alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Valerij Karetnikov

Valerij Mikhajlovitsj Karetnikov (russisk: Валерий Михайлович Каретников; født 1963) er en russisk tidligere skihopper som konkurrerte for Sovjetunionen og senere det uavhengige Russland.

Han deltok i VM i 1982, 1984 (lag), 1987 og 1993, med 18.-plass i storbakken i Oberstdorf i 1987 som beste individuelle plassering. Han var på det sovjetiske laget som ble nummer 9 i alle de tre lagkonkurransene, av henholdsvis 16, 14 og 17 lag. Karetnikov deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1982-1987, med 22.-plass i 1986/87 som beste sammenlagtplassering i Hoppuka. I verdenscupen var 33.-plass i 1985/86 hans beste sammenlagt; hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 3.-plass i Klingenthal 17. januar 1986.

Valerij Karetnikov vant flere nasjonale mesterskap i Sovjetunionen, SUS og Russland i årene 1980-1993.

Referanser

Kilder 
  Valerji Karetnikov – Profil og resultatoversikt hos FIS (ikke fullstendig, besøkt 16. november 2011)
  Valerij Koretnikov – Profil og resultatoversikt hos FIS (ikke fullstendig, besøkt 19. november 2011)
 Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
 Fakultet Fizitsjeskoj Kultury: Tramplinisty (russisk, besøkt 16. november 2011)
 Ski jumping and nordic kombination Nizhny Novgorod: Flights ski ikars of Nizhniy Novgorod on championships and international competitions (maskinoversatt engelsk) (russisk)

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske skihoppere
Russiske skihoppere
Fødsler i 1963
Kvalifisering til EM i fotball 1996

I kvalifiseringen til EM i fotball 1996 ble lagene delt inn i åtte grupper, hvor alle unntatt én besto av seks lag. De åtte gruppevinnerne gikk til sluttspillet. I tillegg ble det utviklet et system hvor man rangerte lagene på andreplass etter resultatene mot lag nummer 1, 3 og 4 i sin gruppe – et ganske komplisert system for uinnvidde. De seks beste gruppetoerne basert på denne rangeringen gikk også direkte til sluttspillet, mens de to dårligste gruppetoerne ( og ) møttes i en playoff-kamp på nøytral bane for å kjempe om den siste EM-billetten. Dette var også første gang i EM-sammenheng at lagene fikk tre poeng for seier, samt at innbyrdes oppgjør ble benyttet i stedet for målforskjell for å skille lag ved poenglikhet. Den siste nyvinningen var eventuelle ekstraomganger ville bli avgjort på «golden goal» – det vil si at det første laget som scoret i ekstraomgangene hadde vunnet kampen.

Med dobbelt så mange sluttspillplasser som tidligere, kom de aller fleste av Europas store fotballnasjoner til sluttspillet. , som hadde tatt bronsemedaljer i VM to år tidligere, måtte imidlertid bli hjemme. Gamle storheter som ,  og  klarte heller ikke å kvalifisere seg, mens Nederland måtte gjennom playoff mot Irland før de ble klare for EM.  så lenge ut til å klare å kvalifisere seg, men tap i de to siste kampene gjorde at Norge endte på tredjeplass bak  og Nederland, og måtte bli hjemme. En overraskelse var at  klarte å kvalifisere seg for sitt første mesterskap siden VM i fotball 1954, på tross av å være rangert på nest nederste nivå i trekningen til kvalifiseringen.

Seeding

Gruppene ble trukket 22. januar 1994.

Nye lag med
47 lag var med i kvalifiseringen (UEFA hadde 48 medlemsland på denne tiden, men England var direkte kvalifisert som vertland), noe som var en økning fra 38 for kvalifiseringen til forrige VM to år tidligere. Dette skjedde først og fremst fordi Sovjetunionen hadde blitt oppløst innen forrige VM kvalifisering begynte, noe som gjorde dette til den første mulige kvalifiseringen for Ukraina, Hviterussland, Moldova, Georgia, Armenia og Aserbajdsjan (Russland hadde overtatt plassen til Sovjetunionen i forrige kvalifisering, mens Baltikum-statene hadde fått selvstendighet ytterligere noen år tidligere). I tillegg var dette første kvalifisering etter oppløsning av Tsjekkoslovakia, med Tsjekkia og Slovakia som nye lag, samt Slovenia, Kroatia og FYR Makedonia fra det gamle Jugoslavia ( var fremdeles blokkert fra å delta i mesterskap grunnet krigen der). Det siste nye landet var Liechtenstein.

Grupper

Gruppe 1

Gruppe 2

Gruppe 3

Gruppe 4

Gruppe 5

Gruppe 6

Gruppe 7

Gruppe 8

Play-off

Kampen ble spilt på nøytral bane, nærmere bestemt i på Anfield i Liverpool, England.

EM i fotball 1996
Oslo Harmonikvartett

Oslo Harmonikvartett var en kortlivet norsk sanggruppe som besto av Wenche Myhre, Kari Diesen og Sølvi Wang. Gruppen dukket opp midt på 1960-tallet, og fikk kun gitt ut to singler. Gruppen er videre antagelig den eneste kvartetten som bare har bestått av tre medlemmer. Innspillingene ble gjort med Egil Monn-Iversen som orkesterleder.

Diskografi

Singler
 Sussebass/Klara og Sara og Trine (1967)
 Fy, fy, nei, nei, huff, huff, så synd (1968)

Som medvirkende
 Norske toppartister (1972)

Referanser 

Norske popgrupper
Erik Ninn-Hansen

Erik Ninn-Hansen (født 12. april 1922 i Skørpinge på Sjælland, død 20. september 2014 i Charlottenlund) var en dansk høyesterettsadvokat og konservativ politiker.

Liv og virke

Bakgrunn
Erik Ninn-Hansen var sønn av gårdbruker Christian Hansen og lærer Marie Ninn fra Skørpinge ved Slagelse. Han ønsket seg et yrkesliv vekk fra jordbruket, og distanserte seg fra hjemstedets orientering mot partiet Venstre. 

Han giftet seg i 1947 med juristen Astrid Pedersen fra Krummerup ved Næstved. Paret tilbragte mesteparten av livet i Charlottenlund.

Utdannelse, jurist
Han hadde studentereksamen fra Slagelse Gymnasium fra 1941, juridisk embedseksamen fra Københavns Universitet fra 1948, sakførerbevilling fra 1952 samt møterett for Højesteret. Ninn-Hansen var sekretær ved Østre Landsret 1948–1955, sakførerfullmektig 1951–1952, landsrettssakfører fra 1954 samt høyesterettsadvokat med eget firma fra 1955. Han hadde en lang rekke styreverv i bedrifter og institusjoner.

Politiker, motstandsmann
I 1930-årene ble han med i Konservativ Ungdom, i opposisjon til organisasjonens antidemokratiske, nasjonalistiske og til dels fascistiske fløy. 

Under den andre verdenskrig gikk han inn i motstandsbevegelsen, og dannet Studenternes Efterretningstjeneste sammen med blant andre Arne Sejr. Ninn-Hansen var formann i Studenterforeningens Konservative 1942–1945, formann i Konservative Studenter 1944–1948, medlem av Folkeligt Oplysningsforbunds forretningsutvalg 1947–1952 og formann i Konservativ Ungdom 1948–1950.

Toppolitikken
I 1953 ble han innvalgt i Folketinget, hvor han ble sittende frem til 1994. 

Han var videre medlem av Konservative Folkepartis hovedstyre fra 1963 samt forsvarsminister 1968–1971 og finansminister i 1971 i Hilmar Baunsgaards regjering. Han rykket deretter opp til å bli partiets politiske leder og gruppeformann 1971–1974, men valgene i 1973 og 1975 betydde nederlag for partiet. Ninn-Hansen var senere justisminister i Poul Schlüters regjeringer 1982–1989 og formann i Folketinget 1989–1992. Han gikk av som justisminister grunnet den såkalte tamilsaken, og i 1993 ble han skarpt kritisert av en offentlig rapport om saken. I 1995 dømte riksretten ham til fire måneders fengsel for brudd på ministeransvarlighetsloven, og Ninn-Hansen var i realiteten ferdig i dansk politikk.

I 2011 solgte han sin 80 år gamle og 187 m² store villa i Charlottenlund, etter å ha flyttet inn i en eldrebolig året før.


Bibliografi 
  – Syv aar for VKR.
  – Fra Christmas til Baunsgaard. Dansk politik 1948-1973.
  – Ret færd mellem jura og politik.
  – Christmas Møller.
  – Værelse 28. Dansk politik 1974-1994.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske justisministre
Danske finansministre
Danske forsvarsministre
Det Konservative Folkeparti-ministre
Folketingsmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Folketingsformenn
Danske partiledere
Danske jurister
Danske motstandsfolk under andre verdenskrig
Personer fra Slagelse kommune
Dokka ungdomsskole

Dokka ungdomsskole er en ungdomsskole i Nordre Land kommune i Innlandet. Skolen har bl.a. en egen svømmehall.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byggverk i Nordre Land
Ungdomsskoler i Innlandet
Peter Altmeier

Peter Altmeier (1899–1977) var en tysk politiker fra Zentrum, senere CDU.

Fra 1947 til 1969 var han ministerpresident i delstaten Rheinland-Pfalz og således den lengst regjerende ministerpresident i én stat, i Tyskland (pr 2011). Bernhard Vogel var ministerpresident i en lengre periode, men i to delstater (Rheinland-Pfalz og Thüringen).

Altmeier ledet Rittersturzkonferansen i 1948, som var en del av prosessen med å etablere det nye Tyskland etter den andre verdenskrigen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Biografi i delstatsarkivet i Koblenz (Landeshauptarchiv Koblenz)

CDU-politikere
Rheinland-Pfalz
Personer fra Saarbrücken
Vibeke Videm

Vibeke Videm (født 1957) er professor i immunologi ved Det medisinske fakultet ved NTNU
. 
og overlege ved Avdeling for immunologi og transfusjonsmedisin på St. Olavs hospital. Hun var også leder for Institutt for laboratoriemedisin, barne- og kvinnesykdommer (2007–2013).  Videm har doktorgrad fra Universitetet i Oslo. 
Videm forsker blant annet på betennelsesmekanismer som medvirker til åreforkalkning og hjerte- og karsykdommer, særlig hos pasienter med diabetes eller leddgikt. Hun forsker også på mekanismer for komplikasjoner etter åpen hjertekirurgi og hvordan disse kan forebygges. Videm er dessuten interessert i biostatistikk og ernæring.

Publikasjoner 

 Publikasjoner av Vibeke Videm i PubMed

Referanser

Eksterne lenker 
 Lenke til forskningsgruppen for inflammasjon og biokompatibilitet, LBK/NTNU 

 Institutt for laboratoriemedisin, barne- og kvinnesykdommer (LBK), NTNU
 Det medisinske fakultet, NTNU

Professorer ved NTNU
Norske leger
Norske medisinprofessorer
Fødsler i 1957
Det felles europeiske rammeverket for språk

Det felles europeiske rammeverket for språk er en retningslinje og nivåskala for språk utarbeidet av Europarådet. Nivåskalaen brukes for å beskrive kunnskaps- og ferdighetsnivået til språksstudenter i Europa og i økende grad også i andre land. Hensikten er å skape en felles europeisk standard for de ulike språknivåene. Skalaen er inndelt i tre hovednivåer, hver med to undernivåer, til sammen seks ulike nivåer: 

A – språkbruker på grunnleggende nivå
A1 – begynnernivå
A2 – elementært nivå
B – selvstendig bruker
B1 – mellomnivå
B2 – høyere mellomnivå
C – kompetent språkbruker
C1 – avansert nivå
C2 – språkferdigheter nesten på nivå med morsmålsbruker

Rammeverket beskriver nivået som forventes av språkbrukeren på de ulike nivåene når det gjelder lese-, lytte-, snakke- og skriveferdigheter.

Referanser

Eksterne lenker
Det felles europeiske rammeverket for språk, Utdanningsdirektoratet 2011.

Europarådet
Språktilegnelse
Dazed and Confused (film)

Dazed and Confused er en amerikanske dramakomedie og ungdomsfilm fra 1993 regissert og skrevet av Richard Linklater. De ledende rollene spilles av Matthew McConaughey, Jason London, Ben Affleck, Milla Jovovich, Cole Hauser, Parker Posey, Anthony Rapp, Adam Goldberg, Joey Lauren Adams, Nicky Katt og Rory Cochrane. Filmen skildrer en gruppe tenåringer i en amerikansk by og deres siste dager ved en High School. Året er 1976.

Til tross for gode tilbakemeldinger fra kritikerne, ble filmen ingen publikumssuksess på amerikanske kinoer. I ettertid har den imidlertid oppnådd kultfilm-status og ble i 2006 kåret Entertainment Weekly den til den tredje beste «High School-film» gjennom tidene.

Filmen inneholdt mye populær musikk fra 1970-tallet.

Handling 
Det er 28. mai 1976, siste skoledag ved Lee High School i Austin, Texas. De nye seniorene forbereder seg til å trakassere neste semesters ferskinger. Samtidig forberedes det til fest hos en av elevene, men disse planene blir spolert da gutten som skal levere alt ølet ankommer for tidlig. 

Handlingen utspiller seg i løpet av ett døgn.

Om filmen 
Anmelderne
Filmen ble meget godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 98% på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den tre av fire stjerner.

Publikum
Filmen ble ingen publikumssuksess i USA og innbrakte kun $8 millioner på amerikanske kinoer. Den havnet dermed på en 121.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1993.

Annet
Filmens tittel henspiller på Led Zeppelin-låten med samme navn. Filmskaperne ønsket å bruke låten i filmen, men fikk ikke tillatelse av Robert Plant.

Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer.

Rollebesetning 
 Jason London : Randall Floyd
 Rory Cochrane : Ron Slater
 Wiley Wiggins : Mitch Kramer
 Sasha Jenson : Don Dawson
 Michelle Burke : Jodi Kramer
 Adam Goldberg : Mike Newhouse
 Anthony Rapp : Tony Olson
 Matthew McConaughey : David Wooderson
 Marissa Ribisi : Cynthia Dunn
 Shawn Andrews : Kevin Pickford
 Cole Hauser : Benny O'Donnell
 Milla Jovovich : Michelle Burroughs
 Joey Lauren Adams : Simone Kerr
 Christin Hinojosa : Sabrina Davis
 Ben Affleck : Fred O'Bannion
 Jason O. Smith : Melvin Spivey
 Deena Martin : Shavonne Wright
 Parker Posey : Darla Marks
 Nicky Katt : Clint Bruno

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1993
Ungdomsfilmer fra USA
Dramakomedier fra USA
Filmkomedier fra USA
Engelskspråklige filmer
Gaute Skjegstad

Gaute Boris Skjegstad (født 13. juli 1983) er en norsk skuespiller, stemmeskuespiller og instruktør.  

Han har blant annet spilt i Unge Lovende, Zombie-Lars, Norsk-ish, Hotel Cæsar og i 1732 Høtten.  

Skjegstad har også norsk stemme til Shaggy i Scooby-Doo! Mysteriegjengen, Miss Piggy i Muppets Now!, Ryder i PAW Patrol og Pinocchio i Pinocchio.

Som stemme 
 2005 Danny Fangeren – Danny Fenton/Danny Fangeren
 2007 Johnny Test – Johnny Test
 2008 Total Drama – Mike
 2010 6teen – Jude Lizowski
2012 Redakai: Conquer the Kairu – Ky Stax
 2012 Sidekick – Eric Needles
 2012 Monsuno – Chase Suno
 2012 Kaijudo: Rise of the Duel Masters – One Pierece Ray
 2013 Max Steel – Max McGrath/Max Steel
 2013 Team Hot Wheels – Gage
 2014 SuzAnn – Guy/SuzAnn
 2014 Dr. Dimensionpants – Kyle Lipton/Dr. Dimensionpants
 2014 Mixeler – Flain
 2014 Tenkai Knights – Guren Nash
 2015 Blaze og Monstermaskinene – Darington
 2015 Gurken & Nøtta – Gurken
 2016 Supernoobs – Tyler Bowman
 2016 Total Drama: Det Dondristige Reset – Geoff
 2019 Total Dramarama – Jude Lizowski

Eksterne lenker 
 
 
  Norske Dubber Wikia

Skuespillere i Hotel Cæsar
Norske stemmeskuespillere
Norske skuespillere
Olaf Amundsen

Olaf Amundsen (født 1876 i Tromsø, død 1939) var en norsk jurist og politiker. 

Amundsen tok juridisk embetseksamen i Oslo i 1898. Han arbeidet som fullmektig hos sorenskriveren i Salten, senere hos byfogden i Bodø. Han ble høyesterettsadvokat i 1904. Han var sorenskriver i Fosen fra 1918 til 1922, og deretter fra 1922 til 1939 fylkesmann i Nordland. 

Han var medlem av Bodø bystyre fra 1908 en kort periode før han flyttet til Bodin.

Fra 1910 til 1912 var han innvalgt på Stortinget for Frisinnede Venstre (fellesliste med Høyre), og deretter fra 1913 til 1918 for Venstre, alle tre periodene fra Søndre Salten krets. Han var medlem og nestformann i sosialkomiteen (1910–12), medlem av jernbanekomiteen (1913–16) og formann i skog- og vassdragskomiteen (1917–18). Amundsen fikk avgjørende innflytelse på vassdragslovens utforming i 1911. Han skrev kommentarutgaver til konsesjonsloven og til vassdragsloven.

Fra juni 1921 til august 1922 var han justisminister i Otto Albert Blehrs andre regjering (Venstre).

Han var sønn av sogneprest og stortingsrepresentant Olaf Kristian Amundsen og bror av litteraturhistorikeren Fredrik Paasche.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Stortingsrepresentanter 1910–1912
Stortingsrepresentanter 1913–1915
Stortingsrepresentanter 1916–1918
Stortingsrepresentanter fra Frisinnede Venstre
Stortingsrepresentanter fra Venstre
Stortingsrepresentanter for Nordland
Norske statsråder 1905–1940
Norske justisministre
Sorenskrivere
Fylkesmenn i Nordland
Norske jurister
Personer fra Tromsø kommune
L’Aigle-demningen

L'Aigle-demningen er en demning med vannkraftverk i vassdraget Dordogne i det sentrale Frankrike. Den er anlagt i departementene Cantal i regionen Auvergne-Rhône-Alpes, og samtidig i Corrèze i Nouvelle-Aquitaine. Byggingen av kraftverket startet under den andre verdenskrig, og demningen var ferdig i 1946.

I vassdraget Dordogne er anlegget plassert der hvor denne elven får tilsig på et og samme sted av både Luzège og Vianon.

Demningen kalles også for «Motstandsbevegelsens demning» (La barrage de l'Resistance), fordi den ble påbegynt i 1942. Installert vannkrafteffekt er 349 MW fordelt på 6 utbyggingsfaser, med i alt 5 francisturbiner. De er konfigert med 4 x 54 MW enheter, og én 133 MW-enhet. Siste utvidelse skjedde i 1982. 

Demningen er en betong gavitasjons-buedam, som er i alt 84-92 meter høy og 289 meter lang. Den skaper Aigle-reservoaret som er inntil 25 km langt, har et overflateareal på 7,5 km² (750 hektar) og et vannvolum på inntil 220 millioner m³.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Aigle
Aigle
Demninger fullført i 1946
Kraftverk etablert i 1946
1946 i Frankrike
Cantal
Corrèze
Byggverk i Auvergne-Rhône-Alpes
Byggverk i Nouvelle-Aquitaine
Baix le Logis-Neuf vannkraftverk

Baix le Logis-Neuf vannkraftverk er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i Drome, ei sideelv til Rhône. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1957 og var ferdig i 1961. Installert vannkrafteffekt er 210 MW. Årsproduksjonen er 1,2 TWh elektrisk kraft årlig.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker
 Hydropower & Dams in Europe 2011. Besøkt 17. januar 2012.

Vannkraftverk i Frankrike
Demninger i Frankrike
Drôme
Demninger fullført i 1961
Kraftverk etablert i 1961
1961 i Frankrike
Byggverk i Auvergne-Rhône-Alpes
Kembsdemningen

Kembsdemningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i Grand-Canal-d'Alsace ved Rhinen. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1932. Installert vannkrafteffekt er 152 MW.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker

Vannkraftverk i Frankrike
Demninger i Frankrike
Haut-Rhin
Byggverk i Grand Est
Vogelgrun-demningen

Vogelgrun-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i Grand-Canal-d'Alsace ved Rhinen. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1958. Installert vannkrafteffekt er 150 MW.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker

Vannkraftverk i Frankrike
Demninger i Frankrike
Haut-Rhin
Byggverk i Grand Est
Harrsele kraftverk

Harrsele kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Umeälven i nordlige Sverige. Installert vannkrafteffekt er 223 MW.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker

Vannkraftverk i Sverige
Demninger i Sverige
Vännäs kommune
Low Level Bridge (Edmonton)

Low Level Bridge er en bro som krysser elven North Saskatchewan i Edmonton, Alberta, Canada. Da den ble fullført i 1900 var den første broen i Edmonton over North Saskatchewan. Det ble lagt et jernbanespor i 1902 for å betjene Canadian Northern Railway. Etter byggingen av High Level Bridge i 1913 kom navnet Low Level Bridge i bruk. I 1948 ble det bygget et ekstra spenn og jernbanesporet ble etter hvert fjernet.

Referanser

Eksterne lenker
 Low Level Bridge hos Structurae

Broer i Canada
Edmonton
Byggverk i Alberta
Broer åpnet i 1900
Broer åpnet i 1948
1900 i Canada
1948 i Canada
Hans Hagerup de Gyldenpalm

Hans Hagerup de Gyldenpalm (født som Hans Hagerup i 1717 i Kalundborg i Danmark, død 19. februar 1781 i Kristiansand) var norsk embetsmann. Hans far var biskop Eiler Hagerup d.e.. Sytten år gammel ble han ansatt som lærer ved Trondheim katedralskole, og året etter ble han konrektor samme sted. I 1743 ble han viseamtmann i Nordland amt, og fra 1751 til 1767 var han amtmann i Nordland amt. Fra 1767 til 1781 var han stiftsamtmann i Kristiansand og amtmann i Nedenes amt. Etter sin død ble han den 23. februar 1781 adlet med navnet de Gyldenpalm, noe som også gjorde hans barn og etterkommere adelige.

Denne grenen av familien døde ut på mannssiden med Gyldenpalms sønnesønn, diplomaten Andreas Dedekam Hagerup Gyldenpalm (1777–1832.

Referanser

Litteratur 
 Bernt Moe: «Familien Gyldenpalm», Tidsskrift for den norske Personalhistorie, 1. hefte, Christiania 1840, side 63 ff
 A. Thiset og P.L. Wittrup: Nyt dansk Adelslexikon, København 1904

Norske amtmenn
Alumni fra Københavns Universitet
Adelige nordmenn
Personer fra Kalundborg
Calle Halfvarsson

Carl-Christian «Calle» Halfvarsson (født 17. mars 1989 i Sågmyra) er en svensk langrennsløper som slo gjennom i internasjonalt langrenn i verdenscupåpningen på Sjusjøen den 19. november 2011 med en 4.-plass i 15 km fristil.

I VM 2013 i Val di Fiemme gikk Halfvarsson fjerde etappe på det svenske laget som tok sølv på 4 x 10 km stafett.

I VM 2015 i Falun gikk Halfvarsson fjerde etappe på det svenske laget som tok sølv på 4 x 10 km stafett.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 26 på 15 kilometer klassisk intervallstart.

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Personer fra Falu kommun
Svenske langrennsløpere
Juniorverdensmestere i langrenn
Svenske mestere
Deltakere under Ski-VM 2013
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2014
Langrennsløpere under Vinter-OL 2014
Deltakere under Ski-VM 2015
Deltakere under Ski-VM 2017
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2018
Langrennsløpere under Vinter-OL 2018
Deltakere under Ski-VM 2019
Deltakere under Ski-VM 2021
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2022
Langrennsløpere under Vinter-OL 2022
Nendaz vannkraftverk

Nendaz vannkraftverk, er et sveitsisk vannkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 408 MW. Vassdraget som utnyttes er elva Dixence, en sideelv til Rhône. Anlegget ligger i kantonen Valais, helt sørvest i Sveits. 

Reservoarmagasinet som gir vannfall til kraftstasjonen er demningen ved Grand Dixence. Det er installert i alt 12 turbiner, og fallhøyden er 1.008 meter. Årsproduksjonen er om lag 300 GWh elektrisk kraft.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Vannkraftverk i Sveits
Wallis
Mapragg vannkraftverk

Mapragg vannkraftverk, er et sveitsisk vannkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 370 MW. Vassdraget som utnyttes er den lille elva Mapragg.

Det er et såkalt pumpekraftverk med et øvre vannmagasin og et nedre. Anlegget stod ferdig i 1977.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Demninger i Sveits
Vannkraftverk i Sveits
Pumpekraftverk i Sveits
Chandoline vannkraftverk

Chandoline vannkraftverk, er et sveitsisk vannkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 150 MW. Vassdraget som utnyttes er elva Dixence, en sideelv til Rhône. Anlegget ligger i kantonen Valais, helt sørvest i Sveits. Reservoarmagasinet som gir vannfall til kraftstasjonen er demningen ved Grand Dixence.

Det er installert i alt 10 turbiner, og fallhøyden er 1.748 meter.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Vannkraftverk i Sveits
Wallis
Linthal vannkraftverk

Linthal vannkraftverk, er et sveitsisk vannkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 340 MW. Det skal utvides til 1 000 MW innen utgangen av 2015. Det er et såkalt pumpekraftverk med et øvre vannmagasin og et nedre.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Demninger i Sveits
Vannkraftverk i Sveits
Pumpekraftverk i Sveits
Demninger fullført i 1963
Kraftverk etablert i 1968
1968 i Sveits
Innertkirchen vannkraftverk

Innertkirchen vannkraftverk, er et sveitsisk vannkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 259 MW, fordelt på 205 MW fra anlegg nr I fra 1942, og 54 MW fra anlegg nr II fra 2007. Vassdraget som utnyttes er Susten-Gadmental, ikke langt fra hovedstaden Bern. Anlegget ble påbegynt i 1940, og stod ferdig utbygd i 1942, med en senere utvidelse i 2007.

Se også
Liste over verdens største vannkraftverk

Demninger i Sveits
Vannkraftverk i Sveits
Hongrin vannkraftverk

Hongrin vannkraftverk, er et sveitsisk vannkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 240 MW. Det er planer om å utvide til 420 MW. Anlegget stod ferdig utbygd i 1970. Det er et såkalt pumpekraftverk med et øvre vannmagasin og et nedre.

Se også
 Liste over verdens største vannkraftverk

Demninger i Sveits
Vannkraftverk i Sveits
Pumpekraftverk i Sveits