Den ortodokse kirke i Konstantinopel

Den ortodokse kirke i Konstantinopel eller det økumeniske patriarkat av Konstantinopel er et av de fire oldkirkelige patriarkatene i den ortodokse kirke. Blant disse har det høyest æresrang og ledes av den økumeniske patriark, som er primus inter pares blant de ortodokse kirkelederne og talsmann for den ortodokse kommunionen. Kirkens hovedsete er i Istanbul (senantikkens Konstantinopel).

Det økumeniske patriarkatet omfatter i dag de ortodokse troende i Tyrkia (unntatt provinsen Hatay), den greske øya Kreta, arkipelet Dodekanesene og Athosfjellet. I patriarkatets tyrkiske stamområder utgjør ortodokse kristne i dag et lite mindretall. Til gjengjeld er det økumeniske patriarkatet ansvarlig for ortodokse samfunn i andre verdensdeler som ikke eksplisitt er underlagt andre kirker. Det samlede medlemstallet anslås dermed til 3,5 millioner.

Kirkens liturgi feires hovedsakelig på gammelgresk. I diasporaen og de autonome delkirkene brukes også en rekke andre språk.

Historie 
Bispedømmet i Bysants skal ha blitt grunnlagt av apostelen Andreas. Det var i begynnelsen suffraganbispedømme under Heraklea erkebispedømme (byen heter nå Marmara Ereğlisi). Da Romerrikets nye hovedstad Konstantinopel ble lagt til Bysants i 330, ble bispedømmet opphøyet til erkebispedømme. På kirkekonsilet i 381 ble det bestemt at metropolitten av Konstantinopel skulle ha høyest æresrang nest etter biskopen av Roma. Samtidig ble Konstantinopels kirkeprovins definert til å omfatte Hellas, Thrakia og Lilleasia.

På konsilet i Khalkedon (451) ble de fem høyeste bispesetene (Roma, Konstantinopel, Alexandria, Antiokia og Jerusalem) for første gang omtalt som patriarkater. Konsilet utvidet også Konstantinopels jurisdiksjon til områder «blant barbarer». Selv om det er usikkert hva kirkemøtet den gang la i formuleringen, har den i etterkant blitt tolket slik at patriarken av Konstantinopel hadde ansvaret for alle områder som ikke eksplisitt var underlagt andre patriarker. I praksis var patriarkatets vestgrense (mot Roma-patriarkatet) sammenfallende med grensen mellom Vest- og Østromerriket (dvs. gikk ved omtrent 19° Ø gjennom dagens Montenegro og Serbia); grensen mot Antiokia-patriarkatet forløp syd og øst for det pontiske distrikt (gjennom dagens sydøstlige Tyrkia).

Flere områder ble skilt ut som autokefale (selvstendige) kirker etter at de hadde blitt politisk uavhengige riker. Dette skjedde i 919 med Bulgaria, i 1219 med Serbia, og i 1448 erklærte den russiske kirke seg for autokefal (anerkjent i 1589). Den osmanske erobringen av Konstantinopel i 1454 hadde ingen umiddelbar betydning for patriarkatet, selv om kirkens selvråderett ble sterkt innskrenket. Den største endringen var derimot at den kirka etter hvert ble redusert til en religiøs minoritet i sitt eget stamområde.

Patriarkatets areal minsket ytterligere da Hellas og Romania fikk opprettet autokefale kirker på 1800-tallet og Albania i 1937. Derimot omfatter patriarkatet i dag en lang rekke menigheter i diasporaen (hovedsakelig i Vest-Europa, Amerika og Oseania).

Struktur

Bispedømmer i patriarkatets opprinnelige område

Erkebispedømmer 
Patriarkatet omfatter ett tyrkisk erkebispedømme ved Bosporos, Marmarahavet og Dardanellene og ett gresk erkebispedømme på øya Kreta. De er overordnet hver sin kirkeprovins med flere underordnete bispedømmer.
 Konstantinopel erkebispedømme  
 Derkos bispedømme  
 Imbros og Tenedos bispedømme  
 Khalkedon bispedømme  
 Prinkiponisia bispedømme  
 Kreta erkebispedømme (Heraklion)  
 Arkalokhorion, Kastelion und Viannos bispedømme  
 Gortyna og Arkadia bispedømme  
 Ierapetra und Siteia bispedømme  
 Kissamos und Selinos bispedømme  
 Kydonia und Apokoronos bispedømme  
 Lampi, Syvritos und Sfakia bispedømme  
 Petra und Khersonisos bispedømme  
 Rethymnon und Avlopotamos bispedømme

Øvrige bispedømmer 
Den greske øygruppa Dodekanesene består av fem bispedømmer og et eksarkat som er direkte underlagt den økumeniske patriarken.
 Kárpathos og Kasos bispedømme
 Kos og Nisyros bispedømme
 Leros, Kalymnos und Astypalaia bispedømme
 Rhodos bispedømme
 Symi bispedømme

 Eksarkatet Patmos

Bispedømmer under gresk forvaltning 
De følgende bispedømmene i Nord-Hellas er underlagt Konstantinopels jurisdiksjon, men administreres i henhold til en avtale av 1928 av Den ortodokse kirke i Hellas:

Alexandroupolis bispedømmeDidymoteikhon og Orestias bispedømmeDrama bispedømmeDryinoupolis, Pogoniane og Konitsa bispedømmeEdessa og Pella bispedømmeElassona bispedømmeElevtheroupolis bispedømmeFilippi, Neapolis og Thasos bispedømmeFlorina, Prespe og Eordea bispedømmeGoumenissa, Axioupolis og Polykastron bispedømmeGrevena bispedømmeIerissos, Athos og Ardamerion bispedømmeIoannina bispedømmeKassandria bispedømmeKastoria bispedømmeKhíos bispedømmeKitros bispedømmeLankadas bispedømmeLemnos bispedømmeMaronia og Komotene bispedømmeMithymna bispedømmeMytilene bispedømmeNea Krene og Kalamaria bispedømmeNeapolis og Stavroupolis bispedømmeNikopolis og Preveza bispedømmeParamythia, Filiata og Geromerion bispedømmePolyane og Kilkis bispedømmeSamos og Ikaria bispedømmeSerrai og Nigriti bispedømmeServia og Kozani bispedømmeSiderokastron bispedømmeSisanion og Siatista bispedømmeThessaloniki bispedømmeVeria og Naousa bispedømmeXanthi bispedømmeZikhna og Nevrokopion bispedømme

Bispedømmer i diasporaen

Erkebispedømmer 
Noen av de eldste og/eller større bispedømmene i diasporaen har fått status som erkebispedømme. Ett av disse (det amerikanske) har underordnete bispedømmer.
 Amerika erkebispedømme og eksarkat for Atlanter- og Stillehavet (New York)  
 Atlanta bispedømme  
 Boston bispedømme  
 Chicago bispedømme  
 Denver bispedømme  
 Detroit bispedømme  
 New Jersey bispedømme  
 Pittsburgh bispedømme  
 San Francisco bispedømme  
 Australia erkebispedømme (Sydney)  
 Thyateira og Storbritannia erkebispedømme (London)    
 Italia og Malta erkebispedømme og eksarkat for Sør-Europa (Venezia)

Øvrige bispedømmer 
De resterende gresk-ortodokse diaspora-menighetene i Europa, Sør-Amerika, Øst-Asia og Oseania er organisert i vanlige bispedømmer.
 Belgia bispedømme og eksarkat for Nederland og Luxembourg (Brussel)      
 Buenos Aires bispedømme og eksarkat for Sør-Amerika            
 Frankrike bispedømme (Paris)  
 Hongkong og Sørøst-Asia bispedømme og eksarkat for Filippinene            
 Korea og Japan bispedømme og eksarkat for Nordøst-Asia (Seoul)    
 Mexico bispedømme og eksarkat for Mellom-Amerika og Karibia (Mexico by)  
 New Zealand bispedømme og eksarkat for Oseania (Wellington)        
 Singapore og Sør-Asia bispedømme            
 Spania og Portugal bispedømme (Madrid)    
 Sveits bispedømme (Lausanne)  
 Sverige og hele Norden bispedømme og eksarkat for Nord-Europa (Stockholm)        
 Toronto og hele Canada bispedømme  
 Tyskland bispedømme og eksarkat for Mellom-Europa (Bonn)  
 Østerrike bispedømme og eksarkat for Ungarn og Sentral-Europa (Wien)

Selvstyrte enheter 
De følgende enhetene er langt på vei selvstyrte, men utgjør ikke fullt autonome kirker, og ligger under den økumeniske patriarkens jurisdiksjon.
 Munkerepublikken Athos  
 Det albansk-ortodokse bispedømme i Amerika  
 Det hviterussiske rådet av ortodokse menigheter i Nord-Amerika  
 Eksarkatet for ortodokse menigheter av russisk tradisjon i Vest-Europa            

I tillegg kommer fem stavropegiale klostre:
 St. Anastasia Farmakolytria-klosteret, Vasilika, Hellas
 Vlatades-klosteret, Thessalonica, Hellas
 Johannes Døperen-klosteret, Essex, Storbritannia
 Guds moders kloster, Alabama, USA
 St. Irene Chrysovalantou-klosteret, Astoria, USA

Autonome delkirker 
De følgende ortodokse kirkene er autonome, men ikke autokefale. Det betyr at de er selvstyrte i alle åndelige og administrative spørsmål, bortsett fra at kirkenes overhoder må godkjennes og innsettes av den økumeniske patriarken.
 Den amerikanske karpato-russiske ortodokse kirke    
 Den estiske apostoliske ortodokse kirke 
 Den finske ortodokse kirke  
 Den ukrainske ortodokse kirke i Canada  
 Den ukrainske ortodokse kirke i USA  
 Den ukrainske ortodokse kirke i Vest-Europa

«Datterkirker» 
Mange av de nåværende ortodokse kirkene var opprinnelig underlagt det økumeniske patriarkat. De ble på ulike tidspunkt anerkjent som autokefale, er altså i dag fullstendig uavhengige kirker på lik linje med den ortodokse kirke i Konstantinopel. Kirkene som på denne måten ble utskilt fra det økumeniske patriarkat, er:
 Den bulgarske ortodokse kirke (919)
 Den serbiske ortodokse kirke (1219)
 Den russiske ortodokse kirke (1448)
 Den hellenske ortodokse kirke (1833)
 Den rumenske ortodokse kirke (1872)
 Den albanske ortodokse kirke (1937)

Eksterne lenker 
  (engelsk og gresk)
 Orthodox wiki (engelsk)

 
Kristendom i Tyrkia
Kristendom i Hellas