alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Therippia

Se Systematisk inndeling

Therippia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Mesosini er middelsstore, kraftige, brokete fargede trebukker. Kroppsformen er kort og plump, beina nokså korte og kraftige. Antennene hos hannene er noe lengre enn kroppen.

Levevis 
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse 
Bortsett fra én art som lever i Vest-Malaysia og på Andamanene finnes slekten bare på Sri Lanka.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Mesosini Thomson, 1860
 Slekten Therippia Pascoe, 1865 
 Underslekten Paratherippia Breuning, 1938
 Therippia affinis Breuning, 1938
 Therippia latefasciata Breuning, 1936
 Therippia mediofasciata Breuning, 1935
 Therippia triloba (Pascoe, 1859)
 Underslekten Therippia (i snever forstand)
 Therippia decorata Pascoe, 1865
 Therippia signata (Gahan, 1890)

Kilder 
 Katalog med utbredelsesdata 
 Liste over artene

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1865
Mycerinodes

Se Systematisk inndeling

Mycerinodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Morimopsini er nokså små, kraftige, gråaktige trebukker. De ligner mye på artene i gruppen Dorcadionini.
Dekkvingene er ofte noe knudrete.

Utbredelse 
Slekten er bare kjent fra Tanzania.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Morimopsini Lacordaire, 1869
 Slekten Mycerinodes Kolbe, 1894
 Mycerinodes lettowvorbecki Kriesche, 1926
 Mycerinodes puerilis Kolbe, 1894
 Mycerinodes uluguruensis Breuning, 1975

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1894
Ischiocentra

Se Systematisk inndeling

Ischiocentra er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, brunlige trebukker. Dekkvingene har markerte, mer eller mindre rettvinklede "skuldre". Antennene er lengre enn kroppen.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Costa Rica i nord til det sørlige Brasil i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Onciderini J. Thomson, 1860
 Slekten Ischiocentra Thomson, 1860
 Ischiocentra clavata Thomson, 1860
 Ischiocentra diringshofeni Lane, 1956
 Ischiocentra disjuncta Martins & Galileo, 1990
 Ischiocentra hebes (Thomson, 1868)
 Ischiocentra monteverdensis Giesbert, 1984
 Ischiocentra nobilitata Thomson, 1868
 Ischiocentra punctata Martins & Galileo, 2005
 Ischiocentra quadrisignata Thomson, 1868
 Ischiocentra stockwelli Giesbert, 1984

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1860
Gymnostylus

Se Systematisk inndeling

Gymnostolus er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Små til middelsstore, brunsvarte trebukker med brungule eller oransje tegninger. Kroppsformen er sylindrisk.

Levevis 
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sentral-Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Pachystolini Aurivillius, 1922
 Slekten Gymnostylus Aurivillius, 1916
 Gymnostylus latifrons Breuning, 1970
 Gymnostylus signatus Aurivillius, 1916

Kilder 
 Longicorn ID - Neopachystolini
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1916
Afrikas insekter
Hexatricha

Se Systematisk inndeling

Hexatricha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En liten, brun trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen, med en brem av tettsittende hår på innersiden. Dekkvingene er ovale uten markerte "skuldre". Beina er forholdsvis korte og kraftige.

Levevis 
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse 
Arten lever på New Zealand.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Parmenini Mulsant, 1839
 Slekten Hexatricha Lacordaire, 1869
 Hexatricha pulverulenta (Westwood, 1845)

Kilder 
 Katalog med utbredelsesdata 
 Liste over slektene

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1869
Neocerambyx

Se Systematisk inndeling

Neocerambyx er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter noen av de største artene i den store gruppen tømmerbukker (Cerambycinae).

Utseende 
Middelsstore til store (opptil 80 millimeter), slanke, mørke trebukker. Oversiden har en silkeaktig overflate. Antennene er lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, særlig de innerste leddene er vanligvis kraftige og noe fortykkede. Antennene kan ha pigger på hvert ledd eller være kamformede. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene, gjerne noe knudrete eller tverr-rynket. Dekkvingene er jevnt tilsmalnende bakover. Beina er forholdsvis lange.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Cerambycini Latreille, 1804
 Slekten Neocerambyx J. Thomson, 1860
 Neocerambyx bakboensis Miroshnikov, 2018
 Neocerambyx elenae Lazarev, 2019
 Neocerambyx gigas J. Thomson, 1878 - nå overført til slekten Bulbocerambyx
 Neocerambyx grandis Gahan, 1891 - nå overført til slekten Bulbocerambyx
 Neocerambyx guangxiensis Zhu, Lafei & Li, 2020
 Neocerambyx katarinae Holzschuh, 2009 - nå overført til slekten Bulbocerambyx
 Neocerambyx luzonicus Hüdepohl, 1987 
 Neocerambyx luzonicus luzonicus Hüdepohl, 1987 
 Neocerambyx luzonicus pseudoparis Hüdepohl, 1990
 Neocerambyx mandarinus Gressitt, 1951 
 Neocerambyx oenochrous (Fairmaire, 1889) 
 Neocerambyx opulentus Holzschuh, 1998 
 Neocerambyx paris (Wiedemann, 1821) 
 Neocerambyx pellitus (Breuning & Itzinger, 1943) 
 Neocerambyx pubescens Fisher, 1938 
 Neocerambyx raddei Blessig & Solsky, 1872 
 Neocerambyx taiwanensis Hayashi, 1992 
 Neocerambyx vitalisi Pic, 1923 - nå overført til slekten Bulbocerambyx

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1860
Hoplocerambyx

Se Systematisk inndeling

Hoplocerambyx er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore til store (opptil 80 millimeter), slanke, svarte trebukker med lange, kraftige antenner. Oversiden er gjerne læraktig rynkete og foholdsvis blank. Antennene er lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, særlig de innerste leddene er vanligvis kraftige og noe fortykkede. Antennene kan ha pigger på hvert ledd eller være kamformede. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene, gjerne noe knudrete eller tverr-rynket. Dekkvingene er jevnt tilsmalnende bakover. Beina er forholdsvis lange.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt over det meste av den gamle verden og også i Sør- og Mellom-Amerika, men mangler i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Cerambycini Latreille, 1804
 Slekten Hoplocerambyx J. Thomson, 1864
 Hoplocerambyx abnormis  Schwarzer, 1931 - Papua Ny-Guinea 
 Hoplocerambyx aramis  Thomson, 1865 - Vest-Malaysia, Singapore 
 Hoplocerambyx nitidus  Thomson, 1865 - Papua Ny-Guinea, Buru 
 Hoplocerambyx severus  Pascoe, 1869 - Papua Ny-Guinea, Waigiou 
 Hoplocerambyx spinicornis  (Newman, 1842 ) - vidt utbredt fra Afghanistan til Filippinene

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter

Eksterne lenker 
 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1864
Voss-Stalheim-Gudvangen Automobillag

A/S Voss-Stalheim-Gudvangen Automobillag (VSG) var et rutebilselskap som ble etablert i 1911 med hovedsete i Voss.

Tidlig fase
Selskapet var en sammenslutning av flere lokale rutebilselskaper og rutebileiere. Ved oppstarten hadde selskapet bilruter Voss-Stalheim, Voss-Granvin og Voss-Ulvik. Det var først og fremst turistkjøring om sommersesongen som var grunnlaget for selskapet i tidlig fase. Vinterkjøring tok først til på 1920-tallet. 

Andre verdenskrig kom til å svekke selskapet sterkt. Under krigshandlingene i 1940 ble alle de 25 vognene selskapet hadde ødelagt. Selskapets arkiv ble også ødelagt i brannen i 1940. Trass i dette maktet selskapet å skaffe tre busser til å drive ruter under krigen.

Oppbygging etter krigen
I 1954 hadde selskapet 18 vogner i bruk, og 18 sjåfører i tjeneste. I tillegg var det tre personer i administrasjon og en fast verkstedmedarbeider. 
Det var nå ruter Voss-Stalheim-Gudvangen, Voss-Rong, Voss-Ulvik, Voss-Eimstad og Voss-Myrkdalen. 
I 1950 hadde selskapet fått bygd et sentralanlegg ved Voss sentrum, med plass til administrasjon, verksted, sjåførrom m.m.

Sluttfase og avvikling
VSG ble fra 1. januar 1978 slått sammen med Bergen-Hardanger Billag AS og Bergen-Dale-Voss Billag AS. Det nye selskapet fikk navnet Bergen-Hardanger-Voss Billag A/S (BHV).

Litteratur
Sundal, A. G. (1954). Norges rutebileieres forbund, Avdeling Bergen og Hordaland gjennom 25 år. Bergen: NRF.

Referanser 

Tidligere norske busselskaper
Kollektivtransport i Vestland
Etableringer i 1911
Tidligere transportselskaper i Hordaland
Massicus

Se Systematisk inndeling

Massicus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Store (opptil 50 millimeter), slanke, mørke trebukker. Oversiden er tett kledt med lysgrå til gulgrå bestøvning bortsett fra en blank midtstripe på pronotum. Antennene er lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, særlig de innerste leddene er vanligvis kraftige og noe fortykkede. Antennene kan ha pigger på hvert ledd eller være kamformede. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene, gjerne noe knudrete eller tverr-rynket. Dekkvingene er jevnt tilsmalnende bakover. Beina er forholdsvis lange.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Cerambycini Latreille, 1804
 Slekten Massicus Pascoe, 1867
 Massicus atratulus Holzschuh, 2018
 Massicus dierli Heyrovský, 1976
 Massicus fasciatus (Matsushita, 1933)
 Massicus fryi Gahan, 1890
 Massicus intricatus (Pascoe, 1866)
 Massicus ivani Miroshnikov, 2017
 Massicus pascoei (Thomson, 1857)
 Massicus philippensis Hüdepohl, 1990
 Massicus punctulipennis Holzschuh, 2018
 Massicus regius Miroshnikov, 2019
 Massicus scapulatus Hüdepohl, 1994
 Massicus subregularis Schwarzer, 1931
 Massicus sufficiens Holzschuh, 2018
 Massicus suffusus Gressitt & Rondon, 1970
 Massicus taiwanus Makihara & Niisato, 2014
 Massicus theresae (Pic, 1946)
 Massicus trilineatus (Pic, 1933)
 Massicus unicolor Gahan, 1906
 Massicus valentinae Miroshnikov, 2017
 Massicus venustus (Pascoe, 1859)

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter

Eksterne lenker 
 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1867
Patriottentijd

Patriottentijd (nederlandsk: «patriotperioden») var en periode med politisk uro i De forente Nederlandene i tiden omtrentlig fra 1780 og 1787. Perioden har fått sitt navn fra den politiske fraksjonen kjent som patriotten («patriotene»), ledet av Joan van der Capellen tot den Pol, og som fikk politisk makt fra november 1782. Patriotene var inspirert av opplysningstidens tanker. De motsatte seg orangistene (fyrstestyre) og styret til Vilhelm V, fyrste av Oranien og stattholder av Nederlandene. I 1787 ble patriotene beseiret av en prøyssisk hær, og mange ble tvunget inn i landflyktighet.

Etymologi 
Begrepet patriot er avledet fra greske πατριώτης, patriotes, «landsmenn», og hadde tidligere blitt benyttet på 1600-tallet av anti-organister, men da franske tropper invaderte den nederlandske republikken i 1747, krevde «patriotene» gjeninnføring av Oraniens stattholderskap, noe som avsluttet perioden uten stattholder (1702–1747). Fra 1756 og framover begynte de republikanske lederne (nederlandsk: regenten) igjen å kalle seg for patrioter. Organistenes parti forsøkte å tilegne seg betegnelsen, men ble tvunget på defensiven, noe som ble åpenbart da det omdøpte et av sine ukemagasiner til De Ouderwetse Nederlandsche Patriot («Den gammeldagse nederlandske patriot»). Patriotisme og anti-orangisme hadde blitt synonyme begreper.

Patriotene kan bli inndelt i to adskilte grupper: aristokratene og demokratene. De aristokratiske patriotene, også kalt for oudpatriotten («gammelpatriotene»), innledningsvis de sterkeste, kan bli vurdert som de opposisjonelle lederne som enten søkte maktfraksjoner, eller forsøkte gjennomføre Loevestein-fraksjonens ideal om en republikk uten fyrstestyre. De kom fra det eksisterende Staatse partij, det nederlandske partiet for statene/provinsene. De demokratiske patriotene oppsto senere og besto hovedsakelig av medlemmer av borgerskapet som ikke tilhørte lederne (regenten) og som søkte å demokratisere republikken.

Bakgrunn og målsetting 
Patriotene kjempet for å fjerne stattholder Vilhelm V. Misfornøyd med det tradisjonelle arvesystemet for å tildele posisjoner og utnevnelser, nedgangen for Det nederlandske ostindiske kompaniets handelsvirksomhet i Asia, arbeidsledighet i tekstilindustrien, forløpet i den fjerde anglo-nederlandske krig og det sterke behovet for demokratisering, disse faktorene fikk mellomklassen og overklassen å kreve endringer. De var inspirert av USA og den nye nasjonens uavhengighetserklæring. Også den eldre Plakkaat van Verlatinghe, eller Loven om avsverging, en erklæring om uavhengighet fra mange av de nederlandske provinsene fra Spania i 1581 var en inspirasjon.

Referanser

Litteratur 
 Schama, Simon (2005): Patriots and liberators - Revolution in the Netherlands, 1780-1813, 4. utg., Amsterdam: Harper Perennial

Nederlands historie
Xoanodera

Se Systematisk inndeling

Xoanodera er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore til store, slanke, mørke trebukker. Oversiden er forholdsvis blank. Antennene er lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, særlig de innerste leddene er vanligvis kraftige og noe fortykkede. De er noe sagtakkede. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene, gjerne noe knudrete eller tverr-rynket. Dekkvingene er nokså jevnbrede og har lyse tegninger som ofte består av avlange flekker.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Cerambycini Latreille, 1804
 Slekten Xoanodera Pascoe, 1857
 Underslekten Lajoyeia Pic, 1933
 Xoanodera curvitibialis Miroshnikov, 2019
 Xoanodera grossepunctata Gressitt & Rondon, 1970
 Xoanodera interrupta (Pic, 1933)
 Xoanodera striata Gressitt & Rondon, 1970
 Xoanodera vitticollis Gahan, 1891
 Underslekten Xoanodera (i snever forstand)
 Xoanodera alia Holzschuh, 2003
 Xoanodera amoena Pascoe, 1885
 Xoanodera angustula Holzschuh, 2006
 Xoanodera asphyxa Franz, 1972
 Xoanodera borneensis Vitali, Gouvernur & Chemin, 2017
 Xoanodera caudata Holzschuh, 2010
 Xoanodera laticornis Gahan, 1891
 Xoanodera maculata (Pic, 1923)
 Xoanodera marmorata Gressitt & Rondon, 1970
 Xoanodera profunda Holzschuh, 1999
 Xoanodera regularis Gahan, 1890
 Xoanodera serraticornis Holzschuh, 2005
 Xoanodera similis Hüdepohl, 1998
 Xoanodera singularis Holzschuh, 2007
 Xoanodera snizeki Holzschuh, 1999
 Xoanodera subdita Holzschuh, 2005
 Xoanodera suturella Holzschuh, 2005
 Xoanodera trigona Pascoe, 1857
 Xoanodera vermiculata Hüdepohl, 1989
 Xoanodera wongi Hüdepohl, 1989

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1857
Dymasius

Se Systematisk inndeling

Dymasius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore til store, slanke, mørke trebukker. Oversiden er gjerne læraktig rynkete og foholdsvis blank, en god del arter har også en silkeaktig overflate. Antennene er lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, særlig de innerste leddene er vanligvis kraftige og noe fortykkede, denne slekten utmerker seg ved særlig lange antenner. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene, gjerne noe knudrete eller tverr-rynket. Dekkvingene er jevnt tilsmalnende bakover. Beina er forholdsvis lange.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Cerambycini Latreille, 1804
 Slekten Dymasius J. Thomson, 1864
 Dymasius angustatus (Pic, 1925)
 Dymasius argenteolus Holzschuh, 2017
 Dymasius asperulus Holzschuh, 2006
 Dymasius aureofulvescens Gressitt & Rondon, 1970
 Dymasius austroindicus Miroshnikov & Gouverneur, 2019
 Dymasius barclayi Miroshnikov, 2018
 Dymasius bicuspis Holzschuh, 2006
 Dymasius brevipes Holzschuh, 1991
 Dymasius carbonarius Jacquot, 2019
 Dymasius carinipennis Holzschuh, 1991
 Dymasius cos Holzschuh, 1998
 Dymasius cuneatulus Holzschuh, 2005
 Dymasius duplus Holzschuh, 2017
 Dymasius elegantum Holzschuh, 2016
 Dymasius exilis Holzschuh, 1991
 Dymasius federenkoi Miroshnikov, 2016
 Dymasius festivus Holzschuh, 2006
 Dymasius flavimembris Hüdepohl, 1989
 Dymasius gilvago Holzschuh, 1999
 Dymasius gracilicornis (Gressitt, 1951)
 Dymasius gracilicornis Hüdepohl, 1998
 Dymasius hefferni Holzschuh, 2005
 Dymasius huedepohli Tavakilian & Nearns, 2014
 Dymasius indigus Holzschuh, 2008
 Dymasius lepidus Holzschuh, 2005
 Dymasius lineolatus Holzschuh, 2015
 Dymasius lumawigi Hüdepohl, 1990
 Dymasius macilentus (Pascoe, 1859)
 Dymasius maculatus Gressitt & Rondon, 1970
 Dymasius makarovi Miroshnikov, 2017
 Dymasius mandibularis (Gahan, 1891)
 Dymasius minor Gahan, 1906
 Dymasius miser Holzschuh, 2005
 Dymasius moestulus Holzschuh, 2005
 Dymasius murzini Miroshnikov, 2017
 Dymasius nimbatus Holzschuh, 1991
 Dymasius nodifer Holzschuh, 2005
 Dymasius quercus Holzschuh, 2015
 Dymasius sordidus Holzschuh, 2017
 Dymasius sumbaensis Franz, 1972
 Dymasius tatianae Miroshnikov, 2017
 Dymasius turgidulus Holzschuh, 1991
 Dymasius uncatus Holzschuh, 2015
 Dymasius verticosus Holzschuh, 2010
 Dymasius vitreus Pascoe, 1885
 Dymasius ysmaeli Hüdepohl, 1990

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1864
EM i friidrett 1954 – Lengdehopp kvinner

Lengdehopp damer ble arrangert ved EM i friidrett 1954 på Stadion Neufeld i Bern, Sveits den 26. august 1954..


Medaljevinnere

Rekorder
Gjeldende mesterkskapsrekord før denne konkurransen:

Etter konkurransen var mesterskapsrekorden som følger:

Resultater

Finale

Deltakelse

 (2)
 (1)
 (3)

 (1)
 (3)
 (3)

 (3)
 (1)
 (1)

 (3)
 (2)

Referanser 

Lengdehopp d
Lengdehopp under EM i friidrett
DS «Juno» (1886)

DS «Juno» også kalt Kristiania-Juno var en passasjer-, cargo- og postferge som ble overlevert rederiet Dampskibsselskabet Juno i Holmestrand, Norge i 1886. Skipet var byggnummer 111 ved Akers Mek. Verksted i Kristiania og ble døpt DS «Juno». I februar 1962 sank hun ved Holtnesstøa på Hurum. Båten gikk i flere forskjellige ruter mellom Oslo og Holmestrand, med andre anløp i blant annet Drammen.

Se også 
 Liste over fartøyer bygget ved Akers mekaniske verksted

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 
  M/S Juno på Norwegian Homefleet - WW II, Ships starting with J
  Juno på shipspotting.com
 D/S Juno på sjohistorie.no
 D/S Juno på langsveien.no
 Juno er hevet på jarlsbergavis.no
 Juno-gjengen flyter igjen på dt.no
 Reisebrev: Reisen med Juno på juno.no/Café Juno på Holmsbu

Norske dampskip
Norske ferger
Sjøfart i Oslo
Sjøfart i Viken
Sjøfart i Vestfold og Telemark
Samferdsel i Holmestrand
Samferdsel i Oslo
Samferdsel i Drammen
Skip bygget ved Akers mekaniske verksted
Skip fra 1886
1886 i Norge
Skip sluttseilt 1962
Artikler i sjøfart-prosjektet