Alain Finkielkraut

Alain Finkielkraut (født 30. juni 1949) er en fransk forfatter, essayist og radiovert.

Utdanning og karriere 
Etter å ha blitt uteksaminert i moderne litteratur, begynte han i 1985 produksjonen av sitt radioprogram Répliques hos France Culture, og er forfatter av mange essays innen litteratur, kjærlighet og modernitet. Han har levert forelesninger innen idéhistorie ved École polytechnique i perioden 1989 til 2014, da han ble medlem av l’Academie française. Ved begynnelsen av det 21. århundret opptar han en betydningsfull plass i fransk offentlighet.

Finkielkraut var engasjert i Paris’ studenterbevegelse i 1968 før han sluttet seg til «la nouvelle philosophie» i 1970-årene. Etter å ha blitt en kjent intellektuell for offentligheten gjennom 1980-årene, utviklet han sine refleksjoner omkring spørsmål om identet, minne og integrasjon ved utdanning. I denne konstekst har han uttrykt seg om politiske spørsmål som jødiskhet, nasjonalisme, kolonisering, sionisme, identitetsbegrepet, antisemittisme og rasisme, multikulturalisme, om det franske utdanningssystemets svikt, og endog krigene i Jugoslavia – stillingstagninger som iblant har vært gjenstand for kraftige kontroverser.

Biografi 
Alain Finkielkraut ble født den 30. juni 1949, sønn av Daniel og Janka Finkielkraut, som begge var jødiske flyktninger fra Polen. Daniel Finkielkraut, som var lærvarebutikkeier, forlot Polen 1930-årene, på grunn av antisemittismen der, og overlevde dermed deportasjonene i 1941 til Auschwitz. Janka ble født med Laura til fornavn i Lviv, som da tilhørte Polen. Hun overlevde familiens utryddelse i en av Polens konsentrasjonsleire. Hun flyktet først til Tyskland, så Antwerpen i Belgia. Der tok hun fornavnet «Janka» på sine falske papirer. I 1950 ble Daniel og Janka Finkielkraut med deres enebarn Alain begunstiget den kollektive naturaliseringen innvilget av den franske stat.

Etter sine videregående studier, tok Alain Finkielkraut forberedende studier ved lycée Henri-IV, for å ta inntaksprøven, le khâgne, til Écols normales supérieures. Han feilet først i 1968 i å komme inn på ENS ved rue d’Ulm, men ble tatt inn ved l’ENS ved Saint-Cloud i 1969. I 1972 ble han uteksaminert i moderne litteratur.

I 1974 var Alain Finkielkraut professor i fransk ved lycée technique de Beauvais. Fra 1976 til 1978 underviste han ved fakultetet for fransk litteratur ved University of California i Berkeley.

I 1985 giftet Finkielkraut seg med advokaten Sylvie Topaloff.Det samme året ble han radiovert hos France Culture med sitt eget program Répliques. I november 1989 ble han professor i idéhistorie ved l’École polytechnique. I 2000 ble han medgrunnlegger av l’Institut d’études lévinassiennes. Han er en kritiker som ofte uttaler seg i media vedrørende refomer innen det franske utdanningssystemet, og har blitt rådspurt av den franske stat i spørsmål som har med utdanning å gjøre (mest fremtredende var han en del av Thélot-kommisjonen, som han trådte av fra, som følge av uenigheter angående rapportens endelige konklusjon).

Den 10. april 2014 ble han valgt til medlem av l’Académie française, for derved å innta sete nr. 21 etter forfatteren Félicien Marceau, med 16 stemmer for ved første runde. Mot høsten 2014 tok han sin pensjon ved l’École polytechnique, der han Michaël Fœssel tok hans plass. Den 28. januar 2016 ble han mottatt av Pierre Nora, og fremførte sin minnetale for Félicien Marceau

Bibliografi 
 Le Nouveau Désordre amoureux (en collaboration avec Pascal Bruckner), Paris, Seuil, 1977 
 Au coin de la rue, l'aventure (en collaboration avec Pascal Bruckner), Seuil, 1979 
 Ralentir, mots-valises !, Seuil, 1979 
 Petit fictionnaire illustré : les mots qui manquent au dico, Seuil, 1981, rééd. coll. Points, 2006 
 Le Juif imaginaire, Seuil, 1981 
 L'Avenir d'une négation, réflexion sur la question du génocide, Seuil, 1982 
 La Réprobation d'Israël, Gonthier/Denoël, 1983 
 La Sagesse de l'amour, 1984, Gallimard,  - Prix européen de l'essai Charles Veillon
 La Défaite de la pensée, Paris, Gallimard, 1987 
 Tankens forræderi, Cappelen Damm, 1994
 La Mémoire vaine. Du crime contre l'humanité, Gallimard, 1989 
 Comment peut-on être Croate ?, Gallimard, 1992 
 Ave Europa – De døende hilser deg, Document forlag, 2007 ISBN 9788275190138
 Le Mécontemporain : Charles Péguy, lecteur du monde moderne, Paris, Gallimard, 1992 
 Le Crime d'être né : l'Europe, les nations, la guerre, Arléa, 1994 
 L'Humanité perdue, Seuil, 1996 
 L'Ingratitude : conversation sur notre temps (entretien avec Antoine Robitaille), Gallimard, 1999 
 Une voix vient de l'autre rive, Gallimard, 2000 
 Internet, l'inquiétante extase (en collaboration avec Paul Soriano), Mille et une nuits, 2001 
 Penser le XX, École polytechnique, 2000 
 Des hommes et des bêtes (avec Elisabeth de Fontenay), Tricorne, 2000 
 L'Imparfait du présent. Pièces brèves, Gallimard, 2002 
 Enseigner les lettres aujourd'hui (avec Marc Baconnet et Mireille Grange), Tricorne, 2003 
 Les Battements du monde (avec Peter Sloterdijk), Pauvert, 2003 
 Au nom de l'Autre : réflexions sur l'antisémitisme qui vient, Gallimard, 2003 
 Nous autres, modernes : Quatre leçons (Ellipses, 2005,  - Prix Guizot-Calvados 2006
 Ce que peut la littérature, Stock, 2006, 
 Le Livre et les livres : Entretiens sur la laïcité (med Benny Lévy), Verdier, 2006 
 La Discorde. Israël-Palestine, les Juifs, la France : conversations avec Elisabeth Levy (med Rony Brauman), Mille et une nuits, 2006 
 Qu'est-ce que la France, Stock, 2007 
 La Querelle de l'école, Stock, 2007 
 Philosophie et modernité, École polytechnique, 2008 
 Un cœur intelligent, Stock/Flammarion, 2009  - Prix de l'Essai de l'Académie française 2010
 L’Explication, conversation avec Aude Lancelin (avec Alain Badiou), Nouvelles Éditions Lignes, 2010 
 L'Interminable Écriture de l'Extermination, Stock, 2010 
 Et si l'amour durait, Stock, 2011 
 L'Identité malheureuse, Stock, octobre 2013  - Prix Combourg
 Den ulykkelige identiteten, Document forlag, 2015 ISBN P9788275192064
 La Seule Exactitude, Stock, octobre 2015

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Franske forfattere