alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Overvåkning

Overvåkning er den aktivitet som mennesker gjør for å samle informasjon om atferd, aktiviteter og hendelser utført av andre mennesker og dyr.. 

Motivasjoner for å overvåke: 

 Læring 
 Påvirke og utvikle
 Kontrollere

Teknologisk (data) overvåkning 

Datamaskiner og nettverk knytter mennesker gjennom overføring av elektronisk informasjon. Det store flertallet av overvåkningssystemer innebærer overvåking av data og trafikk på Internett. Det er altfor mye data som strømmer gjennom Internett for enkelt-personer til å manuelt søke gjennom dette. Dermed er det etablert automatiserte rutiner som kan overvåke nettrafikken og rapportere interessante treff i ord eller setninger. Det er også et mål for noen å kunne overvåke datamaskiner ved at spesiell utviklet programvare blir installert på disse.

Politisk motivert overvåkning 

Politisk motivert overvåkning er metoder som blir benyttet for å overvåke mennesker for å få oversikt over
handlingsmønster, dette for å avdekke om det er personer eller grupperinger som er i konflikt eller samsvar med gjeldende styresett. Motivasjonen for politisk overvåkning er å kunne få informasjon om den enkelte person er i samsvar med den "aksepterte", gjennomførte 
politikk. Overvåkning i det gamle Øst-Tyskland er et eksempel på dette. (Stasi). 

Kinas sosiale kredittsystem er et overvåkningssystem som gir den kinesiske befolkningen sosial kreditt (poeng) basert på oppførselen deres. Overvåkningssystemet benytter ansiktsgjenkjenning og stordata analyseteknologi.

Overvåkning i Norge 

I Norge har PST (Politiets sikkerhetstjeneste) som tidligere het Politiets overvåkningstjeneste ansvar for å overvåke borgernes sikkerhet. PST har fulgt med på aktiviteter hos folk som har eller har hatt tilhørighet til de politiske ytterfløyene i lang tid. Eksempler på dette er de som tidligere har vært medlemmer av kommunist partiet AKP (M-L) og enkelte høyreekstreme grupperinger. I tillegg prøver man å fange opp religiøse grupperinger som er kjent for å bruke vold og terror som virkemidler.

Andre aktiviteter som overvåkes er valutatransaksjoner med henblikk på ulovlig plassering av penger fra forbrytelser eller som finansiering av kriminell virksomhet, barneporno og  anslag mot sikkerheten i datanettverkene.

Politiet i Norge bruker også overvåkning av narkotika nettverk og ansetter muldvarper for å infiltrere de som tjener penger svart.

Referanser 

Personvern
Etterretningsdisipliner
Risikostyring
Sikkerhet
Fattighuset i Holmestrand

Fattighuset i Holmestrand ble bygget i 1762. Huset har vært brukt som fattighus, sykehus, gamlehjem og kommunal bolig. Huset ble fredet i 2003, og er i dag i privat eie etter at Holmestrand kommune solgte det for 1 krone i 2005. Husets unike sosialhistorie og arkitektur er grunnen til fredningen.

I 1828 fikk det 18 meter lange tømmerhuset en annenetasje. Da ble det sannsynligvis også lagt raftepanel utenpå lafteveggene. I 1909 var byens fattighus i en heller sjaber forfatning. Ifølge lokalhistoriker Gunnar Graarud var vinduene utette og veggene fulle av vegglus. Husets atmosfære blir rett og slett beskrevet som «illeluktende». Året etter blir det satt igang en større reparasjon og oppussing. Spesielt er det værelsene mot syd som får nytte av arbeidsinnsatsen. «Virkelig tiltalende og appetittelige», skal de ha blitt. Samtidig forandres navnet på bygningen fra «Fattighuset» til «Gamlehjemmet», som ble skrevet over inngangsdøren med gylne bokstaver. Tidligere bestyrer av Fattighuset, politibetjent Kristian Olaussen, ble nå ansatt som bestyrer av gamlehjemmet. For det fikk han «fritt hus, to rum og kjøkken, lys og brendsel samt kroner 20 per år».

Husets er bygget som en institusjon, noe som er lett å se inne. En 18 meter lang gang strekker seg midt i huset i begge etasjer. Fire rom på hver side av gangen.

Eksterne lenker 
 Riksantivaren om Fattighuset
 Byggfakta om Fattighuset
 

Kulturminner i Holmestrand
Fredete byggverk i Vestfold og Telemark
Byggverk i Holmestrand
Vladimír Mečiar

Vladimír Mečiar (født 26. juli 1942) er en slovakisk politiker og tidligere statsminister i Slovakia. Han ledet Slovakia gjennom oppdelingen av Tsjekkoslovakia. Mečiar er leder for det populistiske partiet Ľudová strana - Hnutie za demokratické Slovensko (Folkepartiet – Bevegelsen for et demokratisk Slovakia).

Mečiar var fungerende president fra 1. januar 1993 til 2. mars 1993 ved opprettelsen av nasjonen Slovakia. Han fungerte også som president fra 2. mars 1998 til 30. oktober samme år, da parlamentet ute av stand til å velge en president. Han var en av de fremtredende presidentkandidatene i Slovakia i 1999 og i 2004. Han har blitt kritisert av sine politiske motstandere og av vestlige politiske organisasjoner for å føre en autokratisk styreform.

Slovakias statsministre
Personer fra Okres Zvolen
Fødsler i 1942
Toshiki Kaifu

Toshiki Kaifu (1931–2022) var en japansk politiker som var Japans 76. og 77. statsminister fra august 1989 til november 1991. Siden 1998 representerte han partiet Det demokratiske parti.

Kaifu ble født i Nagoya i Aichi prefektur på øyen Honshu, og ble utdannet i jus ved Wasedauniversitetet i Tokyo i 1954. I 1960 ble han som den yngste representanten valgt inn i det japanske underhuset for partiet Japans liberaldemokratiske parti. Han har siden sittet i 16 sammenhengende perioder i underhuset. I 1976 og 1985 var han utdanningsminister før han i 1989 ble statsminister. I februar 1991 gikk han av som statsminister og ble erstattet av Kiichi Miyazawa. I 1994 forlot han Japans liberaldemokratiske parti og ble leder i det nydannede partiet Shinshinto. Etter flere parti-sammenslåinger ble han igjen medlem av Japans liberaldemokratiske parti i 2003.

Referanser

Kilder 
 The World Political Forum – Toshiki Kaifu (engelsk)  Besøkt 16.mars 2015

Eksterne lenker 
 

Japanske politikere
Personer fra Nagoya
Måken

Måken (russisk: Чайка, Tsjaika) er et skuespill den russiske dramatikeren og novelleforfatteren Anton Tsjekhov skrev i 1895.

Som så ofte ved Tsjekovs helaftenstykker, har ikke stykket noen enkel hovedrolleinnehaver, men viser de emosjonelle og kunstneriske konfliktene mellom de fire hovedkarakterene: den kreative og skarpe Nina, den dalende stjerne Irina Arkadina, hennes sønn, den symbolistiske dramatikeren Konstantin Treplev, og den berømte forfatteren Trigorin.

Rolleliste 

 Irina Nikolajevna Arkadina – en skuespillerinne.
 Konstantin Gavrilovitsj Treplev – Irinas sønn, en dramatiker.
 Pjotr Nikolajevitsj Sorin – Irinas bror.
 Nina Mikhailovna Zaretsjnaja – datter av en rik landeier.
 Ilja Afanasjevitsj Sjamrajev – en pensjonert løytnant og forvalter av Sorins eiendom.
 Polina Andrejevna – Iljas hustru.
 Masja – Ilja og Polinas datter.
 Boris Aleksejevitsj Trigorin – en kjent forfatter.
 Jevgenij Sergejevitsj Dorn – en lege.
 Semjon Semjonovitsj Medvedenko – en lærer.
 Jakov – en innleid arbeider.
 Kokk – en arbeider på Sorins eiendom.
 Hushjelp – en arbeider på Sorins eiendom.
 Vaktmann – en arbeider på Sorins eiendom.

Litteratur 

 The Seagull, gutenberg.org
 Die Möwe, gutenberg.spiegel.de (oversatt av August Scholz)]

Eksterne lenker 

Verk av Anton Tsjekhov
Russiske skuespill
Skuespill fra 1896
1896 i Russland
Tre søstre

Tre søstre (russisk: Три сестры) er et skuespill av den russiske dramatikeren og novelleforfatteren Anton Tsjekhov. Konstantin Stanislavskij og hans Moskva kunstnerteater uroppførte stykket 31. januar 1901 i Moskva.

Stykket er et naturalistisk stykke om forfallet innen den privilegerte klassen i Russland, og deres  søken etter meningen med livet i det moderne verden. Det beskriver tilværelsen og forhåpningene til Prozorov-familien og de tre søstrene Olga, Masja og Irina, og deres bror Andrej. Familien er utilfredse og frustrerte med sine liv. Søstrene vokste opp i Moskva og har en urban og moderne bakgrunn, men de siste elleve årene har de bodd i en liten landsens by.

I stykket får Moskva en symbolsk betydning for søstrene som drømmer tilbake til tiden der og hele tiden snakker om deres ønske om å kunne vende tilbake. For dem er representerer Moskva lykken og det perfekte liv. Utover i stykket blir det klart at de aldri kommer til Moskva, og søstrene må se at deres drømmer forblir fjerne og uoppfylte.

Filmatiseringer (utvalg)
1966 – The Three Sisters

Eksterne lenker 

 Tysk oversettelse i Projekt Gutenberg
 Hellmuth Karasek: «Die Poesie des ungelebten Lebens», Der Spiegel, 06. februar 1984

Verk av Anton Tsjekhov
Russiske skuespill
Skuespill fra 1901
Kirsebærhagen

Kirsebærhagen (russisk: Вишнёвый сад) er et teaterstykke i fire akter av Anton Tsjekhov. 

«Komedien» ble uroppført i Moskva 30. januar 1904 ved Konstantin Stanislavskijs Moskva kunstnerteater.

Handling 
Stykket handler om godseieren Ranevskaja og hennes aristokratiske familie. Familiegodset er belånt opp til pipene og skal selges på auksjon for å innfri gjelden. Som en del av godset er det en stor og kjent kirsebærhage.

I løpet av stykkets gang får familien mulighet til å redde kirsebærhagen og holde godset intakt ved å selge det til en nyrik bonde som tidligere har vært ansatt av familien. Gjennom å gifte bort en av familiens døtre til den nyrike bonden, kan godset holdes i familien. Men Ranevskaja tror helt til det siste at alt skal kunne løse seg uten den fornedringen det innebærer å la en tidligere ansatt ta over familiens gods. Stykket ender med at familien må reise fra godset mens kirsebærhagen hugges ned.

Tolkning 
Godsets kirsebærhage er et symbol på den russiske adelen. Lik den vakre hagen, som ikke lengre gir avkastning, har adelen ikke lengre noen nyttig funksjon i det russiske samfunnet ut over det rent dekorative, og vil som hagen hogges ned til slutt.

Historikeren Orlando Figes tolker stykket ut fra at Tsjekhov var en liberalt innstilt person med tro på at tekniske framskritt og samfunnsmessige endringer vil ha en positiv virkning på menneskene. Hans intensjon med Kirsebærhagen var å lage en satire som avdekket myten om den gode, gamle tida. Eksempelvis holder madame Ranjevskaja panegyriske taler fulle av klisjeer om den lykkelige barndommen på godset, til tross for at hun forlot det for lenge siden for å more seg i Paris.

Roller 

 Fru Ranevskaja
 Anja – hennes datter, 17 år
 Varja – hennes adopterte datter, 27 år
 Leonid Gajev – Ranevskajas bror
 Lopakhin – kjøpmann, tidligere bonde
 Peter «Petia» Trofimov – student, rundt 29 år
 Simeonov-Pisjtsjik – jordeier og aristokrat
 Charlotta Ivanovna – Anjas guvernante
 Jepikhodov – bokholder
 Dunjasja – tjenestepike
 Firs – eldre tjener, 87 år
 Jasja – en ung tjener
 En landmåler
 En landsstryker
 Stasjonsmesteren
 Postmesteren
 Gjester, musikanter med flere

Litteratur 
 Orlando Figes: Natasha's Dance. A cultural History of Russia. Picador, New York 2002 ISBN 0-312-42195-8
 Herta Schmid: Strukturalistische Dramentheorie: semantische Analyse von Čechows «Ivanov» und «Der Kirschgarten» (= Scripten, bind 3).  Scriptor, Kronberg (Taunus) 1973, ISBN 3-589-00032-5 (avhandling ved Universität Konstanz, det filosofiske fakultetet 1972, 518 sider, under tittelen Der Bedeutungsaufbau des Dramas als Anzeichen der Gattung).

Referanser

Eksterne lenker 

 
 Der Kirschgarten, spiegel.de. Kirsebærhagen i tysk oversetting
 Вишнёвый сад, Wikisource på russisk, originaltekst

Russiske skuespill
Verk av Anton Tsjekhov
Skuespill fra 1904
Nils m/Skils

Nils m/Skils (født 1980 (Nils Bjelland Grønvold) er en norsk rapper fra Gjerdrum på Romerike. Han er best kjent som improvisatør innen sjangeren, men er også en aktiv låtskriver.

Solokarriere 
Grønvold startet å rappe i 1994 i en alder av 14 år. Ett år senere startet han og to venner trioen Point. Kort tid etter dannet Nils og Storebror (hans makker fra Point) et rap-kollektiv med blant andre Rissimo, Makaber Kadaver, JænDMæn, Dj Neekoh, Dj Kaffka og Droolian. Sammen kalte de seg RatPack. Kort tid etter oppstarten vant Grønvold også sin første battle, Rock The Spot 2003. 

Samme høst ble han invitert med på turné for Rikskonsertene av Skranglebein. Mens Ratpack var et hobbyprosjekt, gjorde Grønvold og Skranglebein flere omfattende turneer for Rikskonsertene og Kulturell skolesekk i årene 2004 og 2005. Samtidig ga han med Point ut sin første demo for salg fra hånd til hånd, Demo'n, og vant flere battles (Battle i Sentrum  ’04 og ’05, Straight Spittin’). Da Ratpack gikk hver til sitt i 2005 fant medlemmene fra Romerike (Grønvold, Storebror, Rissimo, JænDMæn, dj Neekoh og Droolian) sammen i konstellasjonen RIP Crew (Rossin I Pølsa). Gruppa har siden starten av vært lite aktiv, til tross for opptredener bl.a på Bylarm og Rockefeller. Storebror sluttet som rapper i 2007. Som soloartist slapp Grønvold sin første mixtape, Ventings i 2006. Han fulgte opp med Ventings 2 i 2007, før hans offisielle debut-album, Undergrunnslegende, kom i 2009. 

De siste tre årene har Nils m/Skils også utgjort en tredel av improvisasjonsgruppa Stor Overraskelse, som hovedsakelig jobber innen event-markedet. De andre medlemmene er Skranglebein (rap) og Droolian (beatbox). Blant jobbene Nils m/Skils har spilt er Roskildefestivalen, NRKs Idrettsgalla og Fritt Ords Ærespris.

Nils m/Skils har sammen med Rissimo de siste årene arrangert battles i Oslo gjennom Skeez TV.

Diskografi 
 Point – Demo`n (A 2004)
 Ventings Mixtape (S 2006)
 Ventings 2 Mixtape (S 2007)
 Undergrunnslegende (S 2009) (CD og DVD)
 Rett rundt hjørnet (2015)
 777 Walkover (2017)
 Overflod av Bars (2018)
 Overflod av Bars 2 (2019)
 Ei Saa Peittää (2019)

Battles 
 Straight Spittin` (A 2003) (semifinale)
 Rock the spot Battle (A 2003) (seier)
 2 x H Battle (A 2004) (semifinale)
 Straight Spittin` (A 2004) (seier)
 Battle i Sentrum (A 2004)(seier)
 1st Round Knockout Battle' (A 2005) (seier)
 Battle i Sentrum  (A 2005)(seier)
 2nd Round Knockout Battle' (A 2006) (seier)

Eksterne lenker 
  Nils m/Skils offisielle hjemmeside
  Offisiell nedlastningsside for albumet "Undergrunnslegende" (Krever registrering)
  MySpace-side
 Rapper Profile on VerseTracker

Norske rappere
Norske låtskrivere
Personer fra Gjerdrum kommune
Fødsler i 1980
Anne Hellum

Anne Hellum (født 26. desember 1952) er en norsk jurist. Hun er professor i offentlig rett ved Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.

Karriere og forskning 
Hun er cand.jur. fra Universitetet i Oslo i 1981 og ble dr.juris ved Universitetet i Oslo i 1998 med avhandlingen Women's Human Rights and Legal Pluralism. Hun har vært ansatt ved Institutt for offentlig rett siden 1987, der hun ble professor i 2000. 

Hellums hovedområder er diskriminerings- og likestillingsrett, kvinnerett, menneskerettigheter og internasjonal utvikling, afrikansk rett og rettssosiologi. Hellum bidrar gjerne i debatt om kvinners rettigheter og har vært ivrig forkjemper for FNs kvinnekonvensjon. Hellum har forsket mye på rettslig pluralisme og kvinners menneskerettigheter i Afrika, med fokus på reproduktive rettigheter samt rettigheter til naturressurser som land og vann. Hun deltok i etableringen av Southern and Eastern African Center for Women's Law på 1980-tallet.

Hellum er leder for Avdeling for kvinnerett, barnerett, likestillings- og diskrimineringsrett (KVIBALD) og for forskergruppen Rettigheter, individer, kultur og samfunn (RIKS) ved Det juridiske fakultet, og er redaktør for Kvinnerettslig skriftserie. Hun er fra 2016 medlem av Norges kvinnelobbys ekspertutvalg for kvinne- og likestillingspolitikk.

I 2020 fikk Anne Hellum Gina Krog-prisen fra Norsk Kvinnesaksforening, der hun er medlem. Hun fikk prisen for sitt arbeid innen det internasjonale kvinnerettsarbeidet i Afrika og med kvinnekonvensjonen i Norge.

Bøker 
 Anne Hellum og Henriette Sinding Aasen: Women's Human Rights: CEDAW in International, Regional and National Law, Cambridge University Press, 2015 (ISBN 9781107538221)
 Anne Hellum, Shaheen Sardar Ali, Amy Tsanga, Julie Stewart: Human rights, plural legalities and gendered realities: paths are made by walking. Weaver Press 2007 (ISBN 978-1-77922-062-2) 
 Anne Hellum og Bill Derman: Neither Tragedy nor Enclosure: Are There Inherent Human Rights in Water Management in Zimbabwe's Communal Lands?. Frank Cass Publishers 2003 (ISBN 0-7146-5380-2)
 Anne Hellum og Kirsten Ketscher: Diskriminerings- og likestillingsrett. Universitetsforlaget 2008 (ISBN 9788215012629)  
 Anne Hellum, Aslak Syse, Henriette Sinding: Menneske, natur og fødselsteknologi. Gyldendal Akademisk 1990 (ISBN 82-417-0082-2)
 Anne Hellum, Inger-Johanne Sand, Kristian Andenæs: Rettsliggjøring, kvinner, makt og politikk. Universitetet i Oslo: Institutt for kriminologi og rettssosiologi 2005 (ISBN 82-7100-143-4)

Referanser

Eksterne lenker 
 Anne Hellums side ved Universitetet i Oslo

Norske jusprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening
Anne Robberstad

Anne Robberstad (født 16. juli 1951 i Oslo) er tidligere professor ved Institutt for offentlig rett ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Hennes hovedområde er sivilprosess. 

Hun ble cand.jur. i 1976. Etter å ha avlagt doktorgraden i 1999 var hun postdoktor fra 2001 til hun ble utnevnt til professor i rettsvitenskap i 2006. Hun gikk av med pensjon i 2021.

Referanser

Eksterne lenker 

 Anne Robberstads hjemmeside ved UiO

Norske jusprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Personer fra Oslo
Magne Ognedal

Magne Ognedal (født 13. april 1943) er en norsk sivilingeniør og embedsmann. Han har siden 2004 vært direktør i Petroleumstilsynet (Ptil).

Da Oljedirektoratet ble delt fra 1. januar 2004, ble Ognedal den første direktøren i det nyopprettede Petroleumstilsynet. Åremålsstillingen er på seks år med mulighet til forlengelse i en periode. Ognedal fikk i november 2009 forlenget sitt engasjement.

Ognedal er utdannet sivilingeniør fra Universitetet i Newcastle i 1967. Han startet i Oljedirektoratet i 1974 der han senere ble sikkerhetsdirektør, og fra 1999 direktør med ansvaret for området oppfølging.

Magne Ognedal har vært en aktiv pådriver og premissgiver i mange internasjonale fora på sikkerhetssiden, blant annet i det regionale North Sea Offshore Authorities’ Forum (NSOAF), en sammenslutning av sikkerhetsmyndigheter med ansvar for aktiviteten i nordsjøbassenget.

På den globale arenaen står International Regulators’ Forum (IRF) sentralt. Her samles sikkerhetsmyndigheter fra hele verden for å drøfte aktuelle sikkerhetssaker.  Magne Ognedal var vertskap for IRF-konferanser i Stavanger både i 1999 og i 2009. 

Magne Ognedal har gjennom flere år sittet i programkomiteen for Offshore Northern Seas (ONS).

Utmerkelser og priser 
Kongen utnevnte i 2013 Ognedal til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for norsk petroleumsvirksomhet». Ognedal er ridder av den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen. Han ble tildelt ordenen for virke for sikkerhet i internasjonal petroleumsvirksomhet.

Han har også mottatt flere priser:
 SPEs Health, Safety, Security, Environment, and Social Responsibility Award i 2001
 SPE Stavanger Oilman of the Year i 2001
 Minerals Management Service (MMS), USA The International Leadership Award i 2003

Referanser 

Norske embets- og tjenestemenn
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Nordmenn knyttet til petroleumsvirksomheten
Norske sivilingeniører
Fødsler i 1943
P5 Hits

P5 Hits (P5 Radio Halve Norge AS) er en radiokanal fra P4 som gikk på lufta 1. januar 2010. P5 Hits sendes i hele landet på DAB+. P5 Hits holder til i Karvesvingen 7 i Oslo.

Historikk

Etablering 
Etter nærradioreformen i 1984, da NRKs radiomonopol ble oppløst, begynte norske myndigheter fra 1988 å dele ut konsesjoner for lokalradiodrift for syv år av gangen. Etter konsesjonsrunden for lokalradio som hadde søknadsfrist 22. januar 2008, fikk P5s daværende eier, P4, tildelt konsesjon for nærradiodrift i Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger.

P5 Hits Østfold 
P5 Østfold (Sarpsborg 106.5 MHz, Fredrikstad 104.2 MHz og 107.7 MHz, Moss 106.8 MHz og Halden 98.7 MHz og 107.5 MHz) holdt til på Storbyen kjøpesenter i Sarpsborg. P4 kjøpte de tidligere Radio Prime-stasjonene våren 2015 og stasjonene hadde sine første sendinger som P5 Hits 11. mai samme år. Sommeren 2016 ble lokale sendinger innstilt. Samtlige sendinger samsendtes deretter med Oslo, Stavanger og Trondheim.

Våren 2015 ble Radio Prime i Østfold kjøpt opp av P4-gruppen, og er i dag en del av P5-stasjonene. Lokalkontoret i Sarpsborg ble avviklet året etter.

Fra Sarpsborg ble det sendt regionale varianter av morgen- og ettermiddagssendingene, samt direkteoverføringer fra kampene til byenes idrettslag. I tillegg sendte stasjonene lokale nyhetsmagasin for hver by mellom 06:00 og 06:30 på hverdager og lokal musikk gjennom natten. Dette opphørte 1. januar 2017 da endringene i kringkastingsforskriftens kapittel 7 om «Særskilte bestemmelser for lokalkringkasting» trådte i kraft, som ikke lenger stiller krav til lokalt innhold.

P5 Hits Bergen 
P5 Bergen holdt til i 3. etasje på kjøpesenteret «Kløverhuset», midt i sentrum ved Torgallmenningen. Kanalen ble lagt ned av P4 31. desember 2018

P5 Hits Stavanger og P5 Hits Trondheim 
I 2012 la P4 ned P5 Hits Stavanger og P5 Hits Trondheim. Årsaken var at annonseinntektsgrunnlaget sviktet.

Programledere

Per 2022 

Yasmin Mehmood 
Luis Molinari
Kristian Hope
Hanne Bjørnevik
Ole Morten Føreland
Stian Røste
Vida Lill Berge
Niklas Baarli
Christian Laland

Tidligere programledere 
 Guro Trinterud 
Anne Marte Moe
Petter Lavern
Kjell Sigvart Kjellemann Heltorp
Martine
Gunvor Roti Dal
Tony Ågotnes
Andreas Velle
Simen Sveen
Tomm-Espen Kroken
Elisabeth Carew

Referanser

Eksterne lenker 
 Velg by
 Oslo
 Stavanger
 Trondheim
 Østfold

Norske nærradiostasjoner
Norske kringkastingsselskaper
Norske radiokanaler
Radiokanaler etablert i 2010
P4-gruppen
Marianne Andreassen

Marianne van den Houten Andreassen (født 1. august 1961 i Harstad) er en norsk samfunnsøkonom, byråkrat og politiker (Ap). Hun var statssekretær fra 1993 til 1997. Hun var Stortingets direktør fra mai 2018 til juni 2022.

Andreassen er cand.oecon. fra Universitetet i Oslo. Fra 1991 til 1999 hadde hun ulike politiske rådgiverstillinger. Fra 1993 til 1997 var hun statssekretær for Arbeiderpartiet,  for to handelsministere og to finansminstre. Hun ble deretter seniorøkonom Gjensidige NOR før hun i 2000 ble konserndirektør i Sparebank 1, en stilling hun hadde frem til 2004. I 2004 ble hun oppnevnt av Kjell Magne Bondeviks andre regjering som den første direktøren i Senter for statlig økonomistyring.

Fra november 2012 til mai 2018 var hun administrerende direktør i Statens lånekasse for utdanning.

Andreassen tiltrådte som Stortingets direktør 2. mai 2018.

Det vakte en viss oppsikt da Andreassen i november 2021 opplyste at Stortinget hadde satt i gang granskinger knyttet til bostøtteordningen i Stortinget, men at en ikke skulle granske enkeltsaker tilbake i tid. Senere gikk presidentskapet ut og forsikret om at også enkeltsaker skulle granskes. Stortingspresident Eva Kristin Hansen trakk seg som stortingspreisdent 18. novmber 2021. I forbindelse med diskusjonen om stortingspresident Eva Kristin Hansens bostøtte viste Andreassen til at reglene om pendlerbolig hadde vært krystallklare siden 2006 og at stortingspresidenten brøt reglene da hun tok imot gratis pendlerbolig fra Stortinget.
 

I juni 2022 gikk Andreassen av som stortingsdirektør som følge av at Datatilsynet ila Stortinget et overtredelsesgebyr for mangelfull IT-sikkerhet.

Referanser

Kilder 
 Hvem Hva Hvor 2005 side 118

Eksterne lenker 
 

Norske samfunnsøkonomer
Statssekretærer fra Ap
Norske embets- og tjenestemenn
Personer fra Harstad kommune