alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ragnhild Ohma

Ragnhild Ohma (født 15. april 1980 i Bergen) er en norsk maler. Hun er utdannet fra Kunsthøgskolen i Bergen og Statens kunstakademi i Oslo der hun er i ferd med å avslutte en mastergrad.

Kunstneren har deltatt på en rekke utstillinger  blant andre Galleri Brandstrup i Oslo og «Norske Bilder» i Rådhusgalleriet i Oslo. Hun er også  blitt presentert i en pausevignett i TV 2.

Kunstneren om sine egne arbeider

Utdanning 
 2006 –    Master i Kunst ved Statens Kunstakademi i Oslo
 2002-2005 Bachelor i Kunst ved Kunsthøyskolen i Bergen avdeling Kunstakademiet
 2000-2005 Kunstskolen i Bergen

Utstillinger i utvalg 
 2007 – Galleri Kronstad Hovedgård, Bergen
 2007 – Galleri Brandstrup, Oslo
 2006 - Norske Bilder, Rådhusgalleriet Oslo
 2005 - Norske bilder, Rådhusgalleriet Oslo
 2005 – Take off, Galleri Brandstrup Oslo
 2005 – Not the Same Colours, Alma Lov Museum of Experimental and Unexpected Art
 2005 – Bachelorutstilling Kunstakademiet i Bergen
 2005 – Stockholm Art Fair, Stockholm
 2004 – Jakob Weidemann ungdomsstipendutstilling, Steinkjær

Innkjøp 
 Steinkjer kommune
 NKS

Stipend 
 Jakob Weidemann ungdomstipend
 Bergen kommune, prosjektstøtte

Referanser

Eksterne lenker 
 Ragnhild Ohmas nettsider
  Sommerkunst på TV 2
 Listen
 Kunsthøyskolen nyhetsarkiv
 Kunsthøyskolen 
 Galleri Kronstad Hovedgård
 Bilder fra utstilling i Bergen 2007
 Ragnhild Ohma i Kunsthistorie

Norske malere
Fødsler i 1980
Steklovata

Steklovata (russisk: Стекловата - glassvatt) er et russisk boyband med vokalistene Denis Belikin og Artur Jeremejev. Produsenten Sergej Kuznetsov fant i 1999 den da 13 år gamle Denis Belikin til sitt nye prosjekt, og kort etter sluttet Jeremejev seg til bandet. Det ga ut to album og deltok på musikkfestivaler i Russland uten å oppnå veldig stor suksess (dels på grunn av mangel på sponsorer), men i 2002 kom bandet på topp av hitlisten på russisk radio i Estland. I senere tid har musikkvideoer av bandet også blitt spredt i vestlige land som humor på YouTube. Torbjørn Røe Isaksen postet f.eks. en lenke i bloggen sin til musikkvidoen Novyj god med kommentaren: «Hvordan blir kulturlivet hvis det kommunistiske partiet Rødt får bestemme? Sannsynligvis noe i nærheten av dette.»

Eksterne lenker 
 
 
  Den offisielle hjemmesida til Steklovata (russisk)

Musikkgrupper fra Russland
Erin Brockovich

Erin Brockovich-Ellis (født Erin L.E. Pattee 22. juni 1960) er en amerikansk advokatsekretær som, til tross for manglende formell juridisk utdannelse, var sentral i anleggelsen av en rettssak mot storkonsernet Pacific Gas and Electric Company (PG&E) i 1993 for forurensning av vannforsyningen. Saken ble forlikt og PG&E betalte 333 millioner USD i erstatning til saksøkerne.

Hennes historie er tema i spillefilmen Erin Brockovich med Julia Roberts i tittelrollen. Det amerikanske filminstituttet har kåret rollefiguren til filmhistoriens 31. beste helteskikkelse.

Senere deltok hun i en liknende erstatningssak mot PG&E sin kompressorstasjon i Kings Country. Saken ble forlikt i 2006 for 335 millioner USD.

I 2012 engasjerte Brockovich seg i den eiendommelige saken der 14 skoleelever fra samme skole i LeRoy, New York begynte å rapportere om diffuse medisinske symptomer inkludert tics og talevansker. Brockovich mente miljøforurensning fra togavsporingen fra Lehigh Valley Railroad fra 1970 var årsaken og utførte tester i området. Brockovich meldte at hun ville komme tilbake til byen for å presentere sine funn, men gjorde det aldri. I mellomtiden hadde de ansvarlige leger konkludert med årsaken var massepsykogen sykdom og at medieeksponeringen forverret deres tilstand. Ingen miljømessige årsaker ble funnet etter gjentatt testing, og elevene frisknet til parallelt med at mediaoppmerksomheten avtok.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Personer fra Douglas County i Kansas
Sekretærer
Erin Brockovich (film)

Erin Brockovich er en amerikansk biografisk dramafilm fra 2000 regissert av Steven Soderbergh. Filmen handler om advokatsekretæren Erin Brockovichs kamp mot energikonsernet Pacific Gas and Electric Company. Hovedrollen som Erin spilles av Julia Roberts, mens andre sentrale roller spilles av Albert Finney og Aaron Eckhart.

Filmen ble godt mottatt av kritikerne og ble en forholdsvis stor publikumssuksess.

Julia Roberts ble tildelt både en Oscar, en Golden Globe en BAFTA og en MTV Movie Award for rollen som Erin.

Handling 
Erin Brockovich er en arbeidsløs trebarns-alenemor som får jobb i arkivet hos et advokatkontor. Der støter hun på en sak om en suspekt eiendomshandel. Snart finner hun at det dreier seg om en hel by som er blitt syke, forgiftet av forurenset grunnvann. Først vil ikke innbyggerne gå til sak, men Erins ukuelighet overbeviser dem. Hun går fra dør til dør og får med seg 600 saksøkere. Hun ender med å vinne den største private erstatning i USAs historie

Om filmen 
Anmelderne
Filmen ble godt mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 83% på Rotten Tomatoes og 73% på Metacritic. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 2 av 4 stjerner.

Både Aftenposten, Dagbladet og Dagsavisen gav den terningkast fem, mens VG gav den terning fire. Anmelderen i Dagbladet skrev følgende: «Julia Roberts er filmstjerne med en kolossal F, en av få som stjeler oppmerksomhet ved sitt blotte nærvær, uansett hva man måtte mene om talentet for øvrig. Nå gjør hun sin kanskje beste rolle hittil. Hennes småvulgære, såre, strie Erin har kraft og sjarm, kjemien med velspillende Finney er god, filmens innhold kan ikke unnlate å røre». VGs anmelder skrev at: «...en film som blir langt mer Julia enn Erin, og som - etter en frisk og lovende opptakt, ikke minst av Julia Roberts - ender som merkelig tradisjonelt heltinne-drama».

Publikum
Den innbrakte $256 millioner på verdensbasis, hvorav $126 millioner i USA. Den ble den 13de mest innbringende filmen i 2000 (både i USA og på verdensbasis). Produksjonskostnadene var på ca. $52 millioner. Ytterligere $27,5 millioner ble brukt på annonsering.

Rollebesetning 
 Julia Roberts som Erin Brockovich
 Albert Finney som Ed Masry
 Aaron Eckhart som George
 Marg Helgenberger som Donna Jensen
 Peter Coyote som Kurt Potter
 Cherry Jones som Pamela Duncan
 Pat Skipper som Defending Lawyer
 Jack Gill som Defendant
 Erin Brockovich som Julia
 Scotty Leavenworth som Matthew Brockovich
 Gemmenne de la Peña som Katie Brockovich
 Scarlett Pomers som Shanna Jensen
 T. J. Thyne som David Foil
 Mimi Kennedy som Laura Ambrosino
 Scott Sowers som Mike Ambrosino
 Tracey Walter som Charles Embry

Referanser

Eksterne lenker 
  (arkivert versjon fra 2001)
 

Rettsdramafilmer
Dramafilmer fra USA
Biografiske filmer fra USA
Filmer fra 2000
Filmer regissert av Steven Soderbergh
Engelskspråklige filmer
Fédération internationale de natation

Fédération internationale de natation (FINA), norsk: Det internasjonale svømmeforbundet, er et forbund organisert gjennom Den internasjonale olympiske komité (IOK). Forbundet administrerer internasjonale konkurranser innen vannsport og har ansvar for følgende idretter: svømming, stuping, synkronsvømming, vannpolo og open water-svømming. Hovedkontoret ligger i Lausanne i Sveits. President for forbundet er Husain Al-Musallam fra Kuwait, som har sittet siden 2021.

Historie 
FINA ble stiftet på Hotel Manchester i London den 19. juli 1908, mot slutten av Sommer-OL 1908. Initiativtakere var de nasjonale svømmeforbundene i Belgia, Storbritannia, Danmark, Finland, Frankrike, Tyskland, Ungarn og Sverige.

Tidligere presidenter

Se også 
 Verdensrekorder i svømming

Eksterne lenker 
 

Internasjonale idrettsforbund
Svømmesport
Etableringer i 1908
Norges Juristforbund

Norges Juristforbund er interesse- og arbeidstakerorganisasjonen for norske jurister og juridiske studenter.

Juristforbundets medlemmer garanterer for rettssikkerheten og arbeider for at alle enkeltpersoner og virksomheter skal ha tilgang til rettshjelp og juridisk veiledning. 

Juristforbundet arbeider for at medlemmene skal få best mulige lønns- og arbeidsvilkår og støtter deres faglige utvikling og etiske bevissthet – og gir dem tilgang til kompetanse, nettverk og økonomiske fordeler. 

Juristforbundet har mer enn  medlemmer og er med i hovedorganisasjonen Akademikerne.

Organisasjon 
Norges Juristforbund har landsmøtet som øverste organ, hvor alle forbundets medlemmer har møterett. Tale-, forslags- og stemmerett tildeles et representativt utvalg blant medlemmer fra forbundets seksjoner.

Seksjoner og foreninger 
Medlemmene i Norges Juristforbund er organisert i fem seksjoner, hvor hver seksjonsleder er representert i forbundets hovedstyre.

Juristforbundet — Stat 
Medlemsseksjon for jurister ansatt i offentlig sektor.

Juristforbundet — Privat 
Medlemsseksjon for jurister ansatt i privat sektor. Seksjonen omfatter individuelt innmeldte medlemmer i Juristforbundet tilknyttet privat sektor, herunder advokater ansatt i privat virksomhet, advokatfullmektiger og advokater/rettshjelpere som har individuelt medlemskap i Juristforbundet.

Juristforbundet — Kommune 
Norges Juristforbunds seksjon for jurister ansatt i kommuner, fylkeskommuner, interkommunale virksomheter og kommunale foretak. Seksjonen dekker de kommunale tariffområdene KS, KS Bedrift og Oslo kommune.

Dommerforeningen 
Den norske Dommerforening er en medlemsseksjon i Norges Juristforbund og organiserer embetsdommere i de alminnelige domstoler, i alle instanser. Foreningens formål er å verne rettsstaten og samle dommere til felles arbeid for deres interesser og oppgaver og for reformer innen rettslivet.

Juristforbundet — Student 
Organisasjonen for alle jusstudenter på tvers av de ulike studiestedene i Norge. Organisasjonen ivaretar jusstudentenes interesser på et nasjonalt nivå, samtidig som organisasjonen skal synliggjøre betydningen av juridisk kompetanse og utdanning i samfunnet. Studentseksjonen har lokallag ved de juridiske fakulteter ved Universitetet i Bergen, Universitetet i Tromsø og Universitetet i Oslo. Bachelorstudentene er også representert med representanter fra Universitetet i Stavanger, Universitetet i Agder, Høgskolen i Innlandet og Universitetet i Sørøst-Norge.

Rettssikkerhetsprisen 
Norges Juristforbund deler hvert år ut Rettssikkerhetsprisen til én eller flere personer, en institusjon eller en organisasjon. Vinneren må i løpet av foregående år eller over lenger tid har utmerket seg i sitt arbeid eller virke ved å styrke rettssikkerhet og likhet for loven innenfor sitt virkeområde. 

I 2017 ble prisen tildelt jurist og førsteamanuensis Jan Erik Helgesen for sitt arbeid for styrking av internasjonale menneskerettigheter og rettssikkerhet, bla. annet gjennom sitt arbeid som norsk representant i Veneziakommisjonen.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Juristen, tidsskrift utgitt av Juristforbundet
MelhusBanken

MelhusBanken, offisielt Melhus Sparebank, (; stiftet 3. oktober 1840) er en selvstendig sparebank i Melhus i Trøndelag. Banken har hovedkontor i Melhus sentrum og avdelingskontorer i Trondheim, Heimdal, Ler og Korsvegen.

Melhus Sparebank har utstedt egenkapitalbevis som er notert på Oslo Børs og er medeier i Eika Gruppen.

Historikk 
Melhus Sparebank ble stiftet 3. oktober 1840, mens deres vedtekter ble godkjent 6. april 1841 ved kongelig resolusjon og banken begynte sin virksomhet 24. juni samme år.

Banken var opprinnelig grunnlagt som fellesbank for de fire sogn i Melhus prestegjeld i Gauldal prosti. I 1902 ble fellesskapet oppløst og hver av de tre sogn Flå, Hølonda og Leinstrand fikk utbetalt sin del av det fondet som da var lagt opp.

31. desember 1965 ble bankene Hølonda Sparebank (stiftet i 1897) og Flå Sparebank (stiftet i 1904) slått sammen med MelhusBanken.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Banker i Eika Gruppen
Selskaper notert på Oslo Børs
Banker etablert i 1840
Banker etablert i 1897
Banker etablert i 1904
1840 i Norge
1897 i Norge
1904 i Norge
Næringsliv i Trondheim
Heimdal (bydel)
Næringsliv i Melhus
Aleksandra Ekster

Alexandra Ekster eller Alexandra Exter (Александра  Александровна Экстер, født 6. januar 1882, død 17. mars 1949) var en russisk-ukrainsk maler (cubo-futurist, suprematist,  konstruktivist), designer, og en av grunnleggerne av art deco.

Biografi 
Hun ble født som Aleksandra Grigorovich i Belostok i Russland (nå Polen) i en velstående hviterussisk familie. Ekster begynte å studere kunst, først i Kiev, deretter ved Académie de la Grande Chaumière i Montparnasse i Paris. 

Fra 1908 til 1924 flyttet hun mellom byene Kiev, St. Petersburg, Odessa, Paris, Roma og Moskva. Hun deltok på Salon des indépendants-utstillingen i 1914 sammen med blant andre Kasimir Malevitsj, Alexander Archipenko, Vadym Meller og Sonia Delaunay-Terk. I samme år var hun med på den Internationale futuristutstillingen i Milano. Året etter, i 1915, ble hun med i en gruppe avant-gardekunstnere som kalte seg Supremus.

Hjemme i Russland var hun med på å drive forskjellige kooperative tiltak til fremme av landsens kunsttradisjoner, foruten å bidra til utsmykning av byrom i Kiev og Odessa.

Hun ble i 1921 tilsatt som leder av «grunnkurs farger» ved det høyere kunsttekniske instituttet i Moskva, hvor hun ble til hun fikk stilling i Paris som kunstlærer, blant annet ved Fernand Legers Académie d'Art Contemporain. Etter utstillinger i New York, Praha  og Paris, begynte hun som bokillustratør for forlaget Flammarion i Paris, noe hun fortsatte med til sin død i Paris-forstaden Fontenay-aux-Roses.

Referanser

Eksterne lenker 
  
 Alexandra Ekster (Jean Chauvelin og Nadia Filatoffs nettsider) 
 Alexandra Ekster (noen arbeider) 
 Alexandra Exter, John E. Bowlt, Jean Chauvelin, Nadia Filatoff, Dmytro Horbachov. 2003. ISBN 2-914388-27-6
 Bok: Alexandra Ekster, Georgiy Kovalenko, 1993, Galart, Moscow, Russia.

Russiske malere
Art deco
Personer fra Białystok
Kvinnelige malere
Verdensrekordhistorikk på 50 m fri

Den første verdensrekorden på 50 meter fri for menn på langbane (50 meter) svømming ble registrert av Federation internationale de natation amateur (FINA) i 1976. På kortbane (25 meter) øvelsene har verdensrekordene blitt registrert siden 3. mars, 1991.

Sist oppdatert 5. desember 2014.

Herrer

Langbane

Kortbane

Damer

Langbane

Kortbane

Referanser 

Verdensrekorder i svømming

fr:Record du monde de natation messieurs du 50 mètres nage libre
Syver Normann

Syver Normann (født 1979) er gitarist og låtskriver i bandet Inglow. Han spilte på 90-tallet i metallbandet Anasthesia.

Norske rockemusikere
Fødsler i 1979
Vevelstad ungdomsskole

Vevelstad ungdomsskole var en ungdomsskole på Langhus i tidligere Ski kommune. Skolen ble tatt i bruk høsten 1973. I august 2004 tok Haugjordet ungdomsskole over som ungdomsskole på Langhus, og Vevelstad ungdomsskole ble nedlagt.

Historie
Vevelstad ungdomsskole ble bygget som en 6-parallellers skole beregnet for 18 klasser i 1973. Skolen var opprinnelig en åpen skole, men har i årenes løp blitt "lukket". Ombyggingen førte til at de indre klasserommene bare har overlys via takluker.

For å få plass til et økende elevtall, ble skolen fra høsten 2000 utvidet med to paviljonger med 4 klasserom og grupperom. Fra høsten 2003 overtok skolen lokalene til folkebiblioteket, Langhus filial og det ble plass til ytterligere to klasser.

Kommunestyret i Ski vedtok 24. april 2001 å bygge en ny stor sentral ungdomsskole på Langhus som skulle erstatte Vevelstad ungdomsskole, og høsten 2004 ble Haugjordet ungdomsskole tatt i bruk.

Det siste skoleåret på Vevelstad ungdomsskole, 2003/2004, var det ca. 520 elever og 65 personale ved skolen.

Skolebygget inneholdt både kantine, auditorium med scene og klatrevegger, svømmehall, idrettshall og tannklinikk. Svømmehallen og idrettshallen var i bruk frem februar 2022, da skolebyggets gjenværende del ble revet for å gi plass til et nytt boligområde.

Kjente elever ved skolen
 Jørn Stubberud og Kjetil Manheim: grunnleggerne av bandet Mayhem.
 Lasse Kjus: Alpinist
 Christian Ingebrigtsen: Musiker og boybandartist
 Øystein Kramer-Johansen: Forfatter

Ungdomsskoler i Viken
Skoler i Nordre Follo
Tidligere utdanningsinstitusjoner i Viken
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1973
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 2004
Californium

Californium er et kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med atomnummer 98 og kjemisk symbol Cf.

Historie 
Californium ble første gang fremstilt i 1950 ved University of California, Berkeley av forskerne Stanley G. Thompson, Kenneth Street, Jr., Albert Ghiorso og Glenn T. Seaborg. Ved hjelp av en syklotron bombarderte de isotopen 242Cm (curium) med alfapartikler og fikk som resultat 245Cf (og ett fritt nøytron):

Californium var det sjette transurane grunnstoffet som ble påvist, og forskergruppen kunngjorde sin oppdagelse 19. juni 1950.

Grunnstoffet ble oppkalt etter staten California i USA.

Egenskaper 
Californium er et radioaktivt tungmetall som tilhører aktinoidene. Det har ikke lykkes å isolere stoffet i ren form, men det er antatt å være sølvgrått av utseende. Videre er det forventet at det oksiderer raskt i luft og damp, og angripes av syrer, men ikke av basiske løsninger.

Isotoper 
20 isotoper er kjent, og alle er ustabile (og dermed radioaktive). De mest stabile er 251Cf med halveringstid 898 år, 249Cf med halveringstid 351 år, 250Cf med halveringstid 13,08 år, 252Cf med halveringstid på 2,645 år og 248Cf med halveringstid 333,5 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 61 døgn, og de fleste kortere enn 4 timer. Isotopene  237Cf, 238Cf, 240Cf, 242Cf, 246Cf, 248Cf, 249Cf, 250Cf, 252Cf, 254Cf og 256Cf kan nedbrytes ved spontan kjernespalting (fisjon).

Isotopen 252Cf er en sterk nøytronkilde, og er derfor meget skadelig for mennesker (ett mikrogram av 252Cf sender ut 170 millioner nøytroner i minuttet).

CAS-nummer: 7440-71-3

Forekomst 
Californium forekommer ikke naturlig på Jorden, men fremstilles kunstig i laboratorier. I 1956 fremsatte en forskergruppe fra USA en hypotese om at kjernespalting av californiumisotopen 254Cf var årsaken til variasjoner i lysstyrken i type 1 supernovaer. Moderne gammastråledetektorer har funnet spor fra kjernespalting av kobolt og aluminium i supernovaer, men ikke californium.

Anvendelse 
Californium brukes som nøytron-kilde i geologiske analyse-instrumenter. I oktober 2006 ble grunnstoffet oganesson fremstilt ved å bombardere 249Cf med 48Ca (kalsium). 252Cf brukes som nøytronkilde i kreftbehandling.

Referanser 

Aktinoider
Grunnstoffer
Europium

Europium er et grunnstoff med kjemisk symbol Eu og atomnummer 63. Det tilhører lantanoidene og regnes som et av de sjeldne jordmetallene.

Historie 
I 1890 fant den franske kjemikeren Paul Émile Lecoq de Boisbaudran noen uforklarlige spektrallinjer i en prøve med samarium-gadolinium konsentrat. Oppdagelsen av europium er imidlertid kreditert hans landsmann Eugène-Anatole Demarçay som i 1896 hadde mistanke om at det nylig oppdagede grunnstoffet samarium var forurenset med et ukjent grunnstoff. I 1901 isolerte Demarçay europium for første gang. Europium var det syvende og siste grunnstoffet som ble funnet i mineralet ceritt.

Europium er oppkalt etter kontinentet Europa.

Egenskaper 
Europium er det mest reaktive av de sjeldne jordmetallene. Det oksideres raskt i luft, og minner om kalsium i måten det reagerer med vann. Leveranser av europium har derfor sjelden metallisk glans når det kommer fram, selv ikke med et beskyttende oljelag. Europium antenner i luft ved 150-180 °C (tenntemperatur). Det er omtrent like hardt som bly, og ganske lett å bearbeide.

Det vites ikke om europium er giftig.

Isotoper 
Naturlig forekommende europium består utelukkende av 2 isotoper hvorav bare den ene er stabil: 153Eu (52,2 %). Den andre, 151Eu (47,8 %), har en halveringstid på 5 · 1018 år. I tillegg til disse finnes 35 kjente kunstig fremstilte ustabile isotoper. De mest stabile av disse er 150Eu med halveringstid på 36,9 år, 152Eu med halveringstid 13,516 år, og 154Eu med halveringstid 8,593 år. De resterende isotopene har halveringstider under 5 år, og de fleste av dem mindre enn 1 minutt.

CAS-nummer: 7440-53-1

Forekomst 

Europium forekommer ikke i ren form naturlig, men finnes i flere mineraler. De kommersielt viktigste europium-mineralene er monazitt og bastnäsitt. Europiums spektrallinjer er også identifisert i solens og noen stjerners emisjonsspektrum.

Anvendelse 
I bilderørskjermer brukes europium i de røde fargecellene, og det brukes også til å skape fluorescerende merker på euro-sedler (for å vanskeliggjøre forfalskning).

Det brukes også i forbindelse med høytrykks damplamper. Europium brukes som nøytron-fanger i kontrollstaver i kjernereaktorer.

Se også 
Samarium

Referanser

Kilder 
Universitetet i Oslo: Periodesystemet - Europium Besøkt 10. september 2022

Lantanoider
Sjeldne jordmetaller
Grunnstoffer
Wembley Arena

Wembley Arena (The SSE Arena, Wembley) er en konsert- og idrettsarena i Wembley i London. Den ligger rett overfor Wembley Stadium, og ble reist i 1934 for British Empire Games. Det var opprinnelig en svømmehall der, som sist ble brukt under Sommer-OL 1948. 

Arenaen er Londons travleste konsertarena, og den nest travleste i landet, etter MEN Arena i Manchester, i forhold til antall solgte billetter. Med 12 300 seter er den mindre enn Earls Court Exhibition Centre, men akustikken regnes for å være langt bedre på Wembley. 

Det arrangeres også innendørs sportsarrangementer, som bokse- og ishockeykamper. Ishockeylagene Wembley Lions og Wembley Monarchs brukte arenaen i 1940-, 1950- og 1960-årene, mens London Lions brukte den i 1970-årene. British Hockey League brukte arenaen til sine finalekamper inntil ligaen ble oppløst i 1996. 

Arenaen brukes også til andre arrangementer, som komedieshow, Disney on Ice, WWE-show og annet. 

Wembley Arena ble sammen med Wembley Stadium renovert i forbindelse med fornyelse av området. Arenaen åpnet for publikum igjen 2. april 2006 med en Depeche Mode-konsert. Renoveringen kostet 35 millioner pund.

Eksterne lenker 
 

Konsertlokaler i England
Byggverk i London
Idrettsanlegg i London
Brent
Arenaer under Sommer-OL 2012
Svømmehaller
Arenaer under Sommer-OL 1948
Fylkesvei 7006

Fylkesvei 7006 (Fv7006) går mellom Snåsa stasjon og Ålmo i Snåsa kommune. Veiens lengde er 11,6 km.

Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 325 (Nord-Trøndelag).

Kommuner og knutepunkter

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Trøndelag
Veier i Snåsa