alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
«Cap Arcona»

«Cap Arcona» var et tysk passasjerskip på 27 500 tonn som tilhørte den tyske søramerikalinjen.

Tidlig bruk
Skipet hadde navn etter Kapp Arkona på øya Rügen og ble sjøsatt i 1927. Skipet hadde flere klasser som vanlig var og fraktet både mer velstående reisende og mindre bemidlede emigranter til Sør-Amerika.

I 1940 ble skipet tatt over av den tyske Kriegsmarine og brukt til troppetransporter i Østersjøen. Mot slutten av 1944 ble skipet tilbakeført sine sivile eiere og det ble brukt for å transportere flyktninger vekk fra de fremrykkende sovjetstyrkene i øst.

Senkingen av skipet

Den 26. april 1945 ble fartøyene «Cap Arcona», «Thielbek» og «Athen» lastet med fanger fra konsentrasjonsleiren Neuengamme og slept ut på Lübeckbukten. Hensikten med transporten var å senke skipene med fangene innesperret under dekk, for å fjerne vitner fra leiren.

 
Den 3. mai 1945 ble «Cap Arcona», «Thielbek», og passasjerskipet «Deutschland IV» angrepet og senket i adskilte angrep av Hawker Typhoons fra det britiske RAF. Flyene var fra No. 83 Group tilhørende 2nd Tactical Air Force.

Totalt var det rundt 7 500 fanger om bord på de tre fartøyene.

Fanger som forsøkte å redde seg vekk fra skipet ble bevisst beskutt av vokterne på det synkende skipet og dessuten beskutt i vannet. Det forlyder også at fangene ble beskutt fra de tyske skip som kom til, og i hvert fall ble personer som havnet i vannet massivt beskutt av flyene fra RAF som angrep. En pilot hevdet at det siste var en gitt spesifikk ordre. Senere undersøkelser peker på at den allierte etterretningstjenesten har trodd at skipet var forkledt som ramponert og det var fylt med SS-soldater som håpet på å snike seg til Norge. Det var blitt informert av to uavhengige kilder om at fartøyet var fullt med fanger, men den informasjonen nådde ikke dem som utførte angrepet med raketter og automatkanoner. Beskjed om avblåsning av angrepet nådde heller ikke frem i tide.

De fangene som klarte å svømme til land ble skutt på strendene av SS, og kun 350 fanger overlevde massakren. Ved siden av senkningen av «Wilhelm Gustloff» regnes tragedien som en av de største ulykker til sjøs noensinne.

Det britiske flyvåpenet RAF har bestemt at en del av dokumentene som beskriver hva som skjedde, skal holdes hemmelig inntil 2045, altså ett hundre år etter selve bombingen og senkingen av «Cap Arcona», «Thielbek», og passasjerskipet «Deutschland IV».

Referanser

Eksterne lenker
 Historien om tragedien
 «Tannlegen fra Auschwitz» hvor han forteller om opptakten til katastrofen. 
 «Tannlegen fra Auschwitz» hvor han forteller om selve katastrofen. 
 Bilder fra katastrofen
 Bilder av «Cap Arcona» 
 Bilder

Sjøulykker i 1945
Tyske skip
Skip fra andre verdenskrig
Skip fra 1927
Skip bygget i Tyskland
Artikler i sjøfart-prosjektet
Fylkesvei 562

Fylkesvei 562 går mellom Frommereid i Askøy og Vestremarka i Bergen. Deler av strekningen har veinavnene Askøyveien og Ravnangervegen.

2019 ble den tidligere strekningen mellom Skråmestø og Frommereid del av fylkesvei 5266, fylkesvei 219 (Hordaland) ble arm av Fv562.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestland
Fylkesveier i Bergen
Veier i Askøy
Bomveier i Norge
Fylkesvei 563

Fylkesvei 563 går mellom Storeklubben og Åsebø i Askøy. Deler av strekningen har veinavnene Klampavikvegen, Florvågvegen og Askvegen.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Frem til 2019 hadde armen til Maltvika eget nummer fylkesvei 214 (Hordaland).

Kommuner og knutepunkter

Hanevik

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestland
Veier i Askøy
Bomveier i Norge
Fylkesvei 559

Fylkesvei 559 gikk mellom Fjell sentrum og Møvik i Fjell kommune. Veiens lengde var 4,2 km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

2019 ble veien del av fylkesvei 5242.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 

Tidligere veinummer i Hordaland
Frostating lagmannsrett

Frostating lagmannsrett er en av seks lagmannsretter i Norge. Dens jurisdiksjon omfatter fylkene Møre og Romsdal og Trøndelag, jf oversikten nederst på siden over tingretter som hører til Frostating lagdømme. Domstolen har hovedsete i Trondheim og faste rettssteder i Molde, Kristiansund og Ålesund.  Navnet har domstolen fått fra det gamle Frostatinget som ble holdt på halvøya Frosta i Trondheimsfjorden og som omfattet omtrent samme distrikt som dagens domstol.

Domstolen holder til Trondheim tinghus. Den ledes av en førstelagmann (for tiden Sven-Jørgen Lindsetmo) og har i tillegg to lagmenn og 16 fast utnevnte lagdommere. Den har videre én administrasjonssjef og ti funksjonærer.

Lagmannsretten behandler alle anker over avgjørelser i de tingretter som hører til lagdømmet – både i straffsaker og sivile saker, se nærmere om saksbehandlingen i artikkelen lagmannsrett. Til Frostating lagmannsrett hører Møre og Romsdal tingrett og Trøndelag tingrett. Lagmannsrettens avgjørelser kan – i noe begrenset utstrekning – ankes til Høyesterett.

Dommerne

Tidligere dommere

Konstituerte dommere

Konstituerte dommere kan brukes ved midlertidige behov over et kort tidsrom, og kan konstitueres for inntil to år. Det konstitueres gjerne dommere fra sideordnede eller andre domstoler. Konstituerte dommere har samme stillingsvern som embetsmenn for den perioden konstitusjonen varer.

Ekstraordinære dommere

Ekstraordinære dommere er dommere som kan tilkalles etter behov. Det er fortrinnsvis pensjonerte tingretts- og lagdommere som utnevnes, og ordningen bygger hovedsakelig på kapasitetsmessige og seniorpolitiske hensyn. Ekstraordinære dommere kan konstitueres for ett eller to år av gangen, avhengig av alder. I den enkelte sak fungerer ekstraordinære dommere på linje med andre dommere - likevel slik at ekstraordinære dommere ikke skriver utkast til avgjørelser eller administrerer retten.

Referanser

Eksterne lenker 
 Frostating lagmannsrett

Domstoler i Norge
Myndigheter i Trøndelag
Myndigheter i Møre og Romsdal
Kulturminner i Trondheim
Fenylalanin

Fenylalanin er en aminosyre. Forkortelse: Phe

Aminosyren fenylalanin finnes i to former: D- og L- formen. L-fenylalanin (LPA, C9H12NO2) er et pH-nøytralt byggeelement, som inngår i forskjellige proteiner. Dens speilbilde, D-fenylalanin (DPA), kan fremstilles kunstig.

L-fenylalanin brukes i menneskets kropp, hvor den er en av de essensielle aminosyrene. L-fenylalanin kan omdannes til tyrosin, som på sin side kan omdannes videre til dopamin, noradrenalin og adrenalin. 

Den arvelige sykdommen fenylketonuri (PKU), eller Føllings sykdom,  innebærer ufullstendig nedbrytning av fenylalanin. Konsekvensen av fenylalanin i kosten hos de berørte kan være alvorlige psykiske og fysiske utviklingshemminger. Ved å unngå denne aminosyren fra fødselen av, noe som er mulig ved å spise et fullstendig plantebasert kosthold, vil disse skadene kunne unngås .

Aminosyrer
Fylkesvei 505

Fylkesvei 505 (Fv505) går mellom Ganddal i Sandnes og Bergene i Time.

I 2010 ble nye Foss-Eikeland bru åpnet. Den gamle brua ble revet kort tid etterpå. Den nye er bredere med eget løp for gang- og sykkeltrafikk. Den ble bygget ca 40 nordvest for den gamle. De nærmeste kryssene ble også bygget om til rundkjøringer.

Tidligere gikk veitraséen ikke fra Mossige til Bergene, men fulgte dagens fylkesvei 181 via Nærbø til Varhaug.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

12. juli 2019 ble en ny strekning mellom Skjæveland rundkjøring og Kvernelandsveien ved Foss-Eikeland tatt i bruk. Offisiell åpning skjedde i februar 2020, når resten av prosjektet sto ferdig.

Ombyggingsplaner
Ved Ganddal i Sandnes skal det bygges ny trasé for veien sørover ut av kommunen og med arm østover til europavei 39. Veien blir knyttet til riksvei 44 ved Ganddal godsterminal i vest og vil utgjøre del av den ytre ringveien i Sandnes.

Kommuner og knutepunkter

Fosseikeland bru (Figgjo, 68 m, kommunegrense)

, Fosse gamle bru (19 m, sidetrasé 1,6 km)

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 Stavanger Aftenblad melder bruen åpnet
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Rogaland
Veier i Sandnes
Veier i Klepp
Veier i Time
Fylkesvei 507

Fylkesvei 507 (Fv507) går mellom Søyland i Hå og Verdalen i Klepp. Veiens lengde er 17,9 km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Nasjonale turistveier 

Sammen med delstrekninger av fylkesvei 44 har strekningen mellom Bore i Klepp og Søyland i Hå fått status som nasjonal turistvei Jæren. Turistveien er 41 km lang.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Rogaland
Nasjonale turistveier
Veier i Hå
Veier i Klepp
Krystall

En krystall er et fast stoff hvor de involverte atomer, molekyler eller ioner er ordnet i et gjentagende mønster i alle romlige dimensjoner.

Mange stoffer i væskeform vil danne krystaller når de omdannes til faste stoffer som følge av endringer i temperatur eller trykk.

Koksalt og sukker er dagligdags eksempler på krystallinske stoffer, men også metaller, mineraler og is kan være krystallinske. Ofte vil det være snakk om polykrystallinske forbindelser hvor et stoff består av forskjellige sammenvokste monokrystaller.

Se også 
 Krystallstruktur
 Bergkrystall
 Amorf
 Krystallglass
 Bryllupsdager

Eksterne lenker 
 

 

Krystallografi
Alkymi

Alkymi var en middelaldersk forløper for den moderne kjemien (ordet er sammensatt av arabisk «al-» = den, det (bestemt artikkel) og gresk «chymeia» = kjemi), ofte blandet sammen med magiske forestillinger, jakten på de vises sten, som skulle kunne brukes til å omdanne metaller til gull, samt til å fremstille livseliksirer som skulle gjøre en udødelig.

Realiteten er at mange av middelalderens alkymister var seriøst arbeidende kjemikere. De var henvist til å arbeide ut fra den religiøse og magiske forståelsesramme som var gjeldende i samtiden, og de måtte bygge på den sum av faktisk viten som var tilgjengelig. Alkymien var en holistisk åndsretning, hvor argumentasjon og bevisførsel kom an på evnen til å påvise sammenhenger mellom de kjemiske stoffer og for eksempel de fire temperamenter, de fire elementer, kosmologien og gudstroen.  På 1700-tallet utgav Johann Becker Physica subterranea, et upåklagelig verk om mineralogi – samtidig som han arbeidet med å finne en metode til å kunne gjøre seg selv usynlig. 

Mange av alkymistene støttet seg til gnostiske skrifter, til kabbalaen og tarot, og de var overbevist om at astrologiske forhold hadde betydning for stoffene og menneskenes temperamenter. En del var regelrette svindlere, som søkte å utnytte tidens overtro og frykt for det ukjente til egen vinning. Til gjengjeld ble flere alkymister anklaget for hekseri, svart magi og trolldom og innstevnet for inkvisisjonen.

Selv om man i dag ikke kan anerkjenne undersøkelser på det grunnlaget som forskning, lyktes det alkymistene å legge en solid basis for den senere, objektive kjemiske vitenskap. 
Den siste alkymist var samtidig den første moderne kjemiker. Hans navn var Aureolus Philippus Theophrastus Bombastus Paracelsus von Hohenheim, og han levde mellom 1493 og 1541, i stadig søken etter viten innenfor medisin og kjemi.

Det første arbeidet som skilte mellom kjemi og alkymi, var The Sceptical Chymist av Robert Boyle ved Oxford, utgitt i 1661. 

Noen mener at alkymistenes arbeid skal forstås åndelig, at det var et forsøk på å oppnå en spirituell forvandling, hvor målet blant annet var å bli et helt, og åndelig talt androgynt menneske. Blant andre Carl Gustav Jung og Jes Bertelsen arbeidet i flere år med alkymi ut fra en slik psykologisk forståelse.

De fleste alkymister bruker Smaragdtavlen av Hermes Trismegistus i sitt arbeid. Hermes Trismegistus er ofte kalt alkymiens far. Alkymien kan spores tilbake til det gamle Egypt, og finnes også flere hundre år før vår tidsregning blant sjamanistiske taoister i Kina. 

Alkymi sies å være en transmutasjonskunst, hvor det dreier seg om å kontrollere og styre vibrasjoner i både mikro- og makrokosmos.

Litteratur 
 Manuel Bachmann og Thomas Hofmeier: Geheimnisse der Alchemie, Schwabe & co.ag. Verlag. Basel 1999 ISBN 3-7965-1368-9
 Homer H. Dubs: «The Beginnings of Alchemy», i Isis 38 (1947): 62-86.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Alkymi webside
Riksvei 518

Riksvei 518 (Rv518) gikk mellom Nygård og Haugesund lufthavn, Karmøy i Karmøy kommune. Veiens lengde var 3,5 km. 2013 ble veien del av europavei 134.

Kommuner og knutepunkter

Helganesvegen
   Øygarden fra Nygård mot  Haugesund, Husøyvegen mot Husøya,  Øygarden mot Skudeneshavn 
  Kvalavågvegen fra Kvalavåg til Kalstø (5,7 km)
 Endepunkt

Referanser 

Tidligere riksveier
Tidligere veinummer i Rogaland
Fylkesvei 511

Fylkesvei 511 (Fv511) går mellom Eidsbotn og Skudeneshavn i Karmøy. Veiens lengde er 19,3 km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

2019 ble den tidligere fylkesvei 874 arm av veien.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Rogaland
Veier i Karmøy
Castletown

Castletown er navnet på flere steder på De britiske øyer:

 Castletown, Caithness
 Castletown, Irland
 Castletown, Man
 Castletown, Portland
 Castletown, Tyne and Wear
Myrmenn

Myrmenn var et uttrykk som ble brukt om norske borgere som på 1880-tallet skaffet seg stemmerett ved å kjøpe verdiløs jord, gjerne myr. Praksisen har sin årsak i at Grunnloven fram til 1884 kun ga stemmerett til eiere av matrikulert jord.

Bakgrunn og utvikling 
Det var Venstre som tok opp Marcus Thranes gamle ide om å kjøpe myrlapper til eiendomsløse. I lovverket fantes ingen krav hvor store disse myrlappene skulle være. Arbeidersamfunnslederen Andreas Hølaas fra Kristiania var en av dem som ledet arbeidet med å registrere myrmenn. Christian Holtermann Knudsen, en av pionerne i arbeiderbevegelsen, organiserte for samme sak egne stemmerettstog 17. mai. Denne gangen greide ikke jurister på motstandersiden å hindre slike oppkjøp, og valget ble en stor seier for Venstre i 1882. Eiendomsløse grupper som fikk stemmerett omfattet husmenn, tjenestefolk, lærere, handverkere, kunstnere og jurister. 

I 1884 ble stemmerettsreglene endra, slik at borgere med årlig inntekt over 800 kroner i byene og 500 kroner på landet fikk stemmerett. Videre ble grunnloven endra samme år, slik at jord måtte ha en verdi over 20 kroner for å kunne bli matrikulert. For jord som allerede var matrikulert hadde loven ingen tilbakevirkende kraft. 

I 1898 ble lov om allmenn stemmerett for menn vedtatt, og myrmanns-ordningen mistet sin berettigelse. Kvinner måtte vente til 1909 før de fikk stemmerett og til 1913 før de fikk allmenn stemmerett ved stortingsvalg.

Myrmennene fra Flå 
Myrmennene fra Flå i Melhus ble kjent i 1880 da Flå ble egen kommune. Dette skjedde etter en elegant omgåelse av loven som krevde at det var minst 50 jordeiere i en kommune. Siden det bare var vel 30 jordeiere som var stemmeberettigede i Flå, skilte Erik Kirkflå f. 1826 (som ble den første ordføreren i Flå) ut 18 myrparseller av Botnmyra, hver på 1 kvadratalen, og solgte i 1879 disse parsellene til 18 personer i Flå (hver på 1 øre skyld). Derved ble de nok stemmeberettigede til å tilfredsstille lovens krav, og Flå kommune ble skilt ut fra Melhus.

Minnesmerke 
På Ekne i Levanger kommune er det reist et minnesmerke over myrmenn som kjøpte verdiløs grunn her.

Litteratur 
Bull Edvard: Arbeiderbevegelsens historie i Norge (Bind 1, 1850-1900). Tiden Norske Forlag.

Norges historie
Norsk arbeiderhistorie
1880-årene i Norge
Amalfikysten

Amalfikysten (italiensk: Costiera Amalfitana) er en italiensk kyststrekning på nordkysten av Salernobukten i Tyrrenhavet, lokalisert i provinsen Salerno i sørlige Italia. Amalfikysten er et populært turistmål, som tiltrekker seg tusener av besøkende årlig. Det er strekningen fra Positano i vest til Vietri sul Mare i øst som regnes som Amalfikysten. Langs kyststrekningen ligger dessuten stedene Cetara, Maiori, Minori, Ravello, Atrani, Amalfi, Praiano og Scala.

I 1997 førte UNESCO kysten opp på listen over verdensarven. Begrunnelsen var at den «er et område av stor fysisk skjønnhet og naturlig mangfold. Den har vært omfattende bosatt av menneskelige samfunn siden tidlig middelalder. Det er et antall byer som Amalfi og Ravello med arkitektoniske og kunstneriske verker av stor betydning. De rurale områdene viser innbyggernes allsidighet i å tilpasse deres bruk av landet til terrengets mangfoldighet, som strekker seg fra vingårder i terrasselandskap og hager i nedre skråninger til brede beiteland i opplandet.»

Historie 
I løpet av 900- og 1000-tallet eksisterte hertugdømmet Amalfi i området til Amalfikysten, sentrert i byen Amalfi. Kystområdet ble senere kontrollert av fyrstedømmet Salerno inntil Amalfi ble plyndret av republikken Pisa i 1137.

Referanser

Eksterne lenker

 
 Amalfi Coast
 Amalfikysten

 
Verdensarven i Italia
Pylon

Pylon er betegnelsen på et monumentalt inngangsparti til et gammelegyptisk tempel. På hver side av porten har bygningen  en bred tårnliknende konstruksjon som er omtrent dobbelt så høy som sjølve inngangen og har flat topp. På bilder fra Det gamle Egypt flagges det med bannere fra tårnene.

Enkelte templer kunne i tillegg ha en indre pylon mellom en forgård og den sentrale delen av templet. Det er vanlig at tårnene smalner av mot toppen, ved at to eller flere vegger er skrådd. Foran pylonene kunne det være stilt opp obelisker. Noen pyloner er dekorert med relieffer på fasaden; på Isis-templet fra Filae ses farao mens han dreper en motstander, mens Isis, Horus og Hathor ser på.

I moderne arkitektur betegner en pylon et avsmalnende tårn.

Kjente pyloner
Templet i Luxor
Templet i Idfu (Edfu)
Isis-templet fra File (Filae)
Templet i Karnak

Referanser

Eksterne lenker
 Templet i Karnak
 Pylonen i Luxor

Oldtidens Egypt
Arkitektoniske former
Haute couture

Haute couture (fransk for «høy[ere] søm») er en betegnelse på klær som er individuelt sydd for kunder i ledende motehus. Betegnelsen oppstod i Paris i Frankrike, og i Paris må haute couture-hus være organisert i organisasjonen Chambre Syndicale de la Couture Parisienne, i tillegg til å selge originale modeller som er tegnet og utført av firmaansatte i firmaets egne lokaler. Kolleksjonene må også vises to ganger om året i mannekengoppvisninger.

Betegnelsen haute couture vitner om kunstskikkethet og eksklusivitet, og anvendes om en rekke motehus i Europa. Haute couturen ble grunnlagt av Charles Frederick Worth i Paris og ble etablert på andre halvdel av 1800-tallet. På begynnelsen av 1900-tallet dominerte couturen av Paul Poiret, i første verdenskrig og deretter fremfor alle av Coco Chanel. På 1930-tallet ble mange couture-hus grunnlagt. Ledende var Christian Diors med hans særpregede stilelement. På 1960-tallet fulgte couture oftere kravene fra den yngre befolkningen og ble mer og mer påvirket av prêt-à-porter.

Eksempel på haute couture-hus
Yves Saint-Laurent
Christian Dior
Chanel
Giorgio Armani Privé
Givenchy
Paul Poiret
Christian Lacroix
Jean Paul Gaultier

Referanser 

Mote
Franske ord og uttrykk
Riska gamle kirke

Riska gamle kirke er lokalisert i tettstedet Hommersåk i Sandnes kommune. Den ble bygget i 1877, og fremstår i dag som et typisk eksempel på 1800-tallets norske, hvite trekirker.

Innvendig er kirken nokså spartansk utstyrt, men de vakre glassmaleriene er et syn verdt. De ble donert av Christian Bjelland. Det var i 1915 at konsulen ville gjøre noe for den bygda han stammet fra. Kunstneren Emanuel Vigeland fikk jobben. To malerier på hver sin side av alteret billedliggjør henholdsvis Kristus på korset og Kristus som sier «Fred være med deg».

Kirken har vært gjenstand for flere ombygginger siden den stod ny i 1877, og lite av det opprinnelige interiøret er bevart. Den ble avløst av ny kirke i 1999, og brukes derfor bare ved spesielle anledninger. Venneforeningen for Riska gamle kirke har overtatt ansvaret for vedlikehold av det historiske bygget.

Kirken står på fredet grunn.

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 
 Riska gamle kirke hos Lions Club Sandnes
 

Kirker i Sandnes
Kirker i Sandnes prosti
Religiøse byggverk fra 1877
1877 i Norge
Bygninger tegnet av Hans Linstow
Kulturminner i Sandnes
Mercedes-Benz A-Klasse

Mercedes-Benz A-klasse (1997–) er en liten familiebil fra tyske Mercedes-Benz i supermini-segmentet. 

Første generasjon (W168, 1997) var tegnet av Steve Mattin (født 1964). Den hadde forhjulsdrift og 5 dører. «Sandwich» sørget for at motor og girkasse skled under gulvet ved en frontkollisjon, istedenfor at de ble dyttet bakover mot kupéen. 

Tilnavnet  «Veltepetter» kom i 1997, etter at den strøk på den såkalte elg-testen. Ifølge rapporten veltet bilen etter en brå unnamanøver for å unngå å treffe «elgen». Mercedes-Benz nektet først for at det var et problem med modellen, men trakk senere tilbake samtlige enheter solgt frem til det tidspunktet (2.600 eks.) og stoppet produksjonen inntil problemet ble løst med å montere stabilitetskontroll samt gjøre en rekke endringer i understellet. Dette sørget for at A-klasse var verdens første småbil med stabilitetskontroll.

Andre generasjon (W169, 2004) kunne også fås med 3 dører. F-cell fra 2004 var A-klasse med hydrogendrift.

Tredje generasjon (W176, 2012–18) fikk ifølge Østlendingen kollisjonsvarsling og dobbel-klutsjet automatgir.

Fjerde generasjon (W177, 2018–) har kun dataskjermer og styres ved å si "Hei, Mercedes" for å aktivere det Linux-baserte styringssystemet som føreren prater med (Linguatronic). Den fås med to bensinmotorer (163 og 224 hk) eller en diesel (116 hk) fra rundt 360 000 kroner og opp. A-klasse L sedan (V177) kommer i 2019, laget i Kina med hele 0,22 i luftmotstand.

A-klasse har vært levert i mange varianter, diesel og bensin, firehjulsdrift (4matic) og med spesialutgaver fra Mercedes-AMG.

Kilder

A-klasse
Bilmodeller introdusert i 1997
Rotvoll

Rotvoll er et område på Nedre Charlottenlund, øst i Trondheim. 

Equinor forskningssenter ble etablert på Rotvoll i 1991. Deler av lærerutdanningen ved NTNU, tidligere Høgskolen i Sør-Trøndelag, avdeling for Lærer- og Tolkeutdanning, ALT holdt til på Rotvoll fram til årsskiftet 2017/2018, da de flyttet til NTNUs campus på Kalvskinnet. Området ligger ved Strindfjorden, og i strandsonen finnes store våtmarksområder som er kjent for sitt rike fugleliv.

Historie

Øvre Rotvoll
På Øvre Rotvoll, som grovt sett omfatter områdene sør for Meråkerbanen, drives fortsatt jordbruk. Det er lenge planlagt utbygging av boliger på arealene sør for Rv706 og E6, men planene er per september 2020 ikke vedtatt.

Steinerskolen, Det Økologiske Hus og Kristoffertunet
 På Nedre Rotvoll ligger, ved siden av Høgskolen og Equinors forskningssenter, Steinerskolen på Rotvoll, Det Økologiske Hus og Kristoffertunet –  et bo og arbeidsfellesskap for psykisk utviklingshemmede, drevet på antroposofisk basis. Kristoffertunet driver et lite biodynamisk gårdsbruk, med drivhus og en grønnsakshage.

Rotvoll er også et stoppested på Meråkerbanen.

Kilder
The Travel Diaries of T.R.Malthus, Edited by Patricia James, Cambridge Univrsity Press, 1966
Strinda bygdebok, bind 1, A. Holbæk Eriksen &Co AS, 1939
Store norske leksikon

Eksterne lenker
 Øvre Rotvoll Eiendomsutvikling

Østbyen (Trondheim)
Strøk i Trondheim