alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Tore Godal

Tore Godal (født 19. mai 1939 i Rauland i Telemark) er en norsk lege og offentlig tjenestemann. Godals livsverk har vært å forbedre folkehelsen i utviklingsland, særlig for kvinner og barn.  

Statsminister Jens Stoltenberg sa i en tale i 2005 at «Tore Godal er trolig den nordmannen som har reddet flest menneskeliv siden Fridtjof Nansen». 

Godal var drivkraften bak opprettelsen av vaksinealliansen GAVI (Global Alliance of Vaccination and Immunization), og ledet organisasjonen i dens første seks år. GAVI har til nå har vaksinert over 700 millioner barn i utviklingsland. Det anslås at dette har forhindret rundt 13 millioner dødsfall.

Bakgrunn og karriere 
Han er utdannet dr.med. ved Universitetet i Oslo. I 1970 flyttet han til Etiopia for å forske på spedalskhet ved det nyopprettede Armauer Hansens forskningsinstitutt. 

Han gikk i 1975 fra jobben som sjef ved Immunlaboratoriet ved Det Norske Radiumhospital til vervet som formann i Verdens helseorganisasjons (WHO) styringsgruppe for forskning innen lepraimmunologi og tuberkuloseimmunologi. I 1986 ble han direktør for programmet viet forskning og undervisning innen tropiske sykdommer, initiert av UNDP, WHO og Verdensbanken.

Godal var sentral i opprettelsen av «Roll Back Malaria», verdens største initiativ for bekjempelse av malaria.

Godal var også helt instrumentell i opprettelsen av «Coalition for Epidemic Prepardness Innovations» (CEPI), som finansierer og koordinerer utviklingen av nye vaksiner mot smittsomme sykdommer.

Han var spesialrådgiver for Gro Harlem Brundtland da hun var generaldirektør i WHO (1998-1999) og har vært rådgiver for Bill and Melinda Gates Foundation. Fra 2005-2009 var Godal spesialrådgiver for Jens Stoltenberg på Statsministerens kontor. Siden 2009 har Godal vært spesialrådgiver for global helse i Utenriksdepartementet.

Godal er foredragsholder og forfatter av mer enn 300 publikasjoner.

Godal fikk Kongens fortjenstmedalje i 2019. 

Kronprinsesse Mette-Marit har kalt Tore Godal sitt forbilde. På et spørsmål fra en student på NTNU om hva man burde gjøre for å redde verden, svarte kronprinsessen «bli Tore Godal».

Referanser 

Norske leger
Personer fra Vinje kommune
Fødsler i 1939
Norsk Husflid

Norsk Husflid er et kulturtidsskrift og fagblad om husflid og håndverk. Det inneholder fagartikler og reportasjestoff innen husflid og moderne design.
Norsk Husflid utgis av Norges Husflidslag, og utkommer med fem nummer i året. Første hefte ble utgitt i februar 1966. 

Før den tid hadde Norges Husflidslag i noen år hatt et samarbeid med tidsskriftet Forming. Husflidslaget forpliktet seg til å skaffe fire sider med aktuelt stoff til hvert nummer.

Referanser

Kilder 
Håndbok for Norges Husflidslag

Eksterne lenker 
 Norges Husflidslags nettsted for Norsk Husflid

Husflid
Norske fagblader
Håndverk
Blackburn Baffin

Blackburn B-5 Baffin var et torpedo bombefly, en dobbeltdekker utviklet fra Blackburn Ripon. Viktigste forandringer var at en 545 hk Bristol Pegasus stjernemotor var byttet ut med en Ripon Napier,Lion væske-kjølt rekkemotor.

Baffin var konstruert av major F. A. Bumpus for å møte Fleet Air Arms krav til en konvensjonelt to-seters dobbeltdekker bygget av både metall og tre og kledt med duk. Den hadde svakt bakoverstrøkne vinger, øvre vingepar plassert noe foran nedre såkalte ( «staggered») vinger for å kunne gi plass til torpedoer under skroget. Bevæpningen bestod av et fast foroverrettet 7,7 mm Vickers maskingevær og to bevegelige 7,7 mm. Lewis maskingevær i bakre cockpit plus en 910 kg. bombe eller en 716 kg. torpedo, alternativt tre 240 kg. eller seks 110 kg. bomber.

Utvikling 
Tudlig på 1930- tallet var Fleet Air Arms skvadroner utstyrt med Blackburn Ripon. Da Ripon ble tatt i bruk i 1930 hadde den eldre væske -kjølte Napier Lion motorer og det sett på som nødvendig å erstatte Lion med moderne luft-kjølte stjernemotorer da dette ville øke flyene kapasitet og forenkle vedlikeholdet. I 1932 bestemte Blackburn seg for å bygge to prototyper av Ripons med stjernemotor, en med en Armstrong Siddeley Tiger og den andre med en Bristol Pegasus som et privat foretak. (Uten at det forelå ordre fra Air Ministry). Flyet med Pegasus-motoren fløy første gang 30. september 1932, og etter testing ble den foretrukket fremfor den med Tiger-motor som erstatning for Ripon. Opprinnelig orde for 26 nybygde fly 38 konvertere Ripon. Produksjonen startet i 1933. Ytterligere 26 Ripons med Baffins ble bestilt i 1935 på grunn av pålitlighets-problemer assosiert med Armstrong Siddeley Tiger motorer i Blackburn Shark og et ønske om å øke Fleet Air Arms styrke. Ytterligere tre nybygde Baffins fikk 580 hk  Pegasus II.M3 motorer og de fikk betegnelsen Baffin T8A.

Museale fly
Vraket av en RNZAFs BaffIn som havarerte i 1937 er bygget opp igjen.

Litteratur
Jackson, A. J. (1968). Blackburn Aircraft since 1909. London: Putnam. ISBN 0-370-00053-6.
Mason, Francis K. (1994). '"The British Bomber since 1914. London: Putnam Aeronautical Books. ISBN 0-85177-861-5.

Referanser

Eksterne lenker 
 Blackburn Baffin

Bombefly
Enmotors propelldrevne luftfartøy
Luftfartøy produsert i Storbritannia
Biplan
Magasinet BUNAD

Magasinet BUNAD var et norsk fagblad om bunader og folkedrakter. I den perioden det ble utgitt (2004–2020) var det det eneste spesialmagasinet innenfor dette feltet i Norden. Det ble lansert i 2004, i samarbeid med medlemmer i Norsk Folkedraktforum. Ansvarlig redaktør og Art Director 2004–d.d.: grafiker og fagbokforfatter Heidi Fossnes. Fagredaktør: tidligere leder for Norsk Folkedraktforum Frithjof Rudstaden. 
Utgivelsesfrekvens
I 2004–2007 utkom to nummer pr. år. I 2008–2012 utkom fire nummer pr. år. Fra 2013 utgis igjen to nummer pr. år. 

Målet med Magasinet BUNAD er å belyse arbeidet med forskning og produksjon av bunader over hele landet, med spesiell vekt på rekonstruksjon av drakter. Magasinet er gjennomillustrert. Hvert nummer gir en bred presentasjon av en bunad fra et distrikt. 

BUNAD presenterer også utenlandske drakter og drakttradisjoner, og har omfattende artikler om håndverksområder som naturlig hører til innenfor bunadproduksjon.

Hefte nummer 2, 2020 var det 47. og siste heftet som ble utgitt av magasinet i trykt utgave. Etter den tid er det mulig å få tilgang til fagartiklene via det offisielle nettstedet bunad-magasinet.no.

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 

Norske fagblader 
Bunader
Husflid
Håndverk
Tradisjoner
Kulturhistorie
Pterotragus

Se Systematisk inndeling

Pterotragus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En middelsstor, kraftig, lyst gråbrun trebukk med et blankt svart midtfelt på hode og pronotum og en svart flekk i den bakre delen av hver dekkvinge. Antennene er lengre enn kroppen, det tredje leddet er kølleformet og kledt med utstående, svarte hår. Pronotum har en butt tann på hver sidekant. Dekkvingene er nesten parallellsidige med litt avrundede "skuldre". Beina er forholdsvis korte og kraftige.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Kamerun og Nigeria.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
 Slekten Pterotragus Chevrolat, 1856
 Pterotragus lugens Chevrolat, 1856

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsedata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1856
Carterica

Se Systematisk inndeling

Carterica er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, spinkle trebukker, vanligvis farget i rødlig og svart. Antennene er noe lengre enn kroppen. Dekkvingene har fine lengderibber og har en liten tann ved ytterhjørnet.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Nicaragua i nord til Bolivia i sør.

Systematisk inndeling 
Mange arter som inntil nylig var ført til denne slekten, er nå skilt ut i andre slekter .

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Colobotheini J. Thomson, 1860
 Slekten Carterica Pascoe, 1858
 Carterica buquetii Thomson, 1860 - nå ført til slekten Allocarterica
 Carterica cincticornis Bates, 1865 - nå ført til slekten Piriana
 Carterica mima Belon, 1903 - nå ført til slekten Piriana
 Carterica mucronata (Olivier, 1795) - nå eneste art som blir plassert i denne slekten
 Carterica pygmaea Bates, 1881 - nå ført til slekten Piriana
 Carterica rubra Martins & Galileo, 2005 - nå plassert i slekten Confluentia
 Carterica soror Belon, 1896  - nå plassert i slekten Confluentia
 Carterica tricuspis Belon, 1903 - nå ført til slekten Piriana

Referanser

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri (Colobotheini litt nede på siden
 Bildegalleri 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1858
Aerenea

Se Systematisk inndeling

Aerenea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, tettbygde, brunlige trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Kroppsformen er ganske bred, dekkvingene har markerte "skuldre" og er bredest foran. Beina er temmelig korte og kraftige.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Compsosomatini J. Thomson, 1857
 Slekten Aerenea J. Thomson, 1857
 Aerenea aglaia Monné, 1980
 Aerenea albilarvata Bates, 1866
 Aerenea alvaradoi Prosen, 1947
 Aerenea annulata Monné, 1980
 Aerenea antennalis Breuning, 1948
 Aerenea apicalis Melzer, 1923
 Aerenea batesi Monné, 1980
 Aerenea bimaculata (Brethes, 1920)
 Aerenea brunnea Thomson, 1868
 Aerenea ecuadoriensis Breuning, 1947
 Aerenea flavofasciculata Breuning, 1948
 Aerenea flavolineata Melzer, 1923
 Aerenea gounellei Monné, 1980
 Aerenea humerolineata Breuning, 1980
 Aerenea impetiginosa Thomson, 1868
 Aerenea occulta Monné, 1980
 Aerenea panamensis Martins & Galileo, 2010
 Aerenea periscelifera Thomson, 1868
 Aerenea posticalis Thomson, 1857
 Aerenea punctatostriata (Breuning, 1948)
 Aerenea quadriplagiata (Boheman, 1859)
 Aerenea robusta Monné, 1980
 Aerenea setifera Thomson, 1868
 Aerenea subcostata Melzer, 1932
 Aerenea subimpetiginosa Breuning, 1948
 Aerenea sulcicollis Melzer, 1932
 Aerenea transversefasciata Breuning, 1974
 Aerenea trigona Pascoe, 1858
 Aerenea tuberculata Monné, 1980

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri over noen arter fra Paraguay (Compsosomatini litt nede på siden)
 Bildegalleri 

Lamiinae
Sør-Amerikas insekter
Mellom-Amerikas insekter
Dyr formelt beskrevet av Carl Gustaf Thomson
Biller formelt beskrevet i 1857
Cerambyx

Se Systematisk inndeling

Cerambyx er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore til store (opptil 50 millimeter), slanke, brunsvarte eller svarte trebukker, dekkvingenes spiss ofte rødlig. Oversiden er litt læraktig rynkete og forholdsvis blank. Antennene er lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, særlig de innerste leddene er vanligvis kraftige og noe fortykkede. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene, noe knudrete eller tverr-rynket. Dekkvingene er jevnt tilsmalnende bakover. Beina er forholdsvis lange.

Levevis 
Larvene utvikler seg i død ved av løvtrær, gjerne i eikeslekten (Quercus) men også i andre løvtrær med hard ved. Larveutviklingen tar flere år. Noen, men ikke alle, artene er avhengige av gamle, grove trær og er derfor truet av moderne skogbruk. De voksne billene er aktive i solskinn, de flyr godt og kan også løpe ganske fort. De besøker blomster av og til.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den palearktiske sone nord til det sørlige Skandinavia, men det finnes også arter i andre deler av den gamle verden inkludert Ny-Caledonia og New Zealand.

Systematisk inndeling 
 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Cerambycini Latreille, 1804 
 Slekten Cerambyx Linnaeus, 1758
 Cerambyx apiceplicatus Pic, 1941
 Cerambyx carbonarius Scopoli, 1763
 Cerambyx carinatus (Küster, 1845)
 Cerambyx castaneus Voet, 1778
 stor eikebukk, Cerambyx cerdo Linnaeus, 1758
 Cerambyx clavipes Forster, 1771
 Cerambyx dux (Faldermann, 1837)
 Cerambyx elbursi Jurecek, 1924
 Cerambyx fasciatus Voet, 1778
 Cerambyx ferrugineus Goeze, 1777
 Cerambyx heinzianus Demelt, 1976
 Cerambyx kodymi Slama, 2015
 Cerambyx juvencus Linnaeus, 1767
 Cerambyx lativitta Newman, 1850
 Cerambyx lucidus Olivier, 1790
 Cerambyx miles Bonelli, 1823
 Cerambyx multiplicatus Motschulsky, 1859
 Cerambyx nodulosus Germar, 1817
 Cerambyx paludivagus (Lucas, 1842)
 Cerambyx petechizans Voet, 1778
 Cerambyx praepes Voet, 1778
 Cerambyx pullus Newman, 1851
 Cerambyx quadripunctatus Fabricius, 1801
 Cerambyx rufus Voet, 1806
 liten eikebukk, Cerambyx scopolii Füessly, 1775 - eneste art i gruppen som forekommer i Norge
 Cerambyx subserratus Newman, 1850
 Cerambyx surinamensis Voet, 1778
 Cerambyx tau Frölich, 1792
 Cerambyx umbraticus Olivier, 1795
 Cerambyx welensii (Küster, 1845)

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter 
 Bildegalleri

Eksterne lenker 
 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1758
Silje Opseth

Silje Opseth (født 28. april 1999) er en norsk skihopper som representerer Idrettslaget Holeværingen. Hun debuterte i verdenscupen på Lillehammer i 2015/16-sesongen.

Karriere 
Under Junior-VM på ski 2015 i Almaty endte Opseth på en 6.-plass i den individuelle konkurransen, og fulgte opp med en 11.-plass året etter under Junior-VM på ski 2016 i Râșnov. I samme mesterskap var hun med på norske laget som ble nummer 4 i historiens første mikslagøvelse, sammen med Anna Odine Strøm, Halvor Egner Granerud og Marius Lindvik.

I Junior-VM på ski 2017, i Park City, ble hun nummer 21 i den individuelle konkurransen. I samme mesterskap kom hun på 4. plass med mikslaget, bestående av Anna Odine Strøm, Marius Lindvik og Fredrik Villumstad. 

Under Junior-VM på ski 2018 i Kandersteg ble hun nummer 12 i den individuelle konkurransen, og vant gull i mikslag-konkurransen, sammen med Anna Odine Strøm, Fredrik Villumstad og Marius Lindvik.

Hun representerte Norge under Vinter-OL 2018, og kom der på 16.-plass i normalbakke. Hun deltok på det norske laget som fikk bronse i lagkonkurransen under Ski-VM 2019.  

Under VM 2019 i Seefeld hoppet Opseth på det norske laget som tok bronse i lagkonkurransen. De øvrige på laget var Ingebjørg Saglien Bråten, Anna Odine Strøm og Maren Lundby.

Opseth trodde at hun hadde tatt sin første verdenscupseier i rennet på Lillehammer 10. mars 2020. Hun ble først kåret til vinner, men en regnefeil hos dommerne gjorde at lagvenninnen Maren Lundby hadde fått opp feil poengsum, og da dette ble korrigert var det plutselig Lundby som stod igjen som vinner. Juryen oppdaget feilen da utøverne stod på seierspallen, og valgte da å la premieseremonien gå sin gang. FIS forklarte feilen med at det hadde vært et problem med registrering av tilleggspoeng ved endring av avsats.

Under VM 2021 i Oberstdorf hoppet hun på det norske laget som tok sølv i blandet lagkonkurranse og på det norske laget som tok bronse i lagkonkurransen for kvinner.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 6 i normalbakkerennet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skihoppere
Norgesmestere i skihopp
Deltakere under Ski-VM 2017
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2018
Skihoppere under Vinter-OL 2018
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2022
Skihoppere under Vinter-OL 2022
Deltakere under Ski-VM 2019
Juniorverdensmestere i skihopping
Deltakere under Ski-VM 2021
Apodasya

Se Systematisk inndeling

Apodasya er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, mer eller mindre brunlige trebukker. Kroppen er nokså tett kledt med lange, oppstående, lyse hår, antennene har i tillegg en stor dusk av svarte hår på det fjerde leddet. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, med en kraftig, men butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige og svært grovt punkterte.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Crossotini J. Thomson, 1864
 Slekten Apodasya Pascoe, 1863 - gjerne plassert i gruppen Apodasyini (som bør hete noe annet om denne slekten ikke er med der)
 Apodasya kenyensis Breuning, 1966
 Apodasya pilosa Pascoe, 1863

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 California Academy of Sciences, Insititute for Biodiversity Science and Sustainability - Crossotini. Med bilder og liste over noen arter 
 Bilde av arten 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1863
Scopadus

Se Systematisk inndeling

Scopadus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En nokså liten, slank, brunlig trebukk. Antennene er brungule, noe lengre enn kroppen, over alt med fine, lange, lyse hår, i spissen dessuten med en vifte av lange, mørke hår. Pronotum er omtrent så lange som bredt, noe knudrete, bakerst betydelig innsnørt (tilløp til "vepsetalje"). Dekkvingene er parallellsidige, på ryggen har hver dekkvinge en kraftig, spiss, kjegleformet forhøyning.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Fransk Guyana og det nordvestlige Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Acanthomerosternoplini 
 Slekten Scopadus Pascoe, 1857
 Scopadus charynae Santos-Silva & Nascimento, 2019
 Scopadus ciliatus Pascoe, 1857
 Scopadus selkingi Heffern, Santos-Silva & Nascimento, 2021

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, Amerika 
 Longicorn ID - Cyrtinini

Eksterne lenker 
 Bilder av artene 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1857
Tetrorea

Se Systematisk inndeling

Tetrorea er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Stort sett middelsstore, mer eller mindre brune trebukker. Antennene er oftest omtrent så lange som kroppen, men kan være betydelig lengre.

Utbredelse 
Slekten lever på New Zealand.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Desmiphorini J. Thomson, 1860
 Slekten Tetrorea White, 1846
 Tetrorea cilipes White, 1846
 Tetrorea discedens Sharp, 1882
 Tetrorea longipennis Sharp, 1886
 Tetrorea sellata Sharp, 1882
 Tetrorea variegata (Broun, 1882) - ofte plassert i en slekt for seg, Hybolasius

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1846
Leptonota

Se Systematisk inndeling

Leptonota er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, mørkbrunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum uten pigger på sidene. På beina er lårene noe fortykkede. Dekkvingene er trukket ut til sprikende spisser bak og har lyse tegninger.

Utbredelse 
Slekten er hjemmehørende på Ny-Caledonia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Enicodini J. Thomson, 1860
 Slekten Leptonota J. Thomson, 1860
 Leptonota bordoni Sudre & Mille, 2010
 Leptonota comitessa (White, 1855)
 Leptonota sepium Montrouzier, 1861

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1860
Oricopis

Se Systematisk inndeling

Oricopis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, brune trebukker med antenner som er noe lengre enn kroppen. Pronotum har en tann midt på hver side.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia (Queensland, New South Wales og Lord Howe Island).

Systematisk inndeling  
Disse artene blir noen ganger regnet til Desmiphorini.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Epicastini J. Thomson, 1864
 Slekten Oricopis Pascoe, 1863
 Oricopis flavolineatus Breuning, 1939
 Oricopis guttatus Blackburn, 1894
 Oricopis intercoxalis Lea, 1917
 Oricopis maculiventris Lea, 1917
 Oricopis setipennis Lea, 1917
 Oricopis umbrosus Pascoe, 1863

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 Tegning av Oricopis umbrosus
 Bildegalleri 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1863
Pibanga

Se Systematisk inndeling

Pibanga er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Nokså små, brune trebukker. De er kamuflasjefarget, ligner kvister og er noe knudrete. Antennene er kortere enn kroppen. Slekten kjennes lett på at lårene på forbeina er kraftig utvidete.

Utbredelse 
Bortsett fra én art i Costa Rica og Panama lever alle i Amazonas-bekkenet i Brasil, Ecuador og Bolivia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Eupromerini Galileo & Martins, 1995
 Slekten Pibanga Galileo & Martins, 1995
 Pibanga costulata (Belon, 1896)
 Pibanga diamantina Galileo & Martins, 1995
 Pibanga glabricula (Bates, 1885)
 Pibanga itacoatiara Galileo & Martins, 1995
 Pibanga jacareacanga Galileo & Martins, 1995
 Pibanga ochropyga (Belon, 1896)
 Pibanga transversefasciata (Breuning, 1943)

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1995