alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lakselva

For andre elver med samme navn, se Lakselva (andre betydninger)
Lakselva (nordsamisk: Leavdnjajohka, kvensk: Lemmijoki'') er ei elv i Porsanger kommune i Troms og Finnmark. Den begynner i områdene nord for Karasjok og munner ut i Porsangerfjorden like nord for kommunesenteret Lakselv. Elva er  lang, og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

Vassdraget ble i 1986 vernet mot kraftutbygging i Verneplan III for vassdrag.

Referanser 

Elver i Porsanger
Lakselvvassdraget
Vitenskapsåret 1896

Vitenskapsåret 1896 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1896.

Hendelser
Guglielmo Marconi demonstrerer den første trådløse telegrafen.

Fysikk
Henri Becquerel oppdager radioaktiviteten.

Fysiologi og Medisin
Joseph Babinski demonstrerer Babinskirefleksen for første gang
Antoine Marfan beskriver for første gang symptomene på Marfan syndrom.
 Et forbedret sfygmomanometer, for måling av blodtrykk, beskrives av Scipione Riva-Rocci.

Matematikk
 Primtallsteoremet om fordelingen av primtall bevises.
 Charles L. Dodgson publiserer den første delen av Symbolic Logic.
 Karl Pearson publiserer betydelige bidrag til forståelse av korrelasjon og regresjon.

Mikrobiologi
 Ernest Duchesne oppdager antibiotiske egenskapene til penicillin som del av hans doktorgradsavhandling, men resultatene ble ikke fulgt opp på denne tiden.

Meteorologi
26. november – Storm i USA på Thanksgiving.

Oppdagelsesreiser
 August - Avslutningen av Nansens «Fram»-ekspedisjon.

Teknologi
 Thomas Ellis Brown lager et innovativt design for en klaffebro i Brooklyn.
 Jesse W. Reno lager den første heisen ("skråstilt heis") som fungerer. Den installeres på Coney Island, Brooklyn.
 Gottlieb Daimler lager den første lastebilen.
 11. desember - William Preece presenterer for første gang Guglielmo Marconis arbeid innen radiotelegrafi til et allment publikum i en forelesning, "Telegraphy without Wires", i Toynbee Hall i London.

Prisvinnere
Clarkemedaljen: Augustus Gregory, oppdagelsesreiser
Copleymedaljen: Karl Gegenbaur
Darwinmedaljen: Giovanni Battista Grassi
Davymedaljen: Henri Moissan
De Morgan-medaljen: Samuel Roberts
Lyellmedaljen: Arthur Smith Woodward
Murchisonmedaljen: Thomas Mellard Reade
Royal Astronomical Societys gullmedalje: Seth Carlo Chandler
Royal Medal: Charles Vernon Boys, Archibald Geikie
Rumfordmedaljen: Philipp Lenard, Wilhelm Conrad Röntgen
Wollastonmedaljen: Eduard Suess

Fødsler
 3. januar - Jay Laurence Lush, amerikansk genetiker (husdyr) (død 1982)
 2. februar - Kazimierz Kuratowski, polsk matematiker (død 1980)
 14. februar – Arthur Milne, britisk romfysiker (død 1950)
 28. februar – Philip Showalter Hench, amerikansk lege, nobelprisvinner (død 1965)
 29. mars – Wilhelm Ackermann, matematiker (død 1962)
 1. juni - Shintaro Uda, japansk elektroingeniør (død 1976)
 16. juli - Otmar von Verschuer, tysk eugeniker (død 1969)
 15. august - Gerty Cori (født Radnitz), Prahafødt amerikansk biokjemiker, nobelprisvinner i fysiologi eller medisin (død 1957)
 10. oktober – Lester Germer, amerikansk fysiker (død 1971)

Dødsfall
 23. juni – Joseph Prestwich, engelsk geolog (født 1812)
 13. juli – Friedrich August Kekulé von Stradonitz, tysk organisk kjemiker (født 1829)
 10. august – Otto Lilienthal, tysk luftfartspioner (født 1848)
 18. september – Hippolyte Fizeau, fysiker (født 1819)
 21. oktober – James Henry Greathead, britisk sivilingeniør (født 1844)
 3. november – Eugen Baumann, kjemiker (født 1846)
 22. november - George Washington Gale Ferris jr., amerikansk sivilingeniør (født 1859)
 10. desember – Alfred Nobel, svensk oppfinner (født 1833)

Referanser
Cantharis flavilabris

C. f. flavilabris. 

Cantharis flavilabris er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger. Den er fargevariabel, noe som har medført at det er beskrevet en underart.

Utbredelse  
Cantharis flavilabris finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge, men ikke vanlig.

Utseende 
Cantharis flavilabris er 5-7 mm lang. Hodet er rødgult, men med svart bakhode. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) er rødgult med en svak og utydelig midtflekk. Det har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men ikke tydelig utstående. Leggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Den ene kloen på alle beina har en liten, men tydelig rottann. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har en mørk, svart grunnfarge. Hos underarten flavilabris er brystskjoldet svart.

Levevis 
Cantharis flavilabris finnes på blomster, trær og busker i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr).

Cantharis flavilabris tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 36-37. ISBN 8712166936
 Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker 
 
 Cantharis flavilabris - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Bløtvinger
Hans Edvard Nørregård-Nielsen

Hans Edvard Nørregård-Nielsen (født 2. januar 1945 i Sønder Nissum, Holstebro kommune i Danmark) er mag.art., kunsthistoriker og tidligere professor i kunsthistorie ved Aarhus Universitet. Fra 1988 til 31. desember 2013 var han formann for Ny Carlsbergfondets direksjon.

Han har dessuten skrevet flere erindringsbøker, eller «tidsbilder» som han kaller dem, Mands Minde (1999), Riber Ret (2001), Noget nær (2006) og Som sagt (2008). I 2002 fikk han de danske bokhandlernes forfatterpris De Gyldne Laurbær for Riber Ret.

I 2006 var han medlem av kanonutvalget for billedkunst i Den danske kulturkanonen.

Bibliografi 
 Dansk kunst bind 1-2, 1983, ISBN 87-01-92231-9
 Dansk guldalderkunst – fra Abildgaard til Hammershøi – dansk kunst fra 1800-tallet i Aarhus Kunstmuseums samlinger, 1999, ISBN 9788788575439
 Danmarks arkitektur – Landbrugets huse, 1980
 Kongens København – en guldaldermosaik, Gyldendal 1985
 Jeg saa det land – H.C. Andersens rejseskitser fra Italien (biografi), 1990 m.fl., ISBN 9788702029758
 Undervejs med Christen Købke (biografi), 1991
 Gyldne dage og mørke nætter – omkring Kongens Nytorv, 1994
 Hedebilleder, 1997
 Keramikeren Thorvald Bindesbøll (biografi), 1997
 Mands Minde – et tidsbillede, 1999, ISBN 9788700473720
 Riber Ret – et tidsbillede, 2001, ISBN 87-02-00319-8, fotografier av Per Bak Jensen
 Undervejs med J. Th. Lundbye (biografi), 2004, ISBN 9788702037470
 Noget nær – et tidsbillede (biografi), 2004, ISBN 9788702028867
 Dengang i Italien – H.C. Andersen og guldaldermalerne (biografi), 2005, ISBN 9788702033908
 Corner classic – figurer i et landskab, 2006
 Christen Købke (biografi), 2006, ISBN 9788702049374
 Magt og dragt – dansk teglstensarkitektur, 2006, ISBN 9788702029772
 Nørre Vosborg – en vestjysk herregård, 2008, ISBN 9788702053999
 Som sagt – Et tidsbillede, 2008, ISBN 9788702072297
 Længsel - Lundbye og Kierkegaard, sammen med  Bente Bramming og Ettore Rocca, Aarhus Universitetsforlag,  2013

Priser og utmerkelser 
 1986 – Søren Gyldendal-prisen
 1990 – Rosenkjærprisen
 1992 – Den Berlingske Fonds Hæderspris
 1993  – N.L. Høyen Medaljen
 1999  – Weekendavisens Litteraturpris for Mands Minde – et tidsbillede
 2002 – De Gyldne Laurbær for Riber Ret
  – Rungstedlundprisen
 2013  – Medaljen Ingenio et arti

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske sakprosaforfattere
Danske kunsthistorikere
Mottakere av Ingenio et arti
Mottakere av N.L. Høyenmedaljen
Mottakere av De Gyldne Laurbær
Rungstedlundprisen
Kanonutvalgsmedlemmer
Personer fra Holstebro kommune
Oddane fort

Oddane fort i Larvik i Vestfold er et eks-tysk hærkystbatteri, bygget av den tyske okkupasjonsmakten i 1941, for å dekke innløpene til Skien, Porsgrunn og Larvik. Den tyske hærens betegnelse på batteriet var HKB 2/980 Nevlunghavn.

Etter krigen ble fortet overtatt av det norske kystartilleriet, og inngikk i forsvaret av Oslofjorden som et av flankefortene i innseilingen til Oslofjorden. I 1993 ble fortet nedlagt som en del av kystartilleriet, og i 1996 gikk forsvarsmuseet og riksantikvaren inn for å bevare fortet for museumsformål. I senere tid har Oddane fort blitt benyttet av Heimevernet,

Oddane fort ble fredet i 2015.

Referanser

Eksterne lenker
 Om Oddane fort på nettsidene til Kulturarv i Vestfold fylkeskommune
 Kystfort.com – 2/HKAR 980 Nevelungshavn 
 Riksantikvaren – Oddane fort
 Forsvarsbygg – ODDANE FORT
 

Fort i Norge fra andre verdenskrig
Kulturminner i Norge fra andre verdenskrig
Kulturminner i Larvik
Fredete byggverk i Vestfold og Telemark
Byggverk i Larvik
Festningsverk i Vestfold og Telemark
Wenche Foss’ ærespris

Wenche Foss' ærespris er en norsk pris som deles ut rundt skuespilleren Wenche Foss' fødselsdag, 5. desember. Prisen er på 100.000 kroner og kan deles mellom flere mottagere. Wenche Foss’ ærespris skal gå til «en person, organisasjon eller institusjon som i sterk grad kan forbindes med Wenches livsglede, formidlingsevne og engasjement – både på og utenfor den kunstneriske arenaen».

Prisen ble innstiftet i 2009 av ukebladet Se og Hør, som også står for prispengene. Jurymedlemmer er Ellen Horn, sjefredaktør i Se og Hør Ulf André Andersen og Oslos tidligere ordfører Fabian Stang. Fra 2009 til 2011 var daværende sjefredaktør i Se og Hør Harald Haave jurymedlem. Fra 2012 til 2017 var daværende sjefredaktør i Se og Hør, Ellen Arnstad, jurymedlem.

Mottakere
2009: Trond-Viggo Torgersen og Vivil-lekene
2010: Hege Schøyen og idrettslaget Freestyle IL
2011: Rolv Wesenlund og Jonas Borchgrevink som grunnlegger av nettstedet 
2012: Else Kåss Furuseth og Foreningen «Vi som har et barn for lite»
2013: Ingrid Bjørnov og Norsk forening for brannskadde og Burn Camp
 2014: Thomas Giertsen og Sykehusklovnene
 2015: Ane Dahl Torp og Stiftelsen Organdonasjon
 2016: Sven Nordin og Foreningen for hjertesyke barn
 2017: Ingebjørg Bratland og Norsk Fosterhjemsforening
 2018: Pia Tjelta og Rådet for psykisk helse
 2019: Robert Stoltenberg og Villa Sult 
 2021: Herman Flesvig og ADHD Norge
 2022: Linn Skåber og Skeiv Ungdom

Referanser

Eksterne lenker
 Nettstedet My Good Act

Norske priser
Utmerkelser etablert i 2009
Eva Irene Falleth

Eva Irene Falleth (født 20. januar 1962) er professor i by- og regionplanlegging ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU). Hun er utdannet jordskiftekandidat fra Norges landbrukshøgskole (NLH) i 1987 og ble doktor ingeniør ved Norges tekniske høgskole i 1994. Hennes avhandling var om byvekst og byplanlegging i Katmandu i Nepal.  

Hun har arbeidet 15 år som forsker og forskningsleder ved Norsk institutt for by- og regionforskning (NIBR) før hun begynte ved NMBU i 2006. Falleth var instituttleder ved Institutt for landskapsplanlegging fra 2007 til 2013, dekan ved Fakultet for samfunnsvitenskap fra 2013 til 2016 og er dekan ved Fakultet for landskap og samfunn fra 2017. 

Hennes forskningsfelt  er by- og regionplanlegging, miljø- og ressursplanlegging, og planlegging i et institusjonelt perspektiv. Hun har arbeidet med lokal utvikling, planprosesser, demokrati, sosial kapital og nettverksteori i både urbane og rurale områder. Arbeidene er publisert i internasjonale og nasjonale tidsskrifter og bøker. Hun har hatt en rekke råds- og styreverv i blant annet RURALIS, Norges forskningsråd, Universitetsforlaget, UNIS, Vitenparken på Ås og Oslomet – storbyuniversitetet.

Referanser

Eksterne lenker 

Personer tilknyttet Norsk institutt for by- og regionforskning
Professorer ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet
Paralgin forte

Paralgin forte er et smertestillende legemiddel som produseres av Weifa. Det leveres som stikkpiller eller tabletter. Paralgin forte inneholder 400 mg paracetamol og 30 mg kodein-fosfatsesquihydrat.  Paracetamol har både smertestillende og febernedsettende virkning. Kodein kan redusere smerteimpulsens innvirkning på smertesentrene i hjernen og kan dermed forsterke den smertestillende effekten. Ca. 10 % av befolkningen omdanner ikke kodein til morfin og vil derfor ikke oppleve økt smertelindrende effekt ved at denne typen legemidler også har kodein som virkestoff. Paralgin forte er reseptpliktig og brukes ved moderate til sterke smerter.

Samme kombinasjon av virkestoff (paracetamol/kodein) finnes også i 
Codaxol (500 mg/30 mg), 
Paralgin Major (800 mg/60 mg) stikkpille,
Paramax Comp (500 mg/30 mg), 
Pinex forte  (500 mg/30 mg) og
Pinex Major (1000 mg/60 mg) stikkpille.

Paralgin forte som samfunnsproblem
Tolv prosent av befolkningen i Norge får resept på Paralgin forte hvert år og tendensen er at tallet øker. Man har registrert at om lag  personer har en bruk som er skadelig høy. Over halvparten bruker andre vanedannende medisiner i tillegg. Så høye doser gir fare for avhengighet. Det finnes ikke noe register som kan fange opp dem som får store doser av Paralgin forte, men forbruket av sterke smertestillende legemidler har gått opp med ti prosent fra 2004 til 2007.

Referanser

Eksterne lenker
 Pakningsvedlegg for Paralgin forte

Smertestillende legemidler
Dichelotarsus

se tekst i artikkelen

Dichelotarsus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) «storbløtvinger» i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse  
Dichelotarsus finnes i Europa og Asia. To arter er registrert fra Norge.

Utseende 
Dichelotarsus er vanligvis mellom 8-15 mm lange. Hodet er i bakkant innsnøret slik at det framkommer en tydelig hals. Fasettøynene er tydelig framstående. Palpenes (munnføtter) endeledd er knivformet og ikke smalt, ovalt. Brystskjoldets (pronotum) har en bred innbuktning i hele dens bakkant, samt at bakhjørnene er tannformet og utstående. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen.

Levevis 
Dichelotarsus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.  Larvene lever som predatore (rovdyr).

Systematisk inndeling med europeiske arter 
Oversikten har med europeiske arter.

Enkelte arter i slekten Dichelotarsus er svært lik artene i slekten Podabrus.

 orden biller (Coleoptera)
 underorden Polyphaga
 overfamilie Cantharoidea
 familien  bløtvinger (Cantharidae)
 underfamilie «storbløtvinger» (Cantharinae) 
 slekten Dichelotarsus Motschulsky 1859
 Dichelotarsus flavimanus Motschulsky 1860 [syn.: Podabrus obscuripes]
 Dichelotarsus lapponicus (Gyllenhal 1810) [syn.: Podabrus lapponicus]
 Dichelotarsus lunulatus (Fischer de Waldheim 1844)
 Dichelotarsus luteonotatus (Pic 1902)
 Dichelotarsus nigriventris (Fischer de Waldheim 1844)
 Dichelotarsus procerulus (Kiesenwetter 1860)

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. (344 sider)  ISBN 8712166936
 Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker 
 
 Dichelotarsus - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Bløtvinger
Eiendomsfag

Eiendomsfag omfatter studiet av forhold knyttet til eiendommen, eier og eiendomsstruktur. Viktige temaer i faget er eiendomshistorie, eiendomsteori, matrikkel, grunnerverv og tingsrett. Historisk ble fagområdet etablert som følge av behov for jordskifte for å utvikle et moderne landbruk på slutten av 1800-tallet.

I Norge ble Jordskiftedomstolen etablert i 1859. Jordskifte som akademisk fagområde ble etablert i 1889 ved Institutt for landskapsplanlegging. I 2007 ble fagområdet eiendomsutvikling etablert som eget studietilbud i Norge. Studiet eiendomsfag tilbys ved Institiutt for landskapsplanlegging.

Referanser

Utdanning i Norge
Haugesund Teater

Haugesund Teater ble etablert i 1986 som landets første offentlige støttede prosjektteater, og er regionsteater for Nord-Rogaland. 

Haugesund Teater blir finansiert av statlig støtte, støtte fra Haugesund kommune og Rogaland fylkeskommune, i tillegg til billettinntekter og sponsorinntekter.

Teateret har ingen egen skuespillerstab, men står for egne produksjoner gjennom samarbeid og samproduksjoner med kunstnerne, produsentene og institusjoner på det lokale, regionale, nasjonale og internasjonale plan. Teateret leier kontorer, og har prøve- og spillelokaler i Festiviteten i Haugesund, men har forestillinger i hele regionen.

I 2001 startet teateret en egen teaterskole for barn og ungdom i alderen fem til 18 år, med for tiden 140 elever som er tatt ut etter audition. Men ble i 2014 lagt ned.

Teatrets første leder var Brit Lossius, som arbeidet ved teatret fra 1986-1993.

Teatersjef 2005–2014 var Birgit Amalie Nilssen.

Teatersjef fra 2014 var Erik Schøyen.

Teatersjef fra 2019 er skuespiller og dramatiker Morten Joachim Henriksen.

Eksterne lenker 
 Teaterets nettsider

Kultur i Haugesund
Teatre i Norge
Etableringer i 1986
Kviknes Hotel

Kviknes Hotel ligger i Balestrand ved Sognefjorden i Sogn og Fjordane. Hotellet er medlem av De Historiske Hotel og Spisesteder.

Hotellet har 195 værelser som er fordelt på to bygg. Det historiske bygget stod ferdig i 1913 og har 25 værelser, mens bygget fra 1960-tallet inneholder 165 værelser. Kviknes var i 1913 Norges største trebygning. I 2008 stod den nye kurs- og selskapsavdelingen ferdig. «Kviknesalen» har møtekapasitet på opptil 450 personer. Hotellet har også flere selskapslokaler og salonger, samt to restauranter og bar. Kunst og kultur er sentrale tema, blant annet inneholder hotellet en rekke kjente malerier og er hovedarena for jazzfestivalen Balejazz.

Historie 
Gjestgiveriet på Holmen ble kjøpt av Ole Kvikne 26. februar 1877. Siden den gang har familien Kvikne eid og drevet hotellet. Hotellet har vært gjennom en rekke utvidelser og renoveringsprosjekter, men likevel er arkitekturen på de to bygningene ivaretatt. Den historiske bygningen ble tegnet og bygget i sveitserstil og ble den største trebygningen i Norge da den stod ferdig. Bygningen fra 1960-tallet ble bygget i betong, og arkitekturen på fløyen er preget av den tids senmodernisme.

Keisertid 

Keiser Wilhelm II fikk etter en rekke besøk i Norge øynene opp for Balestrand i 1910. Han stortrivdes i bygden og fant seg godt til rette blant alle kunstnerne som viet seg til nasjonalromantikken. Den 25. juli 1914 satt Keisar Wilhelm i en dragestol hos sin venn Hans Dahl da han fikk meldingen om at første verdenskrig var uunngåelig. I dag står denne stolen i Høivik-salen på Kviknes Hotel, og under setet kan man lese følgende:
«Keiser Wilhelm sad i denne stol den 25. Juli 1914 om eftermiddagen kl. 5 til 5 ½ da han med Følge var hos Professor Hans Dahl på Strandheim, Balestrand, Sogn, da krigen kom. Han dro med Hohenzolleren til Kiel da Krigen truet med at bryte mellom Østerig og Serbien. Ultimatumet løb ut kl. 6.»

Galleri

Eksterne lenker 
 
 

Hoteller i Vestland
Samferdsel i Sogndal
Olavsrosa
De Historiske Hotel og Spisesteder
BaneTele

BaneTele var et norsk teleselskap som opprinnelig var tilknyttet det norske jernbanenettet. Selskapets formål var å utvikle og leie ut det redundante fiberoptiske nettet som i hovedsak følger jernbanenettet gjennom Norge.

På 1800-tallet, samtidig som telegraf/telefon-nettet i Norge ble utbygd, lagde Norges Statsbaner et parallelt kopper-basert nettverk langs jernbanen for intern kommunikasjon og signal-anlegg. Dette ble fullført i 1899. I 1985 begynte man så å bygge ut fiber-baserte nettverk. Jernbane-reformen i 1996 delte Norges Statsbaner i to, NSB, nåværende Vy og Jernbaneverket, og samtidig som dette besluttet man å lage en ny avdeling for telekommunikasjon-linjene under Jernbaneverket med navnet BaneTele. Pr 1999 hadde BaneTele 4.000 km linjer bredbånd langs jernbanene.

Sommeren 2001 ble BaneTele omdannet til et statseid aksjeselskap etter et stortingsvedtak. Som statsaksjeselskaper flest ble derfor BaneTele fra og med 2002 liggende under Nærings- og handelsdepartementet. Høsten 2001 gikk Enitel konkurs, og BaneTele kjøpte så opp nettet deres som da bestod av 9.000 kilometer med fiberoptisk kabel.

I 2006 ble 50 % av BaneTele solgt til Bredbåndsalliansen, som var eid av 6 norske kraftleverandører. Flere av disse var med å starte Enitel i 1997. Dette var en omstridt prosess: I den interne undersøkeslesgruppen som evaluerte de tre oppkjøpskandidatene, var Bredbåndsalliansen industrielt sett rangert lavest av de tre mest aktuelle kjøperne. Likevel valgte Næringsminister Odd Eriksen å selge til nettopp Bredbåndsalliansen.

I 2009 solgte staten ved Næringsdepartementet sin resterende andel på 50 % til Bredbåndsalliansen slik at disse ble eneeier. Bredbåndsalliansen hadde noen år i forveien kjøpt opp Ventelo, og selskapene ble så fusjonert. BaneTele ble samtidig omdøpt til Ventelo Networks, nåværende Phonero.

Referanser

Norske teleselskaper
Selskaper med tidligere offentlig eierskap
Selskaper etablert i 1996
Hege R. Eriksen

Hege Randi Eriksen (født 18. april 1965 i Bærum) er professor i biologisk og medisinsk psykologi ved Idrettsseksjonen ved Høgskolen i Bergen og forsker ved Uni Research Helse. Fra 2002 til 2016 var hun forskningsdirektør for Uni Research Helse.

Eriksen fullførte idrettskandidatgraden i 1994 ved Institutt for biologiske og medisinske fag ved Norges idrettshøgskole og har mastergrad i epidemiologi fra Erasmus Universitetet i Rotterdam.

Eriksen disputerte 28. november 1998 for dr.philos-graden ved Institutt for biologisk og medisinsk psykologi ved Universitetet i Bergen med avhandlingen «Stress and coping: Does it really matter for subjective health complaints?» hvor hun så på sammenhengen mellom vanlige helseplager og hvordan man mestrer stress.

Eriksen har publisert forskningsresultater i en rekke internasjonale tidsskrifter. Eriksen har særlig beskjeftiget seg med studier innen områdene stress og mestring, subjektive helsepager, sykefravær og rehabilitering. Sammen med Holger Ursin har hun utviklet kognitiv aktiveringsteori om stress (CATS).

Eriksen er tidligere president i International Society of Behavioral Medicine.

Referanser

Eksterne lenker 

 Eriksen, Hege R. 

Professorer ved Universitetet i Bergen
Personer fra Bærum kommune
Fødsler i 1965