alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Giya Kancheli

Giya Kancheli (1935–2019) var en georgisk komponist.

Liv og virke 
Kancheli var sønn av en kirurg. Han studerte først geologi, men skiftet over til komposisjonstudier med Iona Tuskiya ved Tbilisi statlige konservatorium i 1959 og studerte der i fem år. Ved siden av komponerte han film- og scenemusikk.

Fra 1966 arbeidet Kancheli med sjefsregissøren ved Statens akademiske Rustaveli-teater i Tbilisi, Robert Sturua. Kanchelis musikk for en moderne scenesetting av Shakespeare skapte oppsikt. I 1971 ble han musikalsk leder ved teateret. Fra 1971 til 1978 arbeidet han som komposisjonslærer ved det statlige konservatoriet i Tbilisi. Fra 1984 til 1989 var han leder for det georgiske komponisters fagforbund.

Kanscheli forlot Georgia i 1992 og bodde siden i Tyskland og Belgia. 

Giya Kancheli døde i  Tiblisi 2. oktober 2019. Han etterlot seg kona Liulia og deres sønn og datter.

Musikk 
Allerede mens han studerte komponerte Kanscheli pop og chansoner. Mellom 1967 og 1986 skrev han sju symfonier og vant seg et ry som avantgardist. Operaen Musikk for de levende som han skrev i samarbeid med Robert Sturua, ble uroppført i Tblisli i 1984. Han komponerte musikken til flere titalls filmer, blant annet Arachveulebrivi gamopena («En uvanlig utstilling», Eldar Schengelaja, 1968), Bjørnens kyss (Sergej Bodrov, 2002) og mange av den georgiske regissøren Georgi Danelijas filmer. Fra 1971 skrev han teatermusikk, for eksempel til Bertolt Brechts Der kaukasische Kreidekreis og William Shakespeares Richard III. 

Kanchelis komposisjoner forbinder moderne elementer som cluster med arkaiske melodivendinger, og preges ofte av en stemning av dyp sorg.

Verk 
 Symfonier
 Symfoni nr.1 (1967)
 Symfoni nr.2 (1970)
 Symfoni nr.3 (1973)
 Symfoni nr.4 In memoria di Michelangelo (1974)
 Symfoni nr.5 Til minne om mine foreldre (1977)
 Symfoni nr.6 (1978–80)
 Symfoni nr.7 Epilog (1986)
 Andre orkesterverk
 Konsert for orkester (1961)
 Begrått av vinder, Liturgi for orkester med bratsjsolo (1989)
 Sorgtynget land (1993)
 Abii ne viderem for altfløyte (bratsj), klaver, bassgitar og strykeorkester (1992/93)
 A la Duduki for messingblåserkvintett og orkester (1995)
 Lament, Sørgemusikk til minne om Luigi Nono for fiolin, sopran og orkester (1995)
 Cellokonsert (1995)
 Simi (gledesløse tanker) for cello og orkester (1995)
 Diplipito for cello, kontratenor og orkester (1997)
 Styx for bratsj, kor og orkester (1999)
 Filmmusikk
 Sceneverk
 Hanumas Streiche, Musikalsk komedie (1968)
  Der kaukasische Kreidekreis, Musikalisk komedie (1975)
 Musikk for de levende, opera (1982)
 Kammermusikk
 Exil etter tekster av Paul Celan, Hans Sahl og Det gamle testamente for sopran og kammerensemble (1994)
 Magnum Ignotum for blåserensemble, kontrabass og lydbånd (1994)
 Caris Mere for sopran og bratsj (1994)

Referanser

Kilder 
 Guy Rickards: «Giya Kancheli obituary», The Guardian 7. oktober 2019

Eksterne lenker 
  Informasjon om komponist og verk
  Verkfortegnelse – ikke helt oppdatert.
  Giya Kanchelis verden på KlassikAkzente
  Kanchelis hjemmeside
  Biografi og verkfortegnelse (PDF-fil; 392 kB)
  Verkfortegnelse

Georgiske komponister
Personer fra Tbilisi
Casino Royale (1954)

Casino Royale er en amerikansk TV-film fra 1954 bygd over Ian Flemings roman Casino Royale, hans første bok om den hemmelige britiske agenten James Bond.

Dette er den første filmatiseringen av historiene om James Bond. Den ble vist av den amerikanske tv-stasjonen CBS 21. oktober 1954 i form av en entimes tv-film som ledd i stasjonens spenningsserie Climax!. Originalhistorien ble skrevet om slik at Bond ble amerikaneren Jimmy Bond, mens vennen Leiter ble brite.

Eon Productions (som på den tiden lagde James Bond-filmene) hadde  sikret seg filmrettighetene til alle 007-bøkene, unntatt Casino Royale. Casino Royale ble filmatisert i 1967, da som den «uoffisielle» Bond-parodien med samme navn. Først i 2006 ble boken filmatisert som en vanlig James Bond-film.

Handling 
Agent James Bond blir nesten drept av en snikmorder. Han klarer å unnslippe, og går inn i Casino Royale. Han møter sin britiske kontakt, Clarence Leiter, som forklarer Bonds neste oppdrag: Å beseire Le Chiffre ved kortspillet baccarat, og tvinge hans sovjetiske ledere til å "pensjonere" Le Chiffre. James Bond møter en tidligere kjæreste, Valerie Mathis, som er Le Chiffres nåværende kjæreste. Han møter også Le Chiffre selv. James Bond slår Le Chiffre i et kortspill. Men når han kommer tilbake til hotell-rommet, blir han konfrontert av Le Chiffre og hans livvakter. Le Chiffre har også oppdaget at Valerie Mathis er agent for Deuxième Bureau, det franske etterretningsbyrået.

Medvirkende 
 Barry Nelson – James Bond
 Peter Lorre – Le Chiffre
 Linda Christian – Valerie Mathis
 Michael Pate – Clarence Leiter
 Eugene Borden – Chef DeParte
 Jean DeVal – Croupier
 Gene Roth – Basil
 Kurt Katch – Zoltan 
 Unknown actor – Zuroff  
 William Lundigan – Programleder/han selv

Eksterne lenker 
 
 The Curious History of Casino Royale at MI6-HQ.com
 Casino Royale (1954) Coverage at MI6-HQ.com

TV-filmer fra 1950-årene
TV-filmer fra USA
James Bond-filmer
Engelskspråklige filmer
Spionfilmer
TV-produksjoner på CBS
Svein Mønnesland

Svein Mønnesland (født 26. oktober 1943 i Skien) er en norsk slavist, professor i slaviske språk ved universitetet i Oslo siden 1979. Han er ekspert på bosnisk, kroatisk og serbisk (serbokroatisk) og har skrevet en rekke bøker og artikler om slavisk lingvistikk, litteratur og kulturhistorie. Han har innehatt en rekke verv, blant annet som nordisk representant i Den internasjonale komite for Øst-Europa-forskning og i styret for Institutt for sammenlignende kulturforskning. Han har vært aktiv med utadrettet virksomhet, særlig i forbindelse med konfliktene på Balkan på 1990-tallet.

Mønnesland er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og assosiert medlem av Vitenskapsakademiet i Bosnia og Hercegovina.

Bibliografi 
 En kort introduksjon til Jugoslavia-konflikten Cappelen Damm Akademisk 2021 ISBN 9788202696993
 Serbia in the 19th century seen by foreigners. 2016. Novi Sad: Prometej 
 A town in Europe through 2400 years: Stari Grad (Pharos) on Hvar. Sypress: 2016 
 Lær kroatisk! 2014 Sypress 
 National Symbols in Multi-National States. 2013 Sypress 
 Bosansko-turski rječnik. Nuhamed Hevai Uskufi. 2012. Tuzla: Općina Tuzla 
 Dalmatia through foreign eyes, 2011. Zagreb: Fidipid 
 Jezik u Bosni i Hercegovini. 2005. Sarajevo: Institut za jezik 
 Bosnisk-kroatisk-serbisk grammatikk 2002: Sypress 
 1001 days. Bosnia and Herzegovina in pictures and words 2001 Sypress 
 Land ohne Wiederkehr. Ex-Jugoslawien: Die Wurzeln des Krieges. Klagenfurt: Wieder Verlag, 1997 
 
  
  (5. utg. 2006) 
 Norsk-bosnisk/kroatisk/serbisk ordbok Universitetsforlaget, 2001 
 Hajdemo u Jugoslaviju Universitetsforlaget, 1986 

 Oversettelser 
 Jugoslavisk kvartett. Oslo. Samlaget, 1968.
 Nattergal og våpengny. Oslo. Samlaget, 1971.
 Vasko Popa: Den flammende ulvinnen. Solum, 1978.
Danilo Kiš: Et gravmæle for Boris Davidovits. Aschehoug, 1984.
Franc Šetinc: Adam Gabrijel. Grøndahl & Søn, 1987.
Aleksander Tišma: Bruk av mennesket. Gyldendal, 1988.
Rezak Hukanović: Helvetets tiende port. Sypress: 1993.
Goran Simić: Sarajevos sorg, Sypress, 1994.
Aleksander Tišma: Kapo. Gyldendal: 1995
Nura Bazdulj-Hubiar: Kjærligheten er en sihirbaz. Sypress: 1996.
Aleksander Tišma: Blams bok, Gyldendal, 1999.
 Aleksander Tišma: Troskap og utroskap. Gyldendal, 2003.
Munib Delalić: Bare storm og solnedgang tok jeg med fra Hercegovina. Andresen & Butenschøn, 2009.
Goce Smilevski: Sigmund Freuds søster. Gyldendal, 2013.

Referanser

Eksterne lenker 

 Hjemmeside ved UiO

Norske slavister
Professorer ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Personer fra Skien kommune
Fødsler i 1943
Siri Sverdrup Lunden

Siri Sverdrup Lunden (født 23. mars 1920 på Kongsberg, død 24. august 2003 i Trondheim) var en norsk slavist og professor i slaviske språk ved universitetet i Oslo 1971–1987.

Liv 
Siri Sverdrup Lunden var datter av kvinnesakskvinnen og fredsaktivisten Mimi Sverdrup Lunden. Hun vokste opp i Oslo. I løpet av andre verdenskrig fattet hun interesse for Sovjetunionen og russisk språk, og begynte å studere slavistikk etter krigen. Hun avsluttet universitetsstudiene ved universitetet i Oslo i 1958 med en avhandling om Peter den stores uttale av russisk. I 1960 ble hun lektor ved institutt for slaviske språk. Hun tok doktorgraden i 1969 med avhandlingen «The Trondheim Russian-German MS Vocabulary: A Contribution to Seventeenth-Century Russian Lexicography», en undersøkelse av et russisk manuskript som var funnet i Norge i 1927. I 1971 ble hun utnevnt til professor  i slaviske språk som Christian Schweigaard Stangs etterfølger. Hun beholdt denne stillingen til hun gikk av i 1987. Hun var gift med professor Terkel Nissen Rosenqvist.

Studier og forfatterskap 
Sverdrup Lunden bidro til å modernisere studiet av russisk ved universitetet i Oslo, som tidligere hadde vært fokusert på historisk språkvitenskap. Forgjengeren i professoratet, C. S. Stang, hadde vært opptatt av sammenlignende baltisk og slavisk språkforskning, mens Sverdrup Lunden la vekt på moderne russisk. Hun interesserte seg imidlertid også for gammelrussisk, og utga i 1987 en norsk oversettelse av Igorkvadet. Hun utga også en bok om russenorsk, og var president i den norsk-bulgarske foreningen.

Verker 
 The Trondheim Russian-German MS vocabulary : a contribution to 17th-century Russian lexicography. Oslo: Universitetsforlaget, 1972.
 Russenorsk revisited. Oslo: Universitetet i Oslo, 1978.

Kilder 
 Mønnesland, Svein: «Siri Sverdrup Lunden in memoriam», i Scando-Slavica 50 (2004), s. 189–190. 

Norske slavister
Professorer ved Universitetet i Oslo
Personer fra Kongsberg kommune
Google Street View

Google Street View er en tjeneste under Google Maps og Google Earth som gir 360° horisontal og 290° vertikal panoramasikt av en rekke steder langsmed veier (et bilde per 10 til 20 meter, anslagsvis) rundtom i hele verden, fra en høyde på omtrent 2,5 meter. Street View ble lansert 25. mai 2007, og er gradvis utvidet til å omfatte flere byer, og i disse byene, flere gater, og også noen landlige områder.

Google Street View viser bilder tatt med 360°-kamera plassert på taket av en flåte med Chevrolet Cobalt i Nord-Amerika, Opel Astra i Europa, Holden Astra i Australia og New Zealand, Toyota Prius i Japan, Fiat Stilo i Brasil, Toyota Yaris i Sør-Afrika og Pontiac G5 i Mexico. Områder som ikke kan nås med bil, slik som områder for fotgjengere, smale gater, skibakker etc. dekkes til tider av Google Trikes (trehjulinger) eller snøscootere. På hver av disse bilene står det et 360°-kamera, en GPS-enhet for posisjonering og tre laserscannere for måling av opptil 50 meter 180° foran bilen. Også Googles egne brukere har mulighet for å laste opp sine egne 360° bilder til tjenesten.

Tilgjengelighet

Eksterne lenker
 
 Google Maps
 Google Street View Funny 

Google-tjenester
Programvare fra 2007
Heggedal og Blakstad skolekorps

Heggedal og Blakstad skolekorps er et skolekorps i Asker i Viken, stiftet i 1956. Korpset rekrutterer fra barneskolene Heggedal skole og Blakstad skole med omegn, med hovedbase på Heggedal skole. 

Heggedal og Blakstad skolekorps har janitsjarbesetning, med over 70 musikanter i alderen 7–19 år, fordelt på aspirant-, junior- og hovedkorps. Per mai 2020 er Andreas Olsson dirigent for aspirant- og juniorkorpset og Thomas Høiby Verket dirigent for hovedkorpset. Korpset er medlem av Norges Musikkorps Forbund og tilknyttet Asker kulturskole.

Historie 
Det forberedende arbeidet med å starte et skolekorps i Heggedal startet høsten 1955. Den 9. september ble det holdt et møte på Heggedal skole etter initiativ fra Heggedal Musikkorps ved Knut Løken og Øyvind Aamann. Møtet samlet 22 foreldre. En uke senere startet et notekurs med 58 deltakere ledet av Knut Løken.

Den 24. januar 1956 ble korpset stiftet, under navnet «Heggedal Skoles Musikkorps». Stiftelsen fant sted på Heggedal skole. Til 17. mai samme året var alt klart og 35 musikanter marsjerte i barnetoget under korpsets første dirigent Cato Elnes. 13. september 1956 ble korpsets første årsmøte holdt. Korpsets styre ble valgt, med Leiv Julseth som korpsets første formann.

En egen mødregruppe ble etablert i 1959 for å skaffet penger til korpset. Dette bidro til å holde korpset i drift. Også Asker kommune og velforeningene hjalp korpsets økonomi. Gjennom 1960- og 70-tallet var økonomien likevel svak. Fra inngangen til 80-årene ble den økonomiske situasjonen til korpset bedre.

Korpset endret navn til «Heggedal skolekorps» i 1978. Frem til 1998 rekrutterte skolekorpset i hovedsak fra Heggedal skole. Høsten 1998 åpnet Blakstad skole, og skolens FAU valgte Heggedal skolekorps som skolens korps. I mars 2000 endret korpset derfor navn til «Heggedal og Blakstad skolekorps».

I 2010 spilte korpset i 1. divisjon, oppnådde 5. plass i det daværende Akershusmesterskapet. Samme år deltok korpset i NM for skolekorps i både janitsjar og gatemarsj, og korpset endte på henholdsvis 6. plass i janitsjar og 7. plass i gatemarsj. I 2016 vant hovedkorpset Distriktmesterskapet for skolekorps 2. divisjon i Asker, med sitt spesialarrangerte bestillingsverk «Rise of the Fallen».

Dirigenter (hovedkorpset) 
 Cato Elnæs (1956–1957)
 Eugen Sønsterød (1957–1958)
 Arne Myhre (1958–1969)
 Magne Synnevåg (1969–1971)
 Arne Myhre (1972)
 Gunnar Baden (1972–1976)
 Magne Synnevåg (1976–1980)
 Marit Jacobsen (1980–1983)
 Ragnar Gjelsnes (1983–1984)
 Roar Gjelsnes (1984–1988)
 Gjermund Torgersen Lia (1988–1989)
 Richard Blichfeldt (1989–1995)
 Atle Hassel (1995–2003)
 Monica Granberg (2003–2007)
 Erik Bergene (2007–2011)
 Stein Wilsbeck (2011)
 Robert Nilsen (2011)
 Mats Joachim Johnsen (2011–2017)
 Thomas Høiby Verket (2017–D.d.)

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 Skolekorpsets side på Facebook

Musikk i Asker
Norske skolekorps
Etableringer i 1956
Camilla Otterlei

Camilla Dahle Otterlei (født 20. september 1980) er en norsk forfatter og frilans kurs- og foredragsholder og skribent. 

Hun debuterte som barne- og ungdomsbokforfatter på Gyldendal i 2009 med høytlesningsboka Klara og verdens fineste Pekal, illustrert av Åshild Irgens. Den ble også utgitt i Bokklubben Barn og på Lydbokforlaget. I 2010 kom oppfølgeren Klara og gangsterklubben på Gyldendal forlag og Lydbokforlaget. I 2014 ga hun ut sin første ungdomsroman, Selma & Louise på Mangschou Forlag og året etter bildeboka Kunsten å møte en bjørn i samarbeid med illustratør Jill Moursund.

Camilla Otterlei skriver også for et mer voksent publikum. Hun var fotograf og redaktør for antologien Opphisselsesbok, en tekstsamling om sex og kjærlighet, som kom på Kagge Forlag i 2004. Seinere har hun gitt ut to praktbøker, Kongsberg folk og steder i 2012 og Møter med Drammen i 2015. Hun har også skrevet en slektsbok basert på sin farfars fortellinger som har dannet grunnlaget for å holde foredrag og kurs i selvbiografisk skriving.

Camilla Otterlei har studert ved Kunstskolen i Bergen, Kunsthøgskolen i Bergen og ved lærerstudiet på Høgskolen i Buskerud og Vestfold. Hun er bosatt i Drammen kommune.

Bibliografi
 Opphisselsesbok (red), fagbok, antologi, Kagge Forlag (2004)
 Klara og verdens fineste Pekal, barnebok, Gyldendal (2009)
 Klara og Gangsterklubben, barnebok, Gyldendal (2010)
 Tiden på Skjerneset, biografier og memoarer, Kvist forlag (2011)
 Kongsberg folk og steder, fagbok, Kvist forlag (2013)
 Selma & Louise ungdomsbok, Mangschou forlag (2014)
 Møter med Drammen, fagbok, Kvist forlag (2015)
 Kunsten å møte en bjørn, barnebok, Mangschou forlag (2015)
 Hei, lille frø! En faktabok for hele familien om den lille babyen som vokser i mammas mage, Mangschou forlag (2017)

Kilder
Presentasjon av Camilla Otterlei i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 
 Camilla Otterleis nettsider
 Intervju om Klara og verdens fineste Pekal

Norske kunstnere
Norske barnebokforfattere
Personer fra Holmestrand kommune
Personer fra tidligere Hof kommune
Patrik Ingelsten

Patrik Severin Ingelsten (født 25. januar 1982) er en tidligere svensk fotballspiller, nå assistenttrener for den svenske klubben GAIS.

Karriere 
Ingelsten ble svensk seriemester med Kalmar FF sesongen 2008. Etter suksessen i hjemlandet ble etterspørselen etter spissens tjenester stor, og flere klubber blant annet norske Rosenborg BK var ute etter å signere spilleren. Desember 2008 ble det likevel offentliggjort at spilleren hadde undertegenet en kontrakt med nederlandske SC Heerenveen. Spilleren etterfulgte dermed Viktor Elm, som i likhet med Ingelsten hadde dratt fra Kalmar til den nederlandske klubben. Skader og begrenset spilletid gjorde at Ingelsten ikke fant seg til rette i sin nye klubb, og i forkant av 2010 ble Ingelsten aktuell for en overgang til norske Viking FK. Januar 2010 undertegnet Ingelsten en 4-årskontrakt med klubben. I en seriekamp mok IK Start 22. august 2010 ble Ingelsten skadet, spilleren fikk kneskålen ut av ledd, og var dermed ute for resten av sesongen. Skaden var et stort slag for viking, som dermed mistet sin toppscorer midt i sesongen. Skaden ble imidlertid mer langvarig enn hva man forutså, hele 21 måneder var Ingelsten på sidelinjen. Mai 2012 var spissen tilbake i troppen i en tippeligakamp mot Stabæk Fotball. Ved kontraktsslutt etter 2013-sesongen, fikk ikke Ingelsten fornyet kontrakt med klubben.

23. november 2013 ble det offentliggjort at Ingelsten hadde signert en 3-årskontrakt med den svenske klubben Mjällby AIF. Sommeren 2014 ble Ingelsten utleid til Falkenberg.

Februar 2016 ble det noe overraskende offentliggjort at Ingelsten var klar for en overgang til IS Halmia i svensk 2. divisjon. I tillegg til å spille for klubben, ville Ingelsten påta seg en trenerrolle i klubbens akademi.

Meritter 
 Kalmar FF
 Allsvenskan: 2008

 Kalmar FF
 Svenska Cupen: 2007

 SC Heerenveen
 KNVB-cupen: 2008-09

 Individuelt:
  Kalmar FF
 skyttarkung :  2008

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Svenska Fotbollförbundet

Svenske fotballspillere
Svenske fotballtrenere
Fotballspillere for IFK Värnamo
Fotballspillere for Halmstads BK
Fotballspillere for Kalmar FF
Fotballspillere for SC Heerenveen
Fotballspillere for Viking FK
Fotballspillere for Mjällby AIF
Fotballspillere for Falkenbergs FF
Fotballspillere for GAIS
Fotballtrenere for GAIS
Utenlandske fotballspillere i Norge
Personer fra Gnosjö kommun
Fødsler i 1982
Nils Olaf Hovdenak

Nils Olaf Olsen Hovdenak (født 8. januar 1854 i Bolsøy, død 21. juli 1942) var en norsk veiingeniør og politiker (H).

Han var bondesønn fra Bolsøy utenfor Molde. Han avla eksamen ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1875 og hadde også studiereiser i utlandet, hvoretter han avla eksamen ved teknisk skole i Hannover i 1879. Hovdenak var ansatt i Statens vegvesen fra 1875, planlegger i forbindelse med veianlegg på Island 1884–1886, arbeidsbestyrer i Statens vegvesen 1888–1895 samt amtsingeniør (overingeniør) i Romsdals amt 1895–1923. Hovdenak var formann i Romsdals amts jernbanekomité i 1896 og arbeidsminister i Jens Bratlies regjering 1912–1913.

Hovdenak planla både «kløvstigen» og den senere kjøreveien Trollstigen samme sted. Han har også blitt omtalt som Raumabanens far.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske arbeidsministre
Høyre-statsråder
Norske statsråder 1905–1940
Norske veiingeniører
Personer fra Molde kommune
Innstillingsrådet for dommere

Innstillingsrådet for dommere er et organ som ble opprettet i 2002 for å behandle alle dommerutnevnelser i tingrett, lagmannsrett og Høyesterett. Tidligere var det Justisdepartementet som gjorde dette og la saken frem for Kongen i statsråd – nå skal Innstillingsrådet gi sin innstilling før Justisdepartementet legger saken frem i statsråd.

Innstillingsrådet har syv medlemmer som alle oppnevnes av Kongen i statsråd for en periode på fire år med mulighet til én ny periode. Rådet skal bestå av tre dommere fra Høyesterett, lagmannsrettene eller tingrettene, en advokat, en jurist ansatt i det offentlige og to medlemmer som ikke er jurister.  (Innstillingsrådet gir også innstilling ved utnevning av jordskiftedommere og da er sammensetningen noe annerledes.)

Innstillingsrådet har for tiden (per 2020) følgende medlemmer:

Sorenskriver Arnfinn Agnalt, Fredrikstad Tingrett (Leder)
Lagdommer Tonje Fisknes,  Hålogaland lagmannsrett (Nestleder)
Tingrettsdommer Nina Opsahl, Oslo tingrett
Direktør Thomas L. Bornø, Oslo
Regiondirektør Gerd Ingunn Opdal, Etne
Advokat Magnhild Pape Meringen, Kristiansund
Viserektor Terje E. Bjelle, Sogndal
Jordskifterettsleder Ragnhild Sæhlie, Borgarting lagmannsrett
Grunnerverver Lars H. Verkland, Vikhamar

Referanser

Eksterne lenker 
 Innstillingsrådet for dommere på Domstol.no

Norges rettsvesen
Norske statlige råd og utvalg
Etableringer i 2002
Troglops albicans

Troglops albicans (Linnaeus 1767) er en bille i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller, som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den finnes lengre sør i Europa. Den er ikke registret i Norge.

Utseende 
Kroppen er 3 millimeter lang. Den er en blåsvart bille, bare kantene av brystskjoldet og rotleddene i antennene, samt fram- og mellombeina er noe rødgule. Hunnens hode er helt svart, mens hannen har gult forhode og svart bakhode. Hodet med de noe utstående fasettøynene er bredere enn brystet. Antennene er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Oversiden med en kort, utydelig og ganske spredt finere liggende behåring (krever forstørrelse). Brystskjoldet er smalere i bakkanten enn på midten og bredere enn det er langt. Avsmalningen bakover går i en buktet linje, ikke rettlinjet. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd, bortsett fra hos hannene, som har fire ledd.

Levevis 
Troglops albicans lever på trær, særlig lind og eik. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 68. (344 sider)  ISBN 8712166936
 Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker 
 
 Troglops albicans - Fauna Europaea - om europeiske dyr

Børstebiller
Biller formelt beskrevet i 1767