alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
St. Olav domkirke (1973–2014)

St. Olav domkirke i Trondheim var Trondheim katolske stifts domkirke. Bygget ble revet i 2014 og ny domkirke innviet i 2016.

Menigheten ble grunnlagt i 1902 og flyttet inn i den nedlagte lokomotivvognhallen til Trondheims første jernbanestasjon, som lå på samme sted som den nåværende kirken, like ved Elgeseter bro. Den ombygde vognhallen tjente som menighetens kirke, tilsluttede bygninger som prestebolig, skole foreningslokale. Menigheten vokste og en større kirke trengtes og ble innviet i 1973. Håkon Bleken skapte mosaikkveggen bak alteret og Korsveien.

Siden 1973 hadde menigheten vokst ytterligere, og stiftet hadde i underkant av 2000 medlemmer i Trondheim og omkring 6000 i nærregionen. I flere år hadde kirken vært for liten for menigheten, og manglet tilstrekkelig isolasjon. Videre hadde den bygningsmessige forfatningen blitt for dårlig, blant annet var stålkonstruksjonen gjennomrustet.

Midlertidig rivingstillatelse ble gitt første gang så tidlig som i 1994, men biskop Georg Müller skrinla alle planer om ny kirke. Etter Müllers avgang i 2009 opprettet biskop Bernt Ivar Eidsvig en byggekomité, ledet av sogneprest (pater) Egil Mogstad. I mai 2010 kunngjorde Eidsvig at Eggen Arkitekter AS i Trondheim hadde fått oppdraget med å bygge ny kirke. Disse planene forutsatte at kirken fra 1973 ble revet. Dette rivearbeidet skulle etter planen bli igangsatt i april 2014, men ble først iverksatt etter at kirken ble desakralisert i en egen seremoni 25. mai 2014. Dagen etter, mandag 26. mai, startet rivingen med demonteringen av Håkon Blekens fondvegg bak alteret.

Mens byggingen av den nye kirken pågikk, benyttet menigheten Foreningslokalet som interimkirke. Foreningslokalet er et menighetshus som ble bygget før kirkebygget fra 1973.

Referanser

Trondheim katolske bispedømme
Kirker i Trondheim
Tidligere kirker i Trøndelag
Olav den hellige
Katolske katedraler i Norge
Norske kirker fra 1973
Byggverk revet i 2014
Kalvskinnet
Loret Miller Ruppe

Loret Miller Ruppe (født 1936, død 7. august 1996) var en amerikansk politiker og diplomat. Hun var i deler av sitt liv bosatt i Bethesda, Maryland, gift med tidligere kongressmann Phil Ruppe fra Michigan. Loret Miller Ruppe ble utnevnt til ambassadør ved Amerikas forente staters ambassade i Norge av George H.W. Bush i 1989. Ruppe døde i 1996 av livmorkreft.

Eksterne lenker 
 Peace Corps biography

Ambassadører fra USA
Politikere fra USA
USAs ambassadører til Norge
Personer fra Milwaukee
Fødsler i 1936
Dødsfall i 1996
Strinda videregående skole

Strinda videregående skole er plassert ved Tyholt i Trondheim kommune.  Skolen har cirka 1100 elever og 170 ansatte. Skolen tilbyr fem utdanningsprogram, både studieforberedende og yrkesfaglige utdanningsprogram:

Utdanningsprogram

Studieforberedende utdanningsprogram  
Idrettsfag
Studiespesialisering
Programområde for realfag
Programområde for språk, samfunnsfag og økonomi

Yrkesfaglige utdanningsprogram 
Helse- og oppvekstfag 
Restaurant- og matfag 
Elektrofag 

Fylkestinget i Sør-Trøndelag vedtok desember 2008 at flere skoler i Trondheim skulle slås sammen. Ladejarlen videregående skole, Strinda videregående skole samt Helse- og oppvekstfag fra Brundalen vgs. representerer i dag den nye sammenslåtte skolen Strinda videregående skole. Høsten 2013 flyttet man inn nytt skolebygg.

Fortid og fremtid 

Skolen ble etablert høsten 1933 av Strinda kommunestyre, som en 1. middelskoleklasse som hadde ettermiddagsundervisning på Berg skole. Den ble administrert av Berg skoles ledelse og fikk sin undervisning av denne skolens lærere. I 1934 fikk skolen navnet Strinda kommunale middelskole, lokaler ble leid av Gerhard Schønings skole i Trondheim kommune. I 1955 flyttet skolen til nytt bygg på Tyholt i Strinda kommune. Elevmassen besto av realskole- og gymnaselever. Skolen ble rent gymnas 1965. Som følge av loven om videregående opplæring i 1977, fikk skolen navnet Strinda videregående skole. Skolen fikk nytt tilbygg i 1979, med kantine, bibliotek, lesesal, scene og klasserom.
Sommeren 2011 startet riving og ombygging av skolens gamle bygninger på Tyholt. Samtidig flyttet gamle Strinda videregående skole midlertidig over i lokalene til Ringve videregående skole.

Skolebygg 
1933 – lokaler på Berg skole
1934 – lokaler på Gerhard Schønings skole i Trondheim sentrum
1955 – nybygde lokaler på Tyholt i daværende Strinda kommune
1979 – tilbygg med kantine, bibliotek, lesesal, scene og klasserom
2011 – skolen flyttet inn i midlertidig lokaler Ringve videregående skole
2013 – Nye Strinda vgs. står klar på Tyholt. Kroppsøvingsalene, kontorfløyfen og tilbygget fra 1979 ble revet, mens den sentrale delen av den gamle bygningen inngår i den nye bygningsmassen. Den nye skolen ble tegnet av NCC Constructions i samarbeid med arkitektfirmaet Link arkitektur.

Tidligere navn 

1934 – Strinda kommunale middelskole 
1935 – Strinda kommunale høgre allmennskole 
1955 – Strinda realskole og gymnas
1965 – Strinda gymnas
1978 – Strinda videregående skole
2010 – Strinda videregående skole, avdeling Strinda

Rektorer 

1934-1942 Hans Henie
1942-1945 Alf Munck Bjelke Holtermann
1945-1947 Finn Børseth (konstituert)
1947-1964 Torjus Berge
1964-1983 Finn Berntsen
1983-2002 Ivar Mjøen (frikjøpt 1999-2002 for å lede INTERREG-prosjektet "Kvalitetsutvikling i opplæring")
1999-2005 Annbjørg Ulset Evensen (vikar 1999-2002)
2005-2011 Astrid Gynnild 
2011-2018 Trond Hofstad (tidligere rektor på Ladejarlen videregående skole)
2018 - Herdis Floan

Eksterne lenker 
 Strinda videregående skoles nettsted

Videregående skoler i Trondheim
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1933
Lerkendal (bydel)
Byggverk tegnet av Roar Tønseth
Byggverk fullført i 2013
Progg

Progg er en forkortelse for den svenske varianten av progressiv rock. Mens begrepet i det meste av verden er knyttet til lange melodier med lange, tematiske partier og avanserte riff, betegner progressiv innenfor proggen et progressivt, det vil si venstreradikalt, politisk innhold. Dette behøver ikke nødvendigvis gi uttrykk i politiske tekster og direkte samfunnskritikk, selv om det ofte er tilfelle, men har snarere å gjøre med at man regner seg til en bestemt motkultur.

Musikalsk spenner progg-begrepet vidt, fra visesang og pop til psykedelia, hardrock og reggae. Blant markante representanter for sjangeren kan nevnes Peps Persson, Nationalteatern, Knutna Nävar, Motvind, Dan Berglund, Kebnekaise, Blå Tåget, Hoola Bandoola Band, Nynningen, Fria Proteatern og Jan Hammarlund. De fleste progg-utgivelsene kom på uavhengige selskaper, som Musiknätverket Waxholm, Silence, Musiklaget, Nacksving, Manifest, Proletärkultur. Politisk spenner proggen over det meste av den radikale venstresida, fra anarkister til kommunister og medlemmer av Sveriges kommunistiske parti.  Denne politiseringen ledet til motsetninger innen musikkbevegelsen KFML och KFML(r) og de deler av musikkbevegelsen som var mer hippie-innfluert.

Progg-bevegelsen er først og fremst begrenset til Sverige, men den har også fått enkelte avløpere i andre land. Det danske bandet og kunstnerkollektivet Røde Mor regnes ofte som en del av samme bevegelse. Også såvidt ulike norske band som Undertakers Circus og Frosk regnes iblant til proggen.

Proggens storhetstid regnes å ha vært mellom 1969 og 1985. Men også i dag er det enkelte artister og grupper som iblant regnes til proggen. Blant disse er Lars Winnerbäck, Doktor Kosmos og Cirkus Mirimar. Gamle proggplater, især enkelte singler, går i dag for mange hundre kroner i bruktbutikker og på nettauksjoner.

Referanser

Eksterne lenker 
 Progg.se – omfattende sider om proggen før og nå

Svensk musikk
Norsk lovkommentar

Norsk lovkommentar (tidligere Karnov: norsk kommentert lovsamling) er et kommentarverk til norske lover. Det inneholder både tekst og kommentarer til alle gjeldende lover. Onlineutgaveninneholder også en rekke rettsavgjørelser det er vist til i kommentarene og en del forskrifter, forarbeider og uttalelser. Norsk Lovkommentar utgis av Gyldendal Rettsdata.

Det har sitt opprinnelige navn etter den danske juristen Magnus Karnov, som utgav et dansk kommentarverk under dette navnet. Første norske Karnov-utgave kom i 1994, fra 2001-utgaven gis verket ut under navnet Norsk lovkommentar.

Lovene i Norsk lovkommentar er på samme måte som Norges lover organisert kronologisk, og ikke tematisk som i den danske Karnov. Hver side gjengir lovteksten øverst på siden, med angivelse av notenummer for hver enkelt kommentar, og kommentarene nedenunder.

Den nyeste utgaven, 2008, ble gitt ut i desember 2008. Dette er siste utgivelse av bokutgaven, og Norsk Lovkommentar leveres nå kun som elektronisk abonnement.

Norsk lovkommentar må ikke forveksles med Norsk lovnøkkel, en serie bøker med lovkommentarer beregnet på ikke-jurister.

Hovedredaktører
Norsk Lovkommentar har tre hovedredaktører. De opprinnelige hovedredaktørene var Peter Lødrup, Knut Kaasen og Steinar Tjomsland. Professor Peter Lødrup var hovedredaktør fra 3. september 1992 til sin død 16. juni  2010. Professor Knut Kaasen fra 3. september 1992 til 31. mars 2010. Steinar Tjomsland har vært hovedredaktør siden 3. september 1992 og er den siste av de opprinnelige hovedredaktørene. Høyesterettsdommer Arnfinn Bårdsen overtok etter Knut Kaasen 1. april 2010. Sivilombudsmann Aage Thor Falkanger overtok som hovedredaktør etter Peter Lødrup i 2010.

Referanser
Rettsdatas hjemmeside

Se også 

 Karnovs lovsamling

Lovkommentarer
Svölk

Svölk er en hardrock-gruppe fra Trysil. Navnet på gruppa stammer fra uttrykket svølk, som er et dialektord for «juling» i Trysil og Østerdalen. 

Bandet ble samlet for første gang i 2003. De ga ut sin første EP i 2005, som de kalte for Beast Unleashed, mens deres debutalbum Svölk kom fire år senere, og ble relansert i 2011 som Svölk 'em All etter at Svölk signerte platekontrakt med Napalm Records.
I 2010 ble låta «52» brukt i den norske filmen Tomme Tønner

Thomas Østerhaug var bassist frem til 2010, da Halstein Røyseland tok over.

Bandet 
 Knut Erik Solhaug – vokal
 Martin Østerhaug – gitar/låtskriver
 Jengt Castral – gitar
 Halstein Røyseland – bass
 Jørgen Seger Haave – trommer

Plateutgivelser 
 2005: Beast unleashed (EP)
 2007: Half Past Dead (singel)
 2009: Svölk (album)
 2011: Svölk'em all (album)
 2012: Nights under the round table (album)

Eksterne lenker 
 Svölks offisielle hjemmeside

Norske rockegrupper
Nationalteatern

Nationalteatern startet som et teaterkollektiv i Lund i Sverige i 1969, og som flyttet til Göteborg året etter. Etter hvert som kollektivet utvidet seg ble også nedslagsfeltet større, og Nationalteaterns Rockorkester, senere bare Nationalteatern, begynte å spille. Bandet gikk i oppløsning i 1981, mens teatergruppen ble oppløst i 1994. I 1991 begynte bandet å spille sammen igjen, og de har den dag i dag sporadiske gjenforeningsturneer. Nationalteatern regnes som et av de viktigste progressiv rock og proggbandene i Sverige.

Ifølge Lennart Eriksson i Ebba Grön var Nationalteatern, og særlig 1978-utgivelsen Barn av vår tid, en forutsetning for mye av den svenske punken.

Medlemmer 
Lars-Erik Brossner
Ulf Dageby
Inga Edwards
Jussi Larnö
Anders Melander
Håkan Nyberg
Torsten «Totta» Näslund
Pale Olofsson
Med Reventberg
Ulf 'Vinyl' Stenberg
Nikke Ström
Hans Wiktorsson

Diskografi 
Ta det som ett löfte, ta det inte som ett hot (1972)
Livet är en fest (1974)
Kåldomar och kalsipper (barneplate – 1976)
Vi kommer att leva igen (sammen med Nynningen – 1977)
Barn av vår tid (1978)
Rockormen (1979)
Rövarkungens ö (1980)
Luffarrock - en lurkmusikal – (barneplate 1981)
Peter Pan (barneplate – 1987)
Greatest Hits (1988)
Live (1991)
Livet är en fest: En samling (2002)
Live 2006 (2007)
Klassiker (2007)

Eksterne lenker 
 
 

Svenske rockegrupper
Progressive band
Buholmråsa fyr

Buholmråsa fyr ligger i Osen kommune i Trøndelag.

Fyret står på Sønnaholmen, nær bygda Setervika og er med på å markere sørenden av det åpne havområdet Folda. Fyret ble opprettet i 1917 og har en høyde på 23,5 meter. Fyret lyser 17 nautiske mil. Selve fyrtårnet er rødt med ett hvitt belte. Radiofyret ble opprettet i 1965 og har en rekkevidde på 20 nautiske mil.

Eksterne lenker 
 Om Buholmråsa fyr, fra nettstedet fyr.no
 

Fyr i Trøndelag
Osens geografi
Byggverk fullført i 1917
1917 i Norge
Kulturminner i Osen
Samferdsel i Osen
Byggverk i Osen
Artikler i sjøfart-prosjektet
Twisted Sister

Twisted Sister er en heavy metal-gruppe som ble dannet i New York i desember 1972 av gitarist Jay Jay French. Bandet var inspirert av New York Dolls, Kiss og Alice Cooper. French selv var også begeistret for Lou Reed og David Bowie.

Historie 
Selv om bandet ble dannet allerede i 1972, var det først etter at vokalisten Dee Snider ble med i 1976 at de begynte å få ordentlig suksess. Han skrev snart de fleste låtene for bandet. De første utgivelsene deres ble singlene «I'll Never Grow Up Now» og «Bad Boys of Rock'n'Roll» i 1980 med hjelp av Eddie Kramer som lydprodusent. Deretter fulgte EP'en Ruff Cuts før endelig albumdebuten kom med Under the Blade med Pete Way, kjent som bassist i UFO, som produsent i 1982.

Det lille plateselskapet Secret Records fra Storbritannia gikk etter hvert konkurs, men Twisted Sister fikk platekontrakt med Atlantic og ga i 1983 ut You Can't Stop Rock 'n' Roll med langt bredere distribusjon. Den utgivelsen ga dem fremgang i Storbritannia som sikret dem en plass på Monsters of Rock i Donington og en opptreden på Top of the Pops i England. Oppmerksomheten i hjemlandet USA var mer moderat. En humoristisk musikkvideo for tittellåten ble populær på MTV, som på det tidspunktet var forholdsvis nyetablert.

Stay Hungry fra 1984 ble det store gjennombrudet, godt hjulpet av flere humoristiske musikkvideoer på MTV: «We're Not Gonna Take It» og «I Wanna Rock», med platesalg som kvalifiserte til platinaplate flere ganger.

Bandet klarte ikke å ta vare på momentet og solgte aldri like mye igjen. Singelen fra deres neste albumutgivelse, Come Out and Play (1985) var en coverversjon av «Leader of the Pack», som var en hit for jentegruppa The Shangri-Las i 1964. Bandet hadde forspilt noe av sin kredibilitet hos metalpublikumet og mistet poppublikumets kortvarige oppmerksomhet. Heller ikke Love is for Suckers (1987) solgte tilfredsstillende, og bandet ble oppløst.

Bandet har blitt gjenforent noen ganger, men utgivelsene har vært liveplater, gjeninnspillinger og novelty-utgivelser. Da trommeslageren A. J. Pero døde i 2015, bestemte de seg for å legge ned bandet, men holdt en avskjedsturne i 2016.

Diskografi 

Studioalbum
 Under The Blade (1982)
 You Can't Stop Rock 'N' Roll (1983)
 Stay Hungry (1984)
 Come Out And Play (1985)
 Love Is For Suckers (1987)
 Big Hits And Nasty Cuts (1992)
 Live At Hammersmith (1994)
 Club Daze Volume 1 The Studio Sessions (1999)
 Club Daze Volume 2 Live At The Bars (2001)
 The Essentials (2002)
 Still Hungry (2004)
 Live At Wacken: The Reunion (2005)
 Best of Twisted Sister (2006)
 A Twisted Christmas (2006)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 Offisiell Dee Snider hjemmeside
 Offisiell Eddie Ojeda hjemmeside
 Offisiell Aj Pero hjemmeside

 
Tradisjonell metal-band fra USA
Hardrockgrupper
Band etablert i 1972
Brattvær

Brattvær er en tidligere kommune i Møre og Romsdal fylke. Kommunen ble etablert med 973 innbyggere da Edøy kommune ble delt i tre 1. januar 1915 (Brattvær, Edøy, Hopen).

1. januar 1960 ble Brattvær, Edøy og Hopen kommuner igjen slått sammen til en enhet, denne gang med navnet Smøla kommune. Brattvær hadde på dette tidspunktet 1 361 innbyggere.

Kommunen er oppkalt etter fiskeværet Brattværet.

Referanser 

Tidligere kommuner i Møre og Romsdal
Smølas historie
Fiskevær i Møre og Romsdal
Norske kommuner etablert i 1915
Kommuner opphørt i 1960
Bosetninger i Smøla
International Auxilliary Language Association

International Auxilliary Language Association (IALA) – Forbundet for internasjonale hjelpespråk – var en stiftelse som blei oppretta i 1923 på initiativ av den rike arvingen Alice Vanderbilt Morris (1874–1950) for å gjennomføre vitenskapelige studier av internasjonale hjelpespråk.

IALA var opprinnelig nøytral i forhold til de forskjellige språkprosjektene. IALA organiserte bl.a. konferanser med representanter for Esperanto, Ido, Novial og uavhengige språkforskere. IALA ga et stipend til skaperen av det merkelige Ro.

Forbundet ga også betydelig støtte til annen språkforskning, bl.a. til den berømte språkforskeren Edward Sapir.

Fra 1937 stilte IALA seg som oppgave å utvikle et nytt internasjonalt hjelpespråk, uavhengig av de som fantes fra før.

I 1945 ble en rapport som skisserte tre ulike forslag publisert. De varierte fra en mer naturalistisk språkmodell (med uregelmessigheter som finnes i naturlige latinske språk) til en som var mer skjematisk og regelrett (i retning Esperanto). I 1946 blei fire ulike modeller, i hovedsak bygd på rapporten fra 1945, sendt til mer enn 3000 språklærere og andre lingvister i ulike land. Et flertall av  de som uttalte seg støttet de mest naturalistiske modellene.

Ut fra dette publiserte organisasjonens siste leder, Alexander Gode, den endelige versjonen av språket som fikk navnet Interlingua i 1951.

(Samme navn er også tidligere brukt på et annet språk, opprinnelig kalt Latino Sine Flexione, offentliggjort av Giuseppe Peano i 1903. For å unngå forvekslinger kaller planspråklitteraturen derfor de to språkene for Interlingua/LSF og Interlingua/IALA.)

Se også

 Interlingua
 Planspråk: definisjoner
 Naturalistisk planspråk
 Nylatinsk planspråk

Internasjonale organisasjoner
Konstruerte språk
Grýla

Grýla er en trollkjerring fra norrøn folketro.

Den forferdelige trollkjerringa Grýla er en av de eldste skikkelsene i islandsk folketro og spiller i dag en særlig rolle i tida før jul. Hun omtales i skrift allerede på 1100-tallet, men det er noe usikkert hvilken rolle hun spilte da. Grunnen til at hun har gitt navn til den første del av Sverres saga er trolig for å antyde noe skremmende og kraftfullt. Seinere i middelalderen omtales hun som den glupske, stygge trollkvinnen hun er kjent som i vår tid. Fra 1600-tallet knyttes hun også opp mot julefeiringa på øya.

Ifølge tradisjonen er Grýla et monster med femten haler, hver hale med hundre sekker og hver sekk med tjue barn som hun skal koke og ete. Hun har vært gift med forskjellige grusomme troll opp gjennom historien, men i dag nevnes oftest den treige Leppalúdi. Grýla har også en stor, svart julekatt, den såkalte jólaköttur. Viktigere er at hun er mor til tretten skremselsvetter eller såkalte julesveiner, kalt jólasveinar på islandsk. Hver jul kommer Gryla ned fra fjellene for å fange uskikkelige småbarn i sekken sin, men samtidig kommer julesvennene med små førjulsgaver til dem som oppfører seg pent de tretten dagene før jul.

Fremdeles er historiene om Grýla, og ikke minst skikken med førjulsgaver, som begynte for alvor rundt forrige århundreskifte, en populær juletradisjon på Island. Islandske barn får i tillegg også gaver på selve julaften.

Grýla finnes også i en mildere variant på Færøyene.

Grýla i Sverres saga 
Første del av Sverres saga, det vil si sagaen om den norske kongen Sverre Sigurdsson (død 1202), har fått navnet Grýla. Navnet betyr opprinnelig «skremsel» eller «trollkjerring» og antyder antakelig noe truende og kraftfullt ved innledninga til sagaen.

Kong Sverres store saga skrevet av den islandske abbeden Karl Jónsson under påsyn av kongen sjøl. Sagaen er dermed blitt et propagandaskrift for kongen. Den inneholder blant annet drømmesyn, taler og beskrivelser av slag, og er den viktigste skriftlige kilden for norsk historie i kong Sverres regjeringstid fra 1177 til 1202. Grýla danner grunnlaget for resten av sagaen og dekker perioden fram til vinteren før slaget på Kalvskinnet i 1179.

Eksterne lenker
 Om Grýla (på engelsk)
 Islandske juleskikker (på engelsk)
 Grundig om historien bak Grýla (på engelsk)

Norrøn litteratur
Islandsk kultur
Fiktive julefigurer
Jelena Välbe

Jelena Välbe (russisk: Елена Валерьевна Вяльбе, Jelena Valerjevna Vjalbe; født Trubitsyna, 24. april 1968 i Magadan i Øst-Sibir) er en russisk tidligere langrennsløper. Hun var den dominerende løperen i internasjonal kvinnelangrenn på 1990-tallet, og vant svært mange trofeer i olympiske mesterskap, verdensmesterskap og verdenscup. Det hun aldri oppnådde, var å vinne en individuell olympisk gullmedalje.

Sesongen 1988-1989 gikk hun som 20-åring til topps i verdenscupen sammenlagt. Dette var innledningen på en fantastisk epoke – hun plasserte seg blant de tre fremste i verdenscupen ni år på rad, og vant hele 17 VM-medaljer (14 gull) og 7 OL-medaljer (3 gull) i løpet av karrieren.

Under VM 1997 i Trondheim satte Välbe en fantastisk rekord ved å vinne fem gullmedaljer av fem mulige. Hun la opp etter OL 1998, der hun var med på vinne sitt tredje stafettgull på rad. I 1992 ble hun tildelt Holmenkollmedaljen.

OL- og VM-medaljer

OL 
 Albertville 1992: gull på 4x5 km stafett, bronse på 15 km klassisk, 5 km klassisk, jaktstart og 30 km fristil
 Lillehammer 1994: gull på 4x5 km stafett
 Nagano 1998: gull på 4x5 km stafett
 3 gull, 4 bronse

VM 
 Lahtis 1989: gull på 10 km fristil og 30 km fristil, sølv på stafetten
 Val di Fiemme 1991: gull på 10 km fristil, 15 km klassisk og stafetten, sølv på 30 km fristil
 Falun 1993: gull på 15 km klassisk og stafetten
 Thunder Bay 1995: gull på 30 km fristil og stafetten, sølv på 15 km klassisk
 Trondheim 1997: gull på 5 km klassisk, 15 km jaktstart, 15 km fristil, 30 km klassisk og stafetten
 14 gull, 3 sølv

Resultater i verdenscupen i langrenn

Individuelle seire

Sammenlagtplasseringer

Se også 
 Liste over mestvinnende vinterolympiere
 Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Sovjetiske langrennsløpere
Russiske langrennsløpere
Olympiske mestere for SUS
Olympiske mestere for Russland
Olympiske bronsemedaljevinnere for SUS
Verdensmestere i langrenn
Vinnere av Holmenkollmedaljen
Deltakere under Ski-VM 1989
Deltakere under Ski-VM 1991
Medaljevinnere under Vinter-OL 1992
Deltakere for SUS under Vinter-OL 1992
Langrennsløpere under Vinter-OL 1992
Deltakere under Ski-VM 1993
Medaljevinnere under Vinter-OL 1994
Deltakere for Russland under Vinter-OL 1994
Langrennsløpere under Vinter-OL 1994
Deltakere under Ski-VM 1995
Deltakere under Ski-VM 1997
Medaljevinnere under Vinter-OL 1998
Deltakere for Russland under Vinter-OL 1998
Langrennsløpere under Vinter-OL 1998
Personer fra Magadan
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Bundesverwaltungsgericht (Tyskland)

Bundesverwaltungsgericht (BVerwG) er Tysklands føderale høyesterett for offentligrettslige spørsmål, og en av Tysklands fem føderale høyesteretter. Domstolen har fra 2002 sete i Leipzig.

Historie 
Bundesverwaltungsgericht ble opprettet i 1952 og hadde da sete i Berlin. Fra 1953 holdt domstolen til i de tidligere lokalene til Preußischen Oberverwaltungsgericht. Avgjørelsen med hensyn til å legge domstolen til Berlin var omstridt blant de allierte som etter den andre verdenskrigen okkuperte Tyskland, fremfor alt Sovjetunionen. Dette medførte at da Tyskland igjen fikk et forsvar, ble domstolens avdeling (senat) for vernepliktsaker lagt til München. Etter flyttingen fra Berlin til Leipzig i 2002 er hele domstolen lokalisert her.

Se også 
 Tysklands politiske system

Eksterne lenker
 Bundesverwaltungsgericht

Domstoler i Tyskland
Høyesteretter
Leipzig
Etableringer i 1952