alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Vsevolod Bobrov

Vsevolod Mikhajlovitsj Bobrov (russisk: Всеволод Михайлович Бобров; født 1. desember 1922 i Morsjansk, død 1. juli 1979) var en sovjetisk fotball- og ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors, 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.

Bobrov ble olympisk mester i ishockey i vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det sovjetiske laget som vant turneringen foran USA og Canada. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks.

Bobrov ble verdensmester i ishockey to ganger, 1954 i Stockholm og  1956, OL-turneringen i Cortina d'Ampezzo var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey. Han spilte 59 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret 89 mål.

Bobrov ble sovjetisk mester i fotball sju ganger og i ishockey tre ganger. Bobrov var en målscorer utover det vanlige på 130 fotballkamper med CSKA Moskva scoret han 254 mål og han scoret fem mål i OL-turneringen 1952 i fotball.

Bobrov var også en fremgangsrik trener, han vant VM-gull som trener i 1974 og i 1975 med Sovjetunionens herrelandslag i ishockey.

OL-medaljer 
 1956  Cortina d'Ampezzo -  Gull i ishockey  Sovjetunionen

VM-medaljer 
 1954  Stockholm -  Gull i ishockey 
 1956  Cortina d'Ampezzo -  Gull i ishockey 
 1957  Moskva -  Sølv i ishockey

Referanser

Eksterne lenker 
 
Fotball
  Vsevolod Bobrov på Russian Legends : Russian National Football Team - RussiaTeam.com
  Vsevolod Bobrov på Eu-Football.info
Ishockey
  The IIHF 100 Year Anniversary : Top 100 Stories: Story #98 – Vsevolod Bobrov — a two-sport Olympian

Sovjetiske ishockeyspillere
Sovjetiske fotballspillere
Sovjetiske bandyspillere
Olympiske mestere for Sovjetunionen
Deltagere i både vinter-OL og sommer-OL
Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1952
Fotballspillere under Sommer-OL 1952
Medaljevinnere under Vinter-OL 1956
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1956
Ishockeyspillere under Vinter-OL 1956
Deltakere for Sovjetunionen under Vinter-OL 1960
Ishockeyspillere under Vinter-OL 1960
Fotballspillere for FK Spartak Moskva
Fotballspillere for CSKA Moskva
Personer fra Tambov oblast
Fødsler i 1922
Dødsfall i 1979
Olympiske medaljevinnere i ishockey
Ulrich Friderich von Cappelen

Ulrich Friderich von Cappelen (født på Bragernes i 1668, død i Skien i 1722) var en norsk kjøpmann. Han var trolig oppkalt etter stattholder U.F. Gyldenløve som i 1666 utnevnte hans tyskfødte far Johan von Cappelen (død 1688), til fogd i Lier. Ulrich Friderich von Cappelen er stamfar for skiensgrenen av den norske slekten Cappelen. Han har et høyt antall etterkommere i mange slekter. Han var farfars far til bl.a. Ulrich Fredrich von Cappelen (død 1820), og fornavnene Ulrik Fredrik og Ulrikke Fredrikke blir brukt i slekten Cappelen og av andre etterkommere, helt inn i vår tid. 

Ulrich Friderich von Cappelen var fra 1690 borger og kjøpmann i Hamburg, der han 1692 ble gift med den tyske Susanna Anna Buschmann (1671–1709). Som enkemann med fire små barn, flyttet han ca. 1709 til Skien, der han var kjøpmann, drev trelasthandel og sagbruk. Faren skal blant annet ha vært «bergskriver ved Skiens malmberg» noen år, og det var muligens derfor Ulrich Friderich valgte å starte en næringsvirksomhet i Skien. Denne virksomheten ble fortsatt og utvidet av hans etterkommere.

Miniatyrportretter som skal være av Ulrich Friderich og Susanna Anna er i privat eie hos etterkommere.

Ulrich Friderich von Cappelen ga i 1714 et epitafium til Kviteseid gamle kirke og det er der ennå. På epitafiet er han betegnet som  "den Achtbare Welfor-----------Kiøb og Handelsmand udi Skien Edle Sig:"

Epitafiet i et fotografi av Frode Inge Helland, er gjengitt på Kunsthistoriewiki.

Referanser

Kilder  
 Thomle, E. A.: Familien (von) Cappelen i Norge og Danmark, Christiania 1896, side 2, 44-45
 Hans Cappelen: «Våpensegl og slektspapirer fra Skiens-distriktet». Norsk Slektshistorisk Tidsskrift bind 35, Oslo 1996.  (med hans segl)
 Haugen, Lambrecht : Cappelen-slekten 1627-2008, Rosendal 2008, side 31-33 (portretter og segl)

Norske kjøpmenn
Personer fra Drammen kommune
Bergsche Maas

Bergsche Maas (også Bergse Maas) er en 24,5 km lang kanal i Noord-Brabant i Nederland. Siden 1904 har den vært fortsettelsen av Maas fra Well og til Geertruidenberg, som kanalen har fått navnet sitt av. Bergsche Maas er den sørlige grensen til øyen Land van Heusden en Altena.

Beskrivelse

I tidsrommet 1273 til 1904 gikk hovedløpet til Maas gjennom det som idag er Afgedamde Maas til Woudrichem der den sammen med Waal (hovedløpet til Rhinen) dannet Merwede. Stor vannføring i Waal førte imidlertid ofte til store oversvømmelser, og det ble i 1883 ved lov, Maasmondwet, besluttet å konstruere Bergsche Maas. Mellom 1888 og 1904, under ledelse av ingeniøren Cornelis Lely, ble Maas sperret av ved Andel og vannet ledet ned den nygravde Bergsche Maas til elven Amer ved Geertruidenberg og videre til Hollandsch Diep. Det tidligere løpet til Mass ble Afgedamde Maas («Oppdemde Maas»). 

Det nye Mass-løpet følger omtrent et enda eldre (pre 1273) elveløp, som den parallelløpende elven Oude Maasje («Gamle lille Maas») nok er restene av. De små landsbyene Gansoijen og Hagoort måtte forlates som følge av byggingen av Bergsche Maas.

Vest for stedet Heusden starter kanalen Heusdensch Kanaal som forbinder Afgedamde Maas med Maas. I sør munner elven Donge ut i Bergsche Maas ved Geertruidenberg. Over Bergsche Maas er det to broer, Keizersveer ved Raamdonksveer og en ved Heusden. Ellers går det ferjer ved Dussen, Drongelen og Herpt.

Eksterne lenker 
  Aktuell informasjon – Rijkswaterstaat (nederlandsk)

Kanaler i Nederland
Etableringer i 1904
1904 i Nederland
Kapp skole

Kapp skole ligger på tettstedet Kapp i Østre Toten. Før skoleåret 2007-08 het skolen Kihle skole siden den lå på jord som tidligere hadde tilhørt Kihle gård. I 2007-08 ble Kihle skole og Bjørnsgård skole slått sammen til Kapp skole og tidligere Kihle skole ble renovert og utvidet.

Elevtallet ligger på rundt 250 og det er mellom 40 og 50 ansatte; lærere, assistenter, renholdspersonale og barnevernspedagog.
Skolens rektor er Aase Berit Sønsteby, inspektør er Tove Thomasen.

Mange av elevene som har gått på Kihle/Kapp skole har senere gjort seg bemerket i flere sammenhenger. Det kan nevnes en spesiell årgang av elever der disse tre Torbjørn Dyrud, Gustav Nilsen og Sverre Fredrik Nordheim, er blitt feiret som medlemmer av Urbane Totninger.
En elev som gikk litt etter disse tre, er blitt komponist, og jobber som film-musiker i Los Angeles, Kristin Øhrn Dyrud.

Referanser

Barne- og ungdomsskoler i Innlandet
Skoler i Østre Toten
Novemberforfatningen

Novemberforfatningen var en felles forfatning for Danmark og Hertugdømmet Slesvig. Den var utarbeidet av Konseilspræsident C.C. Hall og trådte i kraft 18. november 1863. Tross store betenkeligheter underskrev den nye kongen, Christian IX forfatningen. Han fryktet Tysklands reaksjon, men var samtidig redd for å virke unasjonal. Novemberforfatningen avløste den såkalte fellesforfatningen (også kalt helstatsforfatningen) fra 1855.

Novemberforfatningens formål var å knytte Slesvig nærmere til Danmark og samtidig koble de konservative holstenske adelige ut fra regjeringsmakten. Den felles folkerepresentasjonen, Rigsrådet, skulle ifølge denne forfatning bestå av to direkte valgte kamre (folketing og landsting, det sistnevnte skulle bestå av kongevalgte og valgte ved privilegert valgrett). Under Rigsrådet hørte de politiske saker, som ikke uttrykkelig var forbeholdt de særlige folkerepresentasjoner for Danmark (Rigsdagen) og Slesvig.

Da Østerrikes og Preussens krav i januar 1864 om at novemberforfatningen skulle oppheves ikke ble etterkommet av den danske regjering, ga dette de to landene påskudd til å angripe Danmark, i det som ble kalt andre slesvigske krig. Krigen førte til, gjennom freden i Wien, at Slesvig ble løsrevet fra Danmark. Som følge av dette ble Novemberforfatningen opphevet i 1866.

Eksterne lenker 
 Leksikonet Den Store Danske om Novemberforfatningen (dansk)
 Nettstedet danmarkshistorien.dk om Novemberforfatningen (dansk)
 Nettstedet til Grænseforeningen (dansk)

Danmarks historie
Dansk politikk
1863 i Danmark
Voi Voi

«Voi Voi» (norsk: hei, hei) er en norsk slagersang som vant Melodi Grand Prix 1960 og var Norges bidrag til Eurovision Song Contest samme år. Melodien og teksten er skrevet av Georg Elgaaen, og sangen ble framført av Nora Brockstedt. «Voi Voi» er Norges første vinner av Melodi Grand Prix og Norges første bidrag i Eurovision Song Contest. Sangen ble en stor slager i Norge og kan i dag karakteriseres som en evergreen i norsk Melodi Grand Prix-historie. Den lå ni uker på VG-lista med en femteplass som høyeste notering våren 1960.

Melodi Grand Prix
Sangen er skrevet av amatørkomponisten Georg Elgaaen, som sendte den inn til NRKs åpne konkurranse foran Melodi Grand Prix 1960. Dette var første gang konkurransen ble arrangert, og 303 melodier kom inn.  

«Voi Voi» var én av elleve som ble plukket ut til en radiosendt semifinale i Oslo torsdag 4. februar 1960. Der vant den avstemningen og avanserte til finalen i Store Studio lørdag 20. februar samme år. I finalen kåret en jury på tolv personer «Voi Voi» til klar vinner. Sangen ble framført av Inger Jacobsen i semifinalen, og av Nora Brockstedt i finalen og i Eurovision Song Contest.

Eurovision Song Contest 
Sangen var Norges debut i Eurovision Song Contest, og dette var dermed første gang norsk ble brukt i konkurransen. 

«Voi Voi» ble framført som sjette bidrag om kvelden 29. mars 1960 etter Belgias Fud Leclerc med «Mon amour pour toi», og før Østerrikes Harry Winter med «Du hast mich so fasziniert». Da avstemningen var ferdig, hadde «Voi Voi» fått 11 poeng og havnet med det på en delt fjerdeplass blant 13 deltakere. Dette var Norges beste plassering inntil 1966, da Åse Kleveland kom på en tredjeplass med «Intet er nytt under solen». 

«Voi Voi» ble etterfulgt som Norges bidrag i 1961 av Brockstedt med «Sommer i Palma».

Om sangen 
«Voi Voi» er en slagerlåt i chansonstil, en stil som var populær i konkurransens første år. Tittelen er samisk for hei hei, eller et lett oppgitt ja, ja – alt etter toneleiet på samisk. I sangen forteller jeg-personen at hun en gang hørte sangen til en samejente nord i landet, før hun gjentar teksten til sangen. Sangen-i-en-sang er en kjærlighetssang fra ei jente til hennes elsker og forteller ham hvor mye gleder seg til å tilbringe tiden med ham på lørdag.

Etter opphavsmannen Georg Elgaaens død i 2005 ble rettighetene til sangen og framtidige royalties-inntekter overdratt til Human-Etisk Forbund, som Elgaaen var ivrig medlem av.  

Pilgrim har skrevet en engelsk tekst med tittelen «Big Boy». Ben Hur (egentlig Åke Larsson) har skrevet en svenskspråklig tekst. Vokalgruppene Pitsj og Bjelleklang har utgitt hver sin versjon, Knut Mikaelsen Bopalong Quintet har laget en jazzversjon og gruppa Superstars har laget en rapversjon. Versjonene til Pitsj og Superstars kom i 2006. Arrangør for Aas' innspilling var Ragnar Danielsen. I 2002 kom Frank Znort Quartets versjon på dobbeltalbumet Perler fra svin (som ble utgitt på vinyl).

Listeplasseringer

Innspillinger (i utvalg)

Referanser 

Vinnersanger i Melodi Grand Prix
Norges bidrag til Eurovision Song Contest
Bidrag til Eurovision Song Contest 1960
Gordon Christian

Gordon Eugene Christian (født 21. november 1927 i Warroad i Minnesota, død 2. juni 2017) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Christian vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.

Christian spilte i tre ishockey-VM, 1955 og 1958 i tillegg til OL-turneringen 1956 i Cortina d'Ampezzo som også var det 23. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer 
 1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA

VM-medaljer 
 1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ishockeyspillere fra USA
Olympiske sølvmedaljevinnere for USA
Medaljevinnere under Vinter-OL 1956
Deltakere for USA under Vinter-OL 1956
Ishockeyspillere under Vinter-OL 1956
Olympiske medaljevinnere i ishockey
Weldon Olson

Weldon Howard «Weldy» Olson (født 12. november 1932 i Marquette i Michigan) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.

Olson vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks.

Fire år senere, under vinter-OL 1960 i Squaw Valley ble han olympisk mester i ishockey. USA vant alle fem kampene i finaleserien som besto av seks lag. Canada ble nummer to og Sovjetunionen kom på tredjeplass.

Olson ble også verdensmester i ishockey 1960, OL-turnering i Squaw Valley var også det 27. verdensmesterskapet i ishockey. Han deltok i fem verdensmesterskap, 1957, 1958 og 1959, i tillegg til OL-turneringene som også var verdensmesterskap.

OL-medaljer 
 1960  Squaw Valley -  Gull i ishockey  USA
 1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey  USA

VM-medaljer 
 1960  Squaw Valley -  Gull i ishockey 
 1956  Cortina d'Ampezzo -  Sølv i ishockey

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ishockeyspillere fra USA
Olympiske mestere for USA
Deltakere for USA under Vinter-OL 1956
Ishockeyspillere under Vinter-OL 1956
Deltakere for USA under Vinter-OL 1960
Ishockeyspillere under Vinter-OL 1960
Fødsler i 1932
Olympiske medaljevinnere i ishockey
VM i skiflyging 1986

Verdensmesterskapet i skiflyging 1986 ble arrangert i Bad Mitterndorf, Østerrike fra 7. til 9. mars 1986.

Mesterskapet ble avviklet med tre omganger hver av de to konkurransedagene, der de to beste omgangene hver dag talte i sammendraget. Østerrikerne Andreas Felder og Franz Neuländtner hoppet stabilt godt og tok gull- og sølvmedalje, og dette mesterskapet ble dermed det første VM i skiflyging der én nasjon tok to medaljer.

VM i 1986 ble preget av flere stygge fall, og i alt ble syv hoppere skadet. Blant disse var norske Rolf Åge Berg (hjernerystelse og ødelagt korsbånd, 12 % invalid), japanske Masahiro Akimoto (hjernerystelse og brudd i høyre ankel) og østtyske Ulf Findeisen (hjernerystelse, ribbeinsbrudd og hjertestans).

Bakken
Kulm var blitt utbygd til mesterskapet og hadde K-punkt 185 meter. Før VM var bakkerekorden 167 meter, satt av Hubert Neuper (Østerrike) i verdenscupen 13. mars 1982. Under mesterskapet i 1986 tangerte Andreas Felder verdensrekorden med 191 meter. Det var siste gang på 25 år at en verdensrekord ble satt et annet sted enn i Planica.

Etter mesterskapet bestemte FIS at 191 meter skulle være den største tellende lengden i skiflyging – hopp over den lengden skulle ikke måles, og skulle få lengdepoeng kun for 191 meter.

Resultater

Kilder
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, s. 367-368 og 386
Adam Kwieciński: Hoppresultater (besøkt 9. mars 2016)

1986
Internasjonale mesterskap i 1986
Skihopping i Østerrike
Internasjonale mesterskap i Østerrike
1986 i Østerrike
Skihopping i 1986
Tor Richter

Tor Richter (født 20. april 1938 i Stjørdal, død 30. september 2010) var en norsk ingeniør og skytter.

Han var tilknyttet Stjørdal skytterlag og Nord-Trøndelag skytterkrets. Richter tok sitt første kretsmesterskap i Trondheim i 1951, tok to norgesmesterskap som junior, og var med på det norske landslaget ved verdensmesterskapet i Beograd i 1957. Han deltok under Sommer-OL 1960 i Roma, hvor han kom på 34.-plass i 50 meter rifle, liggende. I 1960-årene vant han flere konkurranser på lokalplan, og vant stjørdalsmesterskapet i 1966. Han hadde i alt åtte norgesmesterskap i miniatyrskyting.

Han vokste opp på Stjørdalshalsen som sønn av industriarbeider Odd Richter og hustru Tora Nilsen. Dermed var han tippoldebarn av brukseier og ordfører Ole Øvre Richter. Richter begynte uvanlig tidlig ved jern- og metallavdelingen ved Stjørdal yrkesskole, hvor han tok utdannelse som landbruksmekaniker. Han studerte senere ingeniørfag ved Trondheim tekniske skole.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skyttere
Norske ingeniører
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1960
Skyttere under Sommer-OL 1960
Personer fra Stjørdal kommune
Ola Wolff Elvevold

Ola Wolff Elvevold, tidligere Ola Skaalvik Elvevold (født 12. juni 1988 i Tromsø) er en norsk lokalpolitiker og tidligere miljøaktivist. 

Elvevold er siden 2019 valgt inn i Oslo Bystyre, hvor han representerer Oslo SV. Han er siden oktober 2021 partiets gruppeleder. 

Han var nestleder og deretter leder i Natur og Ungdom i årene 2008 til 2012. Han har også jobbet i Naturvernforbundet, Kirkens Nødhjelp, Norsk elbilforening og Zero Emission Resource Organisation (ZERO).

Kilder 
https://www.sv.no/oslo/kontakt/kontaktinfo-til-lokallagsledere-i-oslo-sv/
https://www.sv.no/oslo/kontakt/fylkesstyret/
https://www.sv.no/oslo/2018/12/10/ordforer-marianne-borgen-topper-oslo-svs-valgliste-i-2019/
https://www.linkedin.com/in/wolffelvevold/
https://zero.no/medarbeider/ola-wolff-elvevold/ 
https://www.oslo.kommune.no/politikk-og-administrasjon/politikk/bystyret/representanter/#!t|ola%20wolff
https://www.vg.no/nyheter/innenriks/i/OnAOVl/unge-hoeyre-sandra-sa-ja-gift-med-christopher-etter-hektisk-halvaar

Norske miljøvernere
Personer fra Tromsø kommune
Politikk i Oslo
SV-politikere
Lokalpolitikere i Oslo
Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparte

Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparte (hadde mange navn, men er vanligvis kjent som Prins Napoléon; født 9. september 1822 i Triest (Trieste) i Østerrike, død 17. mars 1891 i Roma) var den andre sønnen til Jérôme Bonaparte, som var konge av Westfalen, og hans kone Catherine, prinsesse av Württemberg.

Liv og virke

Bakgrunn
Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparte  fikk av moren kosenavnet «Plon-plon». Senere ble dette brukt spottende om ham. Fra 1837 til 1840 var han offiser i württembergisk tjeneste.

Politisk virke i Frankrike
Han ble raskt gjort populær i deler av den franske befolkningen ved å spille på sine familiebånd til Napoleon I. Etter den franske revolusjonen i 1848 ble han valgt inn i nasjonalforsamlingen som representant for Korsika. 

Da hans fetter ble president i 1848 ble Napoleon utnevnt til minister og diplomat til Spania. Han fikk senere en militær kapasitet som general for en avdeling under Krimkrigen. Etterpå var han guvernør i Algerie og jobbet som korpssjef i den franske hæren som var utstasjonert i Italia på 1850-tallet. 

Etter at keiser Napoleon III ble styrrtet, ble han utvist fra Frankrike, men fikk vende tilbake i 1873. Tre år etter ble han innvalgt i deputertkammeret, der han innledet en hetskampanje mot de konservative og klerikale partier.

Etter arveprinsen Louis Napoleon Bonaparte, Napoleon IVs død i 1879, proklamerre han seg som tronpretendent. Men han ble ikke godtatt av de konservative bonapartistene, som foretrakk hans sønn, Victor.

Han ble utvist i 1886 og var deretter bosatt i Sveits.

Det finnes ingen gjenværende legitime etterkommere i mannlig linje fra andre av Napoleons brødre enn fra denne sønnen. Det er imidlertid en betydelig antall illegitime etterkommere av Napoleon I. De regnes ikke som legitime fordi de ble født utenfor ekteskap av Napoleons mange elskerinner.

Referanser

Litteratur 
 Hugh Montgomery-Massingberd (utg.): Burke’s Royal Families of the World. Volume 1: Europe & Latin America. Burke’s Peerage Ltd., London 1977, ISBN 0-85011-029-7, s. 108.
 Jiří Louda, Michael MacLagan: Lines of Succession. Heraldry of the Royal Families of Europe. Little, Brown and Company, London 1999, ISBN 0-316-84820-4, Tafel 72.

Huset Bonaparte
Franske politikere
Personer fra Trieste
Personer fra Italias samling
Personer fra Krimkrigen
Fødsler i 1882
Dødsfall i 1891
667.. The Neighbour of the Beast

667.. The Neighbour of the Beast er et musikkalbum utgitt av Wig Wam i 2004. Albumet er produsert av Trond Holter, Ole Evenrud og Tomas Siqveland.

Sporliste 

 «667» (Wig Wam)
 «The Best Song in the World» (Teeny/Glam/Flash)
 «Crazy Things» (Teeny/Glam)
 «Out of Time» (Teeny)
 «Mine All Mine» (Teeny)
 «Hard to Be a Rock'n'Roller» (Teeny/Glam)
 «Tell Me Where to Go» (Flash)
 «Erection» (Teeny)
 «I Turn to You» (Chisholm/Nowels/Steinberg)
 «Car-lyle» (Teeny/Glam/Flash)
 «Bless the Night» (Teeny/Glam)
 «A Long Way» (Glam)
 «No More Living on Lies» (Teeny)

Medvirkende

Wig Wam
 Glam - sang, gitar, låtskriver
 Teeny - gitarer, kor, låtskriver, produsent, miksing 
 Flash - bass, kor, låtskriver
 Sporty - trommer

Øvrige medvirkende
 Eiríkur Hauksson - bakgrunnvokal
 Trude Holter - bakgrunnvokal
 Stian Joneid - bakgrunnvokal
 Ole Evenrud - produsent
 Tomas Siqveland - produsent, tekniker, miksing 
 Eivind Skovdahl - miksing
 Morten Lund - mastering

Kilder
 667.. The Neighbour of the Beast

Debutalbum fra 2004
Wig Wam-album
Norske debutalbum
Song Loulou vannkraftverk

Song Loulou vannkraftverk med Song Loulou-demningen er et vannkraftverk i elva Sanaga i den vestafrikanske staten Kamerun, i innlandet innenfor Douala. kraftverket har installert 384 MW brutto produksjonseffekt, men vanlig nettoeffekt er om lag 50 MW. Kraftverket har åtte Francis-turbiner. Operatør er AES SONEL, tidligere Societé Nationale d'Electricité du Cameroun.

Fallhøyden (head) er 39,2 meter, og demningen ble installert i to faser, i årene 1981 og 1988. Anleggets turbiner ble totalt rehabilitert 1995–2005, og først dette året har kraftverket vært reelt operativt.

Eksterne lenker
 «Song Loulou hydroelectric power plant», Andritz (2010).

Vannkraftverk i Kamerun
Demninger i Kamerun
Candiota kullkraftverk

Candiota kullkraftverk, også kjent under navnet Presidente Médici, er et kullkraftverk under bygging ved byen Candiota i delstaten Rio Grande do Sul i Brasil. Det har en installert produksjonskapasitet på 350 – 446 MW og åpnes tidlig i 2010, etter om lag 40 måneders byggearbeider. Det stod allerede en 127 MW-enhet på stedet.

Brenselstypen er kull. Dette blir landets andre større kullkraftverk etter Jorge Lacerda kullkraftverk. Utbyggingen har skjedd med finansiering fra Folkerepublikken Kina, og utbygger er det kinesiske selskapet Citic International. I tillegg planlegger selskapet Tractebel Energia å bygge ut et anlegg på 340 MW like ved.

Eksterne lenker
 Power Magazine – «Brazil: Latin America’s Beacon» (1. januar 2010), besøkt 24. januar 2010.
 IMI Coal Power Projects in Brazil – Mauricio Vasconcelos, mars 2009.

Varmekraftverk i Brasil
Kullkraftverk i Brasil