alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Tamar (England)

Denne artikkelen er om elva i Cornwall. For elva med samme navn i Tasmania, se Tamar (Tasmania).

Tamar (kornisk: Dowr Tamar) er ei elv i det sørvestlige England. Den har sitt utspring omkring 6 km fra nordkysten av Cornwall, men renner sørover. Den renner ut i fjorden Hamoaze, hvorfra den sammen med elvene Lynher og St Germans renner ut i Plymouthsundet.

Den markerer i all hovedsak grensen mellom grevskapene Devon og Cornwall. Det er noen unntak, som landsbyen Bridgerule på «kornisk» side som tilhører Devon. Den moderne administrative grensen følger elven strengere enn den gamle tradisjonelle grensen, og flere landsbyer nord for Launceston, som ligger vest for Tamar, tilhørte Devon inntil 1960-årene.

Den viktigste sideelva er Tavy.

Navnet Tamar (eller Tamare) var nevnt av den greske geografen Klaudios Ptolemaios i hans verk Geografika. Navnet er sagt å bety «stort vann». Navnet har muligens samme opprinnelse som Themsen.

Referanser

Litteratur 
 Booker, Frank (1971): Industrial Archaeology of The Tamar Valley, 2. utg., Newton Abbot, England: David and Charles. ISBN 0-7153-5172-9.

Eksterne lenker 
 
 Royal Albert Bridge at Saltash
 Tamar Crossings – Tamar Bridge & Torpoint Ferry, fergeinformasjon
 RYA, (tidal) Tamar navigation guide, tidevannsnavigasjon
 Tamar Valley AONB
 Tamar Valley Tourism Association, turisinformasjon

Elver i Cornwall
Elver i Devon
St. Mary’s (Scillyøyene)

Denne artikkelen omhandler øya St. Mary's utenfor Cornwall i England. For andre steder med samme navn, se St. Marys.

St Mary's er den største av Scillyøyene, med en befolkning på 1 666 (folketelling 2001). Den er administrasjonssentrum for øyene. 

Byen Hugh Town ble solgt til innbyggerne i 1949, mens resten av øya tilhører hertugdømmet Cornwall.

Eksterne lenker 
 

Øyer i England
Cornwall
Asgeir Dølplads

Asgeir Dølplads (født 26. august 1932 på Rena) er norsk tidligere skihopper, som representerte Rena Idrettslag og  Stabæk Idrettsforening. Han spilte også fotball for Stabæk.

Den 1. januar 1953 var Asgeir Dølplads første vinneren av et hopprenn i den tysk-østerrikske hoppuka da han vant rennet i Olympiabakken i Garmisch-Partenkirchen. Med hopp på 78,5 og 81 meter vant han foran østerrikeren Sepp Bradl og tyskeren Toni Brutscher. I det andre rennet i Hoppuka 1953 i Schattenbergbakken i Oberstdorf kom han på tredjeplass. I det tredje rennet i Bergiselbakken i Innsbruck tok Dølplads en annenplass og lå bare 0,5 poeng etter lederen, Sepp Bradl, før avslutningsrennet i Bischhofshofen. Der fikk han en sjuendeplass og kom på tredjeplass i hoppuka sammenlagt, etter vinneren Sepp Bradl og landsmannen Halvor Næs.

Dølplads ble nummer åtte i Lahtisspelen 1952 og nummer fire i Svenska Skidspelen i Nässjö 1955. De beste plasseringene hans i NM er en bronsemedalje i Drammen (Drafnkollen) 1956 (etter Arne Hoel, som vant, og Kjell Kopstad) og fjerdeplass i Mo i Rana (Fageråsbakken) 1957. Dølplads vant junior-NM i Brumunddal 1952. Dølplads deltok også i hovedrennet for Nord-Norge i Rognan i Saltdal i 1956. Der falt han bort fra en topplassering i Fløybakken.

Dølplads har vært aktiv i hoppmiljøet i og rundt Rena. Der har han vært en stor drivkraft i rekrutteringsarbeidet. Rena er kjent for hoppmiljøet sitt og det store hoppanlegget i Heienberget med fem hoppbakker: K15, K25, K40, K90 och K120 (der Lars Bystøl har bakkerekorden med 140 meter). Første gangen noen hoppet over 100 meter i Norge var i Renabakken.

Dølplads er svigerfar til komikeren Atle Antonsen, og han er bestefar til den profesjonelle jibbieren Thomas Dølplads.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 VG: Hopplegendens barnebarn kjemper om X Games-gull
 YouTube: Hopping fra Torvøya ca. 1956 - Jubileumsfilm Stabæk Idrætsforening 100 år 16. mars 2012

Norske skihoppere
Norske fotballspillere
Personer fra Åmot kommune
Fødsler i 1932
Nikita Khrusjtsjov

Nikita Sergejevitsj Khrusjtsjov (1894–1971) var en sovjetisk politiker som ledet Sovjetunionen fra 1953 til 1964. Han førte en politikk som er blitt kjent som «avstalinisering».

Tidlige år 
I 1908 flyttet familien til Juzovka. Som ung fikk han arbeid som jernarbeider i Ukraina og fikk fagbrev. Som fagarbeider ble han fritatt fra verneplikten under første verdenskrig. Han deltok i faglig arbeid for bedre lønn og arbeidsforhold og i den politiske kampen mot tsar Nikolaj II. Da tsaren abdiserte i 1917, hadde ikke den provisoriske regjeringen i Petrograd særlig kontroll over Ukraina, og Khrusjtsjov ble valgt inn i det lokale sovjet i Rutsjenkovo, og i mai samme år ble han leder av dette. Han sluttet seg til bolsjevikene først i 1918 da den russiske borgerkrigen mellom kommunistene og de hvite ble merkbart hardere. Da de nye kommunistiske makthaverne inngikk fredsavtale med Sentralmaktene, ble området okkupert av tyske styrker, og Khrusjtsjov flyktet østover. Sent i 1918 eller tidlig 1919 gikk han inn i Den røde armé som politisk kommissær. Da borgerkrigen var over i 1921, ble han demobilisert og satt til å være kommissær for en arbeidsbrigade i Donbasområdet i hjemtraktene ved Donetsk.

Andre verdenskrig 
Khrusjtsjov var en fremstående politisk kommissær i Den røde armé under andre verdenskrig, mest merkbart under slaget om Stalingrad.

Sovjetisk leder 
Khrusjtsjov var førstesekretær i Sovjetunionens kommunistiske parti (SUKP) i perioden 1953–1964 og ministerpresident fra 1958 til 1964.

Han ville liberalisere Sovjetunionen etter Stalins totalitære styre. Han innførte en politikk som har blitt kjent som «avstalinisering», og satte fri mange fanger fra arbeidsleirene, Gulag. Han ville forbedre forholdet til vesten. Khrusjtsjov begynte å produsere flere forbrukervarer og minsket satsingen på det militære.

I 1956 tok Khrusjtsjov et voldsomt oppgjør mot Stalin, men Sovjetunionen forble et diktatur. Også under Khrusjtsjov ble forfattere arrestert for ting de skrev.

I 1959 ble Nikita Khrusjtsjov den første sovjetiske leder som besøkte USA. Etter besøket i USA omla han det sovjetiske jordbruket ved å begynne å dyrke kornslag som mais. Klimaet i Sovjetunionen passet ikke til det, så flere jorder sto tomme, og de måtte kjøpe mat fra andre land. Khrusjtsjovs landbrukspolitikk var en medvirkende årsak til at han ble avsatt som leder i 1964.

Khrusjtsjov var Sovjetunionens leder under Cubakrisen i oktober 1962. Enkelte historikere mener at Khrusjtsjovs håndtering av krisen var en medvirkende årsak til at han måtte gi tapt i maktkampen i kommunistpartiet og ble avsatt som leder to år senere.

Khrusjtsjov var på statsbesøk i Norge i 1964, hvor han blant annet bodde på Bygdøy kongsgård og besøkte Herøya. I Bergen fikk Akvariet fire stører i gave som ble oppkalt etter giveren.

Han var gift med Galina (d. 1921) og fikk to barn; Leonid og Linda. Senere ble han gift med Nina Petrovna (1924).

Se også 
 Sovjetunionens historie (1953–1985)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Sovjetledere
Personer fra den kalde krigen
Personer fra Kursk oblast
Personer fra Donetsk
Slaviske språk

Slaviske språk tilhører satemspråkene, en av to hovedgrener innen den indoeuropeiske språkfamilien. De er relativt nær beslektet med de baltiske språkene, og utgjør sammen med disse den baltoslaviske språkgruppa. De slaviske språkene tales av over 300 millioner mennesker i Øst-Europa, Balkan, Sentral-Europa og nordlige deler av Asia.

Den slaviske språkgruppen kan deles i tre hovedgrupper:

Østslavisk, som omfatter russisk, ukrainsk, hviterussisk og ruthensk
Vestslavisk, som deles i:
tsjekkoslovakisk (tsjekkisk og slovakisk)
sorbisk (vendisk) (oversorbisk og nedersorbisk)
lekhitisk, som igjen deles i polsk, schlesisk, pommersk (kasjubisk) og det utdødde polabisk
Sørslavisk, som består av to hovedgrener:
en vestlig gren, bestående av slovensk, serbisk, bosnisk og kroatisk. 
en østlig gren, bestående av makedonsk og bulgarsk

Historie
Alle slaviske språk stammer fra det urslaviske urspråket.

Historiske lingvister mener at urslavisk i sin tur stammer fra baltoslavisk, som også ga opphav til de baltiske språkene. Ifølge denne teorien kan «urhjemmet» (Urheimat) for baltoslavisk ha ligget i området omkring dagens Litauen en tid etter at det indoeuropeiske språkfellesskapet var brutt opp i forskjellige dialektområder (omkring 3000 f.Kr.). Slaviske og baltiske språk har minst 289 ord felles som kan stamme fra det hypotetiske språket. Prosessen som førte til at de slaviske og baltiske språkene brøt vekk fra hverandre har formodentlig funnet sted omkring 1000 f.Kr.; ifølge Starostins «rekalibrerte glottokronologiske» metode fant bruddet sted i 1250 f.Kr. I så fall var baltoslavisk den siste større indoeuropeiske språkgrenen som ble splittet.

Fellestrekk 

flekterende morfologi
bevaringen av det indoeuropeiske kasussystemet (de fleste slaviske språk har seks eller syv kasus)
inndelingen i perfektive og imperfektive verb (aspekt)
velutviklet konsonantsystem (særlig sibilanter)
palatalisering
kompliserte konsonantsammensetninger, som i det polske «bezwzględny»
Majoritet

«Flertall» omdirigeres hit, se også pluralis.
Majoritet er når en gruppe er i flertall i en populasjon eller forsamling.
Det motsatte av majoritet er minoritet.

De mest omtalte formene for flertall:
Positivt flertall — et uttrykt flertall for en sak eller et vedtak
Negativt flertall — betegnelse på flere ulike former for flertall
Simpelt flertall — flest stemmer, men mindre enn 50 % av de avgitte stemmer, når blanke/avholdende regnes med.
Alminnelig flertall — «vanlig flertall», mer enn 50 % av de avgitte stemmer.
Rent flertall — samme som alminnelig flertall, men presisering av at én (parti-)gruppe har flertall alene.
Kvalifisert flertall — Strengere krav enn til alminnelig flertall. Eksempelvis 2/3, 3/4 eller 4/5.
Absolutt flertall — en variant av «kvalifisert flertall» der det kreves tilslutning fra mer enn 50 % av de stemmeberettigede.
Flertallet avgjør hvordan kollektive beslutninger skal fattes, for eksempel i nasjonalforsamlinger, på bedrifters generalforsamlinger eller foreningers årsmøter.

Referanser

Votering
Å

Å har flere betydninger:

 Å (bokstav)
 Å (elv), en mindre sakteflytende elv
 Å - infinitivsmerke
 Å (bok), en bok av Knut Nærum
 Ångstrøm, lengdeenhet med symbol Å

Stedsnavn 
Å er navnet på flere norske steder:

 Å (Åfjord), nå Årnes, tettsted i Åfjord
 Å (Lyngdal), tidligere sogn i Lyngdal
 Å (Andøy), grend i Andøy
 Å (Averøy), gard i Averøy
 Å (Hemne), gard i Heim
 Å (Gloppen) eller Aa, bygd i Gloppen
 Å (Lavangen), bygd i Lavangen
 Å (Meldal), tettsted i Orkland
 Å (Moskenes), tidligere fiskevær i Moskenes
 Å (Tokke), gard i Tokke
 Å (Senja), bygd og grunnkrets i Senja
 Aa, tidligere skrivemåte av Åg, gard i Beiarn

I Danmark, finnes en landsby med navnet Å på øya Fyn. I Sverige finnes et lite tettsted med navnet Å i Norrköping kommune, og også mange andre småsteder med navnet Å.

Se også 
 Aa, alternativ form, og andre betydninger
 A∴A∴, en magisk orden stiftet av Aleister Crowley
Juan de Arrechederra

Juan de Arrechederra (født 1681 i Caracas, død 12. november 1751) var Spanias generalguvernør på Filippinene fra 1745 til 1750.

Juan de Arrechederra ble født i Caracas i det som i dag er Venezuela, men som da var del av det spanske visekongedømme Nueva Grenada (Ny-Granada). Han ble dominikanerpater og tilknyttet ordenen på Filippinene. Han ble valgt til biskop av Nueva Segovia i Ilocos Sur på det nordlige Filippinene. (Dette er senere blitt et erkebispedømme med det samme navn, men byen heter i dag Vigan City). Den 21. september 1745 ble han generalguvernør ad interim for de filippinske øyer, et verv han beholdt til den 20. juli (eller juni) 1750. 

Det var i Arrechederras embedsperiode at det første håndfaste forsøk på å kue Dagohoy-oppstanden på øya Bohol i Visayas ble foretatt. I 1757 sendte Arrechederra en straffeekspedisjon til Bohol under kommando av Don Pedro Lechuga. Lechuga vant noen få trefninger, men maktet ikke å knuse Dagohoys styrker. Til slutt sendte han et slags commandoraid inn i fjellene for å drepe eller ta til fange Dagohoy, hans søster Gracia, og andre ledere. De kom tilbake med uforrettet sak; de klarte ikke å trenge gjennom til Dagohoys befestede tilholdssted.

Juan de Arrechederra døde den 12. november 1751, som biskop-elekt an NuevaSegovia men uten å blitt bispeviet.

Litteratur
 Baquillas, José Barrado. Actas del II Congreso Internacional sobre los Dominicos y el Nuevo Mundo, Salamanca, 28 de marzo-1 de abril de 1989. Volume 6 of Los Dominicos y América, 1990.
 Blair, Emma H. and Alexander Robertson. The Philippine Islands, 1493–1898, Volume XXVIII, 1905. Reproduced by Gutenberg in 2008.
 Fernandez, Doreen. Palabas: essays on Philippine theater history, 1996.
 Irving, D. R. M. Colonial counterpoint: music in early modern Manila, 2010.
 Lea, Henry Charles. The Inquisition in the Spanish Dependencies: Sicily, Naples, Sardinia, Milan, the Canaries, Mexico, Peru, New Granada, 2010.
 Storch, Tanya. Religions and missionaries around the Pacific, 1500-1900, 2006.

Venezuelanere
Ikkefilippinske katolske biskoper i Filippinene
Venezuelanske katolske biskoper
Spanske dominikanere
Filippinenes historie
Personer fra Caracas
Fødsler i 1681
Dødsfall i 1751
Instans

Instans kan sikte til flere ting:

 Et datasett som fyller en gitt beskrivelse. Et brev er en instans av dokumentkategorien «brev».
 Et sted hvor en kan få pådømt en sak (rettsinstans).
Gaspar de la Torre

Gaspar de la Torre var offiser i den spanske hæren og var generalguvernør på Filippinene fra juli 1739 til sin død den 21. september 1745. 

Gaspar de la Torre ble født i Flandern i dagens Belgia, som den gang var område underlagt den spanske krone. Han ble brigader i de kongelige spanske arméer. 

Han ankom Manila i juli 1739 og overtok da embedet som generalguvernør. Han ble regnet som en særdeles streng og røff hersker.

Den britiske admiral George Ansons verdensomseiling fant sted i denne perioden, og han ankom Macao på Kina-kysten i november 1742. Der ventet admiralen på den årlige spanske seilasen med varer fra Manila til Acapulco i Mexico. Med skipet HMS «Centurion» ventet han utenfor Cabo de Espiritu Santo, og angrep gallionen «Nuestra Señora de Cavadonga» den 20. juni 1743. Etter en kortvarig kamp overgav spanjolene seg, og verdier for en halv million pund ble erobret for den engelske krone. 

Det var i begynnelsen av januar 1744, i de la Torres embedsperiode, at Francisco Dagohoys opprør brøt ut på Bohol, uten at de la Torre klarte å sette inn noen mottiltak. Dette opprøret innledet en periode på ca. 80 år da Bohol var utenfor sine spanske koloniherrers kontroll.

Spanske offiserer
Filippinenes historie
Flamlendere
Folkerett

Folkerett eller internasjonal rett omhandler i utgangspunktet rettsforholdene mellom selvstendige stater – de mellomstatlige rettsforhold, men vil i visse tilfeller også omhandle rettsforholdene mellom individer og stater, og mellom organisasjoner og stater.

Folkeretten bygger i hovedsak på traktater (avtaler mellom statene) og folkerettslig sedvane (statenes egen praksis).  I årene etter andre verdenskrig er det gjort et stort arbeid for å kodifisere folkeretten.  Wien-konvensjonen om traktatretten fastsetter lovligheten i mellom- og internasjonale avtaler. Norge har ikke ratifisert denne traktaten. Norge anses likevel bundet av de fleste bestemmelsene da det meste av konvensjonen anses som folkerettslig sedvanerett.

Hvordan skapes folkerett 
Folkerett kan skapes av at stater har en fast praksis i forholdet mellom hverandre eller i forhold til egne eller fremmede statsborgere på felter der ingen internasjonal konvensjon regulerer forholdene, såkalt  folkerettslig sedvane.  I nåtidens verdenssamfunn er alle viktige områder regulert av traktater. Disse universelle traktatene får virkning også for stater som ikke har ratifisert dem.

Spørsmålet om et avtaleverk tas opp på dagsordenen for FNs Hovedforsamling.  Dersom det er konsensus om at det trengs en ny konvensjon, diskuteres det om en av FNs egne komiteer eller en spesialinnkalt konferanse skal stå for forberedelsesarbeidet gjennom fageksperter.  Målet er å oppnå konsensus om alle punkter, det er ikke lenger vanlig å holde avstemninger om internasjonale avtaletekster. Havrettskonferansen arbeidet på basis av konsensus i alle år, men Havrettskonvensjonen måtte til slutt vedtas ved avstemning.  Dette førte til at arbeidet med ratifisering gikk tregt, men Havrettskonvensjonen er nå i kraft, og må antas å representere gjeldende folkerett som binder også stater som ikke er part i avtalen.  Bare dersom det utvikler seg en fast statspraksis (se folkerettslig sedvane) i strid med konvensjonen på felter som er regulert (eksempelvis når det gjelder mineralregimet på havbunnen utenfor de økonomiske soner), kan det bli tale om å endre rettstilstanden.

Referanser

Se også  
 Humanitær folkerett
 Freden i Westfalen

Litteratur 
 Morten Ruud og Geir Ulfstein Innføring i folkerett 4 utgave 2011 ISBN 9788215018409

Eksterne lenker
 Hva er folkerett? (FN-sambandet)
Juan Antonio Martínez

Juan Antonio Martínez, født i Madrid, var feltmarskalk (mariscal de campo) i den spanske hær og var generalguvernør på Filippinene fra den dag han ankom Manila den 30. oktober 1822 og til 14. oktober 1825. Han døde under sjøreisen på hjemreisen til Spania. 

Han ankom fra Spania med mange nye embedsmenn som skulle overta viktige stillinger i koloniadministrasjonen. Dette utløste konflikt med koloniens insulares (spanjolene født på Filippinene). Han klarte ikke å hamle opp med det ca. 80 år lange Bohol-problemet, denne øye i landsdelen Visayas hadde i praksis løstrevet seg fra det spanske styre. I hans periode, i 1824, grunnla "El Sociedad de Amigos del Pais" en avis.

Martínez, Juan Antonio
Martínez, Juan Antonio
Personer fra Madrid
Wolof (språk)

Wolof er et atlantisk niger-kongospråk som snakkes i Senegal, Gambia og Mauritania av nesten 4 millioner mennesker, og er morsmål for woloffolket. I motsetning til de fleste andre språk i Afrika sør for Sahara er ikke wolof et tonespråk.

Wolof er det mest talte språket i Senegal, og snakkes ikke bare av woloffolket (rundt 40 % av landets befolkning), men også av de fleste andre senegalesere. Det er mange variasjoner i dialektene av wolof i de forskjellige landa – for eksempel er det urbane «Dakar-wolof» i Senegals hovedstad wolof med fransk, arabisk og også litt engelsk innblanda.

«Wolof» er standard skrivemåte av språknavnet, og kan også referere til folkegruppa eller wolof-kulturen. For å hjelpe uttalen brukte franskspråklige publikasjoner tidligere skrivemåten Ouolof, og av samme grunn bruker av og til engelskspråklige publikasjoner skrivemåten Wollof, men da oftest når det gjelder varieteten gambisk wolof. Før det 20. århundret ble ofte termene «Volof» og «Olof» brukt.

Wolof har hatt noe innflytelse på vesteuropeiske språk. For eksempel kommer det norske ordet «banan» fra wolof  via portugisisk og spansk, mens ordet «yams» kommer fra wolof  («spise») via engelsk via portugisisk og spansk.

Referanser 

Niger-kongospråk
Språk i Gambia
Språk i Mauritania
Språk i Senegal

hr:Gambijski wolof (jezik)
Derbyshire

Derbyshire er et grevskap i England, i regionen Øst-Midlands. Det er kjent for sin vakre natur og sitt fjellandskap. En stor del av Peak District nasjonalpark ligger i Derbyshire, og den nordlige delen av grevskapet går inn i Penninene. Det grenser mot Stor-Manchester, West Yorkshire, South Yorkshire, Nottinghamshire, Leicestershire, Staffordshire og Cheshire. 

Administrasjonsbyen er Matlock. Det administrative grevskapet består av åtte distrikter. Det seremonielle inkluderer disse og den enhetlige myndigheten Derby, som fikk denne statusen i 1998. 75 % av befolkningen bor på 25 % av arealet; med unntak av tretten byer med mellom 10 000 og 100 000 innbyggere er det meste av grevskapet tynt befolket jordbruksland og ubebodde fjellområder.

Geografi 
Kinder Scout, som er 636 moh er det høyeste punktet i grevskapet, mens Trent Meadows, hvor elven Trent forlater Derbyshire, er det laveste punktet med 27 moh. Elven Derwent er den lengste elven i Derbyshire med sine 106 km, og strekker seg grovt sett i retningen nord-sør gjennom grevskapet. I 2003 slo Ordnance Survey (den britisk etat med nasjonalt ansvar for landmåling og kartpublikasjon) fast at Church Flatts Farm ved Coton in the Elms (i nærheten av Swadlincote) er det lengste punktet fra havet i Storbritannia.

Referanser

Litteratur 
 Smith, Roly (1999): Towns & Villages of Britain: Derbyshire. Cheshire: Sigma Press. ISBN 1-85058-622-5.
 Pevsner, Nikolaus (1953): The Buildings of England: Derbyshire. Middlesex: Penguin Books. ISBN 0-14-071008-6.
 Alston, Debbie; Mallon, Dave & Whiteley, Derek (2013): The Mammals of Derbyshire. Derbyshire Mammal Group and Sorby Natural History Society. ISBN 9780950039688.
 Cope, F. Wolverson (1998): Geology Explained in the Peak District. Scarthin Books. ISBN 0907758983.

Eksterne lenker 
 

 Kunstguide for Derby & Derbyshire, Artsderbyshire.org.uk
 Derbyshire Extensive Urban Survey English Heritage og Derbyshire County Council
Polaris Media Nord-Norge

Polaris Media Nord-Norge AS (PMNN), tidligere Harstad Tidende Gruppen AS (HTG), er et nordnorsk mediekonsern som eies av Polaris Media ASA. Konsernet består av Harstad Tidende, Folkebladet, Framtid i Nord, Vesteraalens Avis, iTromsø (96 % eierandel), Altaposten (84 %), Andøyposten (77 %), Vesterålen Online og Våganavisa. PMNN inkluderer også markedsføringsbyrået iNord AS, i tillegg har konsernet en eierandel på 38 % i Avisa Nordland og 40 % i Nordnorsk Distribusjon Bodø.

Historikk 
HTG fusjonerte høsten 2008 med Adresseavisen Gruppen og fikk Polaris Media ASA som morselskap. Fram til da hadde Schibsted vært største aksjonær. De passerte 50 prosent i 2004 og kjøpte seg ytterligere opp til en eierandel på 67 prosent i oktober 2006. 26. februar 2008 godkjente Klagenemnda for eierskap i media at etableringen av medieselskapet Media Norge ASA kunne fortsette på vilkår av at Schibsted måtte selge sin eierpost i Adresseavisen og selge seg ned til en eierandel på 40 % i Harstad Tidende Gruppen AS.
I mai 2008 vedtok styrene i Adresseavisen og HTG at de to selskapene skulle fusjonere og sammen danne det nye eierselskapet Polaris Media ASA. I 2015 vedtok generalforsamlingen i HTG å endre navn til Polaris Media Nord-Norge.

Polaris Trykk Harstad AS, er et trykkeri på Stangnes i Harstad er Nord-Norges største. Her trykker bl.a. Dagbladet, VG, Aftenposten, Dagens Næringsliv og Finansavisen sine nordnorske opplag.

Konsernsjef i Polaris Media Nord-Norge siden 2012 er Harald H. Rise.

Referanser 

Næringsliv i Troms og Finnmark
Harstad
Norske medieselskaper
Polaris Media
Drøbaksundet

Drøbaksundet er sundet der Oslofjorden smalner mellom Drøbak og Hurumlandet. Ytre Oslofjord starter ved Drøbaksundet. Kysten ved Drøbak bærer litt «Vestlandspreg», siden dette er den smaleste delen av Oslofjorden. Drøbaksundet var tidligere bevoktet av Oscarsborg festning. Under det tyske angrepet på Norge ble den tyske krysseren «Blücher» senket i dette sundet 9. april 1940.

Oslofjorden
Fjorder i Viken
Sund i Viken
Askers geografi
Frogns geografi