Kongesagaer

En kongesaga er en norrøn saga som tjener som en konges biografi. De aller fleste handler om norske konger, men Skjoldungesagaen (ca 1200) og Knytlinga saga (fra 1260–tallet) omhandler danske konger. Sjangeren omfatter islandske bispesagaer og sagaer om jarleætter, som Orknøyingenes saga og en saga om ladejarlene som nå er tapt, men antas å ha eksistert.

På 1300-tallet skiftet kildematerialet helt karakter. Den siste kongesagaen i Norge handler om Magnus Lagabøte (død 1280) og er bare bevart i bruddstykker. Fra omkring 1300 kom dokumenter om lokale, retslige forhold i stedet - dvs. rettarbøter for lovbrudd og presiseringer av Magnus Lagabøtes landslov, samt diplomer. Kongesagaene var fortellinger om konger, skrevet på oppdrag af de samme konger som ønsket å bli husket på fordelaktig vis. Snorre skriver i innledningen til Heimskringla at en skald ikke skal lyge om sin oppdragsgiver – det ville tjent begge til vanære. Men oppdragsgiveren kan gjerne stilles i et smigrende lys. Rettarbøtene og diplomene gjaldt derimot konkrete problemer, og gir bare glimt av indsikt, der kongesagaene hadde gjengitt et helt handlingsforløp. Vi vet derfor langt mer om Skule Bårdssons opprør mot Håkon Håkonsson i 1239–40 enn om de tre opprørene mot kong Magnus Eriksson i 1332, 1338 og 1343, da disse bare får kort omtale i kildene. 1300-tallet er dermed mye dårligere klarlagt for ettertiden enn de forutgående århundrer som blir belyst i sagaene.

Kongesagaene er listet under i antatt kronologisk rekkefølge, som også inkluderer skrifter skrevet på latin.
 Et verk på latin av Sæmund Frode, ca. 1120, nå tapt.
 En eldre versjon av Íslendingabók av Are Torgilsson Frode, ca. 1125, nå tapt.
 Ryggjastykke, av Eirik Oddsson, ca. 1150, nå tapt.
 Historia Norvegiæ, ca. 1170.
 Historia de Antiquitate Regum Norwagiensium, skrevet på latin av Theodoricus monachus, ca. 1180.
 Skjoldungesaga, ca. 1180, dårlig bevart.
 Den eldste saga om Olav den hellige, ca. 1190, det meste er tapt.
 Ágrip af Nóregs konunga sögum, ca. 1190.
 Den latinske Odd munks saga om Olav Tryggvason, av Odd Snorresson, ca. 1190, overlevert i norrøn oversettelse.
 En latinsk Saga om Olav Tryggvason, ved Gunnlaug Leivsson, ca. 1195, tapt.
 Sverres saga, ved Karl Jónsson, ca. 1205.
 Den legendariske saga om Olav den hellige, ca. 1210.
 Baglersagaene (Böglunga sögur), den eldste versjonen ca. 1210, den yngste ca. 1225.
 Morkinskinna, ca. 1220, men skrevet før Fagrskinna.
 Fagrskinna, ca. 1220.
 Olav den helliges saga (Óláfs saga helga) ved Styrmir Kárason, ca. 1220, det meste er tapt.
 Den enkeltstående Saga om Sankt Olav, ved Snorre Sturlason, ca. 1225.
 Heimskringla, ved Snorre Sturlasson, ca. 1230.
 Knýtlinga saga, sannsynligvis ved Olav Tordsson, ca. 1260.
 Håkon Håkonssons saga, ved Sturla Tordsson, ca. 1265.
 Magnus Lagabøtes saga (Magnúss saga lagabœtis), ved Sturla Tordsson,  ca. 1280, kun fragmenter har overlevd. 
 Hulda-Hrokkinskinna, ca. 1300.
 Den større saga om Olav Tryggvason (Óláfs saga Tryggvasonar en mesta), ca. 1300.

Referanser

Eksterne lenker 
 Norges Kongesagaer I-II (Heimskringla) – oversatt av Gustav Storm 1899
 Norges Kongesagaer III-IV – oversatt av Gustav Storm og Alexander Bugge 1914
 Snorres Heimskringla – oversatt av Steinar Schjøtt 1900
 Snorres Heimskringla på norrønt hos heimskringla.no
 Ýmsar sögur af Noregs- og Danakonungum, Færeyingum og Orkneyjajörlum på norrønt hos heimskringla.no
 Sögubrot Magnúss Konúngs Hákonarsonar(Fragment av kong Magnus Håkonsson Lagabøtes saga) på norrønt hos Google Books.