alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lucidotini

Lucidotini er  en gruppe av lysbiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede.

Levevis 
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den Nye verden, mest i den neotropiske økosonen.

Systematisk inndeling 

 Orden biller (Coleoptera)
 Underorden  Polyphaga
 Overfamilie  Cantharoidea
 Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
 underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
 stamme Lucidotini Lacordaire, 1857
 understammen Dadophorina Olivier, 1907
 slekten Dadophora Olivier, 1907 - én art
 understammen Lamprigerina McDermott, 1964
 slekten Lamprigera Motschulsky, 1853 - 22 arter
 understammen Lucidotina Lacordaire, 1857
 slekten Lucidota Laporte, 1833 - 168 arter
 slekten Pristolycus Gorham, 1883 - 15 arter
 slekten Uanauna Campello-Gonçalves, Souto, Mermudes & Silviera, 2019 - én art
 understammen Photinina LeConte, 1881
 slekten Alychnus Kirsch, 1865 - én art
 slekten Callopisma Motschulsky, 1853 - 23 arter
 slekten Ellychnia LeConte, 1851 - 14 arter
 slekten Erythrolychnia Motschulsky, 1853 - 13 arter
 slekten Heterophotinus Olivier, 1894 - 18 arter
 slekten Microdiphot Barber, 1941 - 3 arter
 slekten Microphotus LeConte, 1866 - 11 arter
 slekten Paraphausis Green, 1949 - 2 arter
 slekten Phausis LeConte, 1851 - 10 arter, Nord-Amerika, kan også plasseres i Lamprohizini
 Phausis californica Fender, 1966
 Phausis dorothae Fender, 1961
 Phausis inaccensa LeConte, 1878
 Phausis luminosa Fender, 1966
 Phausis marina Fender, 1966
 Phausis nigra Hopping, 1937
 Phausis reticulata (Say, 1825) 
 Phausis rhombica Fender, 1961
 Phausis riversi LeConte, 1885
 Phausis skelleyi Fender, 1961
 slekten Phosphaenopterus Schaufuss, 1870 - 2 arter
 slekten Phosphaenus Fourcroy, 1785 - 4 arter
 slekten Photinus Laporte, 1833 - ca. 450 arter
 slekten Pyropyga Motschulsky, 1852 - 22 arter
 slekten Robopus Motschulsky, 1853 - 50 arter
 slekten Ybytyramoan Silveira & Mermudes, 2014 - 3 arter
 slekten Ankonophallus Zaragoza-Caballero & Navarrete-Heredia, 2014 - 5 arter
 slekten Aorphallus Zaragoza-Caballero & Gutierrez-Carranza, 2018 - 2 arter
 slekten Calotrachelum Pic, 1930 - 2 arter
 slekten Dilychnia Motschulsky, 1853 - 7 arter
 slekten Jamphotus Barber, 1941 - én art
 slekten Lucidina Gorham, 1883 - 28 arter
 slekten Lucidotopsis McDermott, 1960 - 3 arter
 slekten Luciuranus Silveira, Khattar & Mermudes, 2016 - 8 arter
 slekten Macrolampis Motschulsky, 1853
 slekten Mimophotinus Pic, 1935 - én art
 slekten Oliviereus Pic, 1930 - én art
 slekten Photinoides McDermott, 1963 - 4 arter
 slekten Platylampis Motschulsky, 1853 - 6 arter
 slekten Pseudolychnuris Motschulsky, 1853 - 2 arter
 slekten Pyropygodes Zaragoza-Caballero, 2000 - én art
 slekten Rufolychnia Kazantsev, 2006 - én art

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Lysbiller
Biller formelt beskrevet i 1857
Østtreklippegrevling

se inndeling!

Østtreklippegrevling (Dendrohyrax validus) er en art i klippegrevlingfamilien (Procaviidae), der den inngår i gruppen med treklippegrevlinger (Dendrohyrax) sammen med tre andre arter. Arten er endemisk til Afrika, der den bare finnes et begrenset område i Øst-Afrika. Arten er nær truet.

Taksonomi 
Østtreklippegrevling ble tidligere regnet so et synonym til sørtreklippegrevling (D. arboreus), men i dag regnes den helst som en selvstendig art (blant annet av IUCN).

Biologi 
Østtreklippegrevlingen er et lite, rundt marsvinlignende pattedyr med tett, myk pels og butte, beneglede tær. De veier i gjennomsnitt 2,75 kg og måler cirka 470–558 mm. Halen er knapt merkbar. Pelsen er variabel, med en ryggfarge som spenner fra kanelbrun til svartaktig, og en blekere underside. Enkelte har også en karakteristisk duftkjertel på ryggen som preges av en kontrasterende, lys farget flekk av hår. Det eksisterer betydelig variasjon mellom underartene som for tiden er beskrevet. Det er svært vanskelig å skille denne arten fra sørtreklippegrevlingen, og tidligere ble de regnet til samme art. Imidlertid er pelsen til sørtreklippegrevlingen vanligvis mer grå.

Arten lever solitært og har tilhold i trehuler. Dyrene kommuniserer med andre individer via repeterende vokale rop og duftmarkeringer. Oppholdsstedene er som regel okkupert av bare ett dyr, med unntak av hunner med en unge. De er dyktige klatrere som hovedsakelig lever av blader som de finner i trekronene.

Arten er i all hovedsak utbredt i fjellskogene, men de opptrer også i lavlandet langs kysten og på Zanzibar og Pemba. Arten er mest tallrik i lavere høyder, men den kan opptre opp til .

Inndeling 
Inndelingen følger i hovedsak IUCN Red List of Threatened Species, version 2022-1, men med tillegg av én nyoppdaget art, i henhold til Oates et al. (2022).

 Afrotheria, afrodyr
 Paenungulata
 Hyracoidea, klippegrevlinger
 Procaviidae, klippegrevlingfamilien
 Dendrohyrax, treklippegrevlinger
 D. arboreus, sørtreklippegrevling
 D. validus, østtreklippegrevling
 D. v. validus, nominatformen, utbredt på Kilimanjaro og Merufjellene
 D. v. terricola, utbredt i Usambara og Parefjellene
 D. v. neumannii, utbredt på Zanzibar og Pemba
 D. v. schusteri, utbredt i Uluguru og trolig Udzungwafjellene og Rubehofjellene
 D. interfluvialis, (benintreklippegrevling eller bjeffetreklippegrevling)
 D. dorsalis, vesttreklippegrevling
 Heterohyrax
 H. brucei, flekklippegrevling
 Procavia
 P. capensis, kappklippegrevling

Referanser 
Hoeck, H., Rovero, F., Cordeiro, N., Butynski, T., Perkin, A. & Jones, T. 2015. Dendrohyrax validus. The IUCN Red List of Threatened Species 2015: e.T136599A21288090. https://dx.doi.org/10.2305/IUCN.UK.2015-2.RLTS.T136599A21288090.en. Accessed on 01 September 2022.

Eksterne lenker 
 

Afrikas pattedyr
Balansesykkel

En balansesykkel eller løpesykkel er en treningssykkel som hjelper barn å lære balanse og styring. Den har ikke pedaler, kjede, eller gir. Barn kan starte med balansesykkel så tidlig som ved 18 måneders alder. De minste syklene med støttehjul er ofte for store til denne alderen, mens små barn kan lett tilpasses balansesykler. Den største fordelen med balansesykler framfor støttehjul er at barna lærer riktig balanse. Siden støttehjul lar barna lene seg mot én side, må de lære balanse på nytt på en sykkel med pedaler. De fleste barn som begynner med balansesykler klarer kjapt overgangen til sykler med pedaler, og føler seg tryggere på dem også.

Design 

Balansesykler kan lages av både metall og tre. Den kommer uten pedaler, og barna styrer selv fart og balanse med føttene sine. Sykkelen utfordrer på denne måten barna, og bidrar til å øve på balanse og koordinasjon. Det kan være en vanlig sykkel med pedaler og relaterte deler fjernet, eller den kan spesialbygge (spesielt for svært små barn, for hvem vanlige sykler generelt ikke er tilgjengelige). Noen er utstyrt med bremser og leveres med enten luftdekk eller solide skumdekk. De fleste kommersielt tilgjengelige design har flatt styre . Noen balansesykler kommer med en bakbrems og en fotstøtte. Dette gjør at et barn kan øve seg på å bruke en bremse trygt før de går videre til en pedalsykkel. Fotstøtten er på samme sted som pedalene, noe som gir en rask overgang mellom balansesykkel og pedalsykkel. For å fungere ordentlig må en balansesykkel være liten nok til at brukeren når ned til bakken med begge føttene når den sitter på setet. Syklisten går først på sykkelen mens han står over setet, deretter mens han sitter i setet. Til slutt føler syklisten seg komfortabel nok til å løpe og sparke fra og trille og holde balansen på to hjul.

Læringsmetode 

Produsenter av balansesykler sier at barn kan lære å sykle raskere siden de lærer å holde balansen på en balansesykkel i motsetning til støttehjul som sakter ned læringen, fordi barn blir avhengige av støttehjulene for å holde balansen.

Balansesykler har også blitt anbefalt som læringshjelpemidler for voksne som ikke kan sykle og de kan være nyttige for eldre som har problemer med å gå.

Historie 
Går vi lenger tilbake i historien dukket også balansesykkelen opp på et tidspunkt. Karl Feiherr von Drais (1785-1851), fant opp Laufmachine (løpemaskinen), også kalt Draisine (engelsk) og Parisienne (fransk) andre videreutviklet den til lignende sykler, kalt dandyhorse eller  hobbyhesten. Den hadde to hjul og var uten pedaler. Den første dokumenterte turen med sykkelen fant sted 12.. juni 1817 i Mannheim. 7 kilometer ble tilbakelagt på rundt en time. Flera andre hadde forsøkt på llignende konstruksjoner for å kunne komme seg frem med hesteløse vogner, men det smarte med Drais oppfinnelse var enkelheten.

Se også 

 Sykkel
 Trehjulssykkel

Referanser 

Sykling
Kjøretøyer
Menneskedrevne framkomstmidler
Gamekult

Gamekult er en fransk nettside med fokus på videospill. Den ble opprettet i 2000.

Referanser

Eksterne lenker 

 

Videospillnettsteder
Fransk kultur
Etableringer i 2000
Masha Gessen

Masha Gessen (født 1967) er en russiskfødt amerikansk journalist og forfatter særlig kjent for dekning av russisk politikk og historie. Gessen har jødiske familiebakgrunn og hun utvandret til USA med familien i 1981. På 1980-tallet arbeidet hun som journalist med fokus på Sovjetunionen under perestrojka og glasnost. I 1994 reiste hun Russland og arbeidet der som journalist. I 2013 reiste hun tilbake til USA på grunn av faren for å miste sitt adopterte barn under russiske regler for utenlandske homofiles rett til å adoptere. Hun skriver for The New Yorker. Gessen mener at russiske regimet under Vladimir Putin har blitt totalitært.

Hun har gitt ut 12 bøker blant annet The Future Is History: How Totalitarianism Reclaimed Russia (tildelt National Book Award) og The Man Without a Face: The Unlikely Rise of Vladimir Putin.

Gessen beskriver Mikhail Gorbatsjov som grunnleggende sett en apparatsjik, en mann av Sovjetunionen. 

Gessen skriver i biografien om Vladimir Putin (The Man Without a Face: The Unlikely Rise of Vladimir Putin, 2012; norsk utgave Putin: Mannen uten ansikt, Gyldendal) at Putin har svindlet til seg flere millioner gjennom offentlige kontrakter og senere fikk penger fra oligarker til å bygge et palass ved Svartehavet. Gessen mener Putin har en sykelig trang å ville ha det andre har. Gessen beskriver Putin som sosialt kompetent med evne til å sjonglere ulike roller. Gessen hevder at Putin (eller hans kamerater) utførte terrorhandlinger på 1990-tallet for å gjøre ham mer populær. Gessen mener at Putin er en KGB-ramp som ble omstilt til mafiagudfar som ikke skilte mellom statens interesser og egne private interesser.

Referanser
NM i ultraløp 2022

NM i ultraløp 2022 var en del av NM i friidrett 2021. Det ble arrangert NM i ultraløp på to distanser, 100 km og 83 km terrengultra.

NM i 100 km ble arrangert som en del av Bergen Ultra i Bergen 2. april.

NM terrengultra ble arrangert som en del av Nordmarkstravern (83 km) i Nordmarka i Oslo 3. september.

100 km

Kvinner

Menn

Terrengultra 83 km

Kvinner

Menn

Kilder 
 NM 100 km
 NM terrengultra

2022
Ultraløp
Ultraløp i 2022
Sport i Bergen
Sportsarrangementer i Oslo
Saariselkä

Denne artikkelen er om landsbyen Saariselkä. For fjellområdet med samme navn, se Saariselkä (fjell).

Saariselkä (nordsamisk: Suoločielgi, enaresamisk: Suáluičielgi) er en landsby i Enare kommune i Finland. Den er kjent som en turistdestinasjon, med skiturisme om vinteren og villmarks- og naturturisme om sommeren og høsten. Landsbyen har flere hoteller, restauranter og forretningssentre.

Saariselkä tiltrekker seg skiturister fra Sverige, Norge og hjemlandet Finland. Saariselkäs slalåmbakker ligger i fjellene Kaunispää og Iisakkipää, like øst for tettstedet. Det er også rundt 200 kilometer med preparerte skiløyper.

Referanser

Eksterne lenker
 

Bosetninger i Finland
Enare
Vintersportssteder i Finland
Stian Endresplass

Stian Endresplass (født 1999) er en norsk volleyballspiller som spiller for NTNUI i Mizunoligaen i sesongen 2021/22.

Karrierestatistikk

Klubb

Referanser

Norske volleyballspillere
Johannes Sørensen

Johannes Sørensen (født 2001) er en norsk volleyballspiller som spiller for NTNUI i Mizunoligaen i sesongen 2021/22. Sørensen har også spilt for Asker i Mizunoligaen.

Karrierestatistikk

Klubb

Referanser

Norske volleyballspillere
Edge of Darkness (miniserie)

Edge of Darkness er en britisk drama-thriller-miniserie som ble sendt på BBC i 1985. Serien handler om enkemannen og politietterforskeren Ronald Craven som brutalt blir vitne til drapet på sin egen datter. Han havner i bunnløs sorg, men etter en tid bestemmer seg han seg for å finne ut hva som lå bak drapet. På grunn av sin fortid i Nord-Irland misstenker han at gjerningsmannen egentlig var ut etter ham, men etterhvert oppdager han at datteren hadde hemmeligheter knyttet til sitt miljøengasjement. Han oppdager at hun var medlem av en Gaia-organisasjon som hadde til hensikt å avdekke mørke hemmeligheter vedrørende den britisk kjernekraftindustrien og hvordan den kan true alt liv på jorden. Underveis i etterforskingen må han bevege seg inn i en mørk verden av politiske konspirasjoner. Etterforskingen leder ham til Northmoor, en nedlagt kullgruve som nå brukes som hemmelig lagringsplass for radioaktivt materiale. Med hjelp av en CIA-agent tar han seg inn i anlegget for å avdekke det som skjer der. Serien ble originalskrevet og skapt av Troy Kennedy Martin, mens Martin Campbell hadde regi. Hovedrollen som Ronald Craven spilles av Bob Peck, mens rollen som hans datter spilles av Joanne Whalley. Andre sentrale roller spilles av Joe Don Baker, Charles Kay og Ian McNeice.

Serien ble skapt med den kalde krigen som bakteppe og den spente atmosfæren som var under Thatchers regjeringstid i Storbritannia. Dette var også en periode da kjernekraft var høyt oppe på den politiske agenda.

Edge of Darkness ble svært godt mottatt, både av tv-anmelderne og seerne. Den vant seks priser under BAFTA-utdelingen, deriblant for beste dramaserie og bestemannlige skuespiller (Bob Peck). Serien regnes som en av de beste britiske tv-produksjoner noen sinne og ble plassert på 15-plass over British Film Institute liste over landets 100 beste tv-produksjoner for det 20de århundre. Listen ble sammenfattet i 2000 og var basert på uttalelser fra 1600 tv-anmeldere, manusforfattere og programskapere.

I 2010 kom en amerikansk filmversjon med Mel Gibson i hovedrollen. Handlingen i denne er lagt til USA.

Roller 

 Bob Peck som Ronald Craven
 Joe Don Baker som CIA-agent Darius Jedburgh
 Joanne Whalley som Emma Craven (Ronalds datter)
 Charles Kay som Guy Pendleton
 Ian McNeice som Henry Harcourt
 Tim McInnerny som Terry Shields (Emmas eks-kjæreste)
 John Woodvine som Ross (Cravens overordnede)
 Hugh Fraser som Direktør Bennett
 Zoë Wanamaker som Clementine (etterretningsagent)
 David Jackson som Oberst Lawson
 Brian Croucher som Connors (sikkerhetssjef ved Northmoor)
 Jack Watson som James Godbolt

Referanser

Eksterne lenker 

 

Britiske miniserier
Britiske thrillerserier
Britiske dramaserier
Britiske TV-serier fra 1980-årene
TV-produksjoner på BBC
TV-produksjoner om den kalde krigen
Wild Life (1918)

Wild Life er en amerikansk stumfilm fra 1918 regissert av Henry Otto.

Skuespillere 
 William Desmond - Chick Ward
 Josie Sedgwick - Helen Martin
 Ed Brady - Steve Barton
 Dot Hagar - Mae Garcon
 Orral Humphreys - Red Kelley
 Graham Pettie - Al
 Eddie Peters - Jack
 Bill Patton - Bill

Referanser

Eksterne lenker 

Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1918
Sonic the Hedgehog (8-bit)

Sonic the Hedgehog er et videospill til Sega Master System og Game Gear fra 1991. Det er basert på Sonic the Hedgehog til Mega Drive, som også kom ut i 1991.

Det ble utviklet av Ancient, et spillstudio opprettet av Yuzo Koshiro, for å promotere den nye Game Gear-konsollen.

Referanser

Eksterne lenker 

 
 

Sonic the Hedgehog
Videospill fra 1991
Master System-spill
Sega Game Gear-spill
[[Kategori:Videospill utviklet i Japan
Operation Allied Force

Operation Allied Force var en væpnet aksjon som NATO rettet mot føderasjonen Den føderale republikken Jugoslavia (ofte kalt Rest-Jugoslavia) fra 24. mars til 10. juni 1999. Operasjonen var en luftkampanje som tok ut mål i Serbia og Kosovo hovedsakelig ved bruk av jagerfly. Formålet var å tvinge Serbias president Slobodan Milošević til å stanse krigføringen i Kosovo. Mot slutten av 1990-årene hadde spenningen økt i Kosovo, og det brøt ut voldelig konflikt mellom den serbiske minoriteten og det kosovoalbanske flertallet i landet. Mer enn  mennesker var i 1999 på flukt i nabolandene.

Under konflikten gjennomførte NATO  flyvninger, hvorav  var bombetokt. Det var første gang NATO gikk til angrep uten mandat fra FN. Ved våpenstillstanden ble det inngått avtale med Milosevic-regimet som åpnet for opprettelse en stabiliseringsstyrke KFOR. I tillegg førte aksjonen til opprettelse av FNs midlertidige administrasjon i Kosovo. Operation Allied Force var første gang norske F-16 ble brukt i skarpe operasjoner, men uten at de deltok i kamphandlinger.

I vestlige land førte aksjonen til heftig debatt, og det ble blant annet hevdet at aksjonen var folkerettsstridig fordi den ikke var godkjent av FNs sikkerhetsråd. De to faste medlemmene av rådet Kina og Russland  ville ha nedlagt veto mot et forslag om inngripen. Det motsatte syn som ble hevdet var at den humanitære situasjon legitimerte angrepet.

NATOs angrep skapte internasjonalt en tilspisset situasjon mellom Russland og de vestlige land. Russland støttet serberne og denne støtten forlenget krigen. Milošević holdt ut idet han håpte på enten hjelp fra Boris Jeltsin eller at det skulle oppstå en splittelse blant de vestlige land.

NATO valgte å angripe fra stor høyde for å unngå egne tap. Angrepene ble rettet mot militære anlegg, men også sivile anlegg som broer, kraftforsyning og fabrikker. Det skjedde også feilbombinger, blant annet av den kinesiske ambassaden i Beograd.

Angrepet medførte store skader, både økonomisk og økologisk, det siste ved ødeleggelse av kjemiske fabrikker. I følge Svein Mønnesland ble serbernes mistro mot Vesten styrket.

Galleri

Se også 
 Responsibility to protect

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kosovo
Jugoslaviakrigene
Leo Kottke

Leo Kottke, født 11. september 1945 i Athen, Georgia i USA, er en amerikansk gitarist.

Han flyttet mye i oppveksten, han bodde i 12 forskjellige stater, så han fikk forskjellige musikalske påvirkninger. Han prøvde også forskjellige instrumenter som fiolin og trombone før han begynte å spille gitar som 11 åring.

Han har latt seg inspirere av folkemusikk, jazz, rock og klassisk musikk og skapte sin egen hybrid. Han utviklet også en virtuos teknikk og ble en av de mest innflytelsesrike akustiske gitaristene på 1960-tallet. Hovedinstrumentet var 6-strengs akustiske gitarer, men han spilte også 12-strengs gitarer.

Kottke mottok en æresdoktorgrad i musikk fra University of Wisconsin, Milwaukee i 2008.

Han har spilt inn et stort antall plater og samarbeidet med mange andre artister.

Diskografi 

 1968 – 12-String Blues
 1970 – Circle Round the Sun
 1971 – 6- and 12-String Guitar
 1971 – Mudlark
 1972 – Greenhouse
 1973 – My Feet Are Smiling
 1974 – Dreams and All That Stuff
 1974 – Ice Water
 1974 – Leo Kottke, John Fahey & Peter Lang
 1975 – Chewing Pine
 1976 – Leo Kottke
 1978 – Burnt Lips
 1979 – Balance
 1980 – Live in Europe
 1981 – Guitar Music
 1983 – Time Step
 1983 – Voluntary Target
 1986 – A Shout Towards Noon
 1988 – Regards From Chuck Pink
 1989 – My Father's Face
 1990 – That's What
 1991 – Great Big Boy
 1994 – Peculiaroso
 1995 – Leo Live
 1997 – Standing in My Shoes
 1999 – One Guitar, No Vocals
 2002 – Clone (med Mike Gordon)
 2004 – Try and Stop Me
 2005 – Sixty Six Steps (med Mike Gordon)
 2020 – Noon (med Mike Gordon)

Referanser 

Gitarister fra USA
Personer fra Georgia (USA)
Flammende villmark

Flammende villmark (originaltittel: Drums Along the Mohawk) er en amerikansk western- og dramafilm fra 1939 regissert av John Ford. Hovedrollene spilles av  Henry Fonda og Claudette Colbert. Filmen er basert på romanen «Drums Along the Mohawk» fra 1936, skrevet av Walter D. Edmonds.

I rollene
(utvalg)
 Henry Fonda: Gilbert Martin
 Claudette Colbert: Lana Borst Martin
 Edna May Oliver: Mrs. McKlennar
 Eddie Collins: Christian Reall
 John Carradine: Caldwell
 Dorris Bowdon: Mary Reall
 Jessie Ralph: Mrs. Weaver
 Francis Ford: Joe Boleo
 Arthur Shields: Reverend Rosenkrantz
 Roger Imhof: General Herkimer
 Ward Bond: Adam Hartman
 Arthur Aylesworth: George Weaver
 John Big Tree: Blue Back
 Robert Lowery: John Weaver
 Kay Linaker: Mrs. Demooth
 Russell Simpson: Dr. Petry

Referanser

Eksterne lenker
 

Dramafilmer fra USA
Westernfilmer fra USA
Filmer fra 1939
Engelskspråklige filmer
Hauge (etternavn)

Hauge er et vanlig norsk etternavn og gårdsnavn. Dette er en liste over personer med etternavnet Hauge, se Hauge for flere betydninger. Per 2022 er det  personer i Norge som bærer etternavnet Hauge.

Kjente personer med navnet Hauge 
Det er flere personer som har etternavnet Hauge. Listene under er kategoriserte og sortert etter fødselsår.

Forfattere 
 Yngvar Hauge (1899–1977), forfatter
 Olav H. Hauge (1908–1994), forfatter
 Knut Hauge (1911–1999), forfatter og bonde
 Eiliv Odde Hauge (1913–1971), forfatter og dramaturg
 Alfred Hauge (1915–1986), forfatter
 Kolbjørn Hauge (1926–2007), forfatter
 Andreas Hauge (forfatter) (1925–2005), tegner, historiker og offiser
 Øystein Hauge (f. 1956), forfatter
 Marit Hauge (f. 1957), forfatter
 Knut A.G. Hauge (f. 1970), tegneserietegner (Mille)

Kultur 
 Marie Octavia Nielsen Hauge (1864–1931), maler
 Alfred Hauge (maler) (1876–1901), maler
 Halfdan Hauge (1892–1976), maler
 Reidar Hauge (organist) (f. 1947), organist og dirigent
 Svein Dag Hauge (f. 1956), gitarist kjent fra bandet Lava og plateprodusent
 Rune Hauge (musiker) (f. 1965)
 Heidi Hauge (f. 1967), countrysanger

Politikk 
 Ole Mathæus Hauge (1806–1868), kjøpmann og stortingsrepresentant
 Gabriel Hauge (1914–1981), økonomisk rådgiver for president Dwight D. Eisenhower
 Jens Christian Hauge (1915–2006), advokat, hjemmefrontmann og politiker
 Kåre Hauge (f. 1944), lokalpolitiker (Ap)
 Peder Lofnes Hauge, (f. 1990), politiker (Venstre) og leder for Noregs Mållag

Sport 
 Konrad Hauge, (1903–1990), friidrettsutøver (hekkeløp)
 Reidar Hauge (idrettsutøver) (1933–2015), friidrettsutøver (sleggekast)
 Rune Hauge (fotballagent) (f. 1954), fotballagent
 Rune Hauge (skihopper) (f. 1957), skihopper
 Terje Hauge (f. 1965), fotballdommer
 Kjell Ove Hauge (f. 1969), rektor ved Kuben vgs og friidrettsutøver (kast)
 Steinar Hauge (fotballdommer), fotballdommer for Bjarg
 Jens Petter Hauge (f. 1999), fotballspiller for Bodø/Glimt

Kirkelige 
 Hans Nielsen Hauge (1771–1824), lekpredikant
 Andreas Hauge (1815–1892), prest 
 Hans Nilsen Hauge (1853–1931), prest og politiker
 Dagfinn Hauge (1908–2007), biskop
 Olav Dag Hauge (1943), prest

Øvrige 
 Steinar Hauge (professor) (1914–1976), veterinær
 Jens Gabriel Hauge (1927–2005), biokjemiker
 Knut Hauge (diplomat), (f. 1953), diplomat og Norges ambassadør til NATO
 Odd Harald Hauge (f. 1956), pressemann og grunnlegger av Nettavisen
 Henki Hauge Karlsen (1957–1988), første kjente hiv-diagnose i Norge 
 Kåre Rune Hauge (f. 1958), generalsekretær i NKSS
 Frederic Hauge (f. 1965), miljøaktivist
 Atle Hauge (dr.philos.) (f. 1971), forsker

Se også 
 Etternavnet Haugen har samme opphav som Hauge, men er i bestemt form. Ifølge SSB er varianten mye vanligere enn Hauge, og hele 14035 nordmenn som har Haugen som etternavn (per 2022).
 Etternavnet Haug har samme opphav som Hauge, men er i ubestemt form. Ifølge SSB er det 4960 nordmenn som har Haug som etternavn (per 2022).

Referanser