alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Merinanus

Merinanus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (13 millimeter), oval oldenborre. Hodet er kort og bredt, "snuten" (clypeus) avrundet og fasettøynene forholdsvis store. Antennene er ti-leddete med en seks-leddet vifte. Pronotum er mye bredere enn langt med rundede sider.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på det sentrale Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Merinanus Lacroix, 1993
 Merinanus oblongus Lacroix, 1993

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1993
Madagaskars insekter
Makoanus

Makoanus er en slekt av biller med en art som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (13-18 millimeter), nokså bred oldenborre. Forkroppen er tett kledt med lange hår. "Snuten" (clypeus) er avrundet, på oversiden med kraftig mikroskulptur. Antennene er åtte-leddete med en tre-leddet vifte.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Makoanus Lacroix, 1993
 Makoanus lanatus Lacroix, 1993

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1993
Madagaskars insekter
Mahafalyanus

Mahafalyanus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (12-15 millimeter), avlang, brun oldenborre. Forkroppen er tett kledt med lyse hår. "Snuten" (clypeus) er avrundet. Antennene består av ti ledd, de sju ytterste danner en vifte der det innerste bladet er kortere enn de andre.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på det sørlige Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Mahafalyanus Lacroix, 1993
 Mahafalyanus clementi Lacroix, 1993

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1993
Madagaskars insekter
Griveaudella

Griveaudella er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (12-15 millimeter), avlang, blank, brunlig oldenborre. Forkroppen er rødbrun, dekkvingene gulbrune, oversiden uten påfallende hår. "Snuten" (clypeus) er V-formet innskåret i midten. Antennene er ti-leddet med en sju-leddet vifte av lange blader, det innerste bladet noe kortere enn de andre. Pronotum har rundede sider, er svært blankt, bakerst så bredt som de parallellsidige dekkvingene. Beina er gulbrune, ikke spesielt kraftige.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Griveaudella Lacroix, 1993
 Griveaudella testacea Lacroix, 1993

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1993
Madagaskars insekter
Debutina

Debutina er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (12-16 millimeter), avlange, blanke, gulbrune oldenborrer. "Snuten" (clypeus) er kort og avrundet trapesformet, det er en skarp tverrkjøl mellom snuten og pannen. Antennene er ti-leddete med en seks-leddet vifte. Pronotum har avrundede sider, ofte med en kremgul stripe langs ytterkanten. Dekkvingene er parallellsidige.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Debutina Lacroix, 1993
 Debutina hexaphylla (Fairmaire, 1903)
 Debutina procera Lacroix, 1993
 Debutina taediosa (Fairmaire, 1903)

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1993
Madagaskars insekter
Anamatochoranus

Anamatochoranus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En liten (8 millimeter), avlang, lys brunlig oldenborre. "Snuten" (clypeus) er avrundet trapesformet. Antennene er 10-leddete med en sju-leddet vifte. Pronotum har rundede sider, et mørkt midtfelt og en mørk flekk på hver side. Dekkvingene er parallellsidige.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Anamatochoranus Lacroix, 1995
 Anamatochoranus decaryi Lacroix, 1995

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Madagaskars insekter
Biller formelt beskrevet i 1995
Robinsonelliana

Robinsonelliana er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (12 millimeter), noe avlang oldenborre. Forkroppen er tett hårete. Antennene er ti-leddete med en sju-leddet vifte. Beina er kraftige.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Robinsonelliana Lacroix, 1993
 Robinsonelliana unidentata Lacroix, 1993

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1993
Madagaskars insekter
Canudema

Canudema er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (14 millimeter), avlang, brun oldenborre. Oversiden er fløyelsaktig uten påfallende hår.

Utbredelse 
Slekten er endemisk for Sokotra.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Canudema Lacroix, 1994
 Canudema socotrae Lacroix, 1994

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1994
Jemens insekter
Cochinchidema

Cochinchidema er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore (11-15 millimeter), avlange, hårete oldenborrer.

Utbredelse 
Slekten lever i Vietnam.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Cochinchidema Lacroix, 1996
 Cochinchidema harmandi Lacroix, 1996
 Cochinchidema pilosa Lacroix, 1996

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1996
Vietnams insekter
Neoclitopa

Neoclitopa er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (17-19 millimeter), blank, hårete, brun oldenborre.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Mosambik.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Neoclitopa Lacroix, 1997 
 Neoclitopa nitidipennis (Arrow, 1902)

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1902
Peanut butter cup

Peanut butter cup er konfekt formet av sjokolade fylt med peanøttsmør. Den er en av de mest populære konfekter i USA. Den kan lages hjemme, men i likhet med annen konfekt er masseproduksjon det vanligste.

Størrelsen, diameteren og forholdet mellom sjokoladen og peanøttsmøret varierer etter produsentens ønske. Enhver sjokoladetype kan brukes, men melkesjokolade er den vanligste.

Referanser

Søtsaker
Peanøtter
Mat og drikke i USA
Peanøttsmør

Peanøttsmør er et pålegg av malte, tørristede peanøtter, ofte med en tilsats av mindre mengder olje, sukker og salt. Peanøttsmør anvendes som pålegg fremfor alt i USA, for eksempel sammen med syltetøy i den klassiske peanøttsmør- og syltetøyssandwich.

Konfekten Peanut butter cup som inneholder peanøttsmør er en av de mest populære konfekter i USA.

Eksterne lenker 
 

Pålegg
Mat og drikke i USA
Peanøtter
Zimbabuephylla

Zimbabuephylla er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (15 millimeter), bred, kastanjebrun oldenborre. "Snuten" (clypeus) er avrundet, antennene ti-leddet med en tre-leddet vifte.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Zimbabwe.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
 Slekten Zimbabuephylla Lacroix, 1997 
 Zimbabuephylla salernei Lacroix, 1997

Kilder 
 hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1997
Liste over flyplasser i Antarktis

Dette er en liste over flyplasser i Antarktis ordnet etter beliggenhet. Det er 20 flyplasser i Antarktis, men det finnes ingen godt utbygde offentlige flyplasser eller landingsfasiliteter. 30 forskningsstasjoner drives av de 16 nasjonale regjeringene som har sluttet seg til Antarktistraktaten, og disse stasjonene byr på landingsfasiliteter for fly og/eller helikoptre. I tillegg blir to andre flyplasser driftet av kommersielle foretak. 

Antarktis har ingen flyplasser med asfalterte rullebaner. Flystripene og helikopterplassene må holdes snøfrie hele året for å sikre trygge trafikkforhold. Flyplassene er også underlagt strenge restriksjoner og reguleringer som følge av kontinentets ekstreme geografiske og sesongmessige forhold. De oppfyller ikke klassifikasjonskravene i henhold til ICAO-standarden, og forhåndsgodkjenning fra de respektive statlige eller ikke-statlige organisasjonene som driver flyplassene er nødvendig ved landing. Flyvninger til og fra det antarktiske kontinentet i vinterperioden med mørketid foregår vanligvis bare i nødstilfeller. I slike tilfeller blir det benyttet parafinlamper og brennende oljetønner for å markere og lyse opp rullebanen. Den første vellykkede landingen i Antarktis som ble foretatt ved bruk av nattsynbriller skjedde den 11. september 2008, da et Boeing C-17 Globemaster III-fly fra det amerikanske luftforsvaret landet på den isdekte stripen ved Pegasus Field.

Liste

Se også 
Transport i Antarktis
Liste over forskningsstasjoner i Antarktis
Ushuaia internasjonale lufthavn (i provinsen Tierra del Fuego i Argentina)
Teniente Rodolfo Marsh lufthavn (på King George Island)

Referanser

Eksterne lenker 
  
  (inkluderer IATA-koder)
 Flyplasser i Antarktis – Great Circle Mapper 
 Flyplasser i Antarktis  – World Aero Data 
 Operative fasiliteter i Antarktis (kart)  – COMNAP 

 
Flyplasser
Antarktis
Artikler i Antarktis-prosjektet
Lister med koordinater
Karen Lafferty

Karen Lafferty (født 29. februar 1948 i Alamogordo, New Mexico) er en amerikansk artist innen den kristne popmusikken. Hun er representert med en sang i Norsk salmebok 2013.

Lafferty gikk ut fra Eastern New Mexico University og prøvde uten hell å bli med på Campus Crusade for Christ-prosjektet kort tid etter. Med tanke på en karriere innen sekulær musikk, flyttet hun til det sørlige California hvor hun snart begynte å opptre på Calvary Chapel Costa Mesa. Hun turnerte i Nederland som oppvarming for Children of the Day i 1973 og gav ut sin debutplate på Maranatha! Music to år senere. Etter å ha gitt ut sitt andre album, Sweet Communion, turnerte hun i Europa som hovedartist.

Mens hun var på turne, la hun merke til hvor populær amerikansk musikk var i Europa, men for de fleste amerikanske artister var det ikke økonomisk mulig å turnere der. Hun grunnla derfor organsasjonen Musicians for Missions i 1981. Organisasjonen skulle trene unge musikere til misjonsturneer, der de samtidig skulle spille konserter. Etterhvert flyttet hun til Amsterdam for å styre organisasjonen.

Lafferty har skrevet lovsangen «Seek Ye First». Den ble først spilt inn for en Maranatha samleplate i 1974, og er i dag å finne i norsk oversettelse i Norsk salmebok 2013.

Diskografi
Bird in a Golden Sky (Maranatha! Music, 1975)
Sweet Communion (Maranatha, 1978)
Life Pages (Maranatha, 1980)
Country to Country (Asaph Records, 1983)
Land of No Goodbyes (Asaph, 1989)
Multitudes: Sounds of Many Nations (MFM, 2004)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Musikere fra USA
Salmediktere fra USA
Personer fra Otero County i New Mexico
Bitterhickory

Bitterhickory (Carya cordiformis) er et løvfellende tre i valnøttfamilien. Den blir opptil 52 m høy og lever kort til å være en hickory, omtrent 200 år. Barken er brun eller grå, er glatt hos unge trær og blir siden ribbete. Bladene er finnete og 20–40 cm lange. Det er som regel 7 eller 9 tannete småblad.

Bitterhickory er antagelig den vanligste hickoryarten i Nord-Amerika. Den vokser helst på fuktig grunn langs elver, men kan også finnes på tørr eller næringsfattig jord. I nord vokser den sammen med sukkerlønn, svartlind, virginiahumlebøk, rødeik og andre eikearter, smørvalnøtt, svartlønn, amerikanesletre og rødask.

I litt høyereliggende strøk sentralt i utbredelsesområdet vokser den sammen med kvithickory, svinehickory, skihickory, tulipantre, sumptre, kvitask, rødask, lønn, alm, furu og canadahemlokk. Her er det en rik undervegetasjon med arter som kornell, sassafras, syretre, tresøtmispel, amerikajudastre, amerikaagnbøk, virginiahumlebøk, virginiatrollhassel, sumak, korsved, vin, Smilax, klatrevillvin og giftsumak. 

I sumpene i Sørstatene vokser den sammen med hickory, rødask, kvitask, kviteik og andre eikearter, sumptre, Asimina triloba, amerikaagnbøk, blomsterkornell, piggaralia, amerikakristtorn og Sabal minor. I de sørlige furuskogene vokser den sammen med furu, eik, hickory og blomsterkornell. Den sparsomme undervegetasjonen i furuskogene omfatter hagtorn, Callicarpa americana, bærlyng, sumak og starr.

Utbredelsen strekker seg fra sørvestlige New Hampshire, Vermont, Maine og sørlige Québec, vestover til sørlige Ontario, sentrale Michigan og nordlige Minnesota, sørover til østlige Texas og østover til nordvestre Florida og Georgia.

Trevirket brukes til ved, grillkull og i møbelproduksjon. Nøttene inneholder mye tannin og er alt for bitre til at mennesker vil spise dem.

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Valnøttfamilien
Østlige Canadas trær
Kvithickory

Kvithickory (Carya tomentosa) er et løvfellende tre i valnøttfamilien som er utbredt i østlige Nord-Amerika.

Den blir opptil 36 m høy og kan bli 500 år gammel. Barken er grå, ganske glatt hos unge trær og blir siden furete. Bladene er finnete og 30–50 cm lange. Det er som regel 7 eller 9 tannete småblad. Nervene på undersiden av bladene er tett hårete.

Kvithickory vokser på næringsrik, ofte ganske tørr jord. Den finnes sammen med  svinehickory, skihickory, bitterhickory, kviteik, rødeik, fargeeik, skarlageneik, borreeik og andre eikearter, sumptre, tulipantre, lønn, kvitask, weymouthfuru, virakfuru og canadahemlokk.

I undervegetasjonen finnes blant annet blomsterkornell, sumak, sassafras, syretre, søtmispel, amerikajudastre, virginiahumlebøk, amerikaagnbøk, vin, bredbladkalmia, Smilax, bærlyng, virginiatrollhassel, Lindera benzoin, taskeblom, vierhortensia, Diospyros virginiana, virginiaeiner, hagtorn, leddved, Asimina triloba, piggaralia, amerikakristtorn og Sabal minor.

Utbredelsen strekker seg fra Massachusetts og New York vestover til sørlige Ontario, sørlige Michigan og nordlige Illinois, derfra til sørøstlige Iowa, Missouri og østlige Kansas, sørover til østlige Texas og østover til nordlige Florida. Den er den vanligste hickoryarten i Sørstatene.  

Trevirket brukes til ved, grillkull, verktøyskaft og i møbelproduksjon. Nøttene er ettertraktet av ekorn og andre dyr, men er for små til at mennesker bryr seg om dem.

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Valnøttfamilien
Vannkran

Vannkran eller armatur er en ventil på et vannrør med en stoppemekanisme som skrues inn og stopper eller åpner for vanntilførselen. Avhengig av bruk skilles det mellom en stoppekran som er laget for enten å kunne stoppe eller åpne for vannstrømmen i røret, og en tappekran som er laget for å tappe vann ut av røret.

Det tre hovedtyper oppbygninger av vannkraner:
Kikkran, der en konisk tapp stenger væskestrømmen. Tappen er gjennomhullet, og ved å dreie denne 90°, slipper væskestrømmen gjennom.
Slusekran, der en planskive skyves på tvers av væskestrømmen inne i et ventilhus.
Ventilkran, der ventilhuset er delt med en skillevegg med en åpning. Denne åpningen åpnes eller stenges ved at en ventilskive med pakning blir skjøvet mot den.

Stoppekran 

I alle hus er stoppekran påbudt, både ute og inne.  I tillegg finnes stoppekraner til installasjoner som vaskemaskin og oppvaskmaskin i boliger.

Blandebatteri 
Dersom kranen er lagd slik at den kan blande kaldt og varmt vann til vann med høvelig temperatur, er det vanlig å kalle det et blandebatteri.  Blandebatterier brukes i dusj og badekar for å blande kaldt og varmt vann i riktige mengder med det formål å unngå skolling (forbrenning).

Blandebatterier ble oppfunnet i 1937 av den norskættede Alfred M. Moen

Spring 
En tappekran kan også kalles spring, særlig eldre typer kraner. Dette er helt enkle ventilkraner, ofte med kun kaldt vann og mulig å koble til en slange.

Helse

Tungmetaller 
Det finnes ingen standard for CE-merking av vannkraner. Sintef Byggforsk har en frivillig godkjenningsordning for vannkraner og annet VVS-utstyr, og Sintef tester da blant annet for tungmetaller som bly, kadmium og nikkel. Enkelte kraner som har blitt testet har inneholdt høye nivåer av tungmetaller. Et tips for å få friskere vann med mindre tungmetaller er å la vannet renne litegrann.

Støy 
Vannkraner og vaskeservanter kan støye en del under bruk, særlig når det er turbulent strømning. Støy fra vannkraner kan påvirke trivselen når man arbeider på kjøkkenet, og kan til og med bidra til hørselstap dersom man utsettes for sammenhengende støy over lengre tid. Ifølge en studie kan støy i hus fra vannforsyning deles inn i strømningsstøy, fallstøy, kontaktstøy og servantstøy. Vaskekummer av metall støyer ofte mer enn servanter av andre materialer. Foruten støy fra selve vannkranen hender det også at det kommer støy fra vibrasjoner i rørledningene.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
ˆ Sanitærutstyr i SNL

VVS
Vannforsyning
Deir ez-Zor

Deir ez-Zor er den syvende største by i Syria og den største i Syrias østlige del. Byen ligger ved Eufrat ca. 450 km nordøst for hovedstaden Damaskus, og er hovedby i guvernementet Deir ez-Zor. Området har ørkenklima med tørre og varme somre og kjølige vintre. Ifølge en folketelling fra 2004 hadde byen 211 857 innbyggere. Byen er i årene 2014–16 ramt av harde kamper mellom regjeringsstyrkene og Daesh.

Historie 
Byen har vært styrt av assyrere, kaldeere, persere og senere av grekere og romere. Under de mongolske invasjoner i det 13. århundre ble byen helt ødelagt. Den nåværende byen ble oppført av osmanene i 1867 for å samle nomadene i Eufratregionen, og fungerte den gang som administrasjonssenter i regionen. Da osmanene trakk seg ut av området i 1918 overtok britene, for i 1921 å bli avløst av franskmennene. I 1946 ble byen en del av den uavhengige syriske republikk. 

I 1915 ble byen oppsamlingssted for armenere som av tyrkerne var blitt tvunget til å forlate hjemmene sine under folkemordet på armenerne. Et minnesmerke om denne hendelsen ble i form av en kirke oppført i 1991.

Attraksjoner 
Deir ez-Zor er berømt for sin hengebro (ødelagt i 2013) som strekker seg over Eufrat og forbinder bydelene på begge sider av elven. Den ble bygget av franskmennene på 1920-30-tallet. Byen har også et arkeologisk museum med gjenstander fra nærliggende lokaliteter. Den har også et arabisk kultursenter og universitetet. Al-Furat. I området ligger de arkeologiske lokalilitetene Dura Europos, Halabiye og Zalabiye samt Mari.

Referanser 

Guvernementet Deir ez-Zor
Byer i Syria
Levanten
Byer ved Eufrat
Sadie Thompson

Sadie Thompson er en amerikansk stumfilm som forteller historien om en «fallen kvinne» som kommer til Pago Pago på øya Tutuila for å starte et nytt liv, men støter på en ivrig misjonær som vil tvinge henne tilbake til sitt forhenværende liv i San Francisco. Hovedrollene innehas av Gloria Swanson, Lionel Barrymore og Raoul Walsh, og filmen var en av Swansons bedre kjente stumfilmer.

På grunn av innholdet var filmen ekstremt kontroversiell å lage. Den ble imidlertid en finansiell suksess og kritikersuksess for Swanson. Filmen var basert på novellen Rain av W. Somerset Maugham og skuespillet fra 1923 som var basert på boka av John Colton og Clemence Randolph.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1928
Dramafilmer fra USA
Stumfilmer fra USA
Sort-hvitt-filmer