alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Are og Odin

Are og Odin er et norsk humorbasert radioprogram på NRK radio ledet av Are Sende Osen og Klaus Joacim Sonstad (som den fiktive personen Odin Jensenius). Programmet gikk opprinnelig fra 2002 til 2005, men gjenoppstod i 2015. I de første årene ble det sendt på ungdomskanalen P3, men da det gjenoppstod i 2015 ble det sendt på P1. Det gikk på hverdager i perioden 2002 til 2005 og på lørdager fra 2015.

Radioparet ble kåret til årets radionavn i 2005 og mottok samtidig publikumsprisen.

Bakgrunn og historikk 
Are Sende Osen slo gjennom med radioshowet Bare Are i 1998 etter først å ha deltatt med innslag i programmet XL. Odin var først med som bidragsyter, men ble etter hvert med som fast programleder da første sendinga av Are og Odin startet 8. januar 2002. 

De ble kåret til «årets radionavn» i 2005, og mottok samtidig publikumsprisen. Are og Odin ble tildelt Norsk Målungdoms Dialektprisen for å ha brukt dialekt på en positiv måte, og de har lekt mye med språk og dialekter gjennom hele programmets historie.

Den 19. desember 2005 ble det åpnet et eget Are og Odin-museum på Tyholt i Trondheim, hvor gjenstander sendt inn fra radiolytterne står utstilt.

Siste sending på P3 var 23. desember 2005, noe som i forkant førte til store medieoppslag. Samme dag lanserte de en mimrenettside, og på NRK1 kunne man se dokumentaren om programmet og selve figurene Are og Odin. Nettsiden vant gull under «Sterk reklame 2005».

Are og Odin ble gjenforent som fast radioprogram etter ti år av lufta, denne gang på NRK P1. Første sending var 22. august 2015, og programmet varer en time hver lørdag etter nyhetene klokken 14.

Medlemmer

 Klaus Sonstad – programleder (Odin)
 Are Sende Osen – programleder (Are)
 Åsmund Flaten - pianist

Diskografi

 Bæ To Da Bone (2004)
 Haiglaigts: Farvel og på gjensyn (2005)

Backingbandet

 Åsmund Flaten – keyboard, trekkspill, kor  
 Kenneth Kapstad – trommeslager 
 Jostein Ansnes – gitarer, kor 
 Eirik Øien – bassist, kor

Referanser

Eksterne lenker
 Hjemmeside (arkivert) (2005)

Radioprogrammer på NRK Radio
Norske humorprogrammer på radio
Norske radioprogrammer fra 2000-årene
Norske radioprogrammer fra 2010-årene
Norske ungdomsprogrammer på radio
Kasino

Et kasino er et sted for hasardspill. 

Navnet kasino (casino) kommer opprinnelig fra en liten villa eller paviljong bygget for fornøyelser på eiendommen til en større italiensk villa. I løpet av 1900-tallet ble kasinonavnet brukt på andre offentlige bygninger som ble brukt til hasardspill. 

Landbaserte kasinoer ligger som regel nær et hotell eller i et hotell. Det finnes som regel restauranter, barer og andre fornøyelser i forbindelse med disse. 

Online-kasinoer, også kjent som «virtuelle» eller «internett-kasinoer», er nettbaserte versjoner av tradisjonelle kasinoer.

Kasinospill 
Kundene kan gamble ved å spille forskjellige pengespill, slik som spilleautomater eller andre som blackjack (tjueett), craps (terningspill), poker (kortspill) eller rulett. Disse spillene består hovedsakelig av tilfeldigheter, men i noen teller også ferdigheter.

Systemet er tilrettelagt slik at oddsen er i kasinoets favør. En viss prosentandel blir utbetalt til spillerne. I landbaserte kasinoer er denne prosenten ofte rundt 70–90%. I såkalte nettkasinoer er denne prosentandelen ofte mellom 95-98%.  

I noen spill tas det en skatt/kommisjon av potten kundene foretar med hverandre. Dette gjøres i spill som poker og baccarat.

Kasinoer i Skandinavia 
I Norge er det ikke åpnet for landbasert kasinodrift, men 14. januar ble Instaspill lansert. Dette er en nettbasert spillportefølje som består av kasino- og underholdningsspill. Pengespill er bare lovlig fra Norsk Tipping og Norsk Rikstoto. Landbaserte og nettkasinoer er derimot lovlig i Danmark og også i Sverige siden 1. januar 2019 under tilsyn av Spelinspektionen. Svenske nettspillere kan stenge seg ute fra alle nettkasinoer gjennom et nasjonalt avstengingssystem fra Spelinspektionen.

Referanser 

Hasard
Håkon Løken

Håkon Løken (født 9. november 1859 på Inderøy i Nord-Trøndelag, død 10. september 1923 i Kristiania) var en norsk journalist, jurist og forfatter.

Han ble født på Sundnes bruk på Inderøy som sønn av brukseier Herman Løchen og hustru Anna Margrethe Jenssen. Han tok studentereksamen ved Trondhjems katedralskole i 1877 og juridisk embedseksamen i Kristiania i 1884. Han var redaktør i Dagsposten i Trondhjem fra 1890 til 1902, før han tok med seg staben over i den nystartede Nidaros, der han var fram til 1910. Han var dessuten konstituert borgermester i Trondhjem, før han i 1910 ble statsadvokat i Bratsberg og Nedenes (nå Telemark og Aust-Agder), fra 1913 i Oslo. Han var konstituert fylkesmann i Oslo i periodene 1918–1920 og 1921–1923.

Han var i 1885 medstifter av Trondhjems Kvinnesaksforening, der han var styremedlem fra starten; hans søster Antonie Løchen var primus motor i foreningen.

Løkens skjønnlitterære forfatterskap er trilogien Anne Kathrines ungdom, Landsens liv og Fra Fjordnes til Sjøvinn (1910–12). Bøkene veksler mellom erindringer og fiksjon, med handlingen lagt til hjembygda Inderøy. Hans memoarer Urolige tider. Billeder og minner fra ungdoms- og studentertiden 1875–1881 ble aldri fullført, ettersom han døde i 1923.  Ifølge forordet i boken hadde forfatteren likevel uttrykt et ønske om å få utgitt boken.  Personer i boken framstilles tildels med «tilsløret navn», fordi Løken ønsket å bruke en novellistisk form.

Bibliografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske borgermestere og ordførere
Norske redaktører
Norske advokater
Personer fra Inderøy kommune
Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening
Harry Potter og Ildbegeret (videospill)

Harry Potter og Ildbegeret er et videospill som ble lansert 8. november 2005, få dager før filmen med samme navn ble lansert. Både spillet og filmen er lansert på J.K. Rowlings fjerde bok i Harry Potter-serien, Harry Potter og Ildbegeret.

Spillet følger de tre hovedpersonene fra bøkene, Harry Potter, Hermine Grang og Ronny Wiltersen. Spillet følger hendelsene og karakterene fra boken og filmen. Forbedret grafikk betyr at karakterene ligner mer på karakterene fra filmen, enn fra tidligere spill. Spillet er delt opp i bestemte nivåer, snarere enn å vandre like fritt rundt over hele Galtvort-slottet, som i tidligere spill i serien.

Deler av romanen som spillet var basert på, inneholder blant annet Quidditch World Cup, prefektens bad og urtologi-drivhuset. Spillet er også delt inn i en forskjellige nivåer, hvorav enkelte nivåer er låst i begynnelsen av spillet frem til spilleren har samlet nok produkter til å låse opp enkelte nivåer.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Videospill i Harry Potter-serien
Videospill fra 2005
Videospill utviklet i Storbritannia
Videospill utviklet i Frankrike
Kanslerbygningen i Wien

Kanslerbygningen i Wien (tysk: Kanzleramt) er den østerrikske kanslerens residens, og finnes like ved Hofburg på Ballhausplatz. Den ble oppført mellom 1717 og 1719 av Johann Lukas von Hildebrandt som Geheime Hofkanzlei. Frem til utropelsen av Republikken Tysk-Østerrike i 1918 var bygningen sete for det østerriksk-ungarske utenriksministerium.

Eksterne lenker 
 

Byggverk i Wien
Embetsboliger
Bernd Neumann

Bernd Otto Neumann (født 6. januar 1942 i Elbing, Østpreussen) er en tysk politiker (CDU).Han var fra 2005 til 2013 statsminister hos kansleren og den føderale regjeringens kultur- og medieansvarlige (Beauftragter der Bundesregierung für Kultur und Medien), et embede som de facto tilsvarer kulturminister på føderalt nivå.

Bakgrunn, utdannelse og yrke 

Neumanns familie ble fordrevet fra Østpreussen i 1945, og kom som flyktninger til Bremen. Etter Abitur (artium) i 1961 avtjente Neumann verneplikten, og studerte fra 1963 til 1966 pedagogikk i Bremen. Han arbeidet som lærer i byen frem til 1971.

Parti 

Han ble medlem av CDU i 1962, var formann for Junge Union i Bremen fra 1967 til 1973 og har vært medlem av CDUs nasjonale styre siden 1975 og formann for CDU i delstaten Bremen siden 1979. Han var CDUs kandidat til stillingen som senatspresident (statsminister) ved valgene i Bremen i 1975, 1979 og 1983.

Parlamentsmedlem 

Han var medlem av Bremens borgerskap (parlament) fra 1971 til 1987. Fra 1973 var han formann for CDU-fraksjonen.

Neumann er medlem av det tyske parlamentet siden 18. januar 1987 (fem valgperioder). Han tilhører komitéen for kultur og medier.

Offentlige verv 

Han var parlamentarisk statssekretær for den føderale ministeren for forskning og teknologi fra 1991 til 1998.

I Angela Merkels regjering er han en av to statssekretærer ved kanslerens kontor, og har tittelen kulturstatsminister. Han er dermed en av Tysklands viktigste kulturpolitikere.

Familie 

Han er gift og har to barn

Politikk 

Bernd Neumann betegnet i 1977 diktet Die Anfrage av den venstreorienterte østerriksk-jødiske dikteren Erich Fried som forfatningsstridig materiale. I en plenardebatt sa han at slikt materiale var det best å brenne.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Lebenslauf bei der Bundesregierung
 Biographie beim Deutschen Bundestag
 

Medlemmer av Forbundsdagen
CDU-politikere
Personer fra Elbląg
Hemer

Hemer er en by i delstaten Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Byens folketall er om lag 34 062 (2019).

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Nordrhein-Westfalen
Bernhard von Lindenau

Bernhard August von Lindenau (født 11. juni 1779 i Altenburg, død 21. mai 1854 samme sted) var en tysk jurist, astronom, minister og mesen.

Liv og virke

Bakgrunn 
Lindenau var sønn av Johann August von Lindenau, herre til Pohlhof, Windischleuba og Nobitz, sachsen-altenburgisk apellasjonsråd og landskapsdirektør. Han studerte jus i Leipzig, fra 1798 var han statstjenestemann i hertugdømmet Sachsen-Gotha-Altenburg, først i Altenburg, senere som kammeråd i Gotha. Han begynte han sine astronomiske studier hos overstallmester von Hardenberg og deretter hos Franz Xaver von Zach på Seeberg-observatoriet.

Karriere 
I 1804 måtte han som følge av Zachs avreise midlertidig overta ledelsen av observatoriet. Etter et opphold i Altenburg ble han utnevnt til ny direktør for observatoriet av hertug August av Sachsen-Gotha-Altenburg. Han pleiet nære forbindelser til Carl Friedrich Gauss, som flere ganger besøkte Seeberg. Etter at observatoriet i 1813 var blitt plyndret av franskmennene, deltok han i befrielseskrigen som generaladjutant for hertug Carl August av Sachsen-Weimar-Eisenach. Han ble sterkt skadet under en duell i Paris.

Fra 1815 til 1818 utgav han tidsskriftet Zeitschrift für Astronomie und verwandte Wissenschaften. Imidlertid ble han 1817 kalt tilbake til statstjenesten og måtte avslutte sitt astronomiske virke.

Fra 1820 var han minister og geheimeråd i Gotha, og måtte fra 1822 utføre regjeringen for den utilregnelige hertug Fredrik IV av Sachsen-Gotha-Altenburg. Dermed ble hertugdømmet opprettholdt frem til Fredriks død.

Etter nyorganiseringen av de thüringske hertugdømmene trådte Lindenau i 1827 i kongeriket Sachsens tjeneste. Han var først gesandt til Forbundsdagen i Frankfurt am Main, før han i 1829 kom til Dresden, hvor han ble utnevnt til geheimeråd og fra 1830 kabinettsminister. Etter innføringen av den første saksiske forfatning den 1. desember 1831 ble han utnevnt til formann for regjeringen (statsminister). Denne stillingen beholdt han til han tok avskjed i 1843.

Lindenau mottok tallrike utmerkelser for sitt vitenskapelige og politiske virke, og ble medlem av en rekke vitenskapelige selskaper. For Zach var han frem til hans død i 1832 juridisk rådgiver og formuesforvalter. Han etablerte den Lindenau-Zachsche-Stiftung til fremme av unge kunstnere og teknikere. I Altenburg oppstod av hans kunstsamlinger Lindenau-Museum.

Fra 18. mai til 18. september 1848 var han fraksjonsløs representant for Sachsen-Altenburg i Frankfurt-nasjonalforsamlingen. Han tilhørte forretningsordenutvalget og fungerte som 2. alderspresident ved åpningsesjonen.

Referanser

Litteratur 
 
 
 August Procksch: Freiherr Bernhard August von Lindenau als Kunstfreund. Ein Beitrag zu seiner Biographie. Pierer, Altenburg 1899, 
 Jürgen Helfricht: Astronomiegeschichte Dresdens (= Dresdner Miniaturen. Bd. 9). Hellerau-Verlag, Dresden 2001, ISBN 3-910184-76-6, S. 81–82.

Eksterne lenker 
 

Personer fra Altenburger Land
Artikler i astronomiprosjektet
Saksiske politikere
Tyske astronomer
Mottakere av Lalande-prisen
Lymfe

Lymfe (fra latin lympha som betyr klart vann) er en gulaktig væske som dannes i lymfekjertlene, som inngår i lymfesystemet. Lymfeårene i kroppen transporterer den tyntflytende lymfevæsken, som holdes i bevegelse ved hjelp av kroppens ulike bevegelser, som presser på lymfekjertlene.

Se også 
 Lymfesystemet

Referanser

Eksterne lenker
 Lymfekjertler i hode og hals
 Lymfekjertler under armen
 Lymfekjertler i lysken

Menneskets anatomi
Draug (rollespill)

Draug er et norsk rollespill designet av Matthijs Holter. Spillets miljø er lagt til Norge på det tidlige 1800-tallet, og både historiske og overnaturlige ingredienser inngår i spillet. 

Spillsystemet er løst basert på det fritt tilgjengelige FUDGE-systemet, som er laget for å kunne variere omgivelsene spillet spilles i fra innenfor samme regelsystem, noe som gjør det lett og bygge nye spill på.

Draug ble utgitt av forlaget Spartacus i 2004, ISBN 82-430-0301-0. Tillegget Beist og Borgerskap ble utgitt av samme forlag i 2005.

Eksterne lenker 
 draug.no  – Draugs offisielle hjemmesider
 spartacus.no - forlaget sin side for Draug.
 Draug-lenker  - en samling av lenker til artikler om Draug.

Rollespill
Hjalmar Söderberg

Hjalmar Emil Fredrik Söderberg (født 2. juli 1869 i Stockholm, død 14. oktober 1941 i København) var en svensk forfatter og journalist, kjent for sine bøker med motiv fra Stockholm omkring forrige århundreskifte. Han er idag en av de mest leste svenske forfatterne fra sin periode.

Liv og virke 
Hjalmar Söderberg ble født i Grev Turegatan 42A på Östermalm i Stockholm, og vokste opp i Majorsgatan 10 og 12. Hans søster Frida ble født 1866. Hans foreldre Fredrik Söderberg (f. 1833) Emilia (f. Brander, 1836). 20 år gammel begynte Söderberg som journalist i Svenska Dagbladet. Han ble student i Stockholm 1888 og i Uppsala 1890. Etter å ha tjenestegjort noen år i tollverket, ofret han seg fra 1890-årene helt for litteraturen.

Han ble gift 1899 med Märta Abenius (1881–1932. Med henne hadde han tre barn: Dora (1899–1990), Tom (f. 1900) og Mikael (1903–1931). I årene 1901–07 bodde familien i Observatoriegatan 6 i Vasastan. Etter 1906 vekslet Söderberg mellom å bo i København, Stockholm og Frederiksberg. I august 1907 møtte han danske Emelie Voss i Mölle i Skåne; de fikk en datter Betty (1910–1986) i München. Etter Söderbergs skilsmisse i februar 1917 giftet han og Emelie Voss seg i rådhuset i København den 23. august. De bosatte seg i Allégade 15A i Frederiksberg, hvor de bodde til desember 1938. Deretter bodde de noen år i Nørre Farimagsgade 1. I begynnelsen av 1941 flyttet de til Øster Søgade 96; datteren Betty og hennes familie bodde i nabohuset. Söderberg er begravet på Vestre Kirkegård i København. I sine senere år beskjeftiget han seg med religionshistorie og politiske spørsmål; spesielt engasjerte han seg mot fascismen.

Verker 
 Förvillelser (1895)
 Oscar Levertin (1895)
 Historietter (1898)
 Martin Bircks ungdom (1901)
  Främlingarne (1903)
 Doktor Glas (1905). Roman; norsk oversettelse ved Henning Hagerup, Doktor Glas, 1994.
 Gertrud (1906). Skuespill i tre akter.
 Det mörknar över vägen (1907). Noveller.
 Valda sidor (1908). Vers.
 Hjärtatsuro (1909)
 Den allvarsamma leken (1912). Roman; norsk oversettelse ved Gunnar Larsen, Den alvorlige leken, 1996.
 Aftonstjärnan (1912). Skuespill i én akt.
  Den talangfulla draken (1913). Historier.
 Jahves eld (1918)
 Ödestimmen (1922). Skuespill i tre akter.
 Jesus Barabbas. Ur löjtnant Jägerstams memoarer (1928)
 Resan til Rom (1929). Noveller.
 Den förvandlade Messias (1932)

Priser og utmerkelser 
 Gustaf Fröding-stipendet 1941
 De Nios stora pris 1934

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Forfatterpresentasjon hos Projekt Runeberg
  Johan Sperlings hjemmeside

Svenske forfattere
Svenske dramatikere
Svenske novellister
Personer fra Stockholm
Bybrua (Stavanger)

Bybrua i Stavanger er en skråkabelbru (bygd etter fritt frambygg-metoden) med ett tårn. Den krysser Strømsteinsundet fra Kjelvene nær Stavanger sentrum over Grasholmen og ender på Sølyst. Derfra er det broer videre til Engøy (Engøybrua) og Buøy (Pyntesundbrua) som er forbundet med  Hundvåg. Hovedspennet er på 185 meter, samlet lengde er 1067 meter og seilingshøyden er 26 meter. Den er en del av fylkesvei 435, og er Rogalands lengste bru. Den ble åpnet 31. januar 1978.

Hovedspennet er bygd etter «fritt frambygg-bru»-prinsippet.
Tilfartsbroene er bygd med et kassetverrsnitt i betong. Hovedspennet består av seksjoner av kassetverrsnitt i stål.

Den var Norges første skråkabelbru og åpnet nyttåret 1978 (Skråkabelbroen Puttesund bro på Hvaler Østfold ble åpnet i 1970, men da var den bygd som spennbetongbro. Skråkabelbroen ble bygd i 2002.) og er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Dette er også Norges eneste skråkabelbru som ble åpnet før 1990-tallet.

Trafikken på brua er så stor at den er overbelastet, så en har startet bygging av tunnel med høyere kapasitet enn det brua har. Dette er en del av et prosjekt som skal gi Ryfylke fastlandsforbindelse (Ryfast) ved en 14 km lang tunnel fra Solbakk i Strand til Hundvåg. Når prosjektet er realisert vil det også fjerne en del av gjennomgangstrafikken i sentrum som oppstår spesielt på grunn av pendlere til og fra Hundvåg.

Se også
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser 

Skråkabelbroer
Fritt frambygg-broer
Veibroer i Rogaland
Veier i Stavanger
Stavanger havn
Broer åpnet i 1978 i Norge
Artikler i sjøfart-prosjektet
Kvalsundbrua

Kvalsundbrua er ei hengebru som krysser Kvalsundet mellom fastlandet og Kvaløya i Hammerfest kommune i Finnmark. Brua ble åpnet i 1977 og er 741 meter lang. Hovedspennet er 525 meter. Tårnhøyden er 81 meter på Kvalsundsiden, og 97 meter på Stallogargosiden. Seilingshøyden er 26 meter, og brua har i alt 11 spenn. Stålfagverket ble produsert/montert i samarbeid mellom Alfred Andersen i Larvik og Erik Ruud i Oslo. Brua er en del av riksvei 94.

Historie
Den 11. juni 1934 ble Skipsaksjeselskapet Kvalsundfergen opprettet, med en aksjekapital på 45 200 kroner. Selskapet kjøpte inn ferga «Kvaløy», som hadde kapasitet til å frakte tre biler eller én buss ombord. I 1954 kjøpte selskapet inn en ny ferge, for å kunne transportere den økte biltrafikken. Den nye ferga hadde kapasitet til ta med åtte biler ombord.

Planlegging
I 1962 sendte Vest-Finnmark Interkommunale Tiltaksråd (VFIT) en anmodning til Vegdirektoratets bruavdeling om å utarbeide planer for en bru over Kvalsundet, inkludert en kostnadsberegning. Målet var å ha en bru ferdig til 1968. Fylkestinget i Finnmark vedtok å støtte anmodingen samme høst. Den 1. desember 1962 ble det opprettet en komité som skulle arbeide videre med saken på vegne av VFIT. På årsmøtet til VFIT sommeren 1963 ble kommunene i Vest-Finnmark invitert til å tegne andeler i bruprosjektet. Målet var å få inn 2 millioner kroner fra kommunene og 1 million fra næringslivet. Hammerfest, Kvalsund og Kistrand kommuner tegnet andeler på tilsammen ca. 700 00 kroner. I september 1964 foretok Statens vegvesen de første oppmålingene for en potensiell bru, som ble kostnadsberegnet til 25 millioner kroner.

Åpningen
Brua ble åpnet i 1977 og kostet 72,5 millioner kroner å bygge, med en bompengeandel på 12,3 millioner kroner. Det kostet 10 kroner å passere brua. Kvalsundbrua ble laget etter tegninger av Skjombrua i Nordland. Avvik i byggingen gjorde hovedspennet noen cm lengre, og Kvalsundbrua ble dermed Norges lengste fram til Skarnsundbrua åpnet i 1991. Brua var nedbetalt i 1991.

Se også
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Eksterne lenker
 Kvalsundbrua Historie

Hengebroer
Veibroer i Troms og Finnmark
Veier i Hammerfest
1977 i Norge
Broer åpnet i 1977
Jerry Lee Lewis

Jerry Lee Lewis (født 29. september 1935 i Ferriday i Louisiana i USA, død 28. oktober 2022 i Memphis i Tennessee i USA) var en amerikansk musiker, sangskriver og pianist, også kjent som The Killer. I slutten av 1950-årene var han en av de mest populære rockeartistene. Han var en virtuos pianist.

Liv og virke

Bakgrunn
Jerry Lee Lewis vokste opp i en meget religiøs familie og sang mye gospel. Han begynte å spille piano åtte år gammel. Han var gift syv ganger og to av hans koner døde under uklare omstendigheter. Han giftet seg i 1957 med sin tremenning Myra da hun bare var 13 år gammel. Lewis ble i 1986 arrestert etter å ha kommet hjem til Elvis beruset og bevæpnet.

Musiker
Lewis var en pioner innen rock'n'roll-musikk. Han ble oppdaget i 1956 i Memphis i Tennessee av lydtekniker Jack Clement, som jobbet i Sun Studios. Han slo igjennom følgende år med rockabilly-sangene «Whole Lotta Shakin' Goin' On» og «Great Balls of Fire». I perioden 1957-58 var han en blant ytterst få rockabilly-artister som kunne måle seg med Elvis Presley i popularitet, basert på antall oppførte sanger på amerikanske og britiske hit-lister, og antall solgte LP-er. Great Balls of Fire fikk Elvis til å høre tam ut skrev bladet Rolling Stone.

Under en turné i England i 1958 fikk populariteten imidlertid en brå slutt. Hans ekteskap med sin 13-årige slektning Myra Gale Brown (datter av hans fetter) fikk medias oppmerksomhet, og førte til at Lewis ble svartelistet av mange radiokanaler over flere år. I Lewis’ sørstatlige familiebakgrunn var det på denne tiden fremdeles forholdsvis vanlig at jenter tidlig i tenårene giftet seg med eldre menn, noe som ofte ble oversett i medias omtale av saken. 

Lewis fortsatte å produsere musikk hos Sun Studios fram til 1963, men var sjelden å finne på hit-listene lengre. Populariteten begynte imidlertid å vokse igjen da han gjorde karriere som country-artist fra 1968 og utover 1970-årene. Albumet Last Man Standing ble sluppet høsten 2006 og mottok gjennomgående positive kritikker.

Lewis fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame, og ble medlem av Rock and Roll Hall of Fame i 1986.

Han var fetter av countrysangeren Mickey Gilley og predikanten Jimmy Swaggart.

Hitsingler 
 «Crazy Arms» (1956)
 «It'll Be Me» (1057)
 «Whole Lotta Shakin' Goin' On» (1957)
 «Great Balls of Fire» (1957)
 «Breathless» (1958)
 «High School Confidential» (1958)
 «What'd I Say» (1961)
 «Chantilly Lace» (1968)
 «Another Place, Another Time» (1968)
 «What's Made Milwaukee Famous (Has Made A Loser Out of Me)» (1968)
 «Me and Bobby McGee» (1971)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Låtskrivere fra USA
Pianister fra USA
Sangere fra USA
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Concordia Parish