NOU 2019:18, Havbruksskatteutvalget

NOU 2019:18 «Skattlegging av havbruksvirksomhet» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 7. september 2018 for å vurdere hvordan skattesystemet for havbruk bør utformes for å bidra til at fellesskapet får en andel av grunnrenten, også fra eksisterende tillatelser. Utvalget ble bedt om å vurdere ulike former for beskatning, herunder grunnrenteskatt og produksjonsavgift. Utvalget skulle i tillegg vurdere hvordan skatteinntektene fra det samlede skattesystemet for havbruk, inkludert inntekter fra tildeling av nye tillatelser til å drive havbruksvirksomhet, skal fordeles mellom kommunesektor og stat. Utvalget avla sin innstilling til Finansdepartementet mandag 4. november 2019.  Det ble ledet av Karen Helene Ulltveit-Moe og blir referert til som «Havbruksskatteutvalget».

Utvalget ble nedsatt som følge av et vedtak i Stortinget, etter tilrådning fra Næringskomiteen (Innst. 338 S (2017–2018). Bakgrunn var Stortingets behandling av Representantforslag 192 S (2017–2018) om å innføre en produksjonsavgift på lakse- og ørretproduksjon som skulle tilfalle vertskommunene. Dette i tillegg til inntektene vertskommuner, fylkekommuner og stat allerede fikk gjennom Havbruksfondet. Stortinget fattet følgende vedtak:

"Stortinget ber regjeringen om å nedsette et partssammensatt utvalg som skal utarbeide en NOU som behandler ulike former for beskatning av havbruksnæringen, herunder produksjonsavgift og grunnrentebeskatning/ressursrenteavgift. Ett av målene med utredningen er at vertskommuner skal sikres stabile og forutsigbare årlige inntekter for bruk av areal og for å tilrettelegge for nytt areal for oppdrettsnæringen også når det ikke er vekst. Utredningen må også vurdere den internasjonale konkurransesituasjonen for havbruksnæringen, forutsetninger for lønnsomhet, risikoen ved biologisk produksjon i sjø, samt hvordan skatte- og avgiftssystemet påvirker sysselsettingen og industrialisering i Norge og forholdet mellom norsk og utenlandsk eierskap. Beskatningen må innrettes slik at næringen har et godt grunnlag for kunnskapsutvikling, innovasjon, investeringer og bærekraftig vekst.

Saken må sluttføres i Stortinget våren 2020, med sikte på mulig ikrafttredelse medio 2020. Havbruksfondets innretning og fordeling sees i sammenheng med annen beskatning."

Utvalget hadde delt innstilling. Flertallet foreslo å overføre inntekter fra salg av tillatelser fra vertskommunene og fylkeskommunene til staten og ønsket i tillegg å innføre en statlig grunnrenteskatt på 40%. For å imøtekomme hensynet til vertskommunene foreslo flertallet at det kunne innføres en produksjonsavgift som var fradragsberettiget for bedriftene, men som skulle vurderes i tråd med inntektsfordelingssystemet for kommunene. Mindretallet bestående av representantene fra LO, KS og NHO ønsket derimot å videreføre ordningen som ga staten 20% av salgsinntektene ved salg av tillatelser samt 70% til vertskommunene og 10% til vertsfylkene gjennom Havbruksfondet. De ba i tillegg om at Havbruksfondet burde videreutvikles og åpnet for å etablere en ordning som sikret vertskommunene leieinntekter for sjøarealet.

Medlemmer  
Karen Helene Ulltveit-Moe (leder), Gudrun Bugge Andvord, Claire Winifred Armstrong, Vidar Christiansen, Grethe Fossli, Ole Laurits Haugen, Helge Moen,  Amund Noss og Linda Nøstbakken.

Reaksjoner 
Reaksjonene var delte. Generelt var næringslivet og distriktskommunene negative til flertallsforslaget, mens flere av hovedstadsavisene støttet forslaget.

Skjalg Fjellheim i Nordlys pekte på at forslaget fra flertallet ville innebære at inntekter ble flyttet fra vertskommunene til statskassen, og at skatteprofilen ville føre til økt skatt på distriktsnæringslivet til fordel for skattelettelser på næringsliv i bynære strøk. Han argumenterte for at ordningen med Havbruksfondet burde videreutvikles med en lokal beskatning av arealbruken.

Trygve Hegnar i Finansavisen  forklarte at havbruk ikke bruker felles ressurser på lik linje med olje, gass og vannkraft, men at næringen nyttiggjør sjøareal som ikke er så begrenset. Han minnet om at laksenæringen allerede betaler 22% i selskapsskatt og at denne skatten ville komme på toppen av ordinære skatter. Han forklarte videre at produksjonen kan flyttes både til havs og til lands, og slik teknologi allerede skaper en sterkere globale konkurranse.

Bård Bjerkholt i Dagens Næringsliv forklarte at «den ekstraordinære avkastningen eller renprofitten [i oppdrett] oppstår fordi det er begrenset antall steder i verden det er mulig å produsere oppdrettslaks. [] Det er kombinasjonen av naturgitte forhold og begrenset antall tillatelser som er forklaringen på at milliardene ruller inn». Bjerkholt fortsatte og karakteristerte «motstanden mot grunnrenteskatt i oppdrett er norsk politikks største mysterium» og at «den store forskjellen mellom dagens system og den skatten utvalgets flertall foreslår, er først og fremst at næringen må betale en god del mer skatt og at eiernes profitt vil bli lavere».

Jon Hustad i Dag og Tid forklarte at «grunnrente er [] ein avgrensa naturressurs, som olje, kraft eller tomtegrunn, som gjev superprofitt av di etterspurnaden er mykje større enn kostnaden ved å gje tilbodet. Dette er profitt staten kan skattleggja høgt av di grunnrente ikkje er mobil, og av di avkastinga er så høg at om grunnrenteskatten er rett innretta, stiller investorar likevel opp med penger». Hustad fortsatte «lobbyistane vann, både Høgre, Senterpartiet, Framstegspartiet og Venstre har alle vedtak om at lakseoppdrettsnæringa ikkje skal få grunnrenteskatt».

Behandling 
Finansdepartementet la NOU 2019:18 ut til høring med høringsfrist 4. november 2019. Det var i alt 120 parter som sendte inn høringssvar. I stor grad var høringspartene kommuner, regionråd, fylkeskommuner, lokale- og nasjonale næringsforeninger, fagorganisasjoner og økonomiske fagmiljø. Nær alle høringspartene støtte opp under mindretallets forslag om ikke å innføre en overskuddsbasert grunnrenteskatt, men å videreutvikle Havbruksfondet slik at kommuner, fylker og stat skulle få mer stabile inntekter. Regjeringen la i forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett i 2020 frem forslag om å innføre en produksjonsavgift på 40 øret kiloet produsert laks. Dette var stipulert å gi årlige inntekter på 500 millioner kroner til kommunesektoren. Samtidig foreslo regjeringen å endre fordelingsnøkkelen på salg av vekst i lakse- og ørretnæringen slik at kommunene og fylkene fremover får 25% av inntektene og staten 75%. Tidligere var fordeling  80% til kommunesektoren og 20% til staten. I forliket mellom regjeringspartiene og FrP ble den endelige fordelingen satt til 40% til kommunesektoren og 60% til staten. Også opposisjonen ved Ap, Sp og SV sluttet seg til selve ordningen, men påpekte at de ønsket en annen fordelingsnøkkel mellom staten og kommunene.

Regjeringens Støres forslag om særskatt på havbruk 
Regjeringen Støre avholde den 28. september 2022 en ekstraordinær pressekonferanse. Det ble varslet at denne omhandlet børssensitiv informasjon. Statsminister Jonas Gahr Støre og finansminister Trygve Slagsvold Vedum orienterte om endringer i skattleggingen av vannkraft, samt forslag om innføring av en særskatt på havbruk og på vindkraft. Bakgrunnen var den pågående krigen i Ukraina, økende inflasjon og behov for innstramminger i norsk økonomi. Regjeringen varslet at det ville bli innført overskuddsbasert grunnrenteskatt på 40% for produksjon av laks, ørret og regnbueørret med virkning fra 1. januar 2023. Det ble informert om at forslaget ble lagt ut til høring, og at høringsfristen var 4. januar 2023. De varslet videre at regjeringen i løpet av våren 2023 ville legge frem en proposisjon for Stortinget med endelig behandling av regjeringens forslag. Det ble understreket at dette forslaget avvekt fra flertallsforslaget i NOU 2019:18 ettersom mindre oppdrettere skulle skjermes gjennom et bunnfradrag på 4000 eller 5000 tonn. I tillegg pekte de på at forslaget var annerledes ettersom vertskommunene skulle sitte igjen med mer penger. 

Reaksjonene fra havbruksnæringen var sterke. Sjømat Norge som er sjømatnæringens største organisasjon og en landsforening i NHO la ut en pressemelding hvor de påpekte at havbruksnæringen er konkurranseutsatt, ny teknologi gjør den mindre stedbunden, og at spørsmålet nylig var behandlet i Stortinget gjennom et bredt parlamentarisk forlik hvor grunnrenten ble vedtatt inndratt gjennom produksjonsavgift og salg av tillatelsesvekst. De viste også til at det var nedsatt et eget skatteutvalg som skal gjennomgå hele skattesystemet, og at det ville være naturlig å se endringer i skattleggingen av havbruket i sammenheng med dette utvalgets tilrådninger. Tidligere leder av NOU 2019:18 Karen Helene Ulltveit-Moe mente at det var en gledens dag. Hun fikk støtte fra flere fagøkonomer og avisredaksjoner som mente at skatten var nøytral. Leder av Nettverk for fjord og kystkommuner Ole Haugen mente derimot at det gjeldende skatteregimet burde videreføres. Flere var kritiske til at regjeringen valgte å innføre en ny skatt før den ble vedtatt. 

Markedet reagerte  sterkt på nyheten. Sjømatindeksen på Oslo Børs falt med nært 25%. Etter et par timer hadde sjømataksjene falt med 57 milliarder kroner. Børsdirektør Øivind Amundsen beskrev fallet som et av de største fallene på hovedindeksen på Oslo Børs i nyere tid. 

Den 12. oktober 2022 avholdt myndighetene auksjon hvor det ble gjennomført salg av vekst. Opprinnelig var auksjonen planlagt avholdt 27. september 2022, men den ble utsatt slik at aktørene skulle være kjent med rådende rammevilkår. Det ble der solgt vekst for i underkant av 4 milliarder korner. I følge beregninger utført av Kontali Analyse as på oppdrag av Sjømat Norge var salgsinntektene estimert til 8,5 milliarder.

Se også 
 NOU 1992:34 «Skatt på kraftselskap» (Rødsethutvalget)
 Regjeringen Støres forslag om innføring av grunnrenteskatt på havbruk

Referanser 

Norges offentlige utredninger
Akvakultur
2019 i Norge