alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Khoikhoi

Khoikhoi-folkene («Folkefolk», mindre nøyaktig «menn av menn»), også kjent som hottentotter, lever i det sørlige Afrika, er en er del av khoisangruppen og er i slekt med san-folkene. Disse tilhører kapoidene, urbefolkningen i det sørlige Afrika. Tradisjonelt har khoikhoiene vært gjetere, men også livnært seg som jegere og samlere. Den tradisjonelle religionen er animisme.

Begrepet hottentott er omstridt. Det er alminnelig antatt at navnet er av nederlandsk opprinnelse og at det ble tatt i bruk av nederlandskættede boere (eller afrikandere). Begrepet henviser til en særegenhet ved språket til folkeslaget, såkalte klikkelyder. Uttrykket har vært sett på som sterkt nedsettende (se rasisme), men blir brukt i en del eldre litteratur og delvis også av khoikoiene selv.

Se også
Kapoider
Neger
Kaffer

Referanser 

Etniske grupper i Afrika
Etniske grupper i Sør-Afrika
Etniske grupper i Namibia
Hos Martin

Hos Martin er en norsk situasjonskomedie som gikk på TV 2 fra 2004 til 2005.

Handling
Sven Nordin spiller Martin Amundsen, en alminnelig og ukomplisert mann som driver sin egen kafé. Denne ligger i Normannsgate 44 på Kampen, rett foran Kampen kirke. Martin er gift med Elisabeth Solvang, spilt av Henriette Lien. Elisabeth er ei bestemt og konservativ dame som gjerne vil ha det siste ordet. Nils Vogt er teaterskuespilleren Lars Viktor Hegerman Grosh, venn av paret og stamgjest i Martins café. I sesong tre har Elisabeth flyttet til Bergen. Da bli vi kjent med Nora som driver en bokhandel.

Om serien

Trivia: Normannsgate 44 på Kampen har vært brukt som filmkafé før, i Olsen-Banden ved navn Café Lefsa. 

Skaperen av serien er Bjarni Thorsson og regi er ved Endre Bjørnsen. Serien kom ut på DVD 16. januar 2008, men er ikke i salg lenger.

Rolleliste

Episoder

Episodeguide

Sesong 1

Sesong 2

Sesong 3

Referanser

TV-produksjoner på norsk TV 2
Norske komiserier
Norske TV-serier fra 2000-årene
Kjeller FF9 Kaje

Kjeller FF9 Kaje var et norsk-bygget skole- og speidefly som ble bygget ved Kjeller Flyfabrikk for Hærens flyvevæsen.

FF9 Kaje ble bygget i tre serier mellom 1921 og 1926 i tilsammen 19 eksemplarer. Flykroppen var konstruert i Norge, tegnet av Einar Sem-Jacobsen, mens vingen var lisensbygget av tysk konstruksjon (Göttingen-profil). Vingene ble tilvirket i av trespanter kledd med duk. Under vingens midtpunkt mellom øvre og undre vinge var det montert to vertikale trestøtter som var forbundet til flykroppen med to metallstag. Flykroppen var i en fagverkskonsruksjon av furulister kledd med finer og duk. Motorkappen var av aluminium. Understellet bestod av et par hovedhjul plassert i framkant med den undre vingen og en haleski som tok opp belastningen fra kroppens bakre del. Lærer og elev/observatør satt i hver sin åpne sittebrønn, plassert i tandem.

I den første serien Kaje I, som ble bygget i 1921–1922, ble det bygget ti fly. Da Hærens flyvevæsen hadde behov for flere fly, ble byggingen tatt opp igjen i 1925, samtidig ble det innført mindre forandringer, og serien fikk derfor navnet Kaje II. Et år senere ble det bygget ytterligere fem eksemplarer som fikk betegnelsen Kaje III. Mellom de tre versjonene ble det foretatt mindre endringer; vingespennet, rorflatene og vingeprofilen ble endret basert på erfaringer med foregående modell. Hærens flyvevæsen gjorde også en del tester med å bevæpne flyet, samt forsøk på trådløs kommunikasjon.

Flyet var i bruk frem til 1937. På Norsk Luftfartsmuseum i Bodø finnes et bevart eksemplar utstilt.

Antall produserte/byggeår
Kaje I: 10 fly 1921–1922
Kaje II: 4 fly 1925
Kaje III: 5 fly 1926.

Eksterne lenker
 
 Kaje på Norske luftfartsmuseum

Rekognoseringsfly
Treningsfly
Luftfartøy produsert i Norge
Enmotors propelldrevne luftfartøy
Fylkesvei 2752

Fylkesvei 2752  går mellom Fiskum og Sandsbakken i Øvre Eiker. Veien er 4,6 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 70.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Viken
Veier i Øvre Eiker
Joe Donoghue

Joseph F. Donoghue (født 11. februar 1871 i Newburgh i New York, død 1. april 1921) var en amerikansk skøyteløper.

Donoghue ble den første (uoffisielle) verdensmester på skøyter da han vant VM 1891 i Amsterdam. Tre uker tidligere hadde han vunnet det nederlandske mesterskapet. Ved begge anledninger var han suveren og vant alle distansene enkelt.

Joe Donoghue startet sin karriere som skøyteløper på Hudsonelva. I 1887 ble han kåret til mester i staten New York. I 1889 var Donoghue den eneste amerikanske skøyteløperen som deltok i det første uoffisielle verdensmesterskapet i Amsterdam. Han forhindret russeren Aleksandr Panshin fra å bli den første verdensmester ved å slå ham med 7 sekund på den avsluttende distansen, 2 engelske mil. Tiden hans – 6.24,0 – var også verdens beste tid på distansen. 

I 1891 vant Donoghue også det første amerikanske utendørsmesterskapet. Han gjentok dette i 1892, da han også vant det canadiske mesterskapet. Han fortsatte sin karriere som profesjonell skøyteløper.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Skøyteløpere fra USA
Personer fra Orange County i New York
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1871
Dødsfall i 1921
TV-produsent

En TV-produsent er en leder innen produksjon og utvikling av TV-programmer. Innad i NRK kalles blir ofte betegnelsen prosjektleder brukt om denne stillingen.

Produsenten er en administrativ leder for en tv-produksjon, og vedkommende har ansvar for å styre de tilgjengelige ressursene. Herunder kommer oppgaver som: planlegging, budsjettering, bemanning og daglig drift av en produksjon. Produsenten fungerer ofte som en redaktør, og har derved siste ord i de fleste innholdsmessige avgjørelser. 

En TV-produsent må ikke blandes med en billedprodusent, som er underordnet produsenten, og har ansvaret for billedregi.

Kjente TV-produsenter i Norge er for eksempel Trond Kvernstrøm, Lasse Hallberg. Lars Hognestad, Stein Roger Bull og Johnny Bergh.
La Manga

La Manga (Spansk: Ermet) er en halvøy i regionen Murcia i Spania som ligger på Costa Cálida (Den varme kysten). De første byggene ble oppført i 1963 og siden har utviklingen vært dramatisk og La Manga er nå i realiteten helt utbygd. De siste ti årene har antallet tilreisende turister økt sterkt, og området besøkes årlig av flere hundre tusen mennesker. I all hovedsak består La Mangas byggmasse av privateide leiligheter, noen få hoteller og lokalt næringsliv er begrenset til servicenæring (restauranter, butikker etc.).

La Manga er bygget på en sandbanke, og senere er grunnen forsterket av spanske myndigheter og utbyggere for å hindre at vær og vann skal vaske vekk sanden som naturen har brukt flere tusen år på å skylle opp. Fra ende til annen er La Manga om lag 22 kilometer lang, og har kun innfartsåre i den ene enden. Mar Menor er navnet på sjøen som ligger mellom La Manga og fastlandet, og den får vannet sitt fra Middelhavet. Temperaturen i Mar Menor er normalt noe høyere enn på Middelhavssiden, spesielt om sommeren. Stedet er kjent for sine gode forhold for kiting og dykking. På Middelhavsiden av La Manga er det en sammenhengende sandstrand på om lag 20 kilometer.

Nordmenn ble for alvor interessert i å besøke La Manga på 1990-tallet og salget av boliger i regionen til nordmenn har økt sterkt de siste ti årene.

Nærmeste flyplass er San Javier (Murcia) som bl.a. trafikkeres av Norwegian Air Shuttle og flyplassen ligger om lag 40 minutters kjøretid med bil fra La Manga. På La Manga er det enklest å komme seg fram med buss eller egen bil, da det kun er en hovedgate (Grand Via) som strekker seg over hele halvøyen. På sitt bredeste er La Manga bare 400 meter bred og på det smaleste om lag 60 meter.

La Manga er det stedet i Europa som er registrert med flest soldager i året (320 dager) og WHO har kåret regionen som Europas beste sted å bo ut fra helsemessige kriterier. Norges Fotballforbund har eget anlegg like ved La Manga, og flere norske og utenlandske fotballklubber bruker dette anlegget til trening om vinteren, herunder La Manga Cup. Det er lite kriminalitet i området.

Panorama La Manga del Mar Menor

Eksterne lenker 
 Turistkontoret i regionen
  Un-official La Manga del Mar Menor Tourism Guide
 Informasjon om La Manga, reise, aktiviteter, opphold etc.
 Norsk informasjonsside med generell informasjon om hele regionen
 La Manga posten

Kilder 
 Turistkontoret i Murcia og boken La Manga Guide (ES)

Murciaregionens geografi
Fylkesvei 6312

Fylkesvei 6312 (Fv6312) går mellom Reppkleiv og Nordskjørin i Åfjord.

Trasé: Reppkleiv – Hongsand (27,9 km), Hongsand – Nordskjørin (11,9 km), tilsammen 36,8 km.

Den 522 meter lange Hellfjordtunnelen budgettert til 250 millioner kr ble tatt i bruk 2018, slik at veien ble åtte kilometer kortere. To tunneler rundt Berfjorden (Måviktunnelen og Berfjordtunnelen ble åpnet 15. desember 2020 

Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 14 (Sør-Trøndelag).

Kommuner og knutepunkter

 Hellfjordtunnelen (522 m)

 Måviktunnelen (921 m)
 Berfjordtunnelen (671 m)

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Trøndelag
Veier i Åfjord
United Abominations

United Abominations er Megadeths ellevte studioalbum. Tittelen på albumet er en parodi på «United Nations», og albumet ble ferdig januar 2007. Albumet ble gitt ut 8. mai 2007 i Japan, 14. mai 2007 internasjonalt og 15. mai 2007 i Nord-Amerika.

Hitlisteplasseringer
United Abominations fikk bandets beste salgsstart i Storbritannia siden Youthanasia og gikk rett inn på en 23.-plass på de britiske hitlistene. Deres forrige album, The System Has Failed debuterte på en 60.-plass. United Abominations nådde også plass nummer 5 på amazon.ca sin liste over mest solgte album. 

Oversikt over ulike albumliste-plasseringer rundt i verden i uke 1:
Finland: #2
Canada: #5
USA: #8
Sverige: #15
Østerrike: #17
Norge: #21
Storbritannia: #23
Australia: #23
Italia: #24
Tyskland: #28
Irland: #31
Sveits: #38
Frankrike: #40
Nederland: #49

Sporliste
«Sleepwalker» (5:53)
«Washington is Next!» (5:19)
«Never Walk Alone... A Call to Arms» (3:55)
«United Abominations» (5:35)
«Gears of War» (4:26)
«Blessed are the Dead» (4:02)
«Play For Blood» (3:49)
«A Tout le Monde (Set Me Free)» med Cristina Scabbia (4:11)
«Amerikhastan» (3:43)
«You're Dead» (3:18)
«Burnt Ice» (3:47)
Den japanske versjonen inneholder også bonussangen «Out on the Tiles» (Led Zeppelin cover)

Ekstraspor på spesialversjon
«Black Swan»
«The Bodies Left Behind»
«Special Live Track»

Personell
Dave Mustaine – Gitar, vokal
Glen Drover – Gitar
Shawn Drover – Trommer
James Lomenzo – Bass

Referanser

Eksterne lenker   
 

Megadeth-album
Roadrunner Records-album
Musikkalbum fra 2007
Paperboys

Paperboys er en hiphop-duo bestående av rapper Øyvind «Vinni» Sauvik og DJ Ole Alexander «Pope Dawg» Halstensgård.

Gruppen ble opprinnelig startet av «Vinni» og rapperen Jarle «J.J.» Hollerud. De to traff hverandre i Tanzania i 1989 hvor foreldrene deres drev med hjelpearbeid. Hjemme i Oslo på begynnelsen av 90-tallet startet de gruppene Mindstate, Ravens of Odin og Risin Sons. I 1998 gir «Vinni» og «J.J.» ut singelen ”So Fine” under navnet Risin Sons. I 2001 debuterte de under navnet Paperboys med singelen «Moving Up» / «It's Paper».

I 2002 ga de ut sitt første album «No Cure For Life» som ga dem Spellemannprisen 2002 i klassen Hip-Hop. Etter debutalbumet forlot Hollerud gruppen og Halstensgård ble med som nytt medlem av duoen. Senere samme år gir Paperboys ut låten «Barcelona» sammen med gruppen MadCon som blir nominert til «Årets låt». I 2003 havnet deres andre album «The Great Escape» på tredjeplass på VG-lista. Under Alarmprisen 2004 vant de ”Beste video” for videoen til singelen «Hey Man». For sitt tredje album «When Worlds Collide» vant de Spellemannprisen 2005 i klassen Hip-Hop/R'n'B og Alarmprisen 2006 i klassen  Hip-Hop/Rap.

I 2006 ga de ut sin første samleplate «So Far So good: Songs and Singles». I 2009 gjorde de comeback med singelen «Lonesome Traveller» og deres fjerde album «The Oslo Agreement». I 2010 gikk «Vinni» solo under navnet «Vinni and the Vagabonds» med albumet «Happily Lost». I 2011 ga Paperboys ut sin andre samleplate «So Far, So Good Part 2».

Diskografi 
 No Cure for Life (Bonnier Amigo, 2002)
 The Great Escape (Bonnier Amigo, 2003) 
 When Worlds Collide (Bonnier Amigo, 2005) 
 So Far - So Good (Bonnier Amigo, 2006)
 The Oslo Agreement (Bonnier Amigo, 2009)

Utmerkelser 
 Spellemannprisen
 Årets låt (2002) – nominert
 Hip-Hop (2002)
 Hip-Hop (2003) – nominert
 Hip-Hop/RnB (2005)
 Årets Hit (2009) – nominert
 Alarmprisen
 Årets Video (2004)
 Hip Hop/Rap (2006)

Eksterne lenker  
 Biografi på NRK

Norske hiphopgrupper
Vinnere av Spellemannprisen
Vinnere av Alarmprisen
WE

WE er et rockeband fra Oslo som ble startet i 1992. Bandet består av vokalist Thomas Felberg, gitarist Andreas Dons Kirkvaag, trommeslager Kristian Dons Kirkvaag (begge sønner av Trond Kirkvaag), bassist Geir Anders Jensen og keyboardist Jan Tariq Rui Rahman. Jensen tok over for bandets opprinnelige bassist Paal V. Bakke i 1993 mens Rahman ble med som femte medlem i 2003.

Historien

Høsten 1992 var WE husband i tv-programmet The Show, som gikk på NRK med Otto Jespersen, Charlo Halvorsen og Stig Holmer som programledere. Bandet spilte her opprocka og utadisjonelle versjoner av kjente norske sanger som «Lys og Varme» og «Kjærlighetsvisa». I 1994 ga bandet ut sitt første album In a Field Of Moose på Nun Music, som er bandets eget plateselskap. Bandet ble for alvor lagt merke til av publikum og presse i Norge i forbindelse med albumene Livin’ The Lore og Dinosauric Futurobic i 1999 og 2002. 

I 2003 samarbeidet bandet med hiphop-duoen Equicez og ga ut singelen «Blind» sammen. På albumet Smugglers som ble gitt ut i 2004 fikk de med seg Chris Goss, som er vokalist i Masters of Reality og har produsert album for blant annet Queens of the Stone Age, som medprodusent. Albumet fikk gode kritikker og gikk rett inn på førsteplass på VG-lista. For albumet fikk bandet Spellemannprisen 2004 i klassen rock og Alarmprisen 2005 i klassen rock. I tillegg ble de kåret til beste liveband under den samme Alarmprisutdelingen og fikk Gammleng-prisen i klassen rock i 2005. I 2006 samarbeidet bandet med Ralph Myerz & The Jack Herren Band og ga sammen ut EP-en Sky Is The Limit. 

WE har turnert flere ganger i Europa, blant annet som oppvarmingsband for Masters of Reality i 1999, Queens of The Stone Age i 2002 og Motörhead i 2006. De er kjent som et energisk liveband frontet av vokalist Thomas Felberg som stiller i fargerike antrekk og indianerinspirerte hodeplagg.

Medlemmer

 Thomas Felberg – vokalist
 Andreas Dons Kirkvaag – gitarist 
 Kristian Dons Kirkvaag – trommeslager
 Geir Anders Jensen – bassist  
 Jan Tariq Rui-Rahman – keyboardist

Tidligere medlem

 Paal Bakke – bassist (1992–1993)

Diskografi 
 In a Field of Moose (Nun Music, 1994)
 Violently Coloured Sneakers (Voices of Wonder, 1996)
 Wooferwheels (Voices of Wonder, 1997)
 Livin' the Lore (Voices of Wonder, 1999)
 Dinosauric Futurobic (Black Balloon, 2002)
 Lightyears Ahead (Black Balloon, 2003)
 Smugglers (Nun Music, 2004)
 Tension & Release (Nun Music, 2008)

Eksterne lenker 
 
 Biografi på NRK
 MIC artikkel
 WE på MySpace
 https://web.archive.org/web/20110926152320/http://mbtopp100.no/2011/09/we-smugglers-nun-music-2004/ 

Norske rockegrupper
Vinnere av Spellemannprisen
Vinnere av Alarmprisen
Heysel-tragedien

Heysel-tragedien skjedde under finalen i serievinnercupen mellom Liverpool FC og Juventus på Heysel stadion i Brussel i Belgia den 29. mai 1985.

Hva skjedde?
En time før kampen skjedde det flere hadde fryktet i ukevis før kampstart. Avsperringen av det såkalte «nøytrale område» viste seg å være altfor spinkelt. Dette var et gjerde som skulle skille supporterne fra hverandre. Da gjerdet kollapset oppstod det kaos hos Juventus-fansen. Kampen ble likevel spilt, til tross for massive protester bl.a. fra lagets managere. Juventus vant kampen 1-0. 39 Juventus- og belgiske supportere døde. 14 Liverpool-fans ble senere dømt til fengsel i opptil 3 år for uaktsomt drap.

Heysel stadion ble senere revet og bygd opp på nytt, med det nye navnet Koning Boudewijnstadion/Stade Roi Baudouin (norsk: Kong Baudouin stadion).

Katastrofer
Fotball i Belgia
Fotball i 1985
Liverpool FC
Juventus
Hendelser i 1985
Dødsfall som følge av idrettsulykker
Fredsdommer

Fredsdommer er en dommer som håndterer summarisk rett. Fredsdommere utnevnes eller velges blant jurisdiksjonens innbyggere. Juridisk utdannelse er ikke påkrevet.

Fredsdommere finnes i en rekke land og er i alminnelighet tjenestemenn uten juridisk utdannelse og med begrenset makt innenfor et lokalt område. Begrepet har opprinnelig sin bakgrunn i England hvor loven Justice of the Peace Act ble vedtatt i 1361. I kolonitiden i Amerika var fredsdommere lokalsamfunnets fremste politiske styrke og derfor den viktigste politiske posisjon for kolonistene.

Australia 
I Australia er fredsdommere (Justice of the Peace) respekterte og viktige i samfunnet. Hvem som helst som er australsk statsborger, har fylt 18 år, har god karakter og bokført i en delstat kan melde seg som kandidat. Det finnes også mer kvalifiserte fredsdommere. En sådan kan ikke ha blitt domfelt for en alvorlig forbrytelse de siste fem årene, være dømt for fyllekjøring, ha flere prikker i førerkortet i løpet av de siste fem årene eller være involvert i konkurs.

Spania 
I Spania utses en fredsdommer (Juzgado de Paz) i de kommuner hvor det ikke finnes noen domstol fra før. Fredsdommeren er en posisjon som er fastsatt i fire år. Han eller hun er i alminnelighet ikke en jurist. Vedkommende kan avgjøre tvister og dømme i enkle forbrytelser. Fredsdommeren registrerer også fødsler og giftemål og kan utføre motsvarende personbevis.

England og Wales 
Selve begrepet fredsdommer har sin opprinnelse på De britiske øyer. I 1195 utnevnte kong Rikard Løvehjerte bestemte riddere til å sørge for fred i områder som var uregjerlige. De var ansvarlig overfor kongen for at loven ble opprettholdt og på den måten sikre «kongens fred», og de var kjent som «keepers of the peace», opprettholdere av freden. En fredsommer (Justice of the Peace) i dagens England og Wales trenger ikke ha formell juridisk utdannelse, men de bør ha klokskap, sunn fornuft, integritet og evne til å handle rettferdig (fairly). Tre fredsdommeren kan til sammen danne en egen lokal domstol kalt for «magistrate´s court», og gi bøter opp til 15 000 pund.

Øvrige land  
Fredsdommere eller Justices of the Peace (JP) finnes i et stort antall land og byer som Belgia, Canada, Hongkong, India, Irland, Jamaica, Malaysia, Singapore, Sri Lanka og enkelte delstater i USA. De har til felles at de kan dømme i enklere sivile tvister og forbrytelser. De kan også utføre enklere administrative gjøremål, som å være vitner ved dokumentasjon og avtaler. I så henseende minner de om notarius publicus.

Referanser

Kilder 
 

Rettspleie
Embetstitler

lb:Friddensgeriicht (Lëtzebuerg)
Tehuantepeceidet

Tehuantepeceidet befinner seg syd i Mexico på det nordamerikanske kontinentet. Det er det smaleste området mellom Mexicogolfen og Stillehavet. Navnet kommer fra byen Santo Domingo Tehuantepec i delstaten Oaxaca, som igjen kommer fra nahuatl tecuani-tepec. 

Tehuantepeceidet skiller regionen Nord-Amerika fra Mellom-Amerika geografisk. Delstatene Tabasco og Chiapas befinner seg øst for Tehuantepeceidet, mens delstatene Veracruz og Oaxaca befinner seg vest for Tehuantepeceidet. Vest for Tehuantepeceidet starter fjellkjeden Sydlige Sierra Madre.

Landformer i Mexico
Tabascos geografi
Chiapas' geografi
Veracruz' geografi
Oaxacas geografi
Eid (landform)
Journal of Peace Research

Journal of Peace Research er et engelskspråklig, tverrfaglig vitenskapelig tidsskrift innen feltet fredsforskning (eller freds- og konfliktforskning). Tidsskriftet har et globalt perspektiv på fred og konflikt og fokuserer spesielt på årsaker til væpnet konflikt og betingelser for fredelig konfliktløsning. Artiklene er skrevet av forskere fra hele verden. Det er rangert som et av de ledende tidsskrifter internasjonalt innenfor internasjonal politikk og statsvitenskap. Tidsskriftet eies av Institutt for fredsforskning og redigeres ved instituttet, og det utgis av SAGE Publications. Tidsskriftet ble grunnlagt i 1964 og har siden 1998 kommet med seks nummer i året.

Tidsskriftet ble startet av Johan Galtung og ble i årene 1983–2010 redigert av Nils Petter Gleditsch, siden 1998 i samarbeid med en gruppe «associate editors». Henrik Urdal var redaktør 2010-2017, og fra juli 2017 overtok Gudrun Østby redaktørvervet.

Eksterne lenker
 
 Journal of Peace Research sider ved PRIO
 Academic heavy-weights: the 'relevance' of political science journals av  Thomas Plümper, European Political Science, nr. 6, 2007, s. 41–50. 

Norske vitenskapelige tidsskrifter
Freds- og konfliktforskning
Tidsskrifter utgitt av SAGE Publications
Nivå 2-tidsskrifter
Etableringer i 1964
Dreamtale

Dreamtale er et melodisk power metal-band fra Finland. De har gitt ut 5 album og to singelplater siden bandet ble etablert i 1999.

Besetning 
Petteri Rosenbom – Trommer
Rami Keränen – Gitar og Vokal
Heikki Ahonen – Bass 
Erkki Seppänen – Vokal 
Seppo Kolehmainen – Gitar 
Akseli Kaasalainen – Keyboards

Diskografi

StudioAlbum 
Beyond reality – 2002
Ocean's heart – 2003
Difference – 2005
Phoenix – 2008
Epsilon – 2011
 World Changed Forever (2013)

Singler 
Wellon – 2005
Payback – 2008

Eksterne lenker 
 

Finske power metal-band
Band etablert i 1999
Keiseren av Kalifornia

Keiseren av Kalifornia (tysk originaltittel: Der Kaiser von Kalifornien, også vist i Norge som Suters gull) er en tysk westernfilm av Luis Trenker fra 1936. Filmen handler om John Sutter (Johann Suter), eier av Sutters Mill hvor gullrushet i California startet i 1846. Filmen er basert på Trenkers roman «Der Kaiser von Kalifornien», og han både regisserte og spilte hovedrollen som John Sutter.

Filmen hadde offisiell premiere i Berlin 21. juli 1936 og fikk prisen som beste utenlandske film ved filmfestivalen i Venezia i samme år.

Medvirkende 
 Luis Trenker: Johann August Sutter
 Viktoria von Ballasko: Anna Sutter
 Werner Kunig: Rudolf Sutter
 Karli Zwingmann: Emil Sutter
 Elise Aulinger: Mrs. Dübol
 Melanie Horeschovsky: Amalie
 Bernhard Minetti: Der Fremde
 Luis Gerold: Ermattinger
 Paul Verhoeven: Barmann Billy
 Hans Zesch-Ballot: Gouverneur Alverado
 Marcella Albani: Mrs. Alverado
 Walter Franck: Adjutant Castro
 Heinrich Marlow: Gerichtspräsident Thompson

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske filmer
Westernfilmer
Filmer fra 1936
Filmer basert på bøker
Tyskspråklige filmer
Santa Prisca (Taxco)

Templo de Santa Prisca er en stor kirke som befinner seg i Taxco i Mexico. Med sine to 40 meters høye tårn, sin churriguresco fasade og en flislagt kuppel, gjenspeiler den kirkens indre utseende, som domineres av forgylt utsmykking. Her finner du også et tysk orgel i tre. Kirken ble bygget av den spanske sølvbaronen José de la Borda fra februar 1751 til desember 1758. Dette er et av de flotteste eksemplene på churriguresco-stilen, den siste fasen av meksikansk barokk.

Katolske kirker i Mexico
Guerrero