Havhest

Havhest (Fulmarus glacialis) er en pelagisk overflatebeitende sjøfugl i stormfuglfamilien (Procellariidae), som videre inngår ordenen av stormfugler og er dermed en slektning av Albatrossen. Arten hekker i Norge, også på Svalbard.

Biologi 

Havhest ligner en del på måker, men den er ikke nært beslektet med disse. Arten blir  lang og veier , mens vingespennet utgjør . Havhest er nært beslektete sørhavhest, som er noe større og har et vingespenn på .

Havhesten lever av fisk og fiskeslo. De flyr ute over havet mesteparten av tiden, bortsett fra i hekketiden.

Den blir forplantningsdyktig 8-10 år gammel og hekker i fjellhyller. Havhesten legger ett hvitt egg, som de ruger på i  dager, den lengste rugetiden av noen fugleart i Norge. Begge foreldrene ruger på skift, i opptil 11 døgn. Hvis det kommer ubedte gjester, kan ungene spre ut en illeluktende luktolje mange meter. Luktoljen vil matte fjærdrakten på flyvende predatorer, og kan føres til deres død.
Oppe på nebbet ligger det et rør fra en saltkjertel, ved hjelp av den skiller havhesten ut mye av saltet fra maten og kvitter seg med det via røret på nebbet. Andre sjøfuglarter lagrer energien i form av fett men havhesten lagrer den som olje som sammenlignet med fett har en energiverdi som er 2–3 ganger høyere. Denne oljen bruker de som energikilde når det er dårlig vær eller de ligger på rede og ikke får tatt til seg mat.

Som andre stormfugler er deres gange begrenset, men de er sterke flygere med et bredt vingespenn, og stive vingeslag, som er helt forskjellig fra måkenes. Havhestene ser kraftige ut i forhold til måkene, og de har korte, tykke nebb.

Bestandsutvikling i Norge 
Arten begynte å hekke i Norge på 1920-tallet, og tidlig på 1990-tallet var antallet cirka  par. I de siste 20 årene er bestanden hatt en betraktelig tilbakegang og havhesten ble rødlistet i 2010 som nær truet. På det norske fastlandet er den helt forsvunnet mange steder men på Svalbard er den ikke gått så mye tilbake. 

Mulige forklaringer er klimaendringer og mindre tilgang på fiskeslo fra kommersielt fiske. Ved undersøkelse av døde havhester har de funnet miljøgifter og i magen plastbiter. En undersøkelse av 21 havhest unger, utført av Norsk Polarinstitutt ved Kongsfjorden på Svalbard høsten 2020, viste at alle hadde plastbiter i maven, en av dem så mange som 380 plastbiter.

Inndeling 
Inndelingen følger IOC World Bird List og er i henhold til Gill, Donsker & Rasmussen (2021). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020).

 Procellariiformes, stormfugler
 Procellariidae, stormfuglfamilien, 4 underfamilier, 16 slekter, 96 arter
 Fulmarinae, (havhester), 5 slekter, 7 arter
 Pagodroma, monotypisk
 Thalassoica, monotypisk
 Daption, monotypisk
 Macronectes, kjempepetreller, 2 arter
 Fulmarus, (egentlige havhester), 2 arter
 F. glacialis, havhest
 Klade: (Nord-Atlanteren)
 F. g. glacialis (nominatformen), utbredt i høyarktis i Nord-Atlanteren, fra Nordøst-Canada og Nord-Grønland østover til Svalbard, Bjørnøya og Frans Josefs land
 F. g. auduboni, utbredt i lavarktis og temperert klima i Nord-Atlanteren, fra Newfoundland og det vestre og sørøstre Grønland østover til Jan Mayen, Island, det vestre og nordlige Europa (med Norge) til Novaja Semlja
 Klade: (Stillehavet)
 F. g. rodgersii, utbredt i Nord-Stillehavet, fra Wrangeløya, Øst-Sibir (sørover til Kamchatka og Kurilene) og St. Lawrence-bukta østover til Pribilof Islands, Aleutene og Sør-Alaska
 F. glacialoides, sørhavhest
 Pelecanoidinae, (dykkerpetreller og hvalfugler), 4 slekter, 12 arter
 Pterodrominae, (egentlige petreller), monotypisk. 34 arter
 Procellariinae, (lirer), 6 slekter, 43 arter

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stormfugler
Fugler formelt beskrevet i 1761
Fugler på norsk rødliste
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné