alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Julija Krevsun

Julija Jurijivna Krevsun, ukrainsk Юлія Юріївна Кревсун (født 8. desember 1980) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 800 meter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ukrainske mellomdistanseløpere
Deltakere for Ukraina under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Ukraina under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Fødsler i 1980
Malika Akkaoui

Malika Akkaoui (født 25. desember 1987) er en marokkansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble slått ut i semifinalen på 800 meter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fødsler i 1987
Marokkanske mellomdistanseløpere
Deltakere for Marokko under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Marokko under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Marokko under VM i friidrett 2013
Deltakere for Marokko under VM i friidrett 2015
Deltakere for Marokko under VM i friidrett 2017
Deltakere for Marokko under VM i friidrett 2019
Natholmen

Natholmen eller Nattholmen er en øy i Sandefjord kommune, i luftlinje 6 km øst for sentrum og like sør for halvøya Årø. Arealet er ca. 0,22 km2. Øya er bebygd og har privat veiforbindelse over en smal bru. 

På Natholmen ligger Knattholmen leirsted og kystleirskole, som eies og drives av Norges KFUK-KFUM.

Eksterne lenker
  Knattholmens offisielle side

Sandefjords geografi
Øyer i Vestfold og Telemark
Bosetninger i Sandefjord
MBA i teknologiledelse

MBA (Master of Business Administration) i teknologiledelse, er et treårig deltidsstudium ved Campus Helgeland.

Dette er et yrkesrettet studie som fokuserer på økonomiske, organisatoriske, markedsmessige og teknologiske perspektiv. I løpet av studietiden kommer man inn på industriell markedsføring, prosjektfinansiering, Teknologibasert innovasjon og entreprenørskap, bærekraftig innovasjon, forretningsutvikling, prosjektadministrasjon, positivt lederskap samt styrearbeid og styrets rolle.

Referanser

Fag og studieprogrammer
Yuri Landman

Yuri Landman (født  1. februar 1973 i Zwolle) er en nederlandsk eksperimentell instrumentmaker, musiker, musikkpedagog og tegneserieskaper. Han har blant mange andre samarbeidet med Lee Ranaldo og Thurston Moore (Sonic Youth), Einstürzende Neubauten, Jad Fair, Rhys Chatham, Bart Hopkin, og Wessel Westerveld (Intonarumori).

Biografi
I 2012 skrev han sammen med Bart Hopkin bok Nice Noise. I 2017 bygde han en lydinstallasjon for iii] i Haag i Nederland. På invitasjon av Harman Kardon bygget han en 24-strengers sonometer med J.Views i 2018.

Organisasjonene MIM (Phoenix), WORM, Muziekgebouw aan 't IJ. Extrapool (Nijmegen), De Toonzaal ('s-Hertogenbosch), Matrix (Leuven), Can Vicente del Amo (Ibiza), MOTA (Ljubljana), Radiona (Zagreb), St James Cavalier (Malta), Sonoscopia (Porto), Liebig 12 (Berlin), Conservatoire TPM (Toulon), TAMK (Tammerfors), og Maajaam (Otepää, Estland) har egne samlinger av verktøy for utdanning og forskning.

Han underviser regelmessig i ulike akademier som TAMK, Aalto Universitet, FH Joanneum (Graz), Rytmisk Musikkonservatorium, AvP (Leeuwarden), Hochschule für Musik Detmold og har forelest for Royal Academy of Music, Universitetet i Salford, Universitetet i Bradford Universitetet i Nantes, Universitetet i Gent, PXL, Zürich Kunsthøgskole, UvA (Amsterdam), Codarts (Rotterdam), TPM konservatorium, Design Academy Eindhoven, Escuela Massana (Barcelona) og andre.

Bibliografi 
 Je Mag Alles met me Doen (1997)
 Het Verdiende loon (1998)
 Nice Noise, Preparations and Modifications for Guitar - Yuri Landman & Bart Hopkin (2012, Experimental Musical Instruments)
  Sound Art - prof. Holger Schulze & prof. Sanne van Krogt, 2020, Bloomsbury Academic,  Pickups and Strings, p460-470.

Essays
 3rd Bridge Helix, 2009  
 The Seven Plus Five Pattern, Soundest #1, Oct 2018 
 From Rusollo till Present

Diskografi 
 Zoppo - Chi pratica lo impare zoppicare lp (1998)
 Zoppo - Nontonnen promo 7" (1998)
 Zoppo - Double the fun splitt 7" (1999)
 Zoppo - Belgian Style Pop cd (1999)
 Yuri Landman Ensemble featuring Jad Fair & Philippe Petit - That's Right, Go Cats (2012, LP Thick Syrup Records, CD Siluh Records)
 Bismuth - s/t, LP, April 2014 Geertruida Records

Se også 
 Moodswinger

Referanser

Eksterne lenker 
 www.hypercustom.nl
  Allmusic

Nederlandske gitarister
Musikkinstrumentmakere
Nederlandske tegneserieskapere
Personer fra Zwolle
Mulvarprotter

Myospalacinae 
 Spalacinae 
 Babusrotter 
 Afrikanske rotrotter 

Mulvarprotter (Spalacidae) er en familie som består av 36 arter fordelt i fire underfamilier og seks slekter. Familien tilhører gruppen med rottelignende gnagere (Myomorpha). Dyra i denne familien har rudimentære huddekte øyne og savner nærmest utvendige ører og hale. De er både terrestriske og fossoriale, og som mulvarpen graver de ganger i grunnen og livnærer seg for det meste av røtter og knoller som de finner når de graver. Enkelte arter lever i såkalt eusosialitet, som maur i en maurtue der kun «dronningen» formerer seg.

Inndeling 
Myomorpha har tradisjonelt blitt delt inn i to overfamilier med i alt sju familier, men ny forskning tyder nå på at det bør være ni. To underfamilier i Dipodidae har i henhold til Wilson, Lacher & Mittermeier (2017) blitt løftet til full familiestatus; Sminthidae og Zapodidae. Familien Nesomyidae finnes bare i Afrika og på Madagaskar, og har utviklet økologiske nisjer som likner andre familier i musegruppen.

 Rodentia, gnagere
 Myomorpha, muselignende gnagere
 Dipodoidea, hoppemusgruppen
 Sminthidae, bjørkemusfamilien
 Zapodidae, (mangler norsk navn)
 Dipodidae, hoppemusfamilien
 Muroidea, musegruppen
 Calomyscidae, musehamsterfamilien
 Cricetidae, hamsterfamilien
 Muridae,  musefamilien
 Nesomyidae
 Platacanthomyidae, tremusfamilien
 Spalacidae, mulvarprottefamilien
 Myospalacinae
 Spalacinae
 Rhizomyinae , babusrotter
 Tachyoryctinae , afrikanske rotrotter

Underfamilier 
Listen nedenfor er i henhold til Wilson & Reeder.
 Myospalacinae (blindrotter)
 Eospalax
 E. fontanierii
 E. rothschildi
 E. smithii
 Myospalax
 M. aspalax
 M. myospalax
 M. psilurus
 Spalacinae (blindmus)
 Spalax
 S. arenarius
 S. carmeli
 S. ehrenbergi
 S. galili
 S. giganteus
 S. golani
 S. graecus
 S. judaei
 S. leucodon
 S. microphthalmus
 S. nehringi
 S. uralensis
 S. zemni
 Rhizomyinae (bambusrotter)
 Cannomys
 C. badius
 Rhizomys
 R. pruinosus
 R. sinensis
 R. sumatrensis
 Tachyoryctinae (afrikanske rotrotter)
 Tachyoryctes
 T. ankoliae
 T. annectens
 T. audax
 T. daemon
 T. ibeanus
 T. macrocephalus (kjemperotrotte, storhodet rotrotte)
 T. naivashae
 T. rex
 T. ruandae
 T. ruddi
 T. spalacinus
 T. splendens
 T. storeyi

Referanser

Eksterne lenker 
 

Gnagere
Pattedyr formelt beskrevet i 1821
Dyr formelt beskrevet av John Edward Gray
Haakon Nord

Haakon Nord (født 21. juli 1911, død 5. august 1998) var en norsk diplomat.

Etter oppveksten i Oslo og Tønsberg fikk han examen artium 1930 og gikk på Krigsskolen samt Oslo handelsgymnasium 1932.  Etter cand.jur. i 1937 tiltrådte han i Utenriksdepartementet i 1938 og var sekretær ved legasjonene i Brussel 1939, Bern 1940, Lisboa 1941 før han i 1943 returnerte til UD, uvisst hvor (Oslo eller London).

Han var i 1947 ved oberstløytnants grad tilsatt som sekretær i Utenriksdepartementet da han ble konstituert som konsul ved det nyetablerte konsulat i Frankfurt am Main, etter å ha tjent som sjef for den norske militære sambandsdelegasjon fra 1945 til 31. juli i 1948.  I januar 1952 var han fungerende legasjonsråd i Bonn, det som siden 1949 var den norske representasjonen i Vest-Tyskland. Men han ble også beordret til å bestyre legasjonene i Brussel fra 1952 og Luxembourg med tittel chargé d'affaires.

Så ble det noen år ved Norges ambassade i Paris som handelsråd og ambassaderåd, før han i 1958 ble utnevnt til Norges første ambassadør til Marokko etter frigjøringen der, stasjonert ved den nye Norges ambassade i Rabat og med sideakkreditering til Tunis, såvel som Madagaskars Tananarive 1962 og Alger 1962.  Fra 1965 til 1971 var han ambassadør til India, stasjonert i New Delhi, med ansvar for Rangoon og Colombo, før han avsluttet hjemme i Oslo med spesialoppgaver (dels innen atomspørsmål) frem til rundt 1980.  For alt dette fikk han Kongens fortjenstmedalje i 1970.

Han var sønn av fengselsvaktmester Jacob Johnsen (1871–1955) og Hildur Agathe Nord (1874–1963), og ble i 1941 gift med Lillian Bruun (1913).

Referanser 

Norges ambassadører til Algerie
Norges ambassadører til India
Norges ambassadører til Madagaskar
Norges ambassadører til Marokko
Norges ambassadører til Myanmar
Norges ambassadører til Sri Lanka
Norges ambassadører til Tunisia
Personer fra Oslo
Personer fra Tønsberg kommune
Scrovegni-kapellet

Scrovegni-kapellet (, også kjent som Arena-kapellet) er en kirke i Padova i Veneto i Italia. Den inneholder en fresco-syklus av Giotto, fullført rundt 1305, som er et av de viktigste mesterverkene i vestlig kunst.

Litteratur 
 Derbes, Anne & Sandona, Mark (2008): The Usurer's Heart:  Giotto, Enrico Scrovegni, and the Arena Chapel in Padua, Pennsylvania State University Press.
 Derbes, Anne &  Sandona, Mark, red. (2004): The Cambridge Companion to Giotto,  Cambridge University Press.
 Frugoni, Chiara (2008): L'affare migliore di Enrico: Giotto e la cappella Scrovegni, Einuadi.

Eksterne lenker 
 
 Virtuell omvisning og informasjon

Kirker i Italia
Byggverk i Veneto
Katolske kirker i Italia
Bjarne Børde

Bjarne Vilhelm Børde (født 5. juli 1897 i Aker, død 26. juni 1976) var en norsk diplomat og ambassadør.

Etter skolering i handelsfaget og noe reising i Amerika var han sekretær ved et opplysningskontor for næringsveiene 1918–1922, og fra 1921 kansellist ved den norske legasjon i Mexico og i arrangementskomiteen for norsk deltakelse ved Verdensutstillingen i Rio de Janeiro som pågikk fra 1922 og noen måneder inn i 1923. På 1930-tallet var han byråsjef ved opplysningskontoret til Utenriksdepartementet, fra 1938 var han ett år ved legasjonen i København, før han frem til 1945 var kontorsjef i Forsyningsdepartementet. Derpå var han administrerende direktør for det nystartede Norges Eksportråd i fem år, kun avbrutt av det å være handelsråd for det vestlige USA, inntil han i 1951 ble generalkonsul i San Francisco. Det kulminerte med utnevningen til ambassadør stasjonert ved Norges ambassade i Reykjavik fra 1958 til 1962.

Han var sønn av tollkontrollør Peter Bernhard Amundsen (1866–1916) og Rina Giltvedt (1867–1953). I 1928 giftet han seg med den danske Anna-Charlotte Bjerg (1906–1980). De ble foreldre til programsekretær i NRK Unni Børde Kröyer (1930–1991) som var gift med islandske ambassadøren Haraldur Kröyer (1921–1995),
ambassadør Ketil Børde (født 1935) og journalisten Haakon Børde (født 1940).

Utgivelser

Referanser 

Norges ambassadører til Island
St. Olavs Orden
Den islandske falkeorden
Personer fra tidligere Aker kommune
Pseudorhaetus

Pseudorhaetus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore til store, mørke hjortebiller. Artene har avlang kroppsform og er påfallende blanke. Dekkvingene kan være mer eller mindre rødlige, for øvrig er de svarte. Hannene har forstørrede kjever, hos denne slekten vider disse seg ut og danner er nesten firkantet gevir. Hodet er nokså rundet sett ovenfra, uten påfallende utvekster.

Levevis 
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia der de er kjent fra Vietnam, Taiwan og det sørlige Kina.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Cladognathini
 Slekten Pseudorhaetus Planet, 1899
 Pseudorhaetus oberthuri Planet, 1899 - Vietnam
 Pseudorhaetus sinicus (Boileau, 1899) - det sørlige Kina

Eksterne lenker 
 
 Oversikt over artene
 Bildegalleri

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1899
Sørøst-Asias insekter
Kinas insekter
Taiwans insekter
Vietnams insekter
Weinreichius

Weinreichius er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art fra Vietnam.

Utseende 
En stor (49–78 millimeter), avlang, mørk hjortebille. Kroppen er svart bortsett fra dekkvingenes bakre del som er rødlige. Hannens mandibler (overkjever) er kraftig forstørrede som vanlig hos hjortebiller, hos denne arten er de særlig kraftige, gevir-lignende og sterkt nedoverkrummede i spissen. De er fint sagtagget på innsiden og har en kraftig tann omtrent to tredjedeler ut på kjeven. Hodet mangler påfallende utvekster, hode og pronotum har nettmasket mikroskulptur og ser ganske matte ut. Pronotum har jevnt rundede sider.

Levevis 
Larvene utvikler seg trolig i råtne trestammer.

Utbredelse 
Arten er bare kjent fra Vietnam, som utmerker seg med en meget artsrik fauna av hjortebiller.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Cladognathini
 Slekten Weinreichius Lacroix, 1978
 Weinreichius perroti Lacroix, 1978

Eksterne lenker 
 
 Oversikt over artene
 Bildegalleri

Hjortebiller
Vietnams insekter
Biller formelt beskrevet i 1978
Egil Winsnes

Egil Winsnes (født 29. september 1919, død 30. mars 1991) var en norsk diplomat.

Han startet i Utenriksdepartementet i 1946 og var tilsatt ved ambassadene i Washington, Stockholm og Brussel.  Fra 1962 var han tilbake i Oslo som byråsjef for det kontor som holdt orden på Norges handelspolitiske samkvem med EF.  I 1966 bar det til Norges ambassade i Paris som handelsråd, og fra 1970 som ambassaderåd. Fra 1974 til tidlig 1980-tall var han generalkonsul i Cape Town og leder for Norges faste delegasjon ved  Europarådet i Strasbourg. Han etterfulgte i 1984 Olav Lydvo som ambassadør til Marokko og Tunisia, stasjonert ved Norges ambassade i Rabat.  I 1986 var han involvert i å få frigitt det norske dykkerskipet «Wildrake» (Anders Wilhelmsens rederi) som var satt under arrest i Tunisia.

Han var sønn av litteraturprofessor Andreas Hofgaard Winsnes (1889–1972) og Haldis Knudsen (1892–1968).

Referanser 

Norske ambassadører
Anja Berggård Endresen

Anja Berggård Endresen (født 2. mars 1974) er en norsk politiker (V). Hun er gruppeleder for Sola Venstre siden 2011. I perioden 2015-2019  var hun gruppeleder i Venstres fylkestingsgruppe i Rogaland og ledet Regional- og kulturutvalget. I samme periode var hun også valgt medlem i Fylkesutvalget samt Fylkestinget i Rogaland. 

Endresen har arbeidet som lærer siden 2001, og har vært ansatt i Stavangerskolen siden 2005.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Lokalpolitikere i Sola
Venstre-politikere i Rogaland
Vararepresentanter til Stortinget
Karsten Klepsvik

Karsten Klepsvik (født 4. august 1952 i Austevoll) er en norsk diplomat.

Etter å ha tatt artium ved Voss Gymnas ble han cand.polit. ved Universitetet i Bergen. Han gjennomførte Utenriksdepartementets aspirantkurs i 1981. Fra 1983 til 1986 var han ambassadesekretær ved Norges ambassade i Manila. Fra 1986 til 1989 var han ambassadesekretær ved Norges ambassade i Washington DC. Fra 1989 arbeidet han i to år i Fiskeridepartementet, først som byråsjef i Internasjonal seksjon og deretter som ekspedisjonssjef i Ressursavdelingen. Han var deretter administrerende direktør i Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening i NHO. I 1993 gikk han tilbake til Utenriksdepartementet som ekspedisjonssjef og Barentsrådgiver. Fra 1995 til 1999 var han ministerråd ved Norges ambassade i Washington under ambassadør Kjeld Vibe. Deretter ble han igjen ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet i den nyopprettede avdeling for menneskerettigheter, demokratibygging og humanitær bistand. I 2000 ble han pressetalsmann for utenriksminister Thorbjørn Jagland, en stilling han også hadde under utenriksminister Jan Petersen til 2005. Etter over ti år i Utenriksdepartementet som polarrådgiver og hvalfangstkommissær, ble han i 2013 utnevnt til ambassadør ved Norges ambassade i Warszawa. I 2018 ble han utnevnt til ambassadør ved Norges ambassade i Vilnius, Litauen.

Familie 
Han er sønn av Harald Nikolai Klepsvik (1916–2000) og Magdalena Torborg Hallvardsdtr. Kleppe (født 1918). Karsten Klepsvik har ti søsken. Han er bror av bistandsarbeideren Ingunn Klepsvik (født 1946), som har vært ambassadør til Tanzania. Karsten Klepsvik er medeier i skipsrederiet North Sea Shipping, som drives av familiene Klepsvik og Økland fra Bakkasund i Austevoll.

Ordener og utmerkelser 
Karsten Klepsvik er blant annet utnevnt til Kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenesteorden av Harald V og tildelt Storkorset av Den Polske Fortjenesteorden av Polens president Andrzej Duda.

Referanser 

Norske samfunnsøkonomer
Norske skipsredere
Norges ambassadører til Polen
Personer fra Austevoll kommune
Artikler i sjøfart-prosjektet
Yixuan, prins Chun

Yixuan, også kjent som den første prins Chun (kinesisk: 愛新覺羅·奕譞, pinyin:  Àixīn Juéluó Yìxuān, Wade-Giles: [Aisin-Gioro] I-hsüan, 醇親王, «førsteprins Chun»; født 16. oktober 1840 i Beijing i Kina, død 1. januar 1891 i Beijing), var en mandsjuisk prins i den keiserlige Aisin Gioro-slekten.

Liv og virke

Bakgrunn 
Yixuan var  Han var Daoguang-keiserens syvende sønn, far til Guangxu-keiseren og farfar til den siste keiseren, Puyi. Moren var fru Uya (烏雅氏). Fire måneder etter at han var født ble fru Uya, en av konkubinene til Daoguang-keiseren, og som akkurat var blitt elevert til edelfru Lin (琳貴人), aå ytterliggere elevert til keiserlig konkubine Lin (琳嬪), en sjelden distinksjon. Fru Uyas raske oppstigen fortsatte radig, og hun ble konsort Lin (琳妃) og edelkonsort Lin (琳貴妃) i henholdsis 1842 og 1846. Da hun døde fikk hun en enda edlere posthum tittel av Tongzhi-keiseren, keiserlig edelkonsort Zhuangshun (莊順皇貴妃), og dermed selve keiserinnen nest i rang.

Virke i Qing-styret 
I februar 1850, etter Daoguang-keisserens død, ble Yixuans fjerde bror, Yizhu, etterfølger til tronen og ble kalt etter eranavnet han valgte, Xianfeng-keiseren. Yixuan ble regnet som prins av annen rang (junwang) og ble kjent som prins Chun (醇郡王). Han holdt en lav profil under Xianfeng-keiserens elleve år lange regjeringstid.

Yixuan medvirket i det statskupp som førte enkekeiserinnene Cixi og Ci'an og deres svoger Prins Gong til makten som den mindreårige Tongzhi-keiserens formynderråd høsten 1861. Deretter var Yixuans skjebne tett knyttet til enkekeiserinne Cixi. Da hennes sønn døde i 1875 adopterte hun Yixuans sønn Zaitian og utpekte ham til tronfølger under regjeringstittelen Guangxu. For å slippe å utføre kowtow for sin egen sønn var da Yixcuan nødsaget til å be om avskjed fra sine oppdrag i det indre hoff, noe som ble innvilget.

I 1880-årene var Yixuan involvert i oppbyggingen av Kinas flåte og i 1884 ble han sjef for admiralitetet. Yixuan dro rundt på inspekssjonsreiser til marinens verft langs kysten. Opprustningen skulle vise seg å ikke være tilstrekkelig, noe som skulle bli åpenbart få år etter Yixuans død, da Kina tapte mot japanske flåtestyrker. En vel utbredt historie om at store misler kom på avveie for å finansiere enkekeiserinnens byggeprosjekter, er imidlertid en baktalelse mot dem begge uten hold.  

Etter Yixuans død i 1891 fikk hans sønn Zaifeng arve tittelen prins Chun og han ble også prinseregent da hans sønn Puyi ble utvalgt til  ny keiser i 1908.

Litteratur 
 Jung Chang: Empress Dowager Cixi: The Concubine who Launched Modern China, Jonathan Cape: London, 2013, ISBN 9780224087438 
 Sterling Seagrave:  "Dragon Lady" ISBN 0-679-73369-8.
 Maria Warner: The Dragon Empress": Life and Times of Tz'u-Hsi, 1835
 Wan Yi, Wang Shuqing, Lu Yanzhen: Daily life in the Forbidden City, 1908. ISBN 0-670-81164-5.

Eksterne lenker 
 

Mandsjuer
Mandariner
Kinesiske politikere
Personer fra Beijing
ELKO

ELKO AS (opprinnelig A/S Elektrokontakt) er et norsk selskap som produserer stikkontakter, lysbrytere og annet elektroteknisk materiell. Selskapet ble grunnlagt 17. juli 1945 i Oslo. Det har hovedkontor på Ryen i Oslo og et produksjonsanlegg på Åmot i Modum. Selskapet ble kjøpt opp av franske Schneider i 1999. I juni 2020 annonserte Schneider at de legger ned produksjonen i Norge. Gigantkonsernet Schneider vil flytte produksjonen og distribusjonen fra Åmot til Schneider Electric-fabrikkene i Tyskland og Sverige i løpet av 2021.

Selskapet har 80 ansatte i Norge og 16 i Sverige.

Administrerende direktør er Kjetil Kaldestad og styreformann er Karoline Nystrøm.

Referanser

Eksterne lenker
 

Norske industriselskaper
Etableringer i 1945
Metallactulus

Metallactulus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Ganske små (gjerne rundt 10–20 millimeter), mørke hjortebiller. Kroppen er avlang og parallellsidig, gjerne med litt matt metallisk glans, kraftig punktert. Hos denne slekten er det forholdsvis liten forskjell i utseende mellom kjønnene, men hannene har noe større mandibler (kjever) enn hunnene.

Levevis 
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse 
To av artene lever på øyer i Sørøst-Asia: Filippinene, Taiwan, Sulawesi og Molukkene. De tre andre artene, som kanskje ikke bør regnes til denne slekten, lever alle på Karolinene i Stillehavet.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Dorcini
 Slekten Metallactulus Ritsema, 1881
 Metallactulus bennigseni Boileau, 1910 - hører kanskje ikke til her, Karolinene
 Metallactulus carolinensis (Arrow, 1939) - hører kanskje ikke til her, Karolinene
 Metallactulus dublonensis (Arrow, 1939) - hører kanskje ikke til her, Karolinene
 Metallactulus jucundus de Lisle, 1970 - Filippinene
 Metallactulus mizunumai (Fujita, 2010)
 Metallactulus parvulus (Hope & Westwood, 1845) - Taiwan, Filippinene, Sulawesi og Molukkene
 Metallactulus yuukae (Bartolozzi & Nagai, 2017)

Eksterne lenker 
 
 Oversikt over artene
 Bildegalleri

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1881
Norges ambassade i Brasília

Norges ambassade i Brasília er en norsk utenriksstasjon. Ambassaden huser den norske ambassadør til Brasil og hans stab. Den holder til på Avenida das Nações i Brasília. 

Inntil ambassaden ble flyttet til den nybygde hovedstaden Brasília, hadde Norge sin ambassade i Rio de Janeiro, der man i dag har et generalkonsulat. Ellers er her honorære konsulater i byene Belém, Curitiba, Fortaleza, Manaus, Porto Alegre, Natal, Rio Grande, Salvador, Santos og São Paulo.

Sendemenn og ambassadører
1919–1928 Fredrik Herman Gade 
1928–1936 Johan Wilhelm Michelet
1937–1941 Nicolai Aall, den første med sideakkreditering til Venezuela, Colombia og Ecuador
1941–1945 Ludvig Aubert
1945–1947 Torbjørn Leopold Seippel
1951–1955 Henrik Andreas Broch, også til Colombia og Venezuela
1955–1960 Nils Anton Jørgensen, sendemann med rang av minister
1960–1962 Johan Zeier Cappelen
1962–1965 Knut Thommessen
1966–1969 Sven Brun Ebbell
1969–1975 Thorleif Lintrup Paus
1975–1980 Peter Michael Motzfeldt
1981–1987 Per Conradi Prøitz
1987–1993 Sigurd Endresen
1993–1997 Herberth Linder
1997–2002 Liv Agnes Kerr
2002–2007 Jan Gerhard Lassen
2007–2012 Turid Bertelsen Rodrigues Eusébio, også til Surinam
2012–2018 Aud Marit Wiig
2018– Nils Martin Gunneng

Eksterne lenker
 https://web.archive.org/web/20070831101147/http://www.noruega.org.br/

Brasília
Brasiliansk politikk