alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Syndrom

Syndrom er et medisinsk uttrykk for en sammenstilling av symptomer og tegn som ofte opptrer sammen. Syndrombegrepet er deskriptivt, og bygger på empirisk opparbeidet kunnskap om samvariasjon av symptomer og tegn. Mange syndromers årsaksforhold er i ettertid blitt kjent, som for eksempel ved Downs syndrom. Ofte er imidlertid årsaksforholdene ukjent, som for eksempel ved schizofreni.

Liste over noen syndromer 
 Alzheimers sykdom, hjernesykdom som fører til demens
 Aperts syndrom
 Aspergers syndrom, utviklingsforstyrrelse innenfor autismespekteret
 Cauda equina syndrom, diskusprolaps (skiveprolaps)
 Cornelia de Lange syndrom, sykdom som gir utviklingshemning og et spesielt utseende med medfødte misdannelser
 CSWS-syndromet (Continuous spike wave during slow sleep)
 Cushings syndrom, stoffskiftelidelse på grunn av forhøyet konsentrasjon i blodet av kortisol (endogen Cushing) eller glukokortikoider (iatrogen Cushing)
 Dandy-Walker syndrom
 Downs syndrom, psykisk utviklingshemning som skyldes overtallig kromosommateriale på kromosom 2
 Ehlers-Danlos' syndrom
 Episodiske syndromer som kan assosieres med migrene
 Fragilt X-syndrom, forholdsvis vanlig syndrom med psykisk utviklingshemning
 Gillespie syndrom, medfødt mangel på regnbuehinne
 Guillain-Barré syndrom, sjeldent autoimmunt syndrom som angriper det perifere nervesystemet
 Hemolytisk-uremisk syndrom, anemi med hemolyse av røde blodlegemer, lavt antall blodplate og akutt nyresvikt
 Hypermobilitets syndrom - mangel på kollagen i bindevev. Smerter i bløtvev og ledd, fatuige
 Kleine Levins syndrom,
 Kronisk bekkenleddsyndrom
 Kronisk utmattelsessyndrom, tretthetssyndrom (tretthet eller utmattelse selv ved små fysiske eller psykiske anstrengelser)
 Landau-Kleffners syndrom (LKS), auditiv agnosi, epileptisk afasi (sykdom der friske barn mister evnen til å snakke og forstå språk)
 Mal de debarquements syndrom
 POEMS  syndrom
 SARS
 Senior-Løken syndrom
 Sinding-Larsen og Johansson syndrom
 Sjögrens syndrom, kronisk lidelse med tørre øyne, munntørrhet og/eller leddplager
 Stendhals syndrom,  psykosomatisk reaksjon utløst av sterke kunstopplevelser
 Stockholmsyndromet
 Tourettes syndrom, kronisk hjernesykdom med svingende forløp
 Truncus coeliacus kompresjonsstenose syndrom
 Waldenströms syndrom, makroglobulinemi (lymfom som produserer abnorme mengder av en viss type immunglobulin)

Humoristisk bruk av ordet 

RAS-syndrom
Wrong Channel Syndrome
Trango

Trango-massivet er en spektakulær gruppe fjell beliggende ved Baltoro-breen i fjellkjeden Karakorum nordøst i Pakistan. Massivet er omringet av flere av verdens høyeste fjell, som K2, Masherbrum og Gasherbrum-gruppen.

Trango-massivet består av fire topper, atskilt av skarpe egger og bratte stup. De mest karakteristiske av disse er Trango Tower (også kalt «Nameless Tower»), en monumental, frittstående monolitt, og den høyeste toppen, Great Trango Tower (6286 moh.), hvis østvegg regnes som verdens høyeste vertikale stup.

Klatrehistorikk 
Trango-massivet byr på noe av den vanskeligste fjellklatringen i noen av verdens største fjellvegger. Great Trango ble første gang besteget fra vestsiden i 1977 av en amerikansk ekspedisjon. Østveggen på Great Trango ble første gang klatret av nordmennene Hans Christian Doseth og Finn Dæhli i august 1984. Med på denne ekspedisjonen var også Dag Kolsrud og Stein P. Aasheim, som på grunn av matmangel måtte returnere ned veggen noen hundre meter under toppen. Doseth og Dæhli fortsatte til topps, og fullførte det som har blitt stående som en av Himalaya-klatringens største bedrifter. Under rappellene ned den enorme veggen ble de to klatrerne enten tatt av ras, eller de falt ut idet et rapellanker sviktet, og begge klatrerne falt i døden.

I 1992 ble en ny rute gått i denne majestetiske veggen. «Grand Voyage» ble etablert av den amerikanske klatreren John Middendorf og sveitsiske Xaver Bongard. Denne ruta er av tilsvarende vanskelighetsgrad som «Norskeruta», og dette er fremdeles de to eneste rutene opp østveggen. Flere ruter er siden etablert opp Great Trangos sør- og vestvegger, samtlige av svært høy vanskelighetsgrad.

En norsk ekspedisjon ledet av Robert Caspersen (med Per Ludvig Skjerven, Gunnar Karlsen og Einar Wold) klatret en ny, vanskelig rute i den bratte nordveggen på Trango Pulpit (6050 moh.) i 1999. Dette regnes også som en av norsk klatrehistories største bragder.

I løpet av mai og juni 2008 ble Norskeruta fra '84 repetert for første gang helt til topps av et nytt norsk taulag opp veggen. Den 2. juni sto Rolf Bae, Bjarte Bø, Sigurd Felde og Stein-Ivar Gravdal på toppen av Great Trango, etter 27 dager i veggen.

Litteratur 

 Jubileum uten glede, Arve Rød, bladet Klatring #4, 2014.

Eksterne lenker 
 
 Artikkel om 2008-ekspedisjonen, fra D2 (Dagens Næringsliv)
 Trango info
 Østveggene på Great Trango og Trango Tower.
 Sør- og vestveggene på Nameless Tower og Great Trango

Karakorum
Fjell i Pakistan
Fjell i Himalaya
Fjell over 6000 meter
Bjørgvin bispedømme

Bjørgvin bispedømme er et bispedømme i Den norske kirke som omfatter menighetene i Vestland, med Bergen domkirke som bispesete. Dette bispedømmet regnes som et av de fem historiske bispesetene i Norge og ble opprettet rundt 1070 som Dioecesis Bergensis. Bjørgvin er delt i 11 prosti, 58 kirkelig fellesråd og 179 sogn, og er fra 2009 ledet av biskop Halvor Nordhaug. Det omfatter i dag Vestland fylke, etter at Sunnmøre ble en del av det nye Møre bispedømme i 1983.  Bispedømmet omfatter også Sjømannskirkens 32 menigheter i utlandet.

Prostier i Bjørgvin bispedømme
 Bergen domprosti 
 Fana prosti
 Åsane prosti
 Sunnhordland prosti
 Vesthordland prosti
 Nordhordland prosti
 Hardanger og Voss prosti
 Sogn prosti
 Sunnfjord prosti
 Nordfjord prosti

Katolsk bispedømme 

Bjørgvin bispedømme (Bergen bispedømme) er et av Norges fem historiske bispedømmer. Det opprinnelige bispesetet for Gulatinget ble opprettet som Selja bispedømme i 1068 og ble etter tradisjonen flyttet til Bergen 7. september 1170 ved det såkalte (latin) translatio reliquarum Sanctae Sunnivae, dvs. overføringen av St. Sunnivas relikvier. Bispedømmet omfattet opprinnelig hele det vestenfjellske Norge, dvs. fra Rygjarbit til Romsdal. I 1125 ble bispedømmet delt, ved at Stavanger ble skilt ut som eget bispedømme. En gang i middelalderen ble Romsdal og Sunnmøre overført til Nidaros bispedømme, ettersom disse figurerer herunder i Aslak Bolts jordebok fra 1432-33 og Trondhjems reformats 1589.

Senere historie 

På begynnelsen av 1600-tallet ble Sunnmøre tilbakeført fra Nidaros bispedømme. I Bergens jordebok år 1600 er Sunnmøre len oppført, mens en annen kilde angir 1622.

Ved opprettelsen av Møre bispedømme i 1983 inngikk de tre prostiene på Sunnmøre i dette nye bispedømmet.

Biskoper 

Forhenværende statsråd Jakob Liv Rosted Sverdrup ble i 1898 utnevnt til biskop, men på grunn av sykdom kunne han ikke ta imot embetet. Han døde kort tid etter.

Referanser

Se også 
 Liste over sogn i Bjørgvin bispedømme
 Liste over norske biskoper

Eksterne lenker 
 Bjørgvin bispedømme

 
Religion i Vestland
Stavanger bispedømme

Stavanger bispedømme er et bispedømme i Den norske kirke, som omfatter Rogaland med Stavanger domkirke som bispesete. Det er organisert i 9 prosti, 26 kirkelige fellesråd og 92 sogn. Anne Lise Ådnøy er biskop, og ble innsatt 17. mars 2019.

Prosti i Stavanger bispedømme
Stavanger domprosti
Ytre Stavanger prosti
Tungenes prosti
Sandnes prosti
Dalane prosti
Jæren prosti
Ryfylke prosti
Haugaland prosti
Karmøy prosti

Historikk
Stavanger bispedømme regnes som et av de fem historiske bispesetene i Norge og ble opprettet i 1125 som eget bispedømme i Den katolske kirke. Ved opprettelsen ble nåværende Rogaland, Agderfylkene, Valdres og Hallingdal utskilt fra Bjørgvin bispedømme. Samme året sto Stavanger domkirke klar, og denne ble senere utvidet på 1300-tallet.

Bispesetet ble imidlertid flyttet i 1682 fra Stavanger til Christianssand, dels på grunn av nedgangstider i byen Stavanger, og delvis som del av et politisk ønske fra kongen i Danmark om å styrke den nye byen Christianssand. Bispedømmet hadde samme utstrekning etter flyttingen, og forandret som følge av den nye stiftsbyen navn til Christianssand stift. De historiske områdene Valdres hører i dag til Hamar bispedømme, mens Hallingdal hører til Tunsberg bispedømme.

Dagens bispedømme 

Etter et lokalt initiativ som etterhvert gikk helt til Regjeringen ble Rogaland ble skilt ut som et eget Stavanger bispedømme fra 1. januar 1925, mens det resterende Kristianssand stift fikk navnet Agder bispedømme og omfatter Agderfylkene og Telemark.

Stavanger hadde da ikke hatt noe bispesete siden 1682. Bispedømmet omfatter nå Rogaland fylke. Etter at tidligere Ølen kommune ble overført fra Hordaland til Rogaland fylke i 2002, ble også bispedømmegrensen mellom Bjørgvin bispedømme og Stavanger bispedømme justert tilsvarende.

Biskoper 
 J. C. Petersen (1925–1940)
 Gabriel Skagestad (1940–1949)
 Karl Marthinussen (1949–1960)
 Fridtjov Birkeli (1960–1968)
 Olav Hagesæther (1968–1976)
 Sigurd Lunde (1976–1985)
 Bjørn Bue (1985–1997)
 Ernst Oddvar Baasland (1998–2009)
 Erling Pettersen (2009–2016)
 Ivar Braut (2017–2018)
 Anne Lise Ådnøy (2019–d.d)

Se også 

 Liste over sogn i Stavanger bispedømme
 Liste over norske biskoper

Eksterne lenker 
 Den norske kirken: Stavanger bispedømme
Husaby

Husaby er et sted i Skaun kommune hvor det ligger et gårdsanlegg med gamle kirkeruiner.  Einar Tambarskjelve bodde her.

Det er lite igjen av den opprinnelige gården, men man kan se omrisset av den gamle gårdskirka som ble bygd ca. år 1040. Ruinene står igjen og viser hvor kirka lå. Ved siden av er det reist en bauta til minne om Einar Tambarskjelve.

I middelalderen var Husaby, på om lag 3000 mål, det største av det jordegodset som erkebispen hadde i Skaun. Rike gravfunn tyder på at gården har vært sete for storfolk og høvdinger helt siden vikingtida.

Husaby er kanskje mest kjent fra Sigrid Undsets roman om «Kristin Lavransdatter». Romanfiguren «Kristin» bodde her sammen med sin husbond «Erlend». 

Hvert år arrangeres kulturarrangementet Kristin på Husaby i Skaun, med blant annet teaterforestillinger, litteraturseminar, turmarsj, utstillinger, kirkekonserter og økumenisk gudstjeneste.

Kilder
 Skaun kommunes hjemmeside

Eksterne lenker
 Kulturfestivalen Kristin på Husabys hjemmeside
 

Tusenårssteder
Kulturminner i Skaun
Ruiner i Norge
Byggverk i Skaun
Werder Bremen

SV Werder Bremen er en tysk idrettsforening fra byen Bremen. Den er mest kjent som fotballklubb, men innbefatter også idrettene håndball, friidrett, bordtennis, gymnastikk, turn og sjakk.

Navnet Werder beskriver en elvebank eller øy, som en omkranses av elven Weser, kalt Peterswerder. Her befinner Werders hjemmebane Weserstadion seg i dag.

Norske Rune Bratseth spilte for klubben i perioden 1983–1994 og står merittert med 230 kamper og 12 mål. Han ble tysk mester i 1988 og 1993, vinner av den tyske DFB-Pokalen i 1991 og 1994 og vinner av Cupvinnercupen i 1992. Han regnes som en av klubbens største spillere gjennom tidene.

Meritter
 Tysk mester: 1965, 1988, 1993, 2004
 Tysk visemester: 1968, 1983, 1985, 1986, 1995, 2006, 2008
 DFB-cup vinner: 1961, 1991, 1994, 1999, 2004, 2009
 DFB-cup tapende finalist: 1989, 1990, 2000, 2010
 Tysk Supercup vinner: 1988, 1993, 1994, 2006
 Cupvinnercupvinner: 1992
 UI-Cup vinner: 1998
 UEFA-cupen tapende finalist: 2009
 Tysk amatørmester (2. lag): 1966, 1985, 1991

Plasseringer

Spillerstall 
Oppdatert 30. august 2022.

Utlånte spillere

Kjente spillere som tidligere har spilt for klubben 
Rune Bratseth
Diego 
Torsten Frings
Miroslav Klose
Rudi Völler
Mesut Özil

Referanser

Eksterne lenker
 

Bremen
Sport i Bremen
Fotballag etablert i 1899
1899 i Tyskland
Stange prestegjeld

Stange prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Hamar domprosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Stange kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Stange kirke.

Historikk 
Stanga sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Stange kirke, Stanga kirkja á Skaun, var opprinnelig en romansk steinkirke, og ble omtalt i Håkon Håkonssons saga i 1225. Det var imidlertid en tidligere kirke på samme sted, også den en steinkirke. Det spekuleres også om det kan ha eksistert en trekirke før denne igjen. Gravfunn tyder på det, men det er så langt ikke funnet konkrete rester etter selve dette bygget. Bygden het Skaun i tidligere tider, men tok etter hvert navn etter kirken og prestegården.

Dagens kirkebygning har sin opprinnelse på midten av 1200-tallet og den ble feiret med 750-årsjubileum i år 2000. I utgangspunktet var det en langkirke med rektangulært skip og mindre, rett avsluttet kor. Et sakristi på nordsiden av koret kom til på 1300-tallet. Den 17. juli 1620 ble kirken truffet av lynet og brant, hvorved middelalderinnredningen ble ødelagt. Kirken ble bygget opp raskt etter brannen og mye av det som er i dagens kirke, er barokkinteriør fra 1600-tallet og tidlig på 1700-tallet. I 1703 kom et tilbygg i nord som kalles Nykirken, slik at kirken har fått en slags T-form. Til dette ble det blant annet brukt stein fra Hamar domkirkeruin.

Prestegjeldet 

Stange prestegjeld antas å gå tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 

I Povel Huitfeldts Stiftsbok fra 1574-77 omtales to kirker i prestegjeldet:
 Stannge Hoffuitt Kiercke
 Ottestadt Annex

Nyere tid 

Tangen sogn ble utskilt ved kongelig resolusjon av 23. mars 1857. Kirken i sognet er Tangen kirke.

Ved kgl. res. 16.1.1987 ble Stange prestegjeld delt i to: Stange prestegjeld og Ottestad prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Stange prestegjeld og dets sogn er nå en del av Stange kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.

Kirkesogn 

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:
 Stange
 Tangen

Sogneprester i Stange 
 1537–1574 Baard Rolfsen Rosensverd
 1574–1583 Nils Christensen Sadel
 1583–1594 Christen Christensen
 1595–1610 Christoffer Jensen
 1611–1653 Evert Rasmussen Hjort
 1653–1664 Christoffer Evertsen Hjort
 1663–1679 Christoffer Jakobsen Stockfleth
 1680–1711 Nils Pedersen Møller
 1713–1753 Tomas Boesen Aurelian
 Erik Leganger (1744–1821)
 1821–1840 Elias Heltberg (1769–1840)
 1840–1859 Hans Olai Fremming Heyerdahl (1789–1860)
 1861–1879 August Theodor Bull (1809–82)
 1880– Johan Ole Herman Jensen (1844–)
 –2007 Sigmund Rye Berg
 Frede Mandt Fjågesund (nåværende)

Referanser

Prestegjeld i Hamar bispedømme
Religion i Innlandet
Drowning Pool

Drowning Pool er et Nu Metal band fra Dallas, Texas. Bandet ble dannet i 1996 og består av medlemmene Jasen Moreno på vokal, C.J. Pierce på gitar, Stevie Benton på bass og Mike Luce på trommer. Tidligere medlemmer er Dave Wiliams, Ryan McCombs og Jason Jones; de var alle vokalister for bandet.

Stil 
Drowning Pool stil har blitt vurdert som heavy metal, alternativ metall, hard rock, post-grunge  og nu metal. Bandet har også blitt påvirket av black metal og death metal. Bandet er påvirket av Metallica, Guns N 'Roses, Anthrax, Testament, Slipknot, Alice in Chains, Opeth, Soundgarden, AC/DC, Led Zeppelin, Mötley Crüe, The Beatles og Pantera.

Medlemmer 

 Jasen Moreno – vokalist
 C.J. Pierce – gitarist
 Stevie Benton – bassist
 Mike Luce – trommeslager

Tidligere medlemmer 

 Dave Williams – vokalist (1999–2002)(døde 14.august 2002)
 Jason Jones – vokalist (2003–2005)
 Ryan McCombs – vokalist (2005-2011)

Diskografi 

Drowning Pool (selv-tittel) (30. november 1999)
Pieces Of Nothing (EP) (2000)
Sinner (5. juni 2001)
Desensitized (20. april 2004)
Full Circle (16. august 2007)
Loudest Common Denominator (konsertalbum)(2009)
Drowning Pool (selv-tittel) (2010)
Resilience (2013)
Hellelujah (2016)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 All Music Entry

Rockegrupper fra USA
Alternativ metal-band fra USA
Nu metal-band fra USA
Kristina Groves

Kristina Nicole Groves (født 4. desember 1976) er en kanadisk skøyteløper av  norsk avstamning.  Hun bor i Calgary og representerer skøyteklubben Ottawa Pacers. Groves begynte å gå på skøyter da hun var elleve år gammel, og er regnet som en av Canadas beste mellom- og langdistanseløpere. Før hun begynte å gå på skøyter, var hun en lovende langrennsløper. Moren hennes er fra Steinkjer.

Groves beste plassering noen gang i et internasjonalt mesterskap var i Vinter-OL 2006 i Torino der hun tok sølvmedalje på 1500 meter, bare slått av Cindy Klassen, også hun fra Canada. Hun tok også sølv i lagtempo, der Canada ble slått av Tyskland i finalen.

I 2007 tok hun gull i lagtempo sammen med Shannon Rempel og Christine Nesbitt under VM enkeltdistanser i Salt Lake City. I 2008 ble hun verdensmester på 3000 m, tok sølv på 1000 m og lagtempo, samt bronse på 1500 m og 5000 m. Hun tok også gull i lagtempo under VM enkeltdistanser i 2009, og bronse på både 3000 m og 5000 m.

Meritter VM 
 VM enkeltdistanser
 Inzell 2005: Sølv lagtempo, bronse 3000 m
 Salt Lake City 2007: Gull lagtempo, bronse 1500 m og 5000 m
 Nagano 2008: Gull 3000 m, sølv 1000 m og lagtempo, bronse 1500 m og 5000 m
 Richmond 2009: Gull lagtempo, bronse 3000 m og 5000 m

Personlige rekorder

Eksterne lenker 
 
 

Canadiske skøyteløpere
Verdensmestere i hurtigløp på skøyter – Enkeltdistanse
Olympiske sølvmedaljevinnere for Canada
Olympiske sølvmedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Olympiske bronsemedaljevinnere for Canada
Olympiske bronsemedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Medaljevinnere under Vinter-OL 2006
Deltakere for Canada under Vinter-OL 2006
Skøyteløpere under Vinter-OL 2006
Medaljevinnere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Canada under Vinter-OL 2010
Skøyteløpere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Canada i enkeltdistanse-VM på skøyter
Tidligere verdensrekordholdere i hurtigløp på skøyter
Canadiere av norsk opphav
Personer fra Ottawa
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1976
Falske venner

Falske venner er et uttrykk som brukes i forbindelse med fremmedspråksforståelse og oversetting, kanskje spesielt mellom nabospråk. Falske venner er to ord på to ulike språk, der de to ordene har tilnærmet lik ordlyd, men ikke samme betydning. Et eksempel er det svenske glass (fra fransk glace), som må oversettes til is(krem) på norsk. Eksempler fra engelsk kan være trikk og trick ('triks, knep'), og eventually ('omsider'), som ikke skal oversettes med eventuelt ('mulig, alternativt'). Falske venner finnes også i norske dialekter som f.eks. det stavangerske ordet løye som ikke betyr å lyve, men betyr morsomt.

Se også 
 Liste over falske venner

Eksterne lenker 
 Bibliografi over falske venner 

Kommunikasjon
Lingvistikk
Oversettelse
Explorer I

Explorer I (også kjent under Satellite 1958 Alpha) var USAs første satellitt og en del av USAs bidrag til det geofysiske året som var i 1957–58. Det ble bygget av Jet Propulsion Laboratory (JPL) på California Institute of Technology under ledelse av Dr. William H. Pickering. Instrumentene på satellitten ble bygget på State University of Iowa under ledelse av James Van Allen.

Oppdragsbeskrivelse 
Satellitten ble skutt opp fra Cape Canaveral (nå under navnet John F. Kennedy Space Center) i Florida 10:48 lokal tid 31. januar 1958 av bæreraketten Jupiter-C.

Bæreraketten Jupiter-Cs opphav var fra den amerikanske hærens prosjekt orbiter i 1954.

Etter oppskytningen av Sovjetunionens Sputnik I den 4. oktober 1957 ble ABMA (Army Ballistic Missile Agency) beordret til å fortsette jobben med å få skutt opp en satellitt med Jupiter-C som bærerakett. Raketten hadde blitt prøvd uten sprengstoff under testene med Jupiter IRBM (mellomdistanse rakett). ABMA og JPL jobbet tett sasmmen i 84 dager for å modifisere Jupiter-C og bygge Explorer I.

Design 
Explorer I var utstyrt med en geigerteller som målte kosmisk stråling. Den målte noen ganger den forventede strålingen på rundt 30 partikler/s, mens noen ganger viste den 0 partikler/s. En forskergruppe fra State University of Iowa (under ledelse av Van Allen) oppdaget at stråingen var 0 når de var nær polene, mens verdiene var normale på ekvator. Etter Explorer III ble det bestemt at den opprinnelige geigertelleren hadde blitt skadet av høy stråling fra ett belte med ladede partikler som var fast grunnet jordas magnetfelt. (se Van Allen-beltene)

Oppdragets resultater 
Oppdagelsen av Van Allen-beltene av Explorersatellittene var en av de største oppdagelsene i det internasjonale geofysiske året.

Instrumentene i satellitten var plassert i rommet som var beregnet på ett fjerde trinn på raketten.
Satellitten hadde i rommet en rotasjon rundt sin egen akse på 750 runder i minuttet.

2 senderen på 60 milliwatt og 10 milliwatt som sendte ut på henholdsvis 108.03 megahertz og 108.00 megaherz.

Strømforsyningen var Nikkel-Kadmium batterier som var ca. 40% av nyttelasten. Batteriene ga strøm til den ene senderen i 31 døgn, mens laveffekt senderen hadde strøm i 105 døgn. Explorer I sluttet å sende data 23. mars 1958, men satellitten ble i bane i 12 år før den brant opp i atmosfæren over Stillehavet 31. mars 1970.
I november 2004 hadde totalt var 83 satellitter i explorer programmet blitt skutt opp.

En kopi av Explorer I ligger i dag på National Air and Space Museum i USA.

Kilder 
 Nasa

Eksterne lenker 
 
 Dataark ved National Air and Space Museum

Satellitter
Explorer 1
Skytterfisker

se teksten

Skytterfisker er en fiskefamilie (Toxotidae) som er kjent for å jakte på insekter og andre smådyr ved å skyte på dem med vann. Familien har bare syv arter, alle i slekten Toxotes.
De finnes fra India til Filippinene, Australia og Polynesia.

Utseende 
Disse fiskene har en høy kropp, som er flattrykt fra sidene. Ryggfinna sitter langt bak, og ryggen danner en rett linje fra ryggfinne til munn. Munnen kan skytes fram, og underkjeven stikker ut. Fiskene er som regel små, men Toxotes chatareus kan bli 40 cm.

Adferd 
Skytterfisker er bemerkelsesverdig treffsikre; voksne fisker treffer nesten alltid blink på første skudd. De kan fange insekter som sitter nesten to meter høyt. Dette skyldes delvis godt utviklet syn, men også evnen de har til å kompensere for refraksjonen som oppstår når lys går fra luft til vann. Dette gjør de ved å svømme rett under byttet der forvrengingen er minst. 

Når et bytte er oppdaget, stikker skytefisken snutespissen opp av vannet og sprøyter en vannstråle på offeret. Fisken gjør dette ved hjelp av en grop den har i ganen. Den presser tunga mot denne gropa, og lager en smal kanal. Så lukker den gjellelokkene, og presser en kraftig vannstråle gjennom kanalen.

Vannstrålen som blir produsert på denne måten, kan bli to til tre meter lang, men fiskene klarer ikke å treffe byttet nøyaktig på lengre hold enn 1 til 1,5 m. Hvis det første skuddet ikke slår byttet i vannet, fortsetter skytefisken å prøve. Unge skytefisker begynner å skyte når de er omtrent 2,5 cm lange, men de er unøyaktige i begynnelsen, og må lære ved erfaring.

Skytterfiskene foretrekker å hoppe opp av vannet, og fange insekter med munnen, dersom det er mulig.

Økonomisk betydning 
Det foregår fiske på flere av artene.
Noen av de mindre artene er populære akvariefisker.

Arter 
 Toxotes blythii
 Toxotes chatareus
 Skytterfisk (Toxotes jaculatrix)
 Toxotes kimberleyensis
 Toxotes lorentzi
 Småskjellet skytterfisk (Toxotes microlepis)
 Toxotes oligolepis

Eksterne lenker 
 
 
 Guide to the Mangroves of Singapore: Archerfish
 Information and Photos on Archerfish

Abborfisker
Akvariefisk
Dyr formelt beskrevet av Georges Cuvier
Fisker formelt beskrevet i 1816