alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ghada Shouaa

Ghada Shouaa (arabisk: غادة شعاع, født 10. september 1973 i Muhardeh i provinsen Hama) er en syrisk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i mangekamp. Under de olympiske lekene i Atlanta 1996 vant hun Syrias første og hittil eneste olympiske gullmedalje. Hun er også verdensmester i sjukamp fra Göteborg 1995.

Karriere 
Shouaa begynte som basketballspiller, hun spilte på det syriske landslaget i noen år før hun bestemte seg for å satse på sjukamp i friidrett. Hun gjennomførte sin første sjukamp i 1991, og ble umiddelbart tatt ut til VM 1991 i Tokyo, der hun endte på sisteplass. Senere i sesongen tok hun sølv i sjukamp under det asiatiske mesterskapet.

Hun fikk sin OL-debut i Barcelona 1992, der hun skadet seg og kom på 25.-plass. Det store gjennombruddet kom ikke før i 1995 da hun først vant en sjukampkonkurranse i Götzis med 6715 poeng, og deretter gikk til topps i VM i Göteborg, der forhåndsfavoritten Sabine Braun måtte trekke seg på grunn av en skade. Shouaa vant på poengsummen 6651, mens sølvvinneren Svetlana Moskalets hadde 6575.

Året etter vant Shouaa igjen i Götzis, der hun satte ny asiatisk rekord med 6942 poeng. I OL i Atlanta 1996 vant hun Syrias første og hittil eneste OL-gull med 6780 p (foran sølvvinneren Natalija Sazanovitsj fra Hviterussland som fikk 6563 p). En skade ødela sesongene 1997 og 1998. I 1999 gjorde Shouaa comeback i VM 1999 i Sevilla, der hun tok bronsemedaljen med 6500 p (Eunice Barber vant på 6861 poeng foran Denise Lewis med 6724).

Shouaa fikk store deler av karrieren ødelagt av skader, og valgte å legge opp etter OL i Sydney 2000, der hun brøt sjukampen allerede under den første grenen på grunn av en skade.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Syriske mangekjempere
Olympiske mestere for Syria
Deltakere for Syria under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Syria under Sommer-OL 1996
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Syria under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Christian Møinichen Havig

Christian Møinichen Havig (født 4. april 1825 på gården Havika i Overhalla i Namdalen, nå Namsos kommune, død 1912) var en norsk lensmann og stortingsrepresentant for Nordlands amt 1871–88.

Slekt 
Havigs slekt stammet fra gården Havika utenfor Namsos. Han ble i 1854 gift med Dorthea Karstine Nergaard (1831–1915), som kom fra Seierstad på Jøa, og var far til stortingsrepresentant (V) Christian Fredrik Nergaard Havig (1855–1927) og lensmann i Vefsn Thorleiv Nergaard Havig (født 1867).

Liv 
Havig ble født på Havika, men i hans barndom flyttet foreldrene til Vikna lenger nord. Bortsett fra omgangsskolen fikk han lite undervisning. Likevel klarte han på egen hånd å lære seg så mye, at han ble antatt som kontorbetjent hos lensmannen i Nærøy og Vikna. Senere ble han ansatt hos en slektning, lensmann Havig i Namsos, som var stortingsmann. Her innehadde han en periode vervet som byens ordfører og forlikskommissær. I 1848 fikk han fast ansettelse som betjent hos sorenskriveren i Namdalen, hvor han ble inntil han i 1858 ble utnevnt til lensmann i Vefsn i Nordland. Denne stillingen beholdt han helt til 1904, da han ble etterfulgt av sin sønn Thorleiv N. Havig.

I 1871 ble Havig valgt til representant for Nordlands amt på Stortinget, og ble gjenvalgt for de følgende stortingsperiodene helt frem til 1888. I perioden 1871–74 var han medlem av Justiskomiteen. I 1875 ble nå medlem av den ordinære Jernbanekomiteen, hvor han fra 1880 var formann. 1874–76 var han sekretær i Odelstinget og senere sekretær i Stortinget. Han var medlem av riksretten 1883–84, en tid som midlertidig president. I 1884 ble han valgt til medlem av den parlamentariske jurykommisjonen, og var lagtingspresident 1885–88.

Havig opptrådte etter unionsoppløsningen i 1905 som tilhenger av republikken. Dette året var han ordfører i Vefsn kommune.

Referanser

Kilder 
 Verdens Gang nr. 22, 21. februar 1885. 
 «Havig, Christian Møinichen», i Illustreret norsk konversationsleksikon, bind III, sp. 1587. Kristiania: Aschehoug, 1909.
 Liste over ordførere i Vefsn  på Drevja.com.

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter 1871–1873
Stortingsrepresentanter 1874–1876
Stortingsrepresentanter 1877–1879
Stortingsrepresentanter 1880–1882
Stortingsrepresentanter 1883–1885
Stortingsrepresentanter 1886–1888
Lensmenn
Ordførere i Vefsn
Ordførere i Namsos
Personer fra Namsos kommune
Personer fra Vefsn kommune
Samuel Wanjiru

Samuel Kamau Wanjiru (født 10. november 1986, død 15. mai 2011 i Nyahururu) var en kenyansk friidrettsutøver som spesialiserte seg på langdistanseløp.

Wanjiru var bare 18 år da han satte verdensrekord på halvmaraton, under en konkurranse i Rotterdam. Tiden 59.16 var en forbedring av Paul Tergats tidligere rekord. I 2005, under et stevne i Brussel satte han også juniorverdensrekord på 10 000 meter med tiden 26.41,75. 

I 2007 forbedret han igjen verdensrekorden på halvmaraton da han løp på 58.33. I 2008 ble han nummer to på London Marathon da han for første gang løp under 2.06. Samme år kom karrierens høydepunkt; gull på maratonøvelsen under OL i Beijing. I 2009 vant han London Marathon, på ny løpsrekord som per mai 2011. Wanjiru vant også Chicago Marathon i 2009 og forsvarte sin tittel der i 2010.

Han døde søndag 15. mai 2011, etter et fall fra balkongen i 2. etasje i sitt eget hjem i byen Nyahururu, nordvest for hovedstaden Nairobi. Politiet etterforsker dødsfallet som et mulig selvmord.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kenyanske maratonløpere
Olympiske mestere for Kenya
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Kenya under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Fødsler i 1986
Dødsfall i 2011
Australian Military Court

Australian Military Court (AMC) var en australsk permanent militærdomstol opprettet i 2007 for å behandle overtredelser av militær strafferett i det australske forsvaret. I august 2009 fant Australias høyesterett at domstolen var grunnlovsstridig.

Opprettelse
AMC ble etablert da Australias parlament vedtok en endringslov til den militære disiplinærlov, som trådte i kraft 1. oktober 2007. Loven erstattet det tidligere systemet med individuelt sammenkalte krigsretter og militære forhørsretter med en ny, permanent domstol, AMC.

Struktur
Den permanente domstolen bestod av en justitiarius, to permanente militære dommere og et panel av militære reservedommere. Den første justitiarius var brigader Ian Westwood, som ble tatt i ed sammen med de to faste militære dommerne (oberst Peter Morrison og oberstløytnant Jennifer Woodward) 1. oktober 2007.

Avhengig av overtredelsens art og alvorlighet, la lovendringen opp til et differensiert system der saker kunne prøves for en dommer alene eller, i de groveste sakene, for en militær jury. Domstolen hadde sete i hovedstaden Canberra, men var i stand til å høre saker hvor som helst i Australia og på krigsskueplasser der australske styrker tjenestegjorde.

Strid mot grunnloven
AMC ble kjent grunnlovsstridig i saken Lane v. Morrison som tok til 16. januar 2009. Høyesterett fant at endringsloven som opprettet domstolen ikke var gyldig, da den var i strid med den australske grunnlovens kapittel 3. Etter høyesterettsavgjørelsen bestemte regjeringen seg for å gjeninnføre det opprinnelige systemet med individuelle krigsretter, inntil det er blitt gjennomført en grundig vurdering av det militære rettsvesenet.

Australias forsvar
Tidligere domstoler
Militær rett
Etableringer i 2007
Opphør i 2009
Julija Njestsiarenka

Julija Viktarawna Njestsiarenka (belarusisk: Юлія Віктараўна Несцярэнка, russisk: Юлия Викторовна Нестеренко – Julija Viktorovna Nesterenko, født 15. juni 1979 i Brest) er en belarusisk friidrettsutøver  (sprinter).

Nesterenko ble den første ikke-amerikanske utøveren siden OL 1980 som vant OL-gull på 100 meter, noe hun oppnådde under OL 2004 i Athen. Hun satte også personlig rekord på 10,92 under OL. I VM i Helsingfors 2005 ble Nesterenko nummer 8 i finalen, men var med på det belarusiske laget som tok bronse på 4 x 100 meter. I EM i Göteborg 2006 endte Nesterenko på sjetteplass i 100-metersfinalen, men igjen var hun med på å ta stafettbronse. I tillegg har Nesterenko en individuell bronsemedalje på 60 meter fra innendørs-VM 2004. 

Hun deltok også på 100 meter under OL 2008 i Beijing, men hun ble utslått i semifinalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hviterussiske sprintere
Olympiske mestere for Belarus
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Belarus under Sommer-OL 2004
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Belarus under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Personer fra Brest-Litovsk
Felix Mottl

Felix Josef von Mottl (1856–1911) var en østerriksk dirigent og komponist.

Liv og virke 
Mottl studerte blant annet hos Anton Bruckner og ble etterhvert kjent som en dyktig dirigent av Richard Wagners operaer. I 1876 ble han assistent ved festspillene i Bayreuth med oppgave å forberede uroppføringene av Nibelungens ring. Fra 1880 til 1903 arbeidet han som hoffkapellmester ved storhertugens hoffkapell i Karlsruhe. Under elleve festspillperioder mellom 1886 og 1906 ledet han tilsammen 69 oppføringer i Bayreuth. Wagners sønn Siegfried var en av Mottls elever.

Fra 1898 til 1900 ledet Mottl de engelske oppføringene av Wagners operaer ved Royal Opera House i Covent Garden. Han forberedte den amerikanske førsteoppføringen av Parsifal ved Metropolitan Opera i New York i 1903, men trakk seg fra ledelsen rett før framføringene. I sesongen 1903/04 ledet han 62 operaoppføringer og konserter ved Metropolitan Opera. I 1903 ble han førstekapellmester ved hoffoperaen i München, og fra 1907 og fram til sin død Generalmusikdirektor.

Mottl komponerte selv noen operaer, samt tallrike sanger og instrumentalverk. I 1907 spilte han inn noen pianoruller for Welte-Mignon, blant annet sine egne transkripsjoner for klaver fra Wagners opera Tristan og Isolde.

Den 21. juni 1911, midt under sin 100. oppføring av Tristan og Isolde, fikk han et illebefinnende, og døde 2. juli.

Mottl ble adlet på grunn av sin fortjenstfulle innsats innen musikken.

Verk 
Sceneverk
 Agnes Bernauer, sceneverk i tre akter (1880 Weimar)
 Pan im Busch, dansespill i én akt (1881 Karlsruhe)
 Fürst und Sänger, opera i én akt
 Der Tod des Narzissus, dramatisk dikt i én akt, musikk med motiver av Christoph Willibald Gluck (1898)
 Eberstein, festopera (1881 Karlsruhe)
 Rama, Sceneverk (1894; manuskript)
Andre verk
 Strykekvartett i fiss-moll (1904)
 Lieder
 Østerrikske danser for firhendig klaver

Referanser

Litteratur 
 Frithjof Haas: Der Magier am Dirigentenpult. Felix Mottl. Hoepfner-Bibliothek. Info Verlag, Karlsruhe 2006, ISBN 3-88190-424-7

Eksterne lenker 
 
 
 
  Felix Mottl spiller utvalgte verk av Richard Wagner, The Welte-Mignon Mystery Vol. II

Østerrikske dirigenter
Østerrikske komponister
Personer fra Wien
Naoko Takahashi

Naoko Takahashi (japansk: 高橋尚子, født 6. mai 1972 i Gifu) er en japansk tidligere friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerte i maraton.

Takahashi deltok under VM 1997 på 5000 meter, og kom i mål på 13.-plass. I 1998 vant hun Nagoya maraton, og i 2000 ble hun olympisk mester i maraton under OL i Sydney.

Hun slo også verdensrekorden til Tegla Loroupe i 2001 da hun løp på 2.19.46, en rekord hun mistet en måned senere til Catherine Ndereba.

Hun la opp i 2008.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Japanske maratonløpere
Deltakere for Japan under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Fødsler i 1972
Tegla Loroupe

Tegla Loroupe (født 9. mai 1973) er en tidligere kenyansk friidrettsutøver som konkurrerte i langdistanseløp.

Loroupe deltok under VM 1993 på 10 000 meter der hun endte på fjerdeplass. Under VM 1995 i Göteborg tok hun bronse på samme distanse med tiden 31.17,56. I 1997 endte hun på sjetteplass på 10 000 meter under VM i Athen da hun havnet på sjetteplass. Hun vant derimot gull under VM i halvmaraton, et gull hun forsvarte i både 1988 og 1989.

I 1999 tok hun for andre gang bronse på 10 000 meter da hun løp på 30.32,03 under VM i Sevilla. Hennes siste store internasjonale mesterskap var OL 2000 i Sydney, der hun ble nummer 5.

Loroupe har også gjort det skarpt i maraton og vunnet løp i Berlin, Rotterdam, Köln, London, Roma og New York. Hun har også satt verdensrekrod på de mer uvanlige distansene 20 km, 25 km og 30 km, samt én times løp. I perioden 1998–2001 hadde hun også verdensrekorden i maraton.

Personlige rekorder 
 10 000 meter – 30.32,03
 20 km – 1.07.58
 1 timme – 18 340 meter
 Halvmaraton – 1.07.32
 25 km – 1.26.33
 30 km – 1.42.32
 Maraton – 2.20.43

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Kenyanske langdistanseløpere
Kenyanske maratonløpere
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Deltakere for Kenya under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Kenya under Sommer-OL 1996
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Kenya under Sommer-OL 2000
Verdensrekordsettere i friidrett
Personer fra West Pokot County i Kenya
Boomerang (TV-kanal)

Boomerang er en barnekanal som sender animasjons- og tegnefilmer hele døgnet, både klassiske og moderne serier. Kanalen er eid av amerikanske Turner Broadcasting System, som er en del av mediekonsernet Time Warner. Boomerang var til å begynne med et segment på søsterkanalen Cartoon Network, men debuterte som egen fjernsynskanal den 1. april 2000. Kanalen ble utgitt i Norge i 2010, eksklusiv til Viasat kunder i et par år før kanalen ble gjort tilgjengelig for alle.

Kanalen startet opp I Norge med å sende eldre eller utløpte tegnefilmer som pleide å gå på Cartoon Network, men har den dag i dag laget sine egne serier og sender hovedsakelig nyere animasjons serier og utenlandske kortfilmer. Kanalen sender noen av sine gamle serier uten reklamepauser rundt midnattstid, siktet mot et voksnere publikum som vokste opp med disse programmene.

Serier på kanalen 
 Dorothy og Trollmannen fra Oz (2017)  
 Du er kul, Scooby Doo (2015)  
 Inspektør Gadget (2015, CGI Remake)  
 Ekorngutten
 Jungelgjengen  
 Kaninkula  
 Looney Tunes  
 Looney Tunes Show (2010)  
 Pusur (2009, CGI)  
 Sauen Shaun  
 Se på Scooby Doo  
 Scooby Doo Show  
 Scooby Doo og de 13 Gjenferdene  
 Tom & Jerry  
 Tom & Jerry (2014 Remake)  
 Smurfene  
 Sprett! (2015, Looney Tunes Remake)  
 Wacky Races / Ville Løp (2017 Remake)

Serier som sendes rundt midnatt 
 Baby Looney Tunes
 Duck Dodgers
 Familien Flintstones 
 Familien Jetson 
 Pinky and the Brain
 Tom & Jerry Kids
 Top Cat 
 Sylvester og Pips Mysterier

Tidligere sendte serier (utløpt) 
 Camp Lazlo
 Dexters Laboratorium
 E.G. Vesel
 Familien Addams
 Fosters Hjem for Fantasivenner
 Ku og Kylling
 Mesterdetektiven Duppe
 Mike, Lu & Og
 Tidspatruljen
 To Teite Bikkjer
 Råttesen og Bumly
 Sau i Storbyen
 What a Cartoon / For en Tegnefilm!

Eksterne lenker 
 

TV-kanaler fra USA
WarnerMedia
TV-kanaler etablert i 2010
Trondhjems Hospital

Trondhjems Hospital  er en veldedig stiftelse i Trondheim som har vært i kontinuerlig drift siden 1277. Før det har et Mariehospital eksistert på samme sted allerede på 1100-tallet. Hospitalet har alltid ligget på det som nå heter Hospitalsløkkan i utkanten av Trondheim sentrum.  Hospitalet driver i dag bl.a. sykehjem, omsorgsboliger og hjemmetjenester. Betydelige bygg i stiftelsens besittelse på Hospitalsløkkan ved siden av sykehjems-/omsorgskomplekset er Hospitalskirken fra 1705.

Eksterne lenker
  Trondhjems Hospitals hjemmeside
 

Norske stiftelser
Byggverk i Trondheim
Helse- og sosialtjenester i Trondheim
Kulturminner i Trondheim
Midtbyen (Trondheim)
Etableringer i 1277
Vannbåren varme

Vannbåren varme er oppvarmingssystemer (eller kjølesystemer) som bruker vann som energibærer, også kalt varmebærer. Begrepet blir mest brukt til å omtale oppvarmingsmetode i bygninger, med vannbåren gulvvarme, radiatorer eller viftekonvektorer. Vannbåren varme kan også benyttes til oppvarming av gater og uteareal for snø- og isfjerning, da iblandet frostvæske.

I bygninger blir rør lagt inn i bygningskonstruksjonen, deretter varmes vann opp av en varmekilde for så å sirkulere i rørsystemet. Eksempler på varmekilder er varmepumpeløsninger, fjernvarme, solcellepaneler, elektrisitet, olje, pellets. Varmekilder kan også kombineres. Vannbårne gulvvarmesystem og vannbårne radiatorrørsystem er de vanligste metodene for bruk av vannbåren varme.

Regulering 
På grunn av den store termiske massen, kan vannbårne gulvvarmesystemer og elektriske varmekabler nedstøpt i betong ha dårligere reguleringsegenskaper (stor treghet), sammenliknet med direkte elektrisk oppvarming (eksempelvis panelovner), radiator og viftekonvektorer. Dette kan imidlertid kompenseres ved at vanntemperaturen reguleres i forhold til utetemperatur, også kalt klimakompensert regulering. Sammenhengen mellom vanntemperatur og utetemperatur angis av en såkalt fyringskurve. Det benyttes mange ulike løsninger for vannbåren gulvvarme. Mange av disse har liten termisk masse, og dermed tilsvarende gode reguleringsegenskaper.

Se også 
 Varmeanlegg
 Termostatventil, brukt for regulering av radiatorer for vannbåren varme i boliger

Eksterne lenker
 Om vannbåren varme hos enøk.no
 Vannbåren varme i nye hus

Oppvarming
Vann
Amarant (farge)

Amarant er et fargestoff som er godkjent til å tilsettes i matvarer. Tilsetningstoffet har E-nummeret E 123.

E123
Kjemi
Laurentiuskirken i Trondheim

Laurentiuskirken var en middelalderkirke viet Laurentius av Roma (St.Lavrans) på Munkholmen, en øy utenfor Trondheim. Kirken tilhørte Nidarholm kloster på øya. Kirken var muligens en romansk rundkirke ifølge et segl fra 1280, men utgravinger fra 1989, som avdekket deler av en rett korvegg tyder mer på en vanlig rektangulær kirke.  

Kirker i Trondheim
Norske middelalderkirker i stein
Tidligere kirker i Trøndelag
Olavskirken (Trondheim)

Olavskirken var en tidligere steinkirke i Trondheim. Den ble bygd på 1100-tallet, og brant ned i 1531.

Lokalisering 
Til tross for rikelig med historiske tekstdokumenter om kirken er den eksakte beliggenheten noe usikker. Under Trondheims Gamle Rådhus bygget i 1706 ble det funnet kirkefundamenter som vanligvis blir tolket som Olavskirkens. Området ble gravd ut og nøyaktig dokumentert i forbindelse med utvidelsen av Folkebiblioteket på 1980-tallet. Fundamentene og deler av kirkegården kan sees i Folkebibliotekets bygg. Det er ved Lona, en liten bukt i Nidelva der båter kunne legge til i middelalderen. Bukten eksisterer ikke lenger, men lå øst for der i dag Gamle Rådhus og Folkebiblioteket ligger ved krysset av Kongens gate og Kjøpmannsgata.

Historikk 
Ifølge tradisjonen ble liket til Olav Haraldsson (den hellige) ført i land her etter at han ble drept på Stiklestad i 1030. Hans sønn kong Magnus den gode reiste en trekirke på stedet. Han var konge i perioden 1035-1047.

Trekirken ble erstattet av en steinkirke på 1100-tallet. 

Her ble et kloster tilknyttet fransiskanerordenen grunnlagt tidlig på 1300-tallet. Klosteret var i bruk frem til den store bybrannen i 1531, da både klosteret og kirken brant ned.

Middelalderkirken forfalt etter brannen, og ble brukt som stenbrudd på 1600-tallet.

Arkeologisk utgravinger 
I 1989 ble det gjort arkeologiske utgravninger av et lite felt av Olavskirkens kirkegård. Feltet lå inne i det som nå er Folkebibliotekets atriumsgård. Her fant arkeologene 15 barn og unge og 14 voksne som var blitt liggende forholdsvis uforstyrret siden middelalderen. Av disse var åtte menn og seks kvinner. Gravene var fra kirkens funksjonstid som klosterkirke.

Gravene i den eldste fasen hadde i snitt samme retning som den senere steinkirken. Det ble tolket som at den tidligere trekirken hadde samme retning som den senere steinkirken.

Referanser

Litteratur 
 Trevor Anderson  og Hans Göthberg: Olavskirkens kirkegård. Humanosteologisk analyse og faseinndeling. Riksantikvaren. Utgravningskontoret for Trondheim, 1986. 
 Axel Christophersen og Sæbjørg Walaker Nordeide: Kaupangen ved Nidelva: 1000 års byhistorie belyst gjennom de arkeologiske undersøkelsene på folkebibliotekstomten i Trondheim, 1973-1985. Strindheim Trykkeri, 1994.
 Berit J. Sellevold: Arkeologiske undersøkelser i Trondheim nr. 4. Riksantikvaren, Utgravingskontoret for Trondheim, 1990

Eksterne lenker 
 Om Olavskirken på Trondheim Folkebibliotekets sider
 

Tidligere kirker i Trøndelag
Kirker i Trondheim
Severdigheter i Trondheim
Religiøse bygninger fra 1100-tallet
Kulturminner i Trondheim
Midtbyen (Trondheim)
Bath County vannkraftverk

Bath County vannkraftverk (engelsk: Bath County Pumped Storage Station (PSP)) er et pumpekraftverk i Bath County i Virginia, USA, i fjellkjeden Appalachene nær grensen til nabostaten Vest-Virginia. Kraftverket for kraft fra to separate reservoaret som har en vertikal høydeforskjell på 380 meter. Installert effekt er ca. 2 100 MW.

Kraftverket eies av Dominion Generation (60 %) og Allegheny Power Station (40 %). Anlegget stod ferdig i 1985. Pumpeverket fungerer slik at det tappes vann av det øvre reservoaret i perioder med vannoverskudd eller høy etterspørsel, mens det fyres med kull eller råolje i tørke- og nedgangsperioder hvor deler av kraften brukes til å pumpe vann fra det nedre til det øvre reservoaret.

Fallhøyden (hydraulig head) er på 380 meter.

Eksterne lenker
 1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
 Bath County PSP – hjemmeside.

Vannkraftverk i USA
Kraftverk i Virginia
Pumpekraftverk i USA
Kraftverk etablert i 1985
1985 i USA
Demninger fullført i 1985
Bath County (Virginia)
Ludington vannkraftverk

Ludington vannkraftverk (engelsk: Ludington Pumped Storage Plant (PSP)) er et pumpekraftverk i Ludington i Michigan, USA. Kraftverket får kraft fra et reservoaret med en vertikal høydeforskjell på 110 meter fra kraftverket. Installert effekt er ca. 1 872 MW, fordelt på seks turbiner.

Kraftverket eies av Consumers Energy (50%) og Detroit Edison (50%). Anlegget stod ferdig i 1973 og var da verdens største pumpekraftverk. Pumpeverket fungerer slik at det tappes vann fra et høytliggende reservoar ved østbredden av Michigansjøen i perioder med vannoverskudd eller høy etterspørsel, mens det fyres med kull eller råolje i tørke- og nedgangsperioder hvor deler av kraften brukes til å pumpe vann opp igjen til reservoaret. Anlegget bygger på svært avansert ingeniørkunst.

Fallhøyden (hydraulig head) er på 110 meter.

Eksterne lenker
 1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
 Consumers Energy - kraftverkets hjemmeside.

Vannkraftverk i USA
Kraftverk i Michigan
Pumpekraftverk i USA
Kraftverk etablert i 1973
1973 i USA
Mason County (Michigan)
Raccoon Mountain vannkraftverk

Racoon Mountain vannkraftverk (engelsk: Racoon Mountain Pumped Storage Station (PSP)) er et pumpekraftverk i Marion County i Tennessee, USA. Kraftverket får kraft fra et reservoaret Nickajack Reservoir i Tennessee River, oppe på Raccoon Mountain. Installert effekt er ca. 1 532 MW, fordelt på seks turbiner. Demningen er 70 meter lang og 1 800 m lang, den største steinfyllingsdammen som TVA noensinne har konstruert.

Kraftverket eies av Tennessee Valley Authority. Anlegget stod ferdig i 1978 etter åtte års utbygging. Pumpeverket fungerer slik at det tappes vann fra et høytliggende reservoar ved østbredden av Michigansjøen i perioder med vannoverskudd eller høy etterspørsel, mens det fyres med kull eller råolje i tørke- og nedgangsperioder hvor deler av kraften brukes til å pumpe vann opp igjen til reservoaret.

Det tar 28 timer å fylle opp reservoaret. Oppe på reservoaret er det et besøkssenter som offentligheten kan besøke.

Fallhøyden (hydraulig head) er på 310 meter.

Eksterne lenker
 1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
 Tennessee Valley Authority – kraftverkets hjemmeside.

Vannkraftverk i USA
Kraftverk i Tennessee
Pumpekraftverk i USA
Marion County (Tennessee)