør

Referanser

Eksterne lenker
 Vestfold og Telemark fylkeskommune - Porsgrunn vgs (vtfk.no) 

Videregående skoler i Vestfold og Telemark
Skoler i Porsgrunn
.bg

.bg er bulgarsk nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av  Register.bg.

Registrering
Registrering av domenenavn gjøres direkte på andre nivå. Det er visse restriksjoner: .bg domener kan registreres av bulgarske selskaper og organisasjoner, eller utenlandske selskaper som har en registrert avdeling eller kommersiell representant i Bulgaria. Domenenavnet må i utgangspunktet være selskapsnavnet eller dets forkortelse, men stort sett kan ethvert navn brukes hvis det først registreres som et varemerke hos det bulgarske patentkontoret.

Register.bg's prispolitikk
Frem til midten av 2006 var prisen 50 USD for førstegangsregistrering pluss 50 USD pr. år (totalt 120 USD inkludert bulgarsk moms for første år). Etter lokale forhold var dette en svært høy pris og mange bulgarske nettsteder er nå registrert under .com (spesielt -bg.com), .org, eller .net-domener, ettersom registreringskostnadene her er betydelig lavere (8 til 12 USD pr. år) med mindre byråkratisk styr.

Fra 18. september 2006 har Register.bg foreslått nye domener på tredje nivå med suffiksene .a.bg, .b.bg etc. (en bokstav eller tall +.bg), lavere kostnader, med mindre restriksjoner, og med privatpersoner som viktigste målgruppe.

Se også
 Domenenavn
 Landskoder (internett)
 Toppnivådomene

Referanser

Eksterne lenker
 IANA .bg whois informasjon
 Register.bg

B g
B g

sv:Toppdomän#B
Nord-Troms tingrett

Nord-Troms tingrett var en tidligere førsteinstansdomstol i Hålogaland lagdømme, og den omfattet de nordlige deler av Troms fylke, dvs. alt nord for Malangen. Tingretten er slått sammen med Senja tingrett til Nord-Troms og Senja tingrett.

Rettskretsen omfattet kommunene Karlsøy, Tromsø, Balsfjord, Lyngen, Storfjord, Kåfjord, Nordreisa, Skjervøy og Kvænangen med tilsammen 92 217 innbyggere pr. 1. oktober 2010, samt Svalbard.

Domstolen er gitt domsmyndighet på innretninger og anlegg for undersøkelse etter eller utnyttelse, lagring eller transport av undersjøiske naturforekomster på den norske del av kontinentalsokkelen og i norsk økonomisk sone nord for 68. breddegrad 30 min.

Domstolen har kontorsted i tinghuset i Tromsø og de fleste rettssaker holdes her, men det settes ofte rett også andre steder i kretsen.  Domstolen ledes av en sorenskriver for tiden Sverre Martens, som fratrer 1. mars 2013. Unni Sandbukt  er utnevnt til ny sorenskriver. Domstolen har i tillegg syv tingrettsdommere, dommerfullmektiger og funksjonærer.

Historie 

Fra omkring 1600 var Troms inndelt i Senja og Tromsø sorenskriverier, som ble sammenslått i 1755. Da Tromsø ble kjøpstad i 1794 måtte stedet ha egen byfogd, men embetet ble først opprettet i 1838. I 1855 ble sorenskriveriet igjen delt mellom Senja og Tromsø. Tromsø sorenskriveri ble i 1917 delt i Malangen og Lyngen sorenskriverier. I 1985 ble Tromsø byrett opprettet ved sammenslåing av Tromsø byfogdembete og Malangen sorenskriveri. Nord-Troms herredsrett oppstod i 1990 ved at Tromsø byrett ble slått sammen med Lyngen sorenskriveri. I 2002 skiftet alle førsteinstansdomstoler (byretter og herredsretter) navn til tingrett.

Referanser

Eksterne lenker 
 domstol.no: Nord-Troms tingrett
 Statsbygg: Nord-Troms tingrett

Myndigheter i Troms og Finnmark
Tingretter i Norge
Tromsø
Barkåker

Barkåker er en stasjonsby ved Vestfoldbanen og et tettsted i Tønsberg kommune i Vestfold. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar .
Barkåker ligger sentralt på raet, midt i Vestfold, mellom riksvei 19 (Hortensveien) og E18. På Barkåker ligger flatbrødfabrikken Korni.

Barkåker stasjon er nedlagt.

På Barkåker finnes også flere bedrifter, blant annet Visma Retail.

Foreninger på Barkåker
Barkåker idrettsforening
Barkåker velforening
Sem bygdekvinnelag
Barkåker sanitetsforening
Barkåker og Jareteigen pensjonistforening

Referanser 

Tettsteder i Vestfold og Telemark
Bosetninger i Tønsberg
Kronestein

Kronestein eller kronstein, også kalt topp- og sluttstein, er den øverste, midterste steinen i en buebro. Steinen er kileformet i likhet med de andre steinene i selve buen, men har tradisjonelt blitt hogd større enn de øvrige. Betegnelsen «kronestein» viser at de utgjør kronen på verket – og de ble ofte utstyrt med monogram for kongen som regjerte ved åpningen. I svensketiden ble det nok litt vanligere å utsmykke kronesteiner i Norge med riksvåpen og årstall.

Slik broen ble konstruert, tilsa all erfaring at en bare kunne ha én og ikke to steiner øverst.

Andre betydninger 
Kronestein kan også referere til en edelstein i en krone og til det ytre dekklaget i en fyllingsdam.

Eksterne lenker 
Wikikilden: artikkel om keystone

Broer
Norske ord og uttrykk
Kove

Koven (norrønt: kofi) er et lite rom innafor stua i eldre norske bolighus. Koven kunne ha flere funksjoner; den kunne brukes som ekstra soverom, kårstue, gjesterom, spiskammer eller til å oppbevare kjøkkentøy og annet utstyr. Koven hadde normalt ikke ildsted eller vindu/glugge.

I den tradisjonelle treromsstua lå koven rett fram for forstua (gangen), men med inngang fra stua. Mens stua hadde åpne takstoler, var det som regel lagt et golv over koven. Dette ble enkelte steder kalt ramen, i andre bygder trevet.

Norsk trearkitektur
Europeiske jøder for en rettferdig fred

Europeiske jøder for en rettferdig fred (engelsk: European Jews for a Just Peace, EJJP) er en sammenslutning av en rekke jødiske grupper og organisasjoner i Europa som arbeider for en rettferdig fred mellom jøder og palestinere, gjennom å kreve at Israel endrer sin politikk overfor palestinerne og at verdenssamfunnet legger press på Israel. Organisasjonen ønsker en umiddelbar slutt på den israelske okkupasjonen av Vestbredden, Gaza og Øst-Jerusalem, opprettelse av en palestinsk stat og anerkjennelse av 1967-grensene, samt at Israel tar på seg ansvaret for det palestinske flyktningeproblemet som ble skapt gjennom Israels etniske rensning av arabere på 1940-tallet. Organisasjonen mener at Israel må anerkjenne flyktningenes rett til å vende tilbake til hjemmene sine som en menneskerett. Videre støtter organisasjonen ikke-voldelig motstand mot den israelske okkupasjonen, bl.a. gjennom oppfordring til boikott.

Styre

Dror Feiler (formann), Sverige
Dan Judelson (sekretær), Storbritannia
Max Wieselmann (kasserer), Nederland
Sonia Fayman, Frankrike
Paola Canarutto, Italia
Henri Wajnblum, Belgia
Paula Abrams Hourani, Østerrike
Fanny Michaela Reisin, Tyskland

Eksterne lenker
 http://www.ejjp.org/

Fredsorganisasjoner
Don Allum

Don Allum (født 17. mai 1937 i London i England, død 2. november 1992) var en britisk havroer og yrkesmilitær. Han var den første som rodde begge veier over Atlanterhavet. I alt rodde han tre ganger over Atlanterhavet.

Første gang han rodde over Atlanterhavet var i 1971. Sammen med fetteren Geoff Allum rodde han fra Las Palmas på Gran Canaria til Barbados på 73 dager. I 1986 rodde han alene fra Pasito Blanco på Gran Canaria til Nevis i Karibia på 114 dager. De siste to ukene av turen var han helt tom for ferskvann, og da han nådde land var han svært svekket fysisk. I 1987 rodde han alene fra St. John's på Newfoundland til Dooagh på Achill Island i Irland på 77 dager. Under den turen hadde han mye dårlig vær, og han ble slått ut av båten flere ganger. Like vest av Irland ble han overveldet av uvær, og robåten holdt på å forlise like før han nådde land. Men ankomsten hans var varslet, og folk fra Dooagh reddet ham i siste øyeblikk fra å drukne.

Etter disse strabasene var Allum utslitt og svekket, og de neste årene sviktet nyrene hans to ganger. Han døde av et hjerteanfall 2. november 1992, 55 år gammel.

Innbyggerne i Dooagh satte opp et minnesmerke over Don Allum etter havroerprestasjonene hans.

I 2004 skrev rockegruppa Marillion en sang inspirert av Don Allum og andre havroere. Sangen Ocean Cloud var med på 2CD-utgaven av albumet Marbles.

Kilder og andre eksterne lenker 
 Ocean Rowing Society: Geoff Allums biografi om Don Allum
 Ocean Rowing Society: Don Allums dagbok fra den siste atlanterhavskryssingen
 Ocean Rowing Society: Minnesmerket over Don Allum i Dooagh i Irland
 Teksten til sangen Ocean Cloud på Marillions nettside

Roing
Engelskmenn
Personer fra London
Fødsler i 1937
Dødsfall i 1992
Nereider

Nereider er i gresk mytologi de 50 havnymfene som er døtrene til Nerevs og Doris. De mest kjente var Amfitrite som var gift med havguden Poseidon, og den eldste av dem, Thetis som ble mor til Akilles. I forbindelse med hans død nevnes nereidene i Iliaden. 

Nereiden Galatea var et populært motiv i antikkens kunst, avbildet ridende sidelengs på ryggen av et sjøuhyre eller en gud med fiskehale.

Angivelig bodde nereidene hos sin far Nerevs i hans grotte-palass på bunnen av Egeerhavet. Derfra kunne til de tilkalles for å hjelpe fiskere og sjøfolk i havsnød, slik som da de hjalp argonautene under jakten på det gylne skinn.

Referanser

Se også 
 Amfitrite Cymothoe, Galatea, Proto, Psamathe, Thetis, Themisto

Nymfer
Løveparken

For Løveparken i Jylland, se Givskud Zoo

Løveparken var navnet på Løv-Ham Fotballs planlagte stadion i Lynghaugparken i Fyllingsdalen, Bergen Det var planlagt en kapasitet på 2 000 tilskuere, hvorav 1 200 sitteplasser, noe som trolig ville gjort det til det minste stadionet med toppfotballstandard i Norge.

Planene for Løveparken ble skrinlagt da Trond Mohn betalte for oppgradering av Varden Amfi slik at Løv-Ham kunne spille kamper der.

Referanser 

Fotballstadioner i Norge
Nedlagte idrettsanlegg i Bergen
Fyllingsdalen
Lars Frölander

Lars Frölander (født 26. mai 1974) er en svensk svømmer. Frölanders første store suksess i internasjonale mesterskap kom under OL 1992 i Barcelona, der han var med på å ta sølv på 4 x 200 meter frisvømming. Siden den gang har han flere gullmedaljer fra internasjonale mesterskap, og regnes som en av Sveriges fremste svømmere gjennom tidene.

Høydepunktet i karrieren kom i 2000, da han satte verdensrekord på 100 m butterfly på kortbane med tiden 50,44, og tok OL-gull i samme gren. Dette året ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje for årets fremste svenske idrettsprestasjon.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Fakta om Lars Frölander

Svenske svømmere
Olympiske mestere for Sverige
Verdensmestere i svømmesport for Sverige
Europamestere i svømmesport for Sverige
Medaljevinnere under Sommer-OL 1992
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1992
Svømmere under Sommer-OL 1992
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1996
Svømmere under Sommer-OL 1996
Medaljevinnere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 2000
Svømmere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 2008
Svømmere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 2012
Svømmere under Sommer-OL 2012
Tidligere verdensrekordholdere i svømming
Personer fra Borlänge
Deltakere for Sverige under EM i svømmesport 2010
Deltakere for Sverige under EM i svømmesport 1999
Deltakere for Sverige under EM i svømmesport 2000
Deltakere for Sverige under EM i svømmesport 2002
Deltakere for Sverige under EM i svømmesport 2008
Deltakere for Sverige under EM i svømmesport 1997
Olympiske medaljevinnere i svømming
Deltakere for Sverige under VM i svømmesport 1994
Deltakere for Sverige under VM i svømmesport 1998
Deltakere for Sverige under VM i svømmesport 2001
Deltakere for Sverige under EM i svømmesport 2012
Deltakere for Sverige under Kortbane-EM i svømming 1998
Deltakere for Sverige under Kortbane-EM i svømming 1999
Deltakere for Sverige under Kortbane-EM i svømming 2001
Deltakere for Sverige under Kortbane-EM i svømming 1999
Deltakere for Sverige under Kortbane-EM i svømming 2005