Benedikt XV

Benedikt XV, født Giacomo della Chiesa (født 21. november 1854 i Genova  i kongedømmet Sardinia, død 22. januar 1922 i Roma) var pave fra 3. september 1914 til sin død i 1922. Hans pontifikat ble i det vesentligste preget av første verdenskrig og dens politiske, sosiale og humanitære konsekvenser i Europa.

Liv og virke

Bakgrunn
Della Chiesa kom fra en adelig familie. Hans far var markien Giuseppe della Chiesa og moren var Giovanna Migliorati.

Han tok den juridiske doktorgrad i 1875. Deretter bad han sin far om tillatelse til å studere til prest. Det fikk han lov til. Faren insisterte imidlertid på at hans sønns teologiske studier skulle foregå i Roma, for å sikre at han ikke endte som landsbyprest. I Roma var han seminarist ved Almo Collegio Capranica og studerte teologi og kanonisk rett.

Prest
Han ble presteviet i Roma den 21. desember 1878 av kardinal Raffaele Monaco La Valletta, få dager etter at Kardinalkollegiet hadde valgt Leo XIIIs til pave. Han studerte ved Pontificia Accademia dei Nobili Ecclesiastici (det pavelige diplomatakademi), før han tok fatt på virket som pavelig diplomat. I perioden 1883–1887 var han i Madrid som sekretær for nuntius Mariano Rampolla. Da Rampolla senere ble kardinalstatssekretær, fulgte della Chiesa med som sekretær.

Erkebiskop
I 1907 var det slutt på hans diplomatiske tjeneste, ettersom pave Pius X utnevnte ham til erkebiskop av Bologna dette året.

Kardinal
Den 13. desember 1913 døde kardinal Rampolla. Den 25. mai 1914 ble della Chiesa kreert til kardinal, med Santi Quattro Coronati al Laterano som tittelkirke.

I takt med at verdenskrigen nærmet seg, reiste spørsmålet seg om hvilken allianse Italia skulle inngå i. Pave Pius X døde den 20. august 1914, bare noen uker etter krigsutbruddet.

Pave

Konklavet åpnet i slutten av august 1914. Giocomo della Chiesa ble valgt til pave (fremfor Domenico Serafini) den 3. september. Han tok navnet Benedikt XV, til minne om pave Benedikt XIV, som også hadde vært erkebiskop av Bologna.
 
På grunn av det uavklarte spørsmål om Romas status, fulgte han sine to forgjengeres eksempel og trådte ikke ut på balkongen på Peterskirken for å gi urbi et orbi-velsignelsen til folkemengden.

Benedikt XV kalte krigen «Europas selvmord». Benedikts første encyklika var en oppfordring til våpenhvile og fred. Oppfordringen til våpenhvile kom i forbindelse med julen 1914, men ble ignorert av krigens parter. Paven protesterte mot den inhumane krigføringen, men forholdt seg nøytral i forhold til de krigførende parter.

Den 1. august 1917 fremla Benedikt en syvpunkters fredsplan som gikk ut på at
 (1) «den moralske kraft av det rettmessige ... (måtte) tre i stedet for den materielle våpnenes kraft»,
 (2) det måtte finne sted en «simultan og gjensidig nedbygging av krigsmidlene»,
 (3) en mekanisme for «internasjonal tvisteløsning» måtte etableres,
 (4) det måtte herske «sann frihet og felles rettigheter over havene»,
 (5) man måtte «gi avkall på krigserstatningskrav»,
 (6) okkuperte territorier måtte oppgis,
 (7) det måtte skje «en granskning av rivaliserende krav».

Storbritannias myndigheter reagerte positivt, men folkeopinionen der var mer delt. USAs president Woodrow Wilson avviste planen. Bulgaria og Østerrike-Ungarn var også positivt stemt, mens Tyskland gav et tvetydig svar. Benedikt oppfordret også til forbud mot tvangsutskrivelse til krigstjeneste, noe han skulle gjenta i 1921.

Pavestolen ble ikke gjort delaktig i fredsforhandlingene da krigen sluttet, men paven utstedte en encyklika, Pacem Dei Munus, hvor han ba om internasjonal forsoning.

Pave Benedikt hadde i 1917 promulgert den første Kirkerettskodeks; tidligere hadde kirkens lover bestått av autoriserte kompilasjoner av dekreter og andre bestemmelser. Arbeidet med denne Codex hadde pågått i lang tid, under ledelse av Pietro Gasparri og Eugenio Pacelli (den senere Pius XII) siden Pius Xs tid.

Død
Benedikt ble syk av influensa som gikk over til en en alvorlig lungebetennelse. Han døde i januar 1922. Hans gravmonument, utført av Pietro Canonica, er i annet kapell på venstre side i Peterskirken. Hans levninger hviler i krypten under selve kirken.

Den neste som ble valgt til pave som tok navnet Benedikt var Benedikt XVI - kardinal Joseph Ratzinger - , som ble pave i 2005.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
 Pave Pius X (1835-1914) *1884
 Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Benedikt 15

Personer fra Genova
Fødsler i 1854
Dødsfall i 1922