alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Mitsubishi Type 61

Type 61 er en japansk stridsvogn med 90 mm kanon, fra Mitsubishi Heavy Industries. Den kom i tjeneste i 1961.

Historie og utvikling 

Type 61 var den første middelstunge stridsvognen utviklet i Japan etter andre verdenskrig.  Utviklingsprogrammet tok til i 1954, og i 1961 kom de første vognene i tjeneste. Fra 1984 begynte Type 61 å bli tatt ut av tjeneste.

Type 61 ligner på mange måter på en mindre utgave av amerikanske M47 Patton, som japanerne hadde hatt til testing på 1950-tallet.

Teknisk 

Vognføreren sitter framme til høyre i skroget, med noe ammunisjon på sin venstre side.  Vognkommandør og skytter sitter til høyre i tårnet, med laderen til venstre.

Motoren er en Mitsubishi Type 12 HM 21 WT V-12 dieselmotor som yter 600 hk ved 2 100 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget.

Varianter 

Dummies Noen Type 61 ble ombygget så de lignet sovjetiske T-54/55 med mineryddingsutstyr.

Andre kjøretøyer basert på Type 61-chassis 

Type 70 Bergepanser.
Type 67 brolegger Brolegger.
Type 67 ingeniørkjøretøy Har et brøyteskjær og en liten kran.

Kilder 

 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Stridsvogner
Vickers MBT

Vickers MBT (solgt i India under navnet Vijayanta) er en britisk stridsvogn med 105 mm kanon. Den ble satt i produksjon fra 1965, med India som første bruker. Vickers utviklet vognen for eksportmarkedet.

Historie og utvikling 

Sent på 1950-tallet utviklet Vickers en stridsvogn med Chieftain-komponenter og den nye 105 mm kanonen L7. Den ble tatt i bruk i India, hvor de døpte den Vijayanta. Den ble kalt Vickers Mk 1 av fabrikken.

De første produksjonsmodellene sto ferdige i India i 1965, med alle komponenter sendt fra Storbritannia. Etter hvert overtok den lokale produsenten en større og større del av produksjonen, og da produksjonen opphørte på 1980-tallet var over 2 200 bygget.

Mk1 hadde Leyland L60 motor, den samme som i Chieftain, og et støpt tårn.

Mk3 fikk sveiset tårn og ny motor, og ble eksportert til Kenya og Nigeria. De siste vognene ble levert i 1991.

Teknisk 

Vognføreren sitter framme i høyre side av skroget, med vognkommandør og skytter til høyre i tårnet og lader til venstre.

Panseret er i stål, og maksimal tykkelse estimeres av Jane's til å være 80 mm.

Kanonen er en 105 mm Royal Ordnance L7. Den kan eleveres fra ÷10° til +20°. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en annen er montert på tårntaket. En 12,7 mm mitraljøse er også brukt for å bestemme avstander før man fyrer med hovedskytset.

Motoren i Mk 1 er en Leyland L60, og i Mk 3 er det en Detroit Diesel 12V-71T turbodiesel som yter 720 hk ved 2 500 omdreininger i minuttet.  Drivstoffkapasiteten er på 1 000 liter. Motoren og girkassen er montert bak i skroget.

Varianter 

Mk 1 Originalen.  I tjeneste i India og Kuwait.
Mk 2 Ble aldri bygget.
Mk 3 Ny motor fra Detroit Diesel på 720 hk, nytt tårn. I tjeneste i Nigeria og Kenya.

Andre kjøretøyer på samme chassis 

Vickers armoured bridgelayer Brolegger.
Vickers armoured recovery vehicle Bergepanser

Kilder 

 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Stridsvogner fra Storbritannia
Pz 61

Pz 61 er en sveitsisk stridsvogn med 105 mm kanon, utviklet på 1950-tallet. Den ble etterfulgt i tjeneste av Pz 68.

Historie 

På 1950-tallet begynte føderale sveitsiske myndigheter å utvikle en stridsvogn for den sveitsiske hæren. Arbeidet foregikk ved anlegget ved Thun. Den første av to prototyper, kalt KW 30, ble ferdigstilt i 1958 med en 90 mm kanon som bestykning. Etter dette fulgte ti vogner i en førproduksjonsserie. Disse ble kalt Panzer 58 (eller Pz 58), og brukte 20-punder fra britiske Centurion.

I 1961 kom en produksjonsordre på 150 Pz 61. Pz 61 lignet Pz 58, men hadde blant annet L7 105 mm kanon .

Pz 61 ble levert til den sveitsiske hæren mellom januar 1965 og desember 1966. Alle Pz 61 i tjeneste ble oppgradert til Pz 61 AA-standard, hvor blant annet 20 mm koaksial maskinkanon ble erstattet med 7,5 mm mitraljøse. Videreutvikling av Pz 61 resulterte i Pz 68.

Teknisk 

Vognføreren sitter framme i skroget. Vognkommandør og skytter sitter på høyre side av tårnet, og laderen på venstre.

Kanonen er en Royal Ordnance L7 på 105 mm. Den kan eleveres fra -10° til +21°, og kan avfyre APDS, APFSDS, HE og røykgranater.

Motoren er en MTU MB 837 Ba-500 8-sylindert dieselmotor som yter 630 hk ved 2 200 omdreininger i minuttet. Vogna bærer med seg 760 liter diesel.

Varianter 

Pz 61 AA9 20 mm maskinkanon erstattet av 7,5 mm mitraljøse, nye radioer og luftfilter, varmemuffe rundt kanonen.

Kilder 

 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker 
 

Stridsvogner
Pz 68

Pz 68 er en sveitsisk stridsvogn med 105 mm kanon, produsert mellom 1971 og 1974. Den etterfulgte Pz 61 i tjeneste.

Historie og utvikling 

Videreutvikling av Pz 61 av den føderale sveitsiske militærindustrien ved Thun, resulterte i Pz 68. Den første prototypen sto klar i 1968. De største forskjellene var stabilisering av hovedskytset, med kraftigere motor, modifisert kraftoverføring og bredere belter.

Mellom 1971 og 1974 ble 170 Pz 68, senere kalt Pz 68 Mk 1, levert til den sveitsiske hæren. I 1977 ble 50 Mk 2 levert, disse med varmemuffe for kanonen, et system for å trekke ut karbonmonoksid av lufta og vekselstrømsdynamo. I perioden 1978–79 ble 110 Mk 3 levert. Hovedforskjellen på disse var at de tok med alle forbedringene fra Mk 1 til Mk 2, samt hadde et større tårn.

Den siste produksjonsvarianten var Mk 4, hvorav 60 ble levert i perioden 1983–84. Disse er nesten identiske til Mk 3.

Flere forskjellige andre kjøretøyer, slik som brolegger og bergepanser, ble tatt fram, og i tillegg fikk en prototype påmontert en 120 mm kanon.

Teknisk 

Vognføreren sitter framme i skroget, med vognkommandøren og skytteren til høyre i tårnet og laderen til venstre.

Kanonen er en Royal Ordnance L7 105 mm, som kan eleveres fra -10° til +21°. Den kan avfyre APDS, APFSDS, HE og røykgranater.

Motoren er en MTU MB 837 Ba-500 8-sylindret dieselmotor som gir 660 hk ved 2 200 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget, sammen med girkassen. 710 liter diesel bringes med i vogna.

Varianter 

Mk 1 Levert mellom 1971 og 1974 
Mk 2 50 Mk 2 levert i 1977. Disse hadde varmemuffe for kanonen, et system for å trekke ut karbonmonoksid av lufta og vekselstrømsdynamo.
Mk 3 Hadde med alle forbedringene fra Mk 1 til Mk 2, samt et større tårn.  I perioden 1978–79 ble 110 levert.
Mk 4 Den siste produksjonsvarianten, hvorav 60 ble levert i perioden 1983–84. Disse er nesten identiske til Mk 3.

Andre kjøretøyer på Pz 68-chassis 

Entp Pz 65 ARV Bergepanser.
Brü Pz 68 Brolegger
Pz Zielfz 68 Målvogn med kraftigere panser og kanonatrapp.

Stridsvogner
M-84

M-84 er en jugoslavisk stridsvogn med 125 mm kanon, utviklet på basis av den sovjetiske T-72. De første eksemplarene ble levert fra 1984.

M-84 er eller har vært i tjeneste i det tidligere Jugoslavia og senere Bosnia-Hercegovina, Kroatia, Serbia og Slovenia. Den er også blitt eksportert til Kuwait.

Historie og utvikling 

M-84 er i bunn og grunn en sovjetisk T-72 produsert under lisens i Jugoslavia. Den har en rekke forbedringer for å tilfredsstille den føderale jugoslaviske hærens krav. I tillegg inneholder den en del jugoslavisk-produserte komponenter, for eksempel ildledningssystemet.

De første prototypene sto ferdig i 1983–84, og leveranse av de første vognene startet i 1984. Jane's estimerer at over 600 vogner er produsert for hjemme- og eksportmarkedet.

M-84 ble brukt i krigene i det tidligere Jugoslavia på 1990-tallet og av kuwaitiske styrker under Gulfkrigen i 1991.

Teknisk 

Vognføreren sitter framme i senter av skroget, med skytteren og vognkommandøren henholdsvis til venstre og til høyre i tårnet.

Hovedskytset er en 125 mm glattløpet kanon som kan eleveres fra -6° til +13°. Det er montert autolader, noe som gjør at mannskapet består av bare tre personer. Kanonen kan også brukes til å avfyre panservernmissiler.

Motoren er en kompressormatet V-12 dieselmotor som yter 780 hk ved 2 000 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget.

Varianter 

M-84AB Variant brukt av Kuwait, med annet optisk og ditgitalt utstyr.
M-84ABN M-84AB med navigasjonsutstyr.
M-84ABK Kommandovogn med ekstra sambandsutstyr.
M-84A4 Snajper Oppdatert ildledningsutstyr og sikter, samt bedre tårntravers.
M-84ABI Bergepanser.

Kilder 

 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker 
 
 FAS.org om M84 (engelsk)

Stridsvogner
Type 59

Type 59 er en kinesisk stridsvogn med 100 mm kanon. Den er basert på den sovjetiske T-54, og ble produsert fra 1950-tallet.

Type 59 er eller har vært i tjeneste med Albania, Bangladesh, Kina, Kongo, Nord-Korea, Pakistan, Tanzania, Vietnam og Zimbabwe.

Historie og utvikling 

Tidlig på 1950-tallet fikk Kina en del T-54 fra Sovjetunionen, og egenproduksjon ble så iverksatt under betegnelsen Type 59. De første produksjonskjøretøyene var like T-54, men manglet nattsikter og stabilisering for kanonen. Senere varianter hadde røykavsug for kanonen, stabilisering og infrarøde nattsikter.

I senere tid har noen kjøretøyer blitt obsertvert med laseravstandsmåler montert over hovedskytset.

Teknisk 

Vognføreren sitter framme til venstre i skroget, med noe ammunisjon på sin høyre side. Vognkommandøren og skytteren sitter til venstre i tårnet, med laderen på høyre side.

Skroget er av sveiset stål, og pansringen har en maksimal tykkelse på 203 mm.

Hovedskytset er en 100 mm riflet kanon, som kan eleveres fra -4° til +17°. Den kan avfyre AP, APC-T, HE, HE-FRAG, HEAT-FS og HVAPDS-T med en midlere skuddtakt på fire skudd i minuttet. Ved laderens luke står en 12,7 mm mitraljøse. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og et lignende våpen kan betjenes av vognføreren. T-54 kan legge sitt eget røykteppe ved å sprøyte inn diesel i eksosen.

Motoren i Type 59 er en V-12 vannkjølt dieselmotor som yter 520 hk ved 2 000 omdreininger i minuttet. Den er montert sammen med girkassen bak i skroget. 815 liter diesel bæres ombord, og ekstra tanker kan monteres eksternt for å øke rekkevidden til 600 km.

Varianter 

M1984 Dette er den amerikanske betegnelsen på Type 59 med 105 mm Royal Ordnance L7 riflet kanon. Den er observert i tjeneste siden tidlig på 1980-tallet.

Andre kjøretøyer basert på Type 59-chassis 

Type 59 bergepanser Modifisert Type 59 med tårnet fjernet.

Kilder 

 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker 

 GlobalSecurity.org om Type 59 (engelsk)
 Chinese Defense Today om Type 59 (engelsk)

Stridsvogner
Type 69 (stridsvogn)

Type 69 er en kinesisk stridsvogn med 100 mm kanon. Den er basert på den tidligere Type 59, og ble vist offentlig for første gang i 1982. Den ble eksportert i store mengder til Irak, og er også i bruk i Thailand.

Historie og utvikling 

Type 69 ble utviklet på basis av den tidligere Type 59, og ble først sett offentlig i 1982.  Videreutvikling av Type 69 resulterte i Type 80 og Type 85.

Teknisk 

Vognføreren sitter foran på venstre side i skroget, med noe ammunisjon stuet på sin høyre side.  Vognkommandør og skytter sitter til venstre i tårnet, med laderen til høyre.

Kanonen på Type 69 I er en 100 mm glattløpet kanon, mens Type 69 II har en 100 mm riflet kanon.  Begge kan eleveres fra -4° til +17°.  II-varianten kan fyre HEAT, HE, APDS og APFSDS.  En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og et tilsvarende våpen er montert i baugen og kan betjenes av vognføreren.  Laderen betjenter en 12,7 mm luftvern-mitraljøse på tårntaket.

Motoren er en Type 12150L-7BW V-12 dieselmotor som yter 580 hk ved 2000 omdreininger i minuttet.  Den er montert bak i skroget sammen med girkassen.

Varianter 

Type 69I 100 mm glattløpet kanon.
Type 69II 100 mm riflet kanon.

Andre kjøretøyer basert på Type 69-chassis 

Type 80 Luftvernvariant, tilsvarende ZSU-57-2.
Type 84 Brulegger med 18 m lang bru.
Type 653 Bergepanser med bulldozerskjær og kran.

Kilder 

 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker 
 

Stridsvogner
Type 80

Type 80 er en kinesisk stridsvogn med 105 mm kanon. I motsetning til tidligere kinesiske stridsvogner som var basert på sovjetisk design, var Type 80 en nyskapning.

Hovedforbedringene i forhold til den tidligere Type 69 var blant annet nytt digitalt ildledningssystem, laser-avstandsmåler, stabilisering av kanonen, ny 105 mm riflet kanon, nattsikte, mer motorkraft og bedre hjuloppheng.

Historie og utvikling 

Norinco startet en studie av et nytt stridsvognkonsept i 1978, og de første prototypene var klare i 1985. Utviklingsprosessen var ferdig i 1988, og kjøretøyet ble kalt Type 80, selv om det også har blitt referert til som Type 88 og Type 69-III.

Teknisk 

Vognføreren sitter framme til venstre i skroget. Vognkommandøren sitter til venstre i tårnet, med skytteren foran seg. Laderen sitter på høyre side.

Pansringen er sveiset stål, med muligheter for oppgraderinger av fronten og tårnet med komposittmaterialer.

Kanonen er en riflet 105 mm som kan fyre av både kinesisk og vestlig ammunisjon. Den har elevasjon fra -4,5 til +18 grader. Norinco leverer APFSDS-T, HEAT-T, HESH og HE. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en 12,7 mm mitraljøse står ved laderens luke.

Motoren er en kompressormatet utgave av Type 12150L-7BW V-12 diesel som er installert i Type 69. To tønner kan monteres bak på skroget for å øke rekkevidden. Diesel kan sprøytes inn i eksoses for å legge et røykteppe.

Standardutstyr inkluderer et automatisk brannslukkingsanlegg, vern mot ABC-våpen, lysforsterkere for vognkommandør, vognfører og skytter og et digitalt ildledningssystem med laser avstandsmåler og stabiliserte sikter og kanon.

Varianter 

 Type 80-II – nesten identisk, men litt tyngre med blant annet forskjellig radio- og ildledningsutstyr.

Kilder 

 Jane's Armour and Artillery, ISBN 0-7106-1542-6

Eksterne lenker 

 Federation of American Scientists (engelsk)

Stridsvogner
Type 62 (stridsvogn)

Type 62 er den første kinesiskbygde lette stridsvognen, utviklet fra 1958 og innført i 1962. Den ble laget for å brukes i terreng hvor den tyngre Type 59 har vanskelig for å manøvrere.

Type 62 er eller har vært i tjeneste med Albania, Kina, Kongo, Nord-Korea, Mali, Sudan, Tanzania og Zaire.

Historie og utvikling
Type 62 er så å si en nedskalert Type 59 og brukes i ulendt terreng, slik som finnes sør i Kina, men den har også blitt brukt i Det fjerne østen og Afrika.

Teknisk

Vognføren sitter framme til venstre i skroget, med vognkommandøren og skytteren til venstre i tårnet og laderen til høyre.

Kanonen er en 85 mm, antageligvis identisk med den brukt i Type 63.  Den kan eleveres fra -4° til +20° og kan fyre av AP, APHE, HE, HEAT og røykgranater.  En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en tilsvarende er montert foran på skroget og styres av vognføreren.  En 12,7 mm Type 54 er montert på tårntaket.  Type 62 kan generere et røykteppe ved å sprøyte diesel inn i eksosen.

Motoren er en vannkjølt dieselmotor som yter 430 hk ved 1800 omdreininger i minuttet.  Den er montert med girkassen bak i skroget.  730 liter diesel kan bringes med.

Kilder
 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker
 GlobalSecurity.org om Type 62 (engelsk)

Lette stridsvogner
AMX-13

AMX-13 er en fransk lett stridsvogn med 90 mm kanon.  Den ble utviklet like etter andre verdenskrig.

AMX er eller har vært i tjeneste med Argentina, Chile, Den dominikanske republikk, Elfenbenskysten, Ecuador, Frankrike, El Salvador, Indonesia, Libanon, Marokko, Nepal, Peru, Singapore, Tunisia og Venezuela

Historie og utvikling 
Like etter andre verdenskrig tok Frankrike fram krav til tre nye kampkjøretøyer, inkludert en lett stridsvogn.  Atelier de Construction d'Issy-les-Moulineaux utviklet denne under navnet AMX-13.  De første prototypene var klare sent på 1940-tallet, og produksjonen ble iverksatt ved Atelier de Construction de Roanne i 1952.

Når AMX-30 ble satt i produksjon ble AMX-13 og dens mange varianter flyttet til Creusot-Loire.  Total produksjon av AMX-13 kom på over 3 000 kjøretøyer.

En rekke oppgraderinger av AMX-13 har vært tilgjengelig opp gjennom årene, både fra produsenten og tredjeparts leverandører.

Teknisk 
Vognføreren sitter foran til venstre i skroget.

AMX-13 Model 51 hadde en 75 mm kanon, men senere varianter hadde 90 mm.  En variant bestykket med en 105 mm var tilgjengelig for eksport.  Kanonen sitter i øvre del av den oscillerende tårnet, og kan eleveres fra −5° til +12,5°.  Tårnet er fra Fives-Cail Babcock og er av type FL-10 eller FL-12.  Begge typer inkluderer en automatlader med to revolvermagasiner med seks skudd hver.  Etter å ha avfyrt 12 skudd så må magasinene lades manuelt.

Motoren er en SOFAM Model 8Gxb åttesylindret vannkjølt bensinmotor som yter 250 hk ved 3200 omdreininger i minuttet.  Motoren er montert på vognførerens høyre side, foran i skroget.

Varianter 
AMX-13 SM1 Variant oppgradert i Singapore med ny motor, nytt kjølesystem og ny girkasse.
AMX-13 med Fl-11 tårn Har ikke automatlader.  Beregnet på bruk i Nord-Afrika.
AMX-13 med SS-11 75 mm kanon og to SS-11 panservernmissiler montert på hver side av hovedskytset.
Rakettkaster Venezuela har AMX-13 med israelsk 160 mm MLRS montert.

Andre kjøretøyer basert på AMX-13-chassis 

AMX-13 DCA Luftvernvariant med 2 × 30 mm maskinkanoner
AMX VCG
AMX VCI Pansret personellkjøretøy
Mk F3 155 mm selvdrevet artilleri

Litteratur
 Speilberger, Walter (1967). AMX.13. Armour in Profile. Profile Publications. Nº 12.
 Lau, Peter (2006). The AMX-13 Light Tank. Volume 1: Chassis. Rock Publications.
 Lau, Peter (2007). The AMX-13 Light Tank. Volume 2: Turret. Rock Publications.
 Samer Kassis, 30 Years of Military Vehicles in Lebanon, Beirut: Elite Group, 2003. ISBN 9953-0-0705-5
 Samer Kassis, Véhicules Militaires au Liban/Military Vehicles in Lebanon 1975-1981, Trebia Publishing, Chyah 2012. ISBN 978-9953-0-2372-4

Eksterne lenker 
  Chars-francais.net
 

Lette stridsvogner
Type 63 (stridsvogn)

Type 63 er en kinesisk lett amfibisk stridsvogn med 85 mm kanon. Utseendemessig er den svært like den sovjetiske PT-76.

Type 63 er eller har vært i tjeneste med Burma, Kina, Nord-Korea og Vietnam.

Historie og utvikling 
Type 63 ble tatt fram av Det kinesiske militære utviklingsinstituttet og Nr. 60 utviklingsinstitutt.  Videreutvikling ble foretatt av de kinesiske panserstyrkenes forskningslaboratorier og produksjon av prototypene ble foretatt av Fabrikk nr. 615.  Den siste utviklingen ble foretatt av Fabrikk nr. 256, og i 1963 ble kjøretøyet approbert.

Teknisk 
Vognføreren sitter framme i skroget.  Vognkommandør og skytter sitter til venstre i tårnet, og laderen til høyre.

Hovedskytset er en 85 mm kanon, antageligvis identisk til den som sitter i Type 62.  Noen Type 62 er utrustet med en laseravstandsmåler montert over kanonen.  En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset.  En 12,7 mm mitraljøse er montert på tårntaket til luftvernformål.

Motoren er en Modell 12150-L 12-sylindret vannkjølt dieselmotor som yter 400 hk ved 2000 omdreininger i minuttet.  Den sitter bak i skroget.  403 liter diesel kan bringes med i vogna.

Kilder 
 Jane's Armour and artillery 1997-98, ISBN 0-7106-1542-6

Eksterne lenker 
 

Lette stridsvogner
Amfibiske kjøretøyer
Introduksjonsår ikke oppgitt
Den apostolsk lutherske førstefødte forsamling

Den opprinnelige apostolisk-lutherske førstefødte forsamling, også kalt «De førstefødte». Førstefødte anser seg som den opprinnelige vekkelsen etter Lars Levi Læstadius.

De som holdt fast i vekkelsens opprinnelige lære og enhet, fantes i hovedsak i den vestlige delen av Nord-Sverige og ble gjerne kalt vestlæstadianere. Selv kaller de seg for ”de førstefødte” som er en bibelsk betegnelse for det står i Hebreerbrevets 12, 23 at levende kristne er kommet til ”menigheten av de førstefødtes forsamling” der Kristus selv er den ”førstefødte blant mange brødre” se Rom. 8, 29.

Førstefødte har sitt hovedsete i det de kaller «moderforsamlingen i Lappmarken», altså i det området der læstadianismen oppstod. En læstadiansk gudstjeneste, en «samling», innledes av salmesang og bønn før det leses en preken av Læstadius. Deretter følger nok en sang før en av predikantene holder sin preken. Etter prekenen avsluttes samlingen med to salmer og kveldsbønn. Hvor lenge en samling varer kan variere, men som regel rundt to timer.

Grunnen til at man alltid leser en av Læstadius' predikener er at man vil beholde hans lære som rettesnor også i dag.

Læstadianske samlinger foregår hver søndag. I Norge er det store sammenkomster eller «sommersamlinger». Disse foregår i byene Leknes og Narvik, i tillegg til tettstedene Bjerkvik og Ballangen. Disse samlingene er i juli/august, og det varierer litt fra år til år hvor de begynner. I Bjerkvik, Ballangen, Narvik eller Leknes er det også slike storsamlinger i nyttårshelgen.
Det er også samlinger andre steder Drag, Musken, Malm, Trondheim, Bergen, Porsgrunn, Oslo, Bodø, Tromsø, Finnmark og Svalbard..) og på andre tider av året.

En storsamling kan samle fra flere hundre til 1-2000 personer.

I Sverige er julesamlingene i Gällivare sentrale, der samles predikanter og andre fra hele verden. I Finland er det også store samlinger, blant annet midtsommer-samling i Lahtis, der flere tusen mennesker deltar. Store sammenkomster skjer også i USA, hvor de fleste Førstefødte holder til.

Litteratur 
 Læstadianske prekensamlinger

Se også
Nettsiden laestadianerne.no
Læstadianismen
Læstadianismen: fremvekst og utbredelse
Læstadianske fraksjoner og retninger

Læstadianisme
Polska Zjednoczona Partia Robotnicza

Det polske forente arbeiderparti (polsk: Polska Zjednoczona Partia Robotnicza, PZPR) var det kommunistiske partiet i Folkerepublikken Polen.

PZPR ble skapt i 1948 etter at kommunistpartiet PPR og venstrefløyen i det sosialistiske partiet PPS ble tvunget til å slå seg sammen.

Den 11. partikongressen besluttet 27. januar 1990 å oppløse partiet. Tidligere medlemmer av partiet dannet det sosialdemokratiske partiet Socjaldemokracja Rzeczypospolitej Polskiej etter kommunismens fall. I 1999 gikk dette partiet inn i Sojusz Lewicy Demokratycznej.

Førstesekretærer i PZPR 

 Bolesław Bierut (1948 – 1956)
 Edward Ochab (mars – oktober 1956)
 Władysław Gomułka (1956 – 1970)
 Edward Gierek (1970 – 1980)
 Stanisław Kania (1980 – 1981)
 Wojciech Jaruzelski (1981 – 1989)
 Mieczysław Rakowski (1989 – 1990)

Politiske partier i Polen
Kommunistiske partier
Polens historie
Politiske partier etablert i 1948
Folkerepublikken Polen
1948 i Polen
Polska Partia Robotnicza

Det polske arbeiderparti (polsk: Polska Partia Robotnicza, PPR) var det kommunistiske partiet i Polen fra 1942 til 1948.

I 1948 ble det tvangssammenslått med det sosialistiske partiet PPS, og den nye kommunistpartiet Det polske forente arbeiderparti ble dannet.

Politiske partier i Polen
Kommunistiske partier
Politiske partier etablert i 1942
Politiske partier nedlagt i 1948
1940-årene i Polen
1948 i Polen
Politbyrå

Et politbyrå (politisk byrå, fra russisk: Политбюро / polititjeskoje bjuro eller fra tysk: Politbüro) er den utøvende makten i flere politiske partier, som regel i kommunistiske.

Alle landene i østblokken ble i praksis styrt av et politbyrå, der Politbyrået i Sovjetunionen kanskje er det mest kjente.

Folkerepublikken Kina er av de få landene som i dag de facto er styrt av et politbyrå. Makten er her konsentrert i politbyråets stående komité, sammensatt av ni personer fra Politbyrået for sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti.

Se også 
Sentralkomité

Beslutningsorganer
Kommunisme
Russiske ord og uttrykk