alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hægeland

Hægeland er et tettsted og en bygd som ligger i Vennesla kommune. Hægeland var egen kommune fra 1896 til 1964, da den ble slått sammen med Øvrebø og Vennesla. Bygda ligger langs «Setesdalsveien» riksvei 9, 35 km nord for Kristiansand og 25 km sør for Evje. Innbyggertallet har tradisjonelt ligget mellom 600-700. Tettstedet hadde  innbyggere per 1. januar . Hægeland er på mange måter en typisk bygd i indre Agder med Hægeland kirke, barneskole, eldrehjem, butikker, trevarefabrikk, bensinstasjon, verksted mm. Ungdomsskole, idrettslag og korps har man felles med den tidligere kommunen Øvrebø, og må da ca. 13 km sør for Hægeland. 

Hægeland er også kjent for et rikt kristent menighetsliv. Helbredelsespredikanten Svein-Magne Pedersen hadde videre sine kontorer her frem til 2008.

Kjente steder/attraksjoner på Hægeland 
Turløype Lauvås, preparert skiløype som går mellom Høversland, Tveite og Lauvås. Omtales ofte som Agders flotteste turløype i lavlandet. Den gamle gang- og rideveien Fjellmannsvegen, er en merket gangløype som også går over Lauvåsheia.
Robstadknuten, fjell 485m over havet, noen km sørvest for Hægeland. Svært god utsikt langs kysten og utover Skagerak. 
Hægeland stasjon, nedlagt jernbanestasjon langs Setesdalsbanen. Ligger ved Kilefjorden, 4 km nord for Hægeland.
Hægeland Bygdemuseum, skolemuseum og samling av lokale landsbruksgjenstander. Åpent etter avtale.
Bringsvær Leirskole, helårs leirskole på Røyneland hvor mange elever har hatt sin leirskoleuke.

Kjente personer fra Hægeland 
Torhild Bransdal, Krf-politiker, og ordfører i Vennesla kommune fra 1999. 
Bernt Rune Stray, musiker, tekstkomponist og anerkjent gitarist.
Bjørn Alfred Ropstad, mangeårig ordfører i Evje og Hornnes kommune, og far til Kjell Ingolf Ropstad.

Kirkesognet
Hægeland sogn hadde egen kirke i middelalderen og var trolig eget prestegjeld i katolsk tid. Forstavelsen i det opprinnelige gårdsnavnet kommer av norrønt heilagr, som ble til Helgaland, eller 'den hellige gården', et navn som knyttes til den norrøne religionsutøvelsen. Ved sentraliseringen av landet etter reformasjonen ble Hægeland lagt under Oddernes prestegjeld, som omfattet de vestlige delene av datidens Mandals len og det senere Mandals amt.

Hægeland hørte til Oddernes prestegjeld inntil 1645 da Oddernes, Øvrebø, Vennesla og Hægeland ble anneks til den nyanlagte byen Kristiansand. Ved kgl. brev av 05.04.1704 ble Oddernes med Øvrebø, Vennesla og Hægeland skilt ut fra Kristiansand og dannet igjen Oddernes prestegjeld. Ved reskr. 01.11.1805 ble Øvrebø, Vennesla og Hægeland skilt ut fra Oddernes og dannet Øvrebø prestegjeld. Ved regj. res. 22.06.1905 ble det bestemt at Vennesla skulle bli hovedsokn i prestegjeldet, så snart Øvrebø prestegård var blitt solgt.

Hægeland utgjør i dag et kirkesogn i Otredal prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke.

Referanser

Eksterne lenker 
 Kart over turløype Lauvås
 Bringsvær leirskole 
 Bilder Hægeland stasjon, Kilefjorden

Bosetninger i Vennesla
Tidligere kommuner i Vest-Agder
Tettsteder i Agder
Norske kommuner etablert i 1896
Kommuner opphørt i 1964
Austad

Austad er en tidligere selvstendig kommune i Vest-Agder fylke.  Idag er Austad betegnet som en bygd.

Historikk
Navnet Austad i Vest-Agder kommer sannsynligvis fra mannsnavnet Olvir eller Alf. På 1500-tallet ble Austad kalt "Ouwestad", men på 1328 finnes det et dokument som bruker "Aluestadum".  Austad var fra 1837 sammen med Å og Kvås en del av Lyngdal formannskapsdistrikt. Denne ordningen varte fram til 1909 da Austad ble egen kommune. Austad kommune bestod fram til 1963. Skomrak ytre tilhørte Austad, Skomrak indre tilhørte Lyngdal. I 1963 ble Austad og Kvås kommune en del av den nye storkommunen Lyngdal.

De eldre kommunale arkivkildene for kommunen finnes i dag hos Interkommunalt arkiv i Vest-Agder IKS (IKAVA). Dette inkluderer protokoller fra for eksempel kommunestyre, formannskap, fattigstyre, skolestyre og arkiver med blant annet personopplysninger i form av klientarkiver, skatteprotokoller og skoleprotokoller.

Kjente personer fra Austad
 Jakob Ertzeid Toft (f. 1996), fotballspiller

Serverdigheter

I Austad finner vi Austad kirke (Lyngdal)

Referanser

Eksterne lenker
 Arkiv etter Austad kommune på Arkivportalen
 http://austad-historielag.no/

Tidligere kommuner i Vest-Agder
Lyngdals historie
Norske kommuner etablert i 1909
Kommuner opphørt i 1963
Bjelland

Bjelland er en norsk tidligere kommune i Vest-Agder fylke, opprettet som egen kommune første gang i 1902. Før dette var Bjelland en del av Bjelland og Grindheim kommune. 

I 1962 ble Bjelland kommune slått sammen med Laudal og Øyslebø til den nye storkommunen Marnardal.

De eldre kommunale arkivkildene for kommunen finnes i dag hos Interkommunalt arkiv i Vest-Agder IKS (IKAVA). Dette inkluderer protokoller fra for eksempel kommunestyre, formannskap, fattigstyre, skolestyre og arkiver med blant annet personopplysninger i form av klientarkiver, skatteprotokoller og skoleprotokoller.

Eksterne lenker
 

Tidligere kommuner i Vest-Agder
Marnardal kommune
Norske kommuner etablert i 1902
Kommuner opphørt i 1962
Lindesnes' historie
Slottet

Slottet er bestemt form av slott, et byggverk. «Slottet» kan vise til:

 Det kongelige slott i Oslo
 Andre slott, se egen liste over slott

 Slottet Shopping - et kjøpesenter i Kristiansand
 Slottet (roman) – en roman av Franz Kafka
 Slottet (1997) – en østerriksk TV-filmatisering fra 1997 av Kafkas roman
 Slottet (TV-serie) – en dokumentar fra 2002
 Slottet (Svalbard) – et fjell på Svalbard
 Slottet (Sylarna) – et fjell i Sylarna i Sverige
Det Norske Samlaget

Det Norske Samlaget er et norsk forlag som utgir bøker og tidsskrift på nynorsk og norske dialekter. Selskapets formål er å utvikle, forvalte og spre nynorsk språk og litteratur. Forlaget har utgitt over 6000 boktitler siden 1868.

Det Norske Samlaget er nå delt i to institusjoner: Litteraturselskapet, som er en kulturpolitisk interesseorganisasjon, og forlaget som siden 1978 er en selveiende stiftelse og står for forretningsdriften. «Litteraturselskapet Det Norske Samlaget» er en kulturpolitisk interesseorganisajon som skal legge forholdene til rette for nynorsk bokutgivelse, og har også ansvaret for flere legater og prisutdelingar som for eksempel Melsom-prisen og Emma og Elias Blix' legat. «Forlaget Det Norske Samlaget» er fra 1978 skilt ut som selveiende forretningsdrivende stiftelse. Forlaget gir ut tidsskriftet Syn og Segn, bokverk, historiske, biografiske og skjønnlitterære verker, barne- og ungdomsbøker, bøker for høyere utdanning, ordbøker, vitenskapelige og populærvitenskapelige bøker på nynorsk. Forlaget utgir rundt 100 nye titler årlig og har utgitt 65 litterære debutanter på 2000-tallet.

Forlaget hadde i 2019 en omsetning på ca 61 millioner kroner.  Hvorav boksalg utgjorde ca 41 millioner kroner, inkludert bøker kjøpt gjennom statlige støtteordninger. Selskapet fikk i tillegg ca 15 millioner kroner i direkte statsstøtte. To tredeler av forlagets omsetning var tidligere lærebøker til skolen på tidlig 2000-tall, men omsetningen i dette markedet var raskt fallende etter innføringen av Kunnskapsløftet. Dette førte til at Samlaget Utdanning ble solgt til Fagbokforlaget fra 1. mai 2012.

Edmund Austigard er forlagsdirektør, og Håkon Kolmannskog  forlagssjef.

Historie 
Forlaget ble stiftet 24. mars 1868 med formål å utgi bøker på landsmål. En av stifterne (i tillegg til Werner Werenskjold) og første formann var Hagbard Emanuel Berner, han var formann fram til 1877. 

Det var en liten gruppe av målbevisste menn som kom sammen i Christiania i 1868 og dannet Det Norske Samlaget. Dette var et naturlig utløp av en bevegelse for målreising som gjorde seg gjeldende over hele Europa. På Island var Islands Bókmenntafélag stiftet og i Finland Finska litteratursällskapet, ellers var det målreising på gang blant annet på flamsk, provençalsk og slavisk. En debatt om en norsk språkreformasjon hadde på dette tidspunkt pågått i en mannsalder, og det var femten år siden Ivar Aasen hadde satt fram tanken om å gjenreise det norske folkemålet. Opp gjennom 1860-årene hadde det vært gjort forsøk på å organisere seg, men dette var tungt arbeid, og mye motstand møtte de tidlige målfolkene. Vestmannalaget ble etablert på samme tid og beskrives av Samlagets mangeårige formann Sigmund Skard som dets «bergenske førstefødte tvillingbror».

Se også 
 Blixprisen
 Melsom-prisen
 Nynorsk litteraturpris
 Samlagsprisen
 Sigmund Skard-stipendet

Referanser

Kilder 
 Redaksjonsnemnd: Birkeland, Bjarte (formann) og andre, Det Norske Samlaget. 1868–1968. Det Norske Samlaget, Oslo (1968).

Eksterne lenker 
 

Norske forlag
Vinnere av bokkunstprisen
Norske stiftelser
Selskaper etablert i 1868
Forlag etablert i 1860-årene
1868 i Norge
Mike Harari

Michael («Mike») Harari (født 18. februar 1927 i Tel Aviv, død 21. september 2014 samme sted) var en agent for den israelske etterretningstjenesten Mossad, og ifølge norsk påtalemyndighet en av lederne for Mossad-gruppen som i 1973 kom til Norge og utførte «Lillehammerdrapet».

Bakgrunn og virke 
Michael Harari ble født i Tel Aviv 18. februar 1927, og i tenårene ble han med i den jødiske militsen Haganah. Etter andre verdenskrig var over ble han sendt til Europa for å hjelpe jødiske overlevende etter Holocaust å emigrere til Israel, noe som var forbudt i den britiske mandatperioden. Etter etableringen av staten Israel i 1948 arbeidet han for sikkerhetsorganisasjonen Shin Bet. Harari begynte å arbeide for Mossad i 1954, og i 1970 ble han leder for seksjonen for spesialoperasjoner, kjent som Caesarea.

Den 21. juli 1973 skjøt en gruppe fra Mossad ned den marokkanske kelneren Ahmed Bouchikhi på åpen gate i Lillehammer. Han ble forvekslet med Ali Hassan Salameh, en leder i den palestinske aksjonistgruppen Svart september som blant annet drepte elleve israelske idrettsmenn under OL i München i 1972.

Norsk etterforskning kom etterhvert til den konklusjon at en annen agent, Gustav Pistauer, var opprinnelig leder av aksjonen mot den mannen israelerne trodde var Salameh. Han skadet imidlertid benet og fikk legebehandling. Han synes å ha reist fra Norge før selve drapet. Etter dette ble lederfunksjonen overtatt av Mike Harari som antakelig anvendte identiteten Eduard Laskier.

I 1976 deltok Harari i planleggingen og utførelsen av Operasjon Entebbe, hvor palestinere hadde kapret et fly fra Air France og tvunget det til å lande i Entebbe i Uganda. Ved å utgi seg for å være italiensk forretningsmann skal Harari i forkant av aksjonen klart å komme inn på flyplassområdet.

Førstestatsadvokat Lasse Qvigstad sendte, etter at politiet i 1996 hadde igangsatt en fornyet granskning av saken, en rettsanmodning til Israel om avhør av Harari. Norske myndigheter mente med sikkerhet å vite at Harari befant seg i hjemlandet Israel. Etter dette ble han etterlyst internasjonalt i juni 1998. Oslo forhørsrett har utferdiget pågripelsesbeslutning 28. juni 1998. Men landet fulgte vanlig kutyme med ikke utlevere egne borgere, og viste dessuten til «nasjonens sikkerhet». Senere ble etterlysningen av Harari avlyst..

Ved Michael Hararis død uttalte daværende forsvarsminister i Israel, Moshe Ya'alon, at Harari tilhørte den sjeldne gruppen som hadde bidratt til å etablere Israel.

Referanser

Litteratur 
 Vegard Bye: Forbuden fred. Det store spillet om Mellom-Amerika i åtti-åra, Cappelen, 1990. ISBN 82-02-12409-3
 Odd Karsten Tveit: De skyldige : Israel og Palestina - krigen, menneskene, spillet, Kagge forlag, 2015 ISBN 9788248916871

Israelere
Mossad
Tautra

Tautra, tidligere skrevet Toutren (1532), Tutherø (1550), Tutterøe, Tutterøen og annet, er ei øy i Trondheimsfjorden tilhørende Frosta kommune. Øya er kjent for Tautra kloster, restene av et cistercienserkloster. Selve middealderklosteret kan også sees som et strategisk valg - i tilknytning til Frostatinget, som ligger inne på fastlandet på Frosta. 

Deler av Tautra og Svaet har siden 14. desember 1984 vært vernet som naturreservat og fuglefredningsområde. Tautra og Svaet naturreservat og fuglefredningsområde er et ramsarområde, med et totalt areal på 20,54 km². 

Øya er 3,5 km lang, og bredden varierer fra ca 70 meter på det smaleste, til ca. én kilometer på det bredeste. Totalt areal utgjør 1,5 km². Det høyeste punktet er 26 moh., noe som gjør den forholdsvis flat. Øya ble i 1979 forbundet til fastlandet via en molo, men pga. denne moloens innvirkning på dyrelivet, ble den i 2003 bygd om slik at en bro midt på moloen slipper vannstrømmen gjennom. Broen, Tautrabrua, har en post som skal hindre rovdyr i å ta seg over til øya.

Geologisk består Tautra av morenemateriale fra ra-trinnet, eller «Tautra-trinnet» som det vanligvis kalles i Trøndelag. 

Ikke langt fra ruinene av gamle Tautra kloster ligger i dag et nytt cistercienserkloster. Det ble grunnlagt i provisoriske bygninger i 1999. Den 25. mars 2006 ble klosteret gitt status som selvstendig priorat. Den nye klosterkirken er åpen for publikum. Det nye Klosteret er tegnet av Jensen & Skodvin Arkitektkontor AS. Grunnsteinen ble lagt ned av dronning Sonja 8. mai 2003 og tatt i bruk 11. juli 2006. Dronningen var til stede også ved vigslingen den 12. mai 2007. Bygget har fått flere arkitekturpriser, bl.a. Forum AID-prisen (2007) og en europeisk pris for steinarkitektur (2007). 

En nå utdødd sauerase, tautersauen, hadde navnet sitt etter Tautra. Opprinnelsen til sauerasen er noe usikker, men man tror at den ble fremavlet på slutten av 1700-tallet. Plantefloraen i området er en studie verd, siden området har vært dyrket siden middelalderen, med kunnskapsrike munker som pionerer.

Annet 
 Klostergården serveringssted med eget bryggeri. 
 Overnattingsmuligheter. 
 Guiding bør avtales på forhånd (Roy Vega med fl.). 
 7637 Tautra postkontor ble nedlagt i 1979. Butikken ved Sørhamna ble nedlagt i 1986.
 Sommeren 2007 ble det anlagt en ny kultursti ut fra Klostergården og ned langs sjøen. Stien utbedres og tilpasses funksjonshemmede.

Referanser

Eksterne lenker
 Vega, Roy, Festskrift til 800års jubileet: "En 800årig påminnelse", Frostingen, 30.8.2007

Øyer i Trøndelag
Frostas geografi
Ratrinnet
Bygder og grender i Trøndelag
Trondheimsfjorden
Bosetninger i Frosta
Innkrevingsetaten

Innkrevingsetaten, tidligere Oslo kemnerkontor, er en etat i Oslo kommune underlagt Byrådsavdeling for finans. Etaten var Norges største kemnerkontor. Fra 1. november 2020 ble skatteoppkrevernes oppgaver overført til Skatteetaten.

Oslo kemnerkontorets ansvarsområde og hovedoppgaver var slik:
 regnskapsføring og fordeling av skatt og arbeidsgiveravgift
 innkreving av skatt og arbeidsgiveravgift
 kontroll av arbeidsgiverne
 informasjon til arbeidsgivere og skattytere
 regnskapsføring og innkreving av kommunale avgifter og parkeringsgebyr og kommunal inkasso
 utskriving, regnskapsføring og innkreving av eiendomsskatt i Oslo
 utskriving, regnskapsføring og innkreving av eiendomsskatt
 legatforvaltning – saksbehandling og forvaltning av kommunens legatvirksomhet

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kemnerkontor
Offshore

For den norske TV-serien, se Offshore (TV-serie)
Utaskjærs vil si å befinne seg til havs. Begrepet er også kjent ved det engelske navnet offshore og er ofte brukt i tilknytning til oljerelatert virksomhet til havs. Sistnevnte begrep er tatt opp i norsk språk med tilsvarende betydning, men om Norsk språkråd anbefaler det norske alternativet utaskjærs.

Bruk 
Offshore finner vi ofte i sammensetninger, eksempel:

 Offshore-teknologi (teknologi for oljeindustrien)
 Offshore-ansatte (ansatte i oljeindustrien som arbeider på innretninger til havs)
 Offshore-drift (drift av utstyr i produksjonsprosesser til havs)
 Offshore-industri (den delen av oljeindustrien som foregår til havs)
 Offshore var også navnet på en såpe-serie som gikk på NRK1 på 1990-tallet. (TV)
 Offshore Race – konkurranse mellom hurtigbåter.

Offshore kan også brukes om selskaper eller andre finansielle innretninger som befinner seg i jurisdiksjoner utenfor landet hvor innretningens deltakere befinner seg. Ofte gjelder dette innretninger registrert i skatteparadiser som inngår i strukturer for lovlig skatteplanlegging eller ulovlig skatteunndragelser. Det kan diskuteres hvorvidt Norsk internasjonalt skipsregister er en slik innretning da virksomhet fordelaktig kan registreres her for å unngå skatter eller bestemmelser ved normal registrering og om registeret er iverksatt for å konkurrere mot registrering under andre bekvemmelighetsflagg.

I andre sammenhenger kan offshore brukes for å henvise til tjenester/produkter som er produsert i land utenfor Europa. I liknende situasjoner innad i Europa brukes ofte "Airshore" som beskrivelse.

Se også 
 Petroleum
 Oljefelt
 Class One

Petroleum
Økonomiske ord og uttrykk

it:Offshore
nl:Offshore
Carlos

Carlos er en opprinnelig spansk og portugisisk variant av mannsnavnet Karl som har norrøn opprinnelse og betyr «fri mann».

Utbredelse

|}

Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
 Wendy Carlos (1939–), amerikansk komponist
 Carlos Santana (1947–), meksikansk musiker og gitarist.
 «Carlos» Ilich Ramírez Sánchez (1949–), venezuelansk revolusjonær
 Carlos Ruiz Zafón (1964–), spansk forfatter
 Carlos Simon (1965–), brasiliansk fotballdommer
 Roberto Carlos da Silva (1973–), brasiliansk fotballspiller
 Carlos Tevez (1984–), argentinsk fotballspiller

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mannsnavn

cs:Carlos
en:Carlos
fa:کارلوس (ابهام‌زدایی)
fr:Carlos
ko:카를로스
he:קרלוס
lv:Karloss
lb:Carlos
nl:Carlos
ja:カルロス
pl:Carlos
pt:Carlos
ru:Карлос
sv:Carlos
vi:Carlos
vo:Carlos
zh:卡洛斯
Johannes Weinrich

Johannes Weinrich (født 21. juli 1947) er en tysk venstreekstremistisk terrorist. Han gikk for å være «Carlos Sjakalens» høyre hånd.

Weinrich arbeidet først i en venstreradikal bokhandel i Frankfurt am Main og ved forlaget Roter Stern (røde stjerne). I dette forlaget ble han kjent med Wilfried Böse, og disse grunnla en revolusjonær celle. Da Carlos sluttet seg til gruppen, flyttet deres perspektiv seg fra Tyskland til internasjonal terrorisme. Böse døde da den israelske hæren stormet et fly han hadde kapret (Operasjon Entebbe).

I de sene 1970-årene begynte Weinrich å arbeide som betalt terrorist for Carlos. Han ble fanget 2. mai 1995 ved Aden i Jemen.

Blant aksjoner han deltok i kan nevnes

 bombeangrep på kultursentret Maison de France den 25. august 1983 i Berlin (1 drept, 23 skadede)
 bombeangrep i det sentrale Paris
 bombeangrep på hovedbanegården i Marseille
 bombeangrep på høyhastighetstoget «Valenciennes» (6 døde)
 rakettangrep på en Boeing 707 tilhørende det israelske flyselskapet El Al i Paris
 angrep på den antikommunistiske radiosenderen Radio Free Europe i München
 angrep på den saudiarabiske ambassadøren i Athen

Den 17. januar 2000 ble Weinrich dømt til fengsel på livstid for angrepet på Maison de France i Berlin. En tidligere oberstløytnant i Stasi ble samtidig dømt til 4 års fengsel for medvirkning til dette angrepet i Berlin. Weinrich ble imidlertid frikjent i Tyskland i 2004 for angrepene i Frankrike på grunn av bevismangel.

Han arbeidet allerede fra 1983 for Stasi.

Tyskere involvert i terroraktivitet
Personer fra Kreis Höxter
Fødsler i 1947
Gudrun Ensslin

Gudrun Ensslin (født 15. august 1940 i Bartholomä i Baden-Württemberg, død 18. oktober 1977 i Stuttgart) var en tysk venstreekstremistisk terrorist. Hun var en av lederne og grunnleggerne av Rote Armee Fraktion (RAF).

Hun var datter av en prest fra Schwaben, studerte engelsk, tysk og pedagogikk i Tübingen og senere ved Freie Universität Berlin. Med Bernward Vesper fikk hun sønnen Felix Robert Ensslin. I likhet med Ulrike Meinhof fikk hun stipend fra Studienstiftung des deutschen Volkes.

Etter brannpåsettelsen i Frankfurter Kaufhaus og flere bankran var hun en av Tysklands mest ettersøkte terrorister. Hun ble arrestert 8. juni 1972 i Hamburg. 

Gjennom en gisselaksjon ved den vesttyske ambassaden i Stockholm i 1975, samt bortføringen av arbeidsgiverpresident Hanns-Martin Schleyer og den parallelle kapringen av Landshut i 1977, forsøkte RAF og en palestinsk organisasjon å presse den tyske regjeringen til å løslate Baader, Raspe og andre terrorister fra fengsel. Regjeringen under Helmut Schmidt valgte å ikke gi etter for kravene.

Sammen med Andreas Baader og Jan-Carl Raspe begikk hun selvmord i fengselet i Stuttgart den 18. oktober 1977.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  http://www.dieterwunderlich.de/Gudrun_Ensslin.htm
  http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/EnsslinGudrun/

Tyskere involvert i terroraktivitet
Personer fra Ostalbkreis
Personer tilknyttet Røde Armé Fraksjon
Personer dømt for terrorisme
Dødsfall under fengselsopphold
Halse og Harkmark

Halse og Harkmark (før 1865 kalt Mandals landdistrikt) var en kommune i Vest-Agder. Den besto av Halse sogn og Harkmark sogn, som var landdistriktene øst og vest for Mandal ladested og senere by. I dag er Halse og Harkmark en del av Lindesnes kommune.

Halse sogn
Halse sogn utgjorde det største området og omfattet både områdene vest for Mandalselva med Hilløy, Skogsfjord og Sånum, samt øst for elven med Ime, Skjernøy og Tregde

Harkmark sogn
Harkmark sogn utgjorde den østligste delen av kommunen, områdene rundt Harkmarkfjorden og til grensen til Søgne.

Historikk
Halse og Harkmark var en selvstendig kommune (herred) fra 1837 til den i 1964 ble slått sammen med Mandal by og Holum kommune til nye Mandal kommune. 

Halse og Harkmark var Norges sørligste kommune, og Skjernøy er den sørligste øya med bosetting i landet. Den andre store øya i kommunen var Hille, og Ryvingen fyr var et viktig landemerke i kommunen. Mens Harkmark sogn var sentrert rundt Harkmark kirke, hadde Halse sogn kirke sammen med Mandal by. Mandal kirke fra 1821 ble bygget på Halsefidja og en del av kirkeskipet omtales fremdelse av halsefolk som «Halsesida». 

Før sammenslåingen opplevde kommunen stor befolkningstilvekst. I 1951 var folketallet 2795, men det 12 år senere var steget til 3578. Kommunestørrelsen var på 105 km² ved sammenslåingen. Søren Jaabæk var lærer og kirkesanger i Halse og Harkmark kommune i en periode mens han bodde på Jåbekk. Han var også ordfører i kommunen. 

De eldre kommunale arkivkildene for kommunen finnes i dag hos Interkommunalt arkiv i Vest-Agder IKS (IKAVA). Dette inkluderer protokoller fra for eksempel kommunestyre, formannskap, fattigstyre, skolestyre og arkiver med blant annet personopplysninger i form av klientarkiver, skatteprotokoller, men også skoleprotokoller.

Litteratur
Yngvar Åge Nilsen: Posten i tidligere Halse og Harkmark herred 1997 ISBN 82-994473-0-5

Referanser

Tidligere kommuner i Vest-Agder
Mandal
Norske kommuner etablert i 1838
Kommuner opphørt i 1964
George Habash

George Habash (arabisk جورج حبش) (født 2. august 1926 i Lydda, Palestina, død 26. januar 2008 i Amman, Jordan) var en palestinsk leder. 
Han var fra 1967 til 2000 generalsekretær for den palestinske organisasjonen Folkefronten for Palestinas frigjøring (PFLP). Han var en sterk rival til den mer moderate lederen av PLO, Yasir Arafat.

Liv og virke
Han ble født i en gresk-ortodoks familie. Familien ble flyktninger under krigen i 1947–48. Etter å ha studert medisin ved American University of Beirut i Libanon arbeidet han som lege i palestinske flyktingeleirer i Amman, og engasjerte seg i den panarabiske Den arabiske nasjonalistbevegelsen (حركة القوميين العرب).

Etter de arabiske staters nederlag i seksdagerskrigen i 1967 ble han inspirert av marxist-leninismen. Sammen med Wadi Haddad grunnla Habash PFLP i 1967. På 70-tallet var denne organisasjonen særlig kjent for sine flykapringer. Habash forstod senere at kapringene gjorde større skade enn nytte og ekskluderte sin gamle venn Wadi Haddad fra PFLP. 

George Habash trakk seg i 2000 som generalsekretær av helsemessige årsaker. Etter dette bodde han resten av livet sitt i Amman i Jordan. Han var gift og hadde en datter.

Referanser

Eksterne lenker
 PFLP: George Habash - samleside fra PFLP (engelsk)

Palestinere
Personer fra Sentral-distriktet