alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Oddernestunnelen

Oddernestunnelen er en  meter lang tunnel på E18 i Kristiansand sentrum. Tunnelen ble åpnet i 2004 som en del av riksvegprosjektet for ny E18 gjennom Kristiansand. Tunnelen går fra Torridalsveien ved Otra under Oddemarka og frem til Oddernes skole ved Bjørndalsletta, og ble bygget i perioden 2002–2004. Tunnelen har to løp, ett for hver retning, og hvert løp har to kjørefelt. Oddernestunnelen går gjennom løsmasse.

Se også
Veitunneler i Norge

Kilder
Prosjektet på Veidekke.no

Tunneler på E18 (Norge)
Veitunneler i Agder
Veier i Kristiansand
2004 i Norge
Tunneler åpnet i 2004
Musikkpraksis

Musikkpraksis er et norsk tidsskrift (etablert i 1984) med musikere, lydteknikere og musikkprodusenter som målgruppe. Det kommer ut med seks utgaver i året.

Tidsskriftet er et av Norges største fagblad for musikere og studiobransje. Det inneholder, foruten musikkrelaterte nyheter, blant annet praktiske artikler, intervjuer, produkttester, tips, utstyrsannonser med mere. 

Bladet er på cirka 96 sider. 

Musikkpraksis er utgitt av Media Bergen. Redaktør fra 2002 til 2012 var musikeren Rolf Graf. Fra utgave 4/2012 overtok Ole Henrik Antonsen redaktørgjerningen.  

Per desember 2021 omtaler bladets nettsider utgave 1/2020 som den nyeste; den kom i juli 2020.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bladets hjemmesider

Norske fagblader
Musikktidsskrifter
Publikasjoner etablert i 1984
Musikk i 1984
Ellingsøya

Ellingsøya var før kommunereformen 2020 den nordligste øya i Ålesund kommune. På Ellingsøya ligger tettstedene Hoffland, Årset og Myklebost. Høyeste fjell er Myklebusthornet, 329 moh. På sørsiden ligger Ellingsøyfjorden med mange holmer og på nordsiden ligger Grytafjorden.

Innbyggertall 
Ellingsøya er den minst folkerike av Ålesunds syv kommunedeler, med et innbyggertall på 2 550 (2015), hvorav 2 546 var bosatt på selve Ellingsøya og fire personer på øyene i Ellingsøyfjorden.

Historikk 
Ellingsøya var del av Borgund kommune til 1968 da Borgund kommune ble slått sammen med Ålesund.

Samferdsel 
Øya er forbundet til Valderøy i Giske kommune og Nørvøya i Ålesund med undersjøiske tunneler. Øya er også forbundet med fastlandet (Skodje kommune) i øst med bru over Taftasundet. I 2009 ble det gratis ferdsel til resten av Ålesund gjennom de undersjøiske tunnelene.

Ellingsøya har ca 10 daglige buss-avganger per 2021.

Næringsliv 
Mange industribedrifter innen skipsutstyr og sjømat er lokalisert på øya.

Skoletilbud 
Ellingsøya har tre barneskoler; Grimstad, Vik og Stokke, og en ungdomsskole som ligger på Hoffland.

Idrett 
Øya har et eget fotballag, Ellingsøy idrettslag.

Musikkliv 
Øya har både skolekorps og voksenkorpset Ellingsøy Hornmusikk.

Trosliv 
Ellingsøy kirke var ferdig i 1998.

Referanser 

Øyer i Ålesund
Tromvik

Tromvik er ei bygd nordvest på Kvaløya i Tromsø kommune i Troms. 

Bygda har gårdsbruk, lokal fiskeflåte og fiskeindustri. Det er veiforbindelse sørvest over fjellet mot Rekvik og i øst mot Grøtfjord og Tromsø. Tromvik grunnkrets hadde 144 innbyggere i 2015. Rundt 1950-tallet var det rundt 250 innbyggere i bygda. Hoveddelen av næringslivet i Tromvik er relatert til fisk, og Tromvik Fisk A/S er bygdas fiskebruk. 

Bygda er omgitt av fjell og dermed et ettertraktet mål for skigåere på vinteren og klatrere på sommeren. Nært bygda ligger Storvatnet, og gjennom bygda rinner Storelva . Elva brukes av fiskere på sommeren og vannet brukes både sommer og vinter.

Referanser 

Bygder i Tromsø
Midnattssol

En midnattssol er et fenomen som inntreffer hele eller deler av sommeren mellom vårjevndøgn og høstjevndøgn mellom polarsirklene og polene. Midnattssol innebærer at solen ved sin laveste posisjon i løpet av ett enkelt døgn ikke går helt under horisonten og dermed, såfremt skydekket ikke er for omfattende, er synlig 24 timer av døgnet.

Varigheten av midnattssol i sommerhalvåret øker med avstanden fra polarsirklene i retning mot polpunktene. Den er størst ved polpunktene hvor solen er sammenhengende over horisonten i seks måneder.

Det er en vanlig oppfatning at de områdene som har midnattssol om sommeren, har mørketid i et tilsvarende langt tidsrom om vinteren, men dette er ikke sant. På grunn av skumrings­effekten (lysbrytning) innebærer mørketid imidlertid ikke nødvendigvis at det er mørkt 24 timer av døgnet, på samme måte som det blir lyst noe før soloppgang.

Utbredelse av midnattssol
Det er en vanlig oppfatning at polarsirklene på 66°33′50″ danner grensene for midnattssol, og tilsvarende for perioden med mørketid. Men på grunn av lysbrytningen i Jordens atmosfære, blir sollyset avbøyd («bøyd nedover») på sin vei gjennom luftlagene og tilsynelatende løftes solen høyere på himmelen. Som en følge av dette fenomenet flyttes grensen for midnattssol sydover (og tilsvarende nordover på den sydlige halvkule) omkring 0.5°, og ytterligere 0.5° (pga. solens diameter) vil man kunne se øvre rand av solen ved sommersolverv. Den teoretisk sett sydligste breddegrad man kan se midnattssol er på 65°44'N, hvilket i Norge er Tuvøya, i Hysværet nordøst for Vega på Helgeland, hvilket ligger 92 km syd for polarsirkelen. Dette er ved havoverflaten og betinger fri horisont mot nord.

På samme måte som avstanden (d) til horisonten øker med observatørens høyde over havet (h):

vil man på et høyt fjell kunne oppleve midnattssol enda lenger sydover, og det er observert midnattssol på Heilhornet (1058 moh.), i Bindal kommune, som ligger på 65°4'08", noe som er 165 km syd for polarsirkelen.

Varighet av midnattssol i Norge
Datoene i tabellen angir når solen ikke kommer under horisonten gjennom et helt døgn, forutsatt fri sikt mot syd ved havets overflate (hvilket ikke er tilfelle for flertallet av stedene som er oppført). Ettersom solen har en vinkeldiameter (størrelse) på ca 0.5°, vil det være noen dagers forskjell på når øvre rand er synlig over horisonten, og når hele solskiven er over horisonten gjennom et helt døgn.

Se også 
 Polarsirkel
 MS «Midnatsol»
 Breddegrad
 Mørketid

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Tabell på yr.no som viser midnattssol og mørketid for noen norske steder
 Midnattssolbilder i Troms

 
Polarområdene
Tid
Erik Werenskiold

Erik Theodor Werenskiold (født 11. februar 1855 i Vinger, død 23. november 1938) var en norsk maler og tegner. 

Han er spesielt kjent for sine tegninger til Norske Folkeeventyr fra 1879 til 1887, og for illustrasjonene til folkeutgaven av Snorre Sturlasons Heimskringla i 1896–99, et illustrasjonsprosjekt som han ledet. Han lagde flere skildringer av norske bønder i landskapsmiljø, samt portretter av kjente personer som Bjørnstjerne Bjørnson og Henrik Ibsen. 

Werenskiold er en av de mest brukte kunstnerne på norske frimerker. Det omfatter to tegninger fra Heimskringla-illustrasjonene, fem eventyr-illustrasjoner, portretter av Ibsen og Bjørnson, og et selvstendig maleri: «Telemarksjenter».

Liv og karriere 
Erik Werenskiold vokste opp i festningsbyen Kongsvinger, hvor hans far, kaptein Frederik Daniel Werenskiold, var kommandant. Han startet å studere i 1872, men begynte kort tid etter å ta tegneundervisning hos Julius Middelthun ved Den kongelige norske Tegneskole i Christiania etter råd fra Adolph Tidemand. Høsten 1875 reiste han til München og oppholdt seg der i fire år. Der var han til stede på en internasjonal utstilling som åpnet hans øyne for franske friluftsmalerier og naturalismen. Werenskiold flyttet i 1881 til Paris for å studere på egen hånd. I 1883 flyttet Werenskiold hjem til Norge. I 1886 var han vertskap for kunstnerkolonien Fleskumsommeren.

Han hadde laget illustrasjoner til eventyr allerede mens han var i München. Han illustrerte Norske folke- og huldreeventyr i 1879 og fortsatte sammen med Theodor Kittelsen med Eventyrbog for Børn i tre bind i perioden 1882–1887. Disse tegningene ble i 1910 samlet i en egen praktutgave. Med sin eiendommelige sammensmeltning av virkelighet og fantasi hevdes de å treffe tonen til de norske eventyrene. Videre har Werenskiold illustrert folkeutgaven av Snorre Sturlasons kongesagaer sammen med Christian Krohg, Halfdan Egedius, Gerhard Munthe, Eilif Peterssen og Wilhelm Wetlesen, og Jonas Lies Familien på Gilje (1903-utgaven).

Werenskiold var i 1880- og 1890-årene sterkt preget av naturalismen, men gikk senere bort fra dette og var nært knyttet til nyere retninger innen norsk malerkunst. Han lagde veggdekorasjoner med motiv fra eventyret «Liti Kjersti» til Fridtjof Nansens villa Polhøgda på Lysaker, utformet tegninger til låsebeslag og mye annet.

Erik Werenskiold fikk sønnene Werner Werenskiold (1883–1961) og Dagfin Werenskiold (1892–1977). Werner ble geolog, mens Dagfin gikk i sin fars fotspor og ble maler og billedhugger.

Werenskiold mottok i 1908 Statens kunstnerlønn. Han ble i 1935 tildelt Storkorset av St. Olavs Orden, etter at han først ble ridder av ordenen i 1890.

Erik Werenskiolds vei finnes i flere norske kommuner.

Referanser

Litteratur 
 Østby, Leif (1977): Erik Werenskiold. Oslo. ISBN 82-09-01490-0

Eksterne lenker 
 
 Verk av Erik Werenskiold på nasjonalmuseet.no
 
 Erik Werenskiold på Digitalt museum
 Privat slektsside: Erik Werenskiold 

Norske tegnere
Norske malere
Norske illustratører
Personer fra Eidskog kommune
St. Olavs Orden
Personer begravet på Vår Frelsers gravlund
Daugavpils

Daugavpils (hviterussisk Дзьвінск Dźvinsk, russisk Двинcк Dvinsk, litauisk Daugpilis, tysk Dünaburg, polsk Dzwinow eller Dźwińsk, jiddisch דענענבורג Denenburg) er den nest største byen i Latvia.

Den første historiske beskrivelsen av byen kommer fra 1275.  Mellom 1561 og 1772 tilhørte byen Det polsk-litauiske samvelde og var kalt Dyneburg, hovedstad for polsk-litauisk Livonia.

Daugavpils ligger omtrent 230 km sørøst for hovedstaden Riga, på bredden av elva Daugava.

Geografiske og demografiske data
Daugavpils ligger 229 km fra hovedstaden Riga, 90 km fra Rēzekne, 25 km fra grensen til Litauen og 33 km fra grensen til Hviterussland.  Siden byen ligger i innlandet er klimaet mer kontinental, altså med varmere somre og kaldere vintre enn resten av Latvia.  Både varme- og kulderekorden i Latvia holdes av Daugavpils (henholdsvis +36 grader og -43 grader).

Innenfor bygrensene ligger blant annet innsjøene Lielais Stropu, Šūņu, Gubiščes, Mazais Stropu. 

Daugavpils har et stort innslag av folk av utenlandsk opprinnelse.  Først kom polakker på 1500–1700-tallet. Fra Russland kom gammeltroende som ble forfulgt der. Etter at landskapet Latgale ble en del av det russiske tsarriket kom det russiske handelsfolk og byråkrater.  Etter andre verdenskrig økte befolkningen på grunn av økt urbanisering.  Befolkningen er fordelt slik etter etnisk opphav: 59% russere, 15% latviere, 13% polakker, 8% hviterussere og 3% andre, til en stor del ukrainere.

Byen hadde  innbyggere i 2011.

Historie
I historiske kilder ble byen først nevnt i 1275 da Den tyske orden bygde en borg her langs en gammel handelsevei.  Det het Dünaburg og lå omtrent 19 km far dagens by.  Borgen ble revet og gjenoppbygd flere ganger.  På den nåværende plassen byen ligger ble det bygget fortifikasjoner og en by vokste opp rundt fra 1570-årene.  Konstante kriger gjorde at byen vokste langsomt, og den har vært okkupert av polske, russiske og svenske styrker.

I 1528 fikk byen offisiell bystatus.

Referanser

Kilder
 About Daugavpils, befolkningstall (lest 23. april 2007 9:30)

Eksterne lenker
  (latvisk, russisk, engelsk)
Bray

Bray er den største byen i Wicklow og den åttende største i Irland. Den ligger i den nordøstlige delen av grevskapet, kort vei fra Dublin. En stor del av befolkningen pendler til hovedstaden.

Byen vokste fram som et feriested ved sjøen, og er den byen i landet som lengst har vært assosiert med strandlivet. Ved utbruddet av andre verdenskrig stanset byen opp, men i 1950-årene ble den igjen besøkt av svært mange fra England, Skottland og Nord-Irland som for en kort stund ville komme unna ødelagte byer og rasjonering. Den er en av byene som har klart å holde seg som turistmål til tross for billige charterreiser til varmere strøk.

Eksterne lenker 
 

Byer i Wicklow
Harry Maskrey

Harry Mart Maskrey (født 8. oktober 1880 Unstone, Derbyshire, England, død 21. april 1927 i Derby, Derbyshire, England) var en engelsk, tidligere landslagsspiller i fotball som spilte for sju engelske fotballklubber. 

Maskrey spilte en kamp for .

Biografi 
Harry Maskrey startet sin fotballkarriere i Ripley Athletic i 1898 før han gikk til Derby County i desember 1902. I 1908 debuterte han på det engelske landslaget da England slo  3-1 den 15. februar. 

På klubbnivå spilte han for Derby County fram til oktober 1909, da Bradford City ble hans nye klubb.
Under første verdenskrig tjenestegjorde han for Grenadier Guards før han etter krigen spilte han for British Cellulose. Han returnerte til Derby da klubben fikk et akutt målvaktproblem i 1920, før han avsluttet sin fotballkarriere i Burton All Saints.

Maskrey fikk et illebefinnende, og døde på puben The New Inn i Russell Street, Derby i 1927.

Karriere som spiller

Landslagskarriere for England

Klubblag

Litteratur 
 Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY. Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4 
 Rollin, Jack (1998): ROTHMANS BOOK OF FOOTBALL RECORDS. Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-1954-0
 Mortimer, Gerald (2006): DERBY COUNTY The Complete Record. Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-517-1

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Derby County FC
Fotballspillere for Bradford City AFC
Fotballspillere for Stalybridge Celtic FC
Personer fra distriktet North East Derbyshire
Fødsler i 1880
Dødsfall i 1927
Chersonesus (Pontus Euxinus)

Chersonesus (Chersonesos, Pontus Euxinus, Korsun) ble grunnlagt av greske doriske kolonister fra Megara i landskapet Pontus i Lilleasia i 422 f.Kr.-21 f.Kr.. Byen ligger i dag innen bygrensene til den ukrainske storbyen Sevastopol, og er en av de viktigste turistattraksjonene og historisk/kulturelle minnesmerkene på hele Krim. Den gjelder som det slaviske Pompeii. Byen med tilhørende landbruksområder ble i 2013 oppført på UNESCOs verdensarvliste.

Den viktige handelsbyen Chersonesus ble anlagt på et gammelt taurisk handelssted på nordsiden av Herakleia-halvøya (helt vest på Krim). Dette ble raskt en storby med 10 000 til 20 000 innbyggere, og som bystat dominerte og helleniserte den hele området. I 1. årh. f.Kr. ble Chersonesus del av Romerriket. 

Da Hellas ble kristnet, tok det ikke lang tid før Herakleia-halvøya ble det også. Det er mulig at innføringen av kristendommen fant sted allerede på apostolisk tid, og apostelen Andreas gis tradisjonelt æren for å ha vært regionens første misjonær.  

I østromersk tid ble byen ofte benyttet som forvisningssted. Men blant de som ble forvist til Chersonesus var allerede de tidlige pavene Klemens I og Martin I.

I 980 ble byen erobret av Vladimir den store. Som betingelse for å rømme byen igjen, krevde den russiske fyrsten av keiser Basilios II i Konstantinopel at han skulle få gifte seg med hans datter Anna. Keiseren og Anna gikk med på det, men stilte som motbetingelse at Vladimir lot seg døpe, noe som skjedde i 988 i Chersonesos (Korsun på russisk).

På 1300-tallet ble Chersonesos vekselvis regjert av genoveserne og tatarene. Etter to århundrers ottomansk herredømme ble hele Krim erobret av Russland.

I ruinbyen ble det mellom 1861 og 1892 anlagt en russisk-ortodoks katedral, Vladimir-katedralen, til minne om dåpen av ham de ortodokse russere kanoniserte og deretter har kalt  den hellige apostellike fyrst Vladimir. Med den hellige Vladimirs dåp begynte kristningen av Rus' (russernes rike).

Eksterne lenker 
 

Kolonier i antikkens Hellas
Byer på Krim
Romerske keiserriket
Russlands historie
Verdensarven i Ukraina
Bosetninger etablert på 500-tallet f.Kr.
Teletorg

Teletorg er telefonfakturerte tjenester i Norge med særskilte og lettidentifiserbare telefonnummer etter mønsteret 82* ** ***. Kunden belastes direkte over telefonregningen. Teletorg-tjenestene har strenge krav om makspriser, mulighet for sperring, tydelig prisinformasjon, markedsføring o.l. 

Tjenesten ble opprettet i 1990, senere har det også vært mulig å tilby telefonfakturerte tjenester på ordinære telefonnumre.

Teletjenester
Rigas tekniske universitet

Rigas tekniske universitet ligger i Riga, Latvia og ble stiftet i 1862, mens Latvia var en del av det russiske tsardømmet.  Wilhelm Ostwald, nobelprisvinner i kjemi, var ved fakultetet ved skolen i 1881–1887.

Referanser

Eksterne lenker 
  (latvisk, engelsk)

Universiteter i Latvia
Riga
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1862
Ikšķile

Ikšķile (uttales «iksj-tjile»; livisk Üksküla, tysk Uexküll, svensk Yxkull; livisk üks = «én», küla = «landsby») er en regional by i Latvia. Kommunen Ikšķile hadde  innbyggere i 2011.

Ikšķile var det historiske senteret i regionen Livland. I 1186 ble stedet det første bispesete i Baltikum, nemlig for det som senere skulle utvikle seg til Rīga erkebispedømme. Ruinen etter den første kirken, som ble bygget i 1184, er fremdeles bevart. Den ligger på en øy i Daugava skapt av et damanlegg.

Fra 1185 fantes det også en borg i Ikšķile, som ble stamborgen til en tysk-baltisk adelsslekt som tok navn etter stedet. Den første av denne slekten som førte navnet von Uexküll, var Johannes de Bardewisch i 1257. En linje av slekten bosatte seg senere i Sverige (der den het von Yxkull).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Latvia
AirBaltic

airBaltic er Latvias største flyselskap, stiftet i 1995.  Selskapets aksjer eies i hovedsak av den latviske stat (52,6%) og Baltijas aviācijas sistēmas (47,2%). De har hjemmehavn på Riga internasjonale lufthavn (RIX). Selskapet var frem til januar 2009 deleid av SAS. Selv om SAS ikke har noen eierposisjon i selskapet lenger, samarbeider likevel selskapene tett.

airBaltic opererer også flygninger i Norge, med ruter fra Bergen, Oslo, Stavanger, Trondheim og Ålesund til Riga internasjonale lufthavn.

Historie 
airBaltic ble etablert den 28. august 1995 gjennom et samarbeid mellom den latviske staten og SAS. Driften startet den 1. oktober, da selskapet fikk sitt første fly levert til Riga lufthavn, en Saab 340. I 1996 gikk selskapet til anskaffelse av Avro RJ70-maskiner. Samtidig ble selskapet medlem av SAS' fordelsprogram; EuroBonus. Selskapet mottok sin første Fokker 50-maskin i 1998.

I 1999 ble airBaltic et registrert aksjeselskap, og alle selskapets Saab 340-maskiner ble erstattet av Fokker 50-maskiner. Selskapet fikk i 2003 nok en gang en ny flytype i sin flåte. Den første Boeing 737-500-maskinen ble da lagt til flåten, noe som gjorde at selskapet kunne operere med et større rutenett. Selskapet åpnet i 2004 en base på Vilnius internasjonale lufthavn i Litauen.

Flåten økte suksessivt i årene som kom, og i 2007 ble nok en ny flytype lagt til flåten. Denne gang Boeing 757-maskiner, som gjorde det mulig for selskapet å operere langdistanseflygninger til destinasjoner som for eksempel Dubai og Tiblisi.

Selskapet har siden starten hatt et sterkt samarbeid med SAS, som frem til januar 2009 eide 47,2 % av aksjene i airBaltic. Selskapet har flere daglige flygninger fra Riga til SAS' baser i København, Oslo og Stockholm. Selskapet deler også lounge med SAS, og opererer med slagordet "Well connected with SAS". Sitt samarbeid til tross, airBaltic er ikke medlem av den globale flyalliansen Star Alliance, men har enkelte codeshare-flygninger med medlemmene.

Flåte 

Oversikt over hvilke fly airBaltic har i sin flåte pr januar 2019.

Tiligere flåter

Destinasjoner 
Se egen liste: AirBaltics destinasjoner.

AirBaltics rutenett dekker de fleste større lufthavner i Europa. Selskapet har også et lite antall ruter til destinasjoner i Asia og Nord-Afrika.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Latviske flyselskaper
Flyselskaper etablert i 1995
Åråsen stadion

Åråsen stadion på Kjeller i Lillestrøm kommune i Viken fylke er Lillestrøm Sportsklubbs hjemmebane, og kan romme opptil 12 500 mennesker. Stadionet ble offisielt åpnet lørdag 7. juli 1951. Før 1951 benyttet fotballen i Lillestrøm flere forskjellige idrettsplasser rundt Lillestrøm. Eieren er Lillestrøm Sportsklubb.

Åråsen er delt inn i fire forskjellige tribuneseksjoner: Notartribunen (der Kanarifansen har sitt felt), Romerikes Blad-tribunen, Lillestrøm Torv-tribunen, og Legea-tribunen. De tre siste ble bygd i 2002.

På slutten av 1990-tallet ble Åråsen utbygd til det moderne stadionet en finner i dag. Den gamle sittetribunen er det eneste som er igjen av det tidligere anlegget. I 2005 ble Åråsen ytterligere utbygd med flere kvadratmeter med næringslokaler. Kapasiteten på stadionet i dag er rundt 12 000 etter at hele tribunen ble fylt med seter. Publikumsrekord ved Åråsen var på 13.652 tilskuere under kampen mellom Lillestrøm Sportsklubb og Vålerenga Fotballklubb i 2002.

På grunn av nærheten til Kjeller flyplass er Åråsen et av svært få stadioner der flomlysmastene senkes ned etter hver kamp.

Eksterne lenker 
 

Fotballstadioner i Norge
Idrettsanlegg i Viken
Lillestrøm Sportsklubb
Byggverk fullført i 1951
1951 i Norge
Byggverk i Lillestrøm kommune
Sunnhordland (avis)

Sunnhordland er en tredagersavis som blir utgitt på Stord i Vestland. Avisen kom for første gang ut i 1. mai 1902. 29. april 2006 åpnet Sunnhordland sin nettutgave, som den tredje siste dagsavisen i Norge. Avisen ble startet av Jens Hystad og har vært i familiens eie hele tiden. I juni 2020 ble Polaris Media hovedaksjonær i Sunnhordland, da selskapet kjøpte opp 51 prosent av aksjene.

Avisen dekker i hovedsak kommunene Bømlo, Fitjar, Kvinnherad, Stord og Tysnes. Hovedkontoret ligger i Leirvik, i Stord kommune.

Ansvarlig redaktør er Marit Holm. 

Sunnhordland ble kåret til Årets lokalavis 2016 på landsmøtet til Landslaget for lokalaviser våren 2017. I 2018 ble Sunnhordland kåret til årets lokalavis i Europa i European Newspaper Award.

Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
 2006: 7 985
 2007: 7 832
 2008: 7 832
 2009: 7 498
 2010: 7 137
 2011: 7 036
 2012: 6 697
 2013: 6 559
 2014: 6 571
 2015: 6 218
 2016: 6 129
 2017: 6 099

Referanser 
<div class="references-small">

</div class="references-small">

Eksterne lenker 
 Sunnhordland <small>

Aviser i Vestland
Aviser etablert i 1902
1902 i Norge
Barneskole

Barneskole er en betegnelse på en skole i Norge med elever fra første til syvende klasse. Noen mindre barneskoler har kun elever fra første til fjerde klasse. Skoler der to eller flere klassetrinn er slått sammen, kalles fådelte skoler; mens små skoler med alle elevene i én gruppe kalles udelte. Årstrinnene deles gjerne inn i småskoletrinnet, som omfatter elevene i 1. til 4. klasse, og mellomtrinnet, fra 5. til 7. klasse.
 
Barneskolen er en del av grunnskolen.

 
Barn
Grunnskole

el:Δημοτικό σχολείο
Louis II de Lorraine de Guise

Louis II de Lorraine de Guise  (født 6. juli 1555 i Dampierre i Frankrike, død 24. desember 1588 på det kongelige slott i Blois) var kardinal i den katolske kirke og erkebiskop av Reims.

Han var sønn av hertug François de Lorraine, duc de Guise og bror av Henrik, 3. hertug av Guise.

I 1574 etterfulgte Louis II sin onkel Charles de Lorraine de Guise som erkebiskop av Reims, og 21. februar 1578 kreerte pave Gregor XIII ham til kardinal.

Under hugenottkrigene sto Louis og broren i spissen for den katolske liga. Ligaen ble etterhvert så sterk at den i realiteten kontrollerte Frankrike, og Louis' bror Henrik kastet sine øyne på tronen. Kong Henrik III av Frankrike bestemte seg for å kvitte seg med Huset Guise. Louis' bror Henrik ble tilkalt til kongens slott i Blois og straks myrdet, mens Louis ble myrdet dagen etter. Dette opprørte støttespillere og gjenværende familiemedlemmer så sterkt at kongen måtte flykte, men året etter myrdet en agent fra Ligaen ham.

Louis II var i slekt med Louis I de Guise (1553) og Louis III de Guise (1615).

Referanser

Eksterne lenker 
  I Salvador Miranda: The Cardinals of the Holy Roman Church, online på fiu.edu, websiden til Florida International University

Franske kardinaler
Franske katolske biskoper
Personer fra departementet Yvelines