alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Andreas Vaa Bermann

Andreas Vaa Bermann (født 29. januar 1971) er en norsk arkitekt og er avdelingsdirektør for områdeutvikling i Plan- og bygningsetaten i Oslo kommune. Fra august 2010 til mai 2014 var han direktør i Norsk Form - Stiftelsen for design og arkitektur i Norge. Da ble Norsk Form og Norsk Designråd slått sammen til Norsk design- og arkitektursenter.

Vaa Bermann er sivilarkitekt MNAL fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim og har en mastergrad i Urbanisme fra Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (AHO) med en oppgave om flerkulturell arkitektur og planlegging.

Han er nestleder i styret til stiftelsen Design without Borders. Han har vært styremedlem i Kunst- og designhøgskolen i Bergen og varamedlem til styret på AHO og sittet i Rådet for byarkitektur i Oslo kommune, utnevnt av Byrådet og vært flerårig styremedlem i Oslo Arkitekturtriennale (2009-15). Han har tidligere vært styreleder i Oslo Arkitektforening (2009-10), drevet eget arkitekt- og rådgivningskontor og jobbet som prosjektleder og kontorleder ved 3 ulike arkitektkontor i Norge. I tillegg har han hatt flere andre tillits- og styreverv, blant annet i Norsk Bolig- og Byplanforening (BOBY) (2004-2006), Oslo Byforum (OSBY) (2007-2010) og European Forum for Architectural Policies (EFAP) (2010-14).

Han er også forlegger i Krakiel Forlag.

Referanser 

Norske arkitekter
Personer fra Oslo
Fødsler i 1971
Luigiøya

Luigiøya (russisk: Остров Луиджи; Ostrov Luidzji) er ei øy i Frans Josefs land i Russland.

Luigiøya har en overflate på 371 km² og er dekket av isbreer. Øyas høyeste punkt er 442 meter over havet.

Luigiøya tilhører Zichy land, en undergruppe av Frans Josefs land. Det ligger smale sund mellom Salisburyøya i nordøst, Champøya i sørøst og Luigiøya.

Den brede kanalen i vest kalles Markhamkanalen, etter den britiske oppdageren admiral sir Albert Hastings Markham. Selve Luigiøya er oppkalt etter den italienske fjellklatreren og oppdageren Ludvig Amadeus, hertug av Abruzzerne (italiensk Luigi).

Kilder
 Plasseringen
 islands.unep.ch
 Historiske data''

Frans Josefs land
Øyer i Arkhangelsk oblast
Teramo

Teramo er en by og kommune i den italienske Abruzzo-regionen. Kommunen har om lag 55 000 innbyggere.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Abruzzo
Kommuner i provinsen Teramo
Lukavka

Lukavka, noen ganger omtalt som Lukavtsjonka (russisk: Лука́вка eller Лукавчёнка), er en elv Lipetsk oblast i Russland og en av sideelvene til Matyra fra venstre. Den er 30 kilometer lang og har et nedbørfelt på . Lukavka munner ut i Matyra ved landsbyen Jermakovka.

Referanser 

Elver i Lipetsk oblast
Mennesker i solen (film)

Mennesker i solen er en norsk katastrofefilm fra , regissert av Per-Olav Sørensen. Filmen er basert på Jonas Gardells skuespill Mennesker i solen. Vi følger fire selvopptatte mennesker på en campingplass på Sankthansaften, men i sin egen selvopptatthet og navlebeskuelse oppdager de ikke at jorden er i ferd med å gå under.

Filmen hadde et samlet besøkstall på norske kinoer på .

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Filmer fra 2011
Norske filmer fra 2010-årene
Norske katastrofefilmer
Norskspråklige filmer
Fristaten Braunschweig

Fristaten Braunschweig (tysk: Freistaat Braunschweig) var en tysk stat i Weimarrepublikken (1918–1933), en periode i mellomkrigstiden da Tyskland hadde en skjør demokratisk forfatning, og i likhet med i dag var organisert som en forbundsstat. Fristaten oppstod i 1918 kjølvannet av novemberrevolusjonen, og var etterfølgeren til hertugdømmet Braunschweig. Den opphørte de facto å eksistere i 1933 under nasjonalsosialismens maktovertagelse, men eksisterte formelt inntil slutten av andre verdenskrig i 1945.

Det meste av Fristaten Braunschweig var lokalisert innenfor den prøyssiske provinsen Hannover, og grenset mot denne i nesten alle retninger.Enkelte deler befant seg også innenfor provinsen Sachsen.

I 1945 ble det meste av Fristaten Braunschweig innlemmet i Niedersachsen. Enkelte østlige deler ble slått sammen med  Fristaten Anhalt, provinsen Sachsen, og byen Allstedt til den nye og utvidede provinsen Sachsen (fra 1947 Sachsen-Anhalt). 

Deler av det geografiske området til den tidligere statsdannelsen innenfor Niedersachsen, eksisterte frem til 1974 under navnet Landkreis Braunschweig.

I 1933 hadde Fristaten Braunschweig et areal på 3 690 km² og en befolkning på 512 989 innbyggere. 

Tidligere republikker
Weimarrepublikken
Stater og territorier etablert i 1918
Stater og territorier opphørt i 1945
Den aztekiske trippelalliansen

Den aztekiske trippelalliansen, også kjent som Det aztekiske riket, begynte som en allianse mellom de tre nahuiske bystatene (altepeme) Tenochtitlan, Texcoco og Tlacopan 13. mars 1428 i og rundt Mexicodalen. Alliansen blei danna av den seirende parten etter en borgerkrig mot den dominerende bystaten Azcapotzalco. Tenochtitlan tok raskt rollen som den dominerende av de tre allierte bystatene. Etter dannelsen underla Trippelalliansen seg en rekke nye landområder, og hadde på det meste kontroll over det meste av det som i dag er det sentrale Mexico, samt enkelte fjerntliggende områder. Trippelalliansen blei nedkjempa 13. august 1521 av spanske erobrere under ledelse av Hernán Cortés.

Aztekernes sivilisasjon
Mexicos historie
Historiske stater
1400-tallet i Nord-Amerika
1500-tallet i Nord-Amerika
Stater og territorier etablert i 1428
Stater og territorier opphørt i 1521
Sapote

Sapote (fra nahuatl tzapotl) er et begrep som omfatter flere ulike myke, spiselige frukttyper i Mexico, Mellom-Amerika og det nordlige Sør-Amerika. De fleste, men ikke alle, tilhører sapodillefamilien.

Noen typer 
 kvitsapote (Casimiroa edulis), rutefamilien
 svartsapote (Diospyros nigra), ibenholtfamilien 
 sapodilla (Manilkara zapota), sapodillefamilien
 gulsapote (Pouteria caimito), sapodillefamilien
 amarillosapote (Pouteria campechiana), sapodillefamilien
 storsapote (Pouteria sapota), sapodillefamilien

Litteratur 
 

Frukt
Ord og uttrykk fra nahuatl
De egadiske øyer

De egadiske øyer (latin: Aegates insulae; italiensk: Isole Egadi) er en øygruppe av små fjellkledde øyer i Middelhavet, nordvest for Sicilia i Italia, nær byen Trapani.

Favignana (Aegusa) er den største av øyene og ligger 15 km vest for Trapani. Levanzo (Phorbantia) ligger 12 km mot vest, mens Marettimo, kalt Iera Nesos i antikken, ligger 24 km vest for Trapani. Det er også noen mindre øyer mellom Favignana og Sicilia. 

I 1987 hadde øyene omtrent 5 000 innbyggere totalt. Hovednæringen til øyboerne er fiske, og her ligger blant annet det største tunfiskeriet i Sicilia. 

En har funnet spor etter grottemaleri fra yngre steinalder i grotter på Favigana og Levanzo.

Øyene var åsted for tapet til den kartagesiske flåten for C. Lutatius Catulus i 241 f.Kr. som var slutten på den første punerkrigen.

Øyene hørte til Pallavicini-familien fra Genova fram til 1874, da de ble kjøpt av Florio-familien fra Palermo.

Øyer i Italia
Rackstadmuseet

Rackstadmuseet i Arvika er et svensk kunstmusem.

Museet presenterer verk av kunstnerne i Rackstadgruppen samt øvrige tidligere og nåværende kunstnere og kunsthåndverkere i Arvikabygden.

Eksterne lenker
 Rackstadmuseets nettsted

Arvika kommune
Museer etablert i 1993
1993 i Sverige
Kunstmuseer i Sverige
Bernhard Ludvig Essendrop

Bernhard Ludvig Essendrop (født 21. desember 1812 i Christiania, død 13. mars 1891) var stortingsrepresentant, stortingspresident og domprost i Nidarosdomen. 

Han var sogneprest i Strinda og Bakklandet fra 1851 til 1876, og ordfører i bygda i 2 perioder 1862–65 og 1868–73. Fra 1876 var han domprost.

Han ble valgt til Stortinget i 1862, 1865 og 1874 som representant for Søndre Trondhjems Amt; og som vararepresentant i 1871; og i 1877 og 1880 som representant for byvalgkretsen Trondhjem og Levanger..

Essendrop var lagtingspresident i sin tredje valgperiode og stortingspresident fra 1874. I sine første perioder tilhørte han Stortingets liberale fløy, sammen med Johan Sverdrup, Johannes Steen og Ole Richter; senere ble han mer moderat/konservativ. 

Essendrop var preses i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1874 til 1883. Han var bror av statsråd og biskop Carl Peter Parelius Essendrop. Essendrops gate i Trondheim er oppkalt etter ham.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske lutherske prester
Stortingspresidenter
Stortingsrepresentanter 1862–1864
Stortingsrepresentanter 1865–1867
Stortingsrepresentanter 1874–1876
Stortingsrepresentanter 1877–1879
Stortingsrepresentanter 1880–1882
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab
Ordførere i Strinda
Lagtingspresidenter
Adler Mannheim

Adler Mannheim er et tysk ishockeylag fra Mannheim, startet i 1994, og dermed spiller en av grunnleggerne av den Deutsche Eishockey Liga. Det første laget ble satt ut i 1994 som en GmbH grunnlagt i 1938 av Mannheimer ERC, er den opprinnelige klubben fortsatt ansvarlig for lavere divesjon, kvinne-og ungdomsfotball. Adler Mannheim spiller sine hjemmekamper siden 2005 i 13 600-seters SAP Arena, seks tyske mesterskap, inkludert en rekord på fem siden grunnleggelsen av DEL. Fargene på Adler Mannheim, Mannheim byen fargene mørk blå, hvit og rød.

Eksterne lenker 
 http://www.adler-mannheim.de/ på tysk
 

Ishockeyklubber i Tyskland
Sport i Baden-Württemberg
Idrettslag etablert i 1994
Hypotesen om effisiente markeder

Hypotesen om effisiente markeder er en hypotese som sier at finansielle markeder er effisient dersom prisene på verdipapirene reflekterer all tilgjengelig informasjon.

Det er flere former av denne hypotesen på bakgrunn hva slags informasjon som er tilgjengelig, fra historisk informasjon til all informasjon frem til nåtid, offentlig tilgjengelig og privat informasjon.

Svak effisiens er prisen på aksjen reflekterer historiske prisbevegelser

Semisterk effisiens er prisen reflekterer historiske bevegelser og all offentlig tilgjengelig informasjon

Sterk effisiens er prisen reflekterer historiske bevegelser, all offentlig tilgjengelig informasjon, og all privat/utilgjengelig informasjon.

I et sterkt effisient marked vil prisen på en aksje til enhver tid reflektere reell pris. Det vil altså ikke være mulig å finne en kunstig lavt priset aksje, som man kan kjøpe med tanke på å selge med fortjeneste. Aksjespekulasjon vil ikke være rasjonelt.

Effisiensparadokset er For at et marked skal være effisient, må det finnes tilstrekkelig mange investorer som mener at det ikke er effisient. Dette fordi det ellers ikke vil være tilstrekkelig omsetning.

Finansmarkeder
Introduksjoner i 1900
Heimosodat

Heimosodat er et finsk navn for en rekke småkriger og ekspedisjoner utført av finske styrker for å støtte folk i Øst-Karelen, Ingermanland og Estland som ønsket løsrivelse fra Sovjet-Russland. Direkte oversatt betyr navnet «slektskapskriger» eller «kriger for beslektede folkeslag», ettersom folkegruppene i de respektive landområdene ansees for å være nært beslektet med finnene. Begrepet oversettes også til tider med «stammekriger».

Mellom 1918 og 1922 deltok omtrent 9 000 finske frivillige i kampanjer som enten gikk ut på å erobre landområder på vegne av Finland, eller å hjelpe folk i andre landområder med å oppnå selvstendighet. Mange av de frivillige var inspirert av ideen om et Stor-Finland.

Her er en liste over de finske slektskapskrigene:

Viena-ekspedisjonen
Petsamo-ekspedisjonene
Det ingriske opprøret
Den estiske uavhengighetskrigen
Aunus-ekspedisjonen 
Øst-Karelen-opprøret

Finlands historie
Almtuna IS

Almtuna IS er et svensk ishockeylag fra Uppsala.

Almtuna IS ble stiftet 9. august 1932 og inneholdt da blant annet fotball, bandy og bordtennis. Det var ikke før 1947 at ishockey ble en del av programmet. Almtuna IS er nå en ren ishockeyklubb, med både kvinne- og herrelag. Almtuna IS er den mest suksessrike hockeyklubben gjennom tidene i Upplands hockeydistrikt. Den største suksessen var sesongen 1962/63 da de spilte i den daværende høyeste ligaen i Sverige, men det varte bare ett år til laget falt ut av serien med ett måls margin. I dag spiller laget i den nest høyeste serien, Allsvenskan. 

1987 skiftet klubben navn til Foreningen Uppsala / AIS, men på årsmøtet i 2000 igjen var det gamle navnet Almtuna IS igjen. I 2010 sikret Almtuna IS seg en plass i Kvalserien til den svenske Elitserien i ishockey for første gang i historien, etter playoff-serien i hockeyallsvenskan hvor de møtte Mora IK (2-0 i kamper) og Malmö Redhawks (2-1 i kamper).

Eksterne lenker 
 

Ishockeyklubber i Sverige
Uppsala
Idrettslag etablert i 1932
IK Oskarshamn

IK Oskarshamn er et ishockey lag i Oskarshamn. IK Oskarshamn (forkortet til IKO) spiller i Sveriges nest største serielle Hockeyallsvenskan. Laget spiller sine kamper i Arena Oskarshamn, som kan romme over 3400 tilskuere. Arena Oskarshamn er resultatet av en fullstendig renovering av det gamle stadionet i 2004. Teamet har det siste tiåret hatt en gjennomsnittlig publikum på om lag 2000 mennesker.

Eksterne lenker 
 

Ishockeyklubber i Sverige
Oskarshamn kommune
Barfotleger

Barfotleger (kinesisk: 赤脚医生, pinyin: Chijiao yisheng) var kinesiske bønder eller studenter sendt ut til landsbygden som hadde fått en viss medisinsk utdannelse (som kunne variere fra noen uker til et drøyt år) for å arbeide på landsbygden der det ikke var noen regulært utdannede leger. De ble utstyrt med som regel heller sparsommelige forråd av  både vestlig og kinesisk medisin. 

Systemet med barfotleger, som ble institusjonalisert på midten av 1960-tallet, opphørte i begynnelsen av 1980-tallet i samband med at folkekommunene ble avviklet. I samband med avviklingen ble barfotlegene tilbudt å ta en eksamen som, dersom de bestod den, gav dem retten til å praktisere som landsbyleger.

Barfotlege-utdannelsen
Da den engelske kirurgen Joshua S. Horn arbeidet i Kina på 1960-tallet ga han følgende beskrivelse av barfotlegenes grunnutdannelse:

«De første to ukene studerte de anatomi og fysiologi, dissekerte griser og gikk på forelesninger der det ble demonstrert modeller og lysbilder. Etter dette innføringskurset ble de undervist i grunnprinsippene innen bakteriologi og patologi om morgenen, og i klinisk medisin og hygiene om ettermiddagen. De lærte å påvise mikrober i forurenset vann og egg av innvollsorm i ekskrementer. De lærte å sikre drikkevannet, å behandle latriner, å sterilisere kanyler og sprøyter og sette injeksjoner. De lærte hvordan smittsomme sykdommer spres og hvordan de skal diagnostiseres. De fulgte sine lærere på visittene, lærte å bruke stetoskopet, å ta opp en sykehistorie, å diagnostisere vanlige sykdommer og å oppdage tegn på alvorlig sykdom. De undersøkte pasienter som kom til klinikken og diskuterte sine funn med den legen som hadde vakt. De konsentrerte seg om noen få sykdommer som var vanlige i de traktene og om bruken og doseringen av omkring førti medikamenter. De lærte seg femti akupunkturpunkter og de symptomkompleksene disse kontrollerte, og de trente i å bruke akupunkturmetoden. Hver student ble utstyrt med en godt illustrert bok som var skrevet for barfotleger».

Referanser

Helse
Folkerepublikken Kinas historie
Kulturrevolusjonen
Skindergade (København)

Skindergade er en gate i Indre By i København.

Den strekker seg over 400 meter fra Købmagergade i nordøst til Gammeltorv i sydvest. Gatens navn har røtter tilbake til 1400-tallet, hvor den var hjemsted for flere forskjellige garvere og skinnhåndverkere som remsnidere, pung-, sadel- og hanskemakere. Å skindre betød å trekke huden av de slaktede dyr.

Fra 1530 fantes også slakterne her, fordi de alminnelige slakteboder ble flyttet hertil fra Købmagergade. Bodene ble plassert på hjørnet av Klosterstræde/Kejsergade, og lå her inntil 1807.

Gaten har i dag blant annet kaféer og mindre butikker samt Café Teatret.

Sidegater til Skindergade mellom Gammeltorv og Købmagergade er Skoubogade, Fiolstræde, Jorcks Passage, Klosterstræde, Lille Kannikestræde og Kejsergade.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Veier i København
Lungepest

Lungepest er en form for pest, forårsaket av pestbakterien Yersinia pestis.

Lungepest har en dødelighet nær 100 %, og finnes i to former, primær og sekundær. Ved sekundær lungepest blir bakterien spredt fra pasientens lymfeknuter til lungene via blodet. Ved primær lungepest blir bakterien spredt fra menneske til menneske ved hoste og lignende. Det har vært spekulert i om lungepest kan ha vært årsaken til svartedauden, men blant annet fordi lungepest er mindre smittsomt enn influensa, er det lite sannsynlig.

Tegn og symptomer
Symptomer på lungepest inkluderer ofte feber, kortpusthet, hodepine, brystsmerter, muskelsvakhet, hoste, hemoptyse og. dyspné.

Behandling
Lungepest er en svært aggresiv infeksjon som krever tidlig behandling. Antibiotika må gis innen 24 timer etter første symptmer for å redusere risikoen for død. Streptomycin, gentamicin, tetracykliner og kloramfenikol er alle i stand til å drepe pesten.

Referanser

Pest
Infeksjonssykdommer
Lupja

Lupja (russisk: Лупья) er en elv i Perm kraj i Russland. Den er en av elven Kamas sideelver fra venstre, i Volgas nedbørfelt. Elven springer ut i nærheten av grensen mot republikken Komi og renner sørover. Lupja har en lengde på 128 kilometer og et nedbørfelt på . Lupja har et fall på totalt 191 meter, og et gjennomsnittlig fall på 0,4 meter pr kilometer.

Lupjas eneste sideelv er Sotsj, fra venstre.

Referanser 

Elver i Perm kraj
Posthornsnegl

«Posthornsnegl» kan også referere til stor skivesnegl (Planorbarius corneus) eller skivesnegler (Planorbidae).
Posthornsnegl (Marisa cornuarietis), er en art av eplesnegler.
Den lever i ferskvann, nord i Sør-Amerika, og flere av de sørligste øyene i Karibia.
Den er også introdusert i Nord-Amerika.

De to artene i slekten Marisa har en overflatisk likhet med stor skivesnegl (Planorbarius corneus) som også kalles posthornsnegl, men det er ikke noe nært slektskap mellom dem.

Skallet har en diameter på 35–50 mm, noen ganger større.
Denne sneglen har en lunge i tillegg til gjeller.
Den foretrekker stillestående eller sakteflytende ferskvann. Den eter vannplanter, alger, detritus og åtsel.

Eksterne lenker 
 
  Pesticides Database - Chemical Toxicity Studies
  Marisa cornuarietis at the Apple Snail Website
  Marisa cornuarietis (Linnaeus, 1758) at Gulf of Mexico Program

Snegler
Bløtdyr formelt beskrevet i 1758
Tiangong 1

Tiangong 1 (kinesisk: , pinyin: Tiāngōng 1, betyr «Det himmelske palass nr. 1») er Folkerepublikken Kinas første romstasjon. Den er først og fremst et testmiljø for sammenføring og kopling av
fartøyer, og utvikling av dokkingteknologi for større romstasjoner. Stasjonen ble skutt opp den 29. september 2011. Den er en del av romstasjonprogrammet Tiangong, også kjent som «Project 921-2», som har som mål å sette en fullskala romstasjon med semi-permanent besetning i bane innen 2020.

Tiangong 1 er en 8,5 tonn tung romlaboratorium-modul, og Shenzhou 8, Shenzhou 9 og Shenzhou 10 dokket med den i dens toårige liv. Modulen har en trykksatt kabin på 15 m³ og plass til tre personer. Den er utstyrt med treningsutstyr og to sovestasjoner. Innsiden er malt med to farger, hvor den ene representerer bakken, og den andre himmelen. Dette er gjort for å hjelpe astronautene til å orientere seg uten tyngdekraft.

Stasjonen ble skutt opp med en Chang Zheng 2F/G rakett den 29. september 2011 kl. 05.16 Beijingtid fra utskytningsfelt 4 ved Jiuquan satellittutskytningssenter i Gobiørkenen. Tiangong-1 ble plassert i lav jordbane. Med en inklinasjon på 42 grader er stasjonen synlig med det blotte øye kun fra lavere breddegrader.

21. mars 2016, etter at levetiden var utvidet med to år, opplyste Kinas nasjonale romadministrasjon at Tiangong-1 offisielt hadde avsluttet tjeneste. I september hadde de mistet kontakt med stasjonen, og antok at den ville komme inn i atmosfæren og brenne opp sent i 2017. Stasjonen falt ned 2. april 2018, og brant opp over Stillehavet

Referanser

Eksterne lenker 
 Animasjon av Tiangong-1 på Youtube

Kinesisk romfart
Romstasjoner
Romfartøyer skutt opp i 2011
2011 i Kina
«Saga Oseberg»

«Saga Oseberg»  er en kopi i full skala av Osebergskipet, et vikingskip fra år 820 som ble gravd fram utenfor Tønsberg i Vestfold i 1903. «Saga Oseberg» er en karv, en type langskip, med klinkbygd skrog av eik, som blir drevet fram ved hjelp av seil eller årer. Skipet ble bygd i Tønsberg 2011–2012 av Stiftelsen Nytt Osebergskip og sjøsatt 20. juni 2012. Tegningene ble hentet fra Vibeke Bischoffs doktorgrad.

Bygging og sjøsetting
Byggeplassen for det nye skipet var Lindahlplan utenfor Oseberg kulturhus i Tønsberg by. Byggingen foregikk, så langt det var praktisk mulig, med de materialer og håndverksteknikker som ble brukt da originalskipet ble bygd. Vikingeskibsmuseet i Danmark har en film fra byggingen. Byggingen av skipet er basert på de nyeste oppmålinger og tolkinger av originalskipet. Det nye Osebergskipet skulle bidra til gjøre Vestfold til et nordisk sentrum for formidling av vikingtiden, og det skal brukes til forskning om vikingskipene.

Stiftelsen Nytt Osebergskip fikk økonomisk støtte fra en lang rekke myndigheter, institusjoner, firmaer og privatpersoner. Faglig bygde man blant annet på den erfaring Vikingskipsmuseet i Roskilde har fått ved bygging og forvaltning av flere kopier av vikingskip.

Kjølen ble strukket i 2011, og er hugget av et 150 år gammelt eiketre som ble felt på Jarlsberg hovedgård rett utenfor byen i 2010. Bordgangene ble hugd av eikestokker fra Danmark. Seilet på 90 kvadratmeter ble vevd i Tønsberg av ull fra utgangarsau fra Vestfold. Et spesielt trekk ved vikingskipene er at bandene (spantene) ikke er spikret fast, men er surret fast til bordgangene med lærreip i gjennomhullede klamper. Lærreipene ble lagd av hvalbarder. Bandene ble lagd av sjølvokst kroktømmer.

Kopien av Osebergskipet ble sjøsatt 20. juni 2012, og døpt «Saga Oseberg». Kong Harald og dronning Sonja var til stede ved sjøsettingen.

Under bygging

På vannet

Se også
 «Saga Farmann», en tilsvarende replika av Klåstadskipet

Referanser

Eksterne lenker
 
 Stiftelsen Nytt Osebergskip
 Bygger nytt Osebergskip Aftenposten 28.feb.2011
 Osebergskipet får seil av ull fra villsau Vestfold Blad
 Video: Saga Oseberg stagvender
 Video: Saga Oseberg kuvender
 Video: Saga Oseberg seiler bidevind

Tønsberg
Kultur i Vestfold og Telemark
Vestfolds historie
Vikingtiden i Norge
Rekonstruksjoner av vikingskip
Skip bygget i Norge
Skip fra 2012
Artikler i sjøfart-prosjektet
Flyktningerennet

Flyktningerennet (svensk: Flyktingloppet) er et 44 kilometer langt internasjonalt, årlig turrenn på ski som går fra Nordli i Lierne kommune i Trøndelag til Gäddede i Strömsund kommune i Sverige. Det har blitt arrangert siden 1950 av Lierne IL og Gäddede SK. Rennet går til minne om dem som måtte flykte fra Norge til Sverige under 2. verdenskrig, og store deler av løypa går langs traseen som ble brukt av flyktningene.

I tillegg til rennet på 44 kilometer på søndag arrangeres det også et renn på 15 kilometer på lørdag langs den siste delen av løypa. Det har vært kvinneklasse i Flyktningerennet siden 1964, da bare på 15 kilometer. Siden 1993 har både mennenes og kvinnenes seniorklasse vært på 44 kilometer. I 2011 deltok til sammen (lørdag og søndag) ca. 2200 langrennsløpere i Flyktningerennet.

Den lange løypa starter på Stortangjorda i Sandvika i Nordli og går via Kvelifjellet, Kvemoen, grenserøysa ved Kvesjøen, og Muruhatten til Gäddede. Den korte løypa starter på Grenserøysmyra ved Kvesjøen og går i samme trasé som den lange løypa, hovedsakelig på svensk side, til Gäddede. Høyeste punkt på den lange løypa er 635 moh. på Kvelifjellet, på den korte løypa er høyeste punkt i overkant av 550 moh. på Muruhatten.

Flyktningerennet ble avlyst i 1982, da ankomstveien til Lierne ble overflommet av isblokker i Sanddøldalen. Flyktningerennet 2020 ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien.

Vinnere

|}

Referanser

Eksterne lenker
 Flyktningerennet (besøkt 9. mai 2011)
 Flyktingloppet
 Fintur.no: Flyktningerennet vist på kart

 
Repeterende arrangementer etablert i 1950
Sport i Norge i 1950
Sport i Sverige i 1950