alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Oodinus

Oodinus  er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Små til middelsstore (gjerne 5-6 millimeter), avlangt-ovale og litt flate, gulbrune til svarte løpebiller. Antennene er ganske tynne og rundt halvparten så lange som kroppen. Kjevene er ikke påfallende store, fasettøynene små og litt rundet utstående. Pronotum er rundet uten påfallende furer eller groper. Dekkvingene har fine punktstriper.

Levevis 
Denne slekten lever i vannkanter (ferskvann), myrer og sumper og har et halv-akvatisk levesett. Billene svømmer og dykker godt.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Amerika nord til Florida og Texas, og også i Indonesia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Licininae Bonelli, 1810  
 Stammen Oodini  LaFerte-Senectere, 1851  
 Slekten Oodinus Motschulsky, 1864 
 Oodinus alutaceus (Bates, 1882) 
 Oodinus amazonus (Chaudoir, 1882) 
 Oodinus arechavaletae (Chaudoir, 1882) 
 Oodinus darlingtoni Bousquet, 1996 
 Oodinus edentulus Bousquet, 1996 
 Oodinus exiguus (Andrewes, 1933)  
 Oodinus limbellus (Chaudoir, 1882) 
 Oodinus piceus Motschulsky, 1864 
 Oodinus pseudopiceus Bousquet, 1996 
 Oodinus similis Bousquet, 1996

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 

Licininae
Biller formelt beskrevet i 1864
Nycteis

Nycteis  er en slekt av løpebiller.

Levevis 
Lebiinae inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
 Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
 Gruppen Pericalina Hope, 1838
 Slekten Nycteis Laporte de Castelnau, 1835
 Nycteis alluaudi (Jeannel, 1949) 
 Nycteis apicalis (Fairmaire, 1904) 
 Nycteis brevicollis Laporte De Castelnau, 1834 
 Nycteis chloroptera (Alluaud, 1936) 
 Nycteis diegana (Jeannel, 1949) 
 Nycteis lampra (Alluaud, 1936) 
 Nycteis latiuscula Fairmaire, 1901 
 Nycteis madagascariensis (Gory, 1833) 
 Nycteis posticalis Fairmaire, 1901
 Nycteis posticula (Alluaud, 1936) 
 Nycteis pustulata (Chaudoir, 1843) 
 Nycteis scapulata Fairmaire, 1901 
 Nycteis sicardi (Jeannel, 1949) 
 Nycteis signatipennis (Chaudoir, 1869) 
 Nycteis stellulata (Fairmaire, 1897)

Eksterne lenker 
 

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1835
Madagaskars insekter
Chilotomus

Chilotomus er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (10-20 millimeter), avlange, halvblanke, svarte løpebiller, kan ha litt fiolett metallglans. Hodet og kjevene (mandiblene) er ganske store. Pronotum er rundet (nærmest ovalt), kraftig innsnevret ved roten. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper.

Levevis 
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken. Disse artene kan klatre opp og spise på blomster.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sentral-Asia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien markløpere, Harpalinae Bonelli, 1810
 Stammen Harpalini Bonelli, 1810
 Gruppen Ditomina Bonelli, 1810
 Slekten  Chilotomus Chaudoir, 1842
 Chilotomus alexandri Kalashyan, 1999
 Chilotomus arnoldii Kryzhanovskij, 1962
 Chilotomus chalybaeus Faldermann, 1836
 Chilotomus kuhitangi Kryzhanovskij, 1962
 Chilotomus margianus Kryzhanovskij, 1962
 Chilotomus tschitscherini Sememov, 1903
 Chilotomus usgentensis Schauberger, 1932
 Chilotomus violaceus Kryzhanovskij & Mikhailov, 1971

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1842
Sentral-Asias insekter
Ladenburg

Ladenburg er en by i det nordvestlige Baden-Württemberg i Tyskland. Den ligger på høyre bredd av elven Neckar, 10 km nordvest for Heidelberg og 10 km øst for Mannheim.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Automuseum Dr. Carl Benz
 Bertha Benz Memorial Rute

Rhein-Neckar-Kreis
Byer i Baden-Württemberg
Hypaetha

Hypaetha er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Midelsstore, slanke og langbeinte sandjegere, ofte med helt eller delvis metalliske farger. Hos noen av artene er fasettøynene påfallende store. Beina er slanke og gjerne rødlige, dekkvingene gjerne mer eller mindre gule.

Levevis 
Artene lever på sandstrender.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika, Sørøst-Asia og Australia.

Systematisk inndeling 
Slekten blir noen ganger plassert som en underslekt av Cicindela.
 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Overfamilien Caraboidea
 Familien løpebiller, Carabidae
 Underfamilien sandjegere, Cicindelinae
 Stammen Cicindelini
 Slekten Hypaetha LeConte, 1860
 Hypaetha antiqua (Lea, 1917)
 Hypaetha biramosa (Fabricius, 1781)
 Hypaetha copulata (Schmidt-Goebel, 1846)
 Hypaetha frenchi (Sloane, 1904)
 Hypaetha immanis (Bates, 1874)
 Hypaetha intricata (Dejean, 1831)
 Hypaetha montraveli (Blanchard, 1842)
 Hypaetha ornatipennis (Schilder, 1953)
 Hypaetha quadrilineata (Fabricius, 1781)
 Hypaetha schmidti (W. Horn, 1927)
 Hypaetha singularis (Chaudoir, 1876)
 Hypaetha upsilon (Dejean, 1825)

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Sandjegere
Biller formelt beskrevet i 1860
Dicheirus

Dicheirus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, brunrøde til brunsvarte løpebiller. Oversiden er nokså tett kledt med oppstående hår.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika, alle artene forekommer i California.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Dicheirus Mannerheim, 1843
 Dicheirus dilatatus Dejean, 1829
 Dicheirus obtusus LeConte, 1852
 Dicheirus piceus Menetries, 1845
 Dicheirus pilosus G. Horn, 1880
 Dicheirus strenuus G. Horn, 1868

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1843
Penthus

Penthus er en slekt av løpebiller.

Utseende 
En middelsstor, avlang, halvblank, brunsvart løpebille. Oversiden er ganske kraftig punktert. Hodet er avrundet, ganske bredt, pronotum rundet, dekkvingene jevnbrede med fine punktrader.

Levevis 
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Asia og vestover til Romania og Hellas.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien markløpere, Harpalinae Bonelli, 1810
 Stammen Harpalini Bonelli, 1810
 Gruppen Ditomina Bonelli, 1810
 Slekten  Penthus Chaudoir, 1843
 Penthus tenebrioides (Waltl, 1838)

Eksterne lenker 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1838
Anisocnemus

Anisocnemus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (ca. 15 millimeter), avlange, matt svarte løpebiller.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Anisocnemus Chaudoir, 1843
 Anisocnemus amblygonus Shpeley & Ball, 1978
 Anisocnemus validu Chaudoir, 1843

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av typeeksemplar av Anisocnemus amblygonus
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1843
Maskorama

Maskorama er den norske versjonen av det internasjonale TV-konseptet , som bygger på det koreanske underholdningsprogrammet   (koreansk: 미스터리 음악쇼 복면가왕; Miseuteori Eumaksyo Bongmyeon-gawang). Fjernsynsshowet sendes på NRK på lørdager, og programleder er Silje Nordnes. Kostymene er designet av stylisten Kjell Nordström.

Programmet ble kåret til beste underholdningsprogram under Gullruten 2021 og vant også klassen for beste grafiske design.

Konsept 
Programideen går ut på at et «detektivpanel», bestående av kjendiser, sammen med publikum skal gjette hvilke kjendiser som har ikledd seg spektakulære kostymer og masker og framfører et musikalsk nummer av høy kvalitet. Deltagerne har fordreid stemme i alle sammenhenger, bortsett fra når de synger live. Etter at alle opptredener er blitt gjennomført, skal publikum stemme på sine favoritter, og den som får færrest stemmer er ute av konkurransen og må «ta av seg masken og få sin identitet avslørt».

Detektivpanel og programleder 
«Detektivpanelet» består av stylisten Jan Thomas, artisten Marion Ravn, og programleder og komiker Nicolay Ramm. Silje Nordnes er programleder for Maskorama.

Sesongoversikt

Bildegalleri

Podkast 
1. oktober 2021 ble det annonsert at NRK skulle slippe en podkast om Maskorama. Programleder for podkasten er Sarah Natasha Melbye. Totalt skal det slippes 14 episoder av podkasten, i tillegg til at episodene blir sendt på NRK Radio hver torsdag og søndag. Podkasten hadde premiere 21. oktober 2021.

Priser og nominasjoner

Norske deltakere i utlandet 
Morten Harket deltok i den engelske versjonen i 2021, og Marcus og Martinus vant den svenske utgaven i 2022.

Referanser

Eksterne lenker 
 

TV-produksjoner på NRK
Norske TV-serier fra 2020-årene
Gullruten for beste TV-program‎
TV-program med vinnere av Gullrutens fagpris
Internasjonal politisk økonomi

Internasjonal politisk økonomi (IPØ) (engelsk: International Political Economy (IPE) eller Global Political Economy (GPE)) er en tverrfaglig akademisk disiplin som søker å forstå internasjonale makroøkonomiske fenomen gjennom studier i økonomi, statsvitenskap, og internasjonale relasjoner (IR). Akademikere innenfor Internasjonal politisk økonomi er sentrale i forskning og debatt rundt globalisering og det internasjonale handelssystemet, internasjonal finans og finanskriser, økonomisk vekst- og utvikling, samt utformingen av staters økonomiske utenrikspolitikk, for å nevne noe.

Historie 
Politisk økonomi er en svært gammel fagdisiplin, og det moderne økonomifagets idéhistoriske forløper. Den internasjonale grenen av politisk økonomi er imidlertid relativt ny, og oppsto først på 80-tallet i Storbritannia. Sentral i utviklingen av faget var økonomen og IR-forskeren Susan Strange's publikasjoner, der hun argumenterte for at det moderne internasjonale økonomiske systemet har for dårlig faglig dekning for å forstås, ettersom "økonomene kun bryr seg om abstrakte matematiske modeller" mens "statsviterne kun fokuserer på institusjoner og makt". Hun tok derfor til orde for å skape et nytt fagfelt, der det internasjonale økonomiske systemet studeres utfra et både økonomisk og statsvitenskapelig perspektiv. Dette mente hun var absolutt nødvendig for å forstå og forske på fenomen som det internasjonale finanssystemet, handelspolitikk (liberalisme og proteksjonisme), internasjonale korporasjoner og institusjoner, og andre felter innenfor internasjonal økonomi.

I dag finnes høyere gradsstudier i IPØ hos universiteter verden over, deriblant hos Harvard University, Stanford Business School, London School of Economics, Georgetown University og King's College London. 

Review of International Political Economy er en sentral forskningsjournal, men artikler i IPØ publiseres også ofte i rent økonomiske journaler.

Referanser 

Statsvitenskap
Samfunnsøkonomi
Trichopselaphus

Trichopselaphus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, svarte løpebiller.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Trichopselaphus Chaudoir, 1843
 Trichopselaphus erwinorum Ball, 1978
 Trichopselaphus gloriosus Ball, 1978
 Trichopselaphus magnificus Ball, 1978
 Trichopselaphus meyeri Ball, 1978
 Trichopselaphus minor Bates, 1882
 Trichopselaphus stockwelli Ball, 1987
 Trichopselaphus subiridescens Chaudoir, 1843
 Trichopselaphus woldai Ball, 1987

Referanser

Eksterne lenker 

 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1843
Arsinoe

Arsinoe  er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange og litt flate, blankt svarte løpebiller, kan ha gule tegninger på dekkvingene. Pronotum er ofte rødlig.

Levevis 
Lebiinae inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
 Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
 Gruppen Pericalina Hope, 1838
 Slekten Arsinoe Laporte de Castelnau, 1835
 Arsinoe alluaudi Burgeon, 1937  
 Arsinoe biguttata Chaudoir, 1877 
 Arsinoe caffra Peringuey, 1896 
 Arsinoe camerunica Basilewsky, 1970  
 Arsinoe distinguenda Peringuey, 1896 
 Arsinoe elisabethana Burgeon, 1937 
 Arsinoe flavosignata (Gory, 1833) 
 Arsinoe fraterna Peringuey, 1896  
 Arsinoe fulvipes (Fairmaire, 1868) 
 Arsinoe grandis Peringuey, 1899 
 Arsinoe laevigata Basilewsky, 1970 
 Arsinoe lyrata Burgeon, 1937 
 Arsinoe miranda Burgeon, 1937 
 Arsinoe mirei Basilewsky, 1970  
 Arsinoe nigripes Basilewsky, 1970 
 Arsinoe notabilis Peringuey, 1896 
 Arsinoe oneili Barker, 1919  
 Arsinoe plausibilis Peringuey, 1896  
 Arsinoe quadriguttata Castelnau, 1835 
 Arsinoe salvadorensis Kolbe, 1889

Eksterne lenker
 
 Nettside om slekten

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1835
Lacordairia

Lacordairia  er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Middelsstore, litt brede løpebiller. Disse artene er ikke flygedyktige. Overleppen (labrum) er dypt innbuktet i midten. Føttene på bakbeina har furer på begge sider. Pronotum og dekkvinger er rundede med noen lange børster langs kantene. Antennene er tynne, rundt halve kroppslengden.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørøstlige Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Licininae Bonelli, 1810  
 Stammen Licinini  Bonelli, 1810  
 Gruppen Lestignathina Ball, 1992
 Slekten Lacordairia Laporte de Castelnau, 1867
 Lacordairia anchomenoides Castelnau, 1867
 Lacordairia angustata Castelnau, 1867
 Lacordairia argutoroides Castelnau, 1867
 Lacordairia calathoides Castelnau, 1867
 Lacordairia cychroides Castelnau, 1867
 Lacordairia erichsoni Castelnau, 1867
 Lacordairia fugax (Olliff, 1889) 
 Lacordairia insulicola Moore, 1985 
 Lacordairia proxima Castelnau, 1867
 Lacordairia terrena Olliff, 1885

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Lacordairia 
 

Licininae
Biller formelt beskrevet i 1867
Australias insekter
Paregraphus

Paregraphus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Panagaeinae i familiegruppen løpebiller.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie Panagaeinae Bonelli, 1810
 slekten Paregraphus Basilewsky, 1967 
 Paregraphus krusemani (Basilewsky, 1948)

Eksterne lenker 
 
 

Panagaeinae
Biller formelt beskrevet i 1948
Eohomopterus

Eohomopterus er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Middelsstore, avlange, blanke, brunrøde løpebiller. Antennene er kraftige, med en blad- eller åreformet ytre del som består av ni klart skilte ledd, knapt så lange som halve kroppslengden. Hode og pronotum er nokså små, dekkvingene utvidet bakover uten punktrader.

Levevis 
Paussini er sterkt knyttet til maur og lever i maurtuer (obligate myrmekofiler).

Utbredelse 
De nålevende artene er utbredt i Sør-Amerika (Ecuador, Brasil) og Karibia (Guadeloupe). De fossile artene er kjent fra dominikansk og meksikansk rav som stammer fra Miocen-tide.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Paussinae Latreille, 1807
 gruppen / stammen Paussini Latreille, 1807
 gruppen Carabidomemnina Wasmann, 1928
 slekten Eohomopterus Wasmann, 1919
 Eohomopterus aequatoriensis (Wasmann, 1899)
 Eohomopterus bonfilsi Moore & Davidson, 2005
 Eohomopterus centenarius Luna de Carvalho, 1960
 Eohomopterus paulmuelleri Nagel, 1987 - fossil art
 Eohomopterus poinari Nagel, 1997 - fossil art
 Eohomopterus simojovelensis Solorzano & Kraemer, 2006 - fossil art

Eksterne lenker 
 Eohomopterus på Tree of life
 

Paussinae
Fossile insekter
Biller formelt beskrevet i 1919
Sarpreet Singh

Sarpreet Singh (født 20. februar 1999) er en newzealandsk fotballspiller som spiller for den tyske klubben SSV Jahn Regensburg, på lån fra FC Bayern München.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Newzealandske fotballspillere
Fotballspillere for Wellington Phoenix FC
Fotballspillere for FC Bayern München
Fotballspillere for 1. FC Nürnberg
Fotballspillere for SSV Jahn Regensburg
Timiansnyltetråd

Timiansnyltetråd (Cuscuta epithymum) er en ettårig, parasittisk urt i vindelfamilien.

Den slynger seg rundt vertsplantene og har sugeorganer (haustorier) som trenger inn i dem. Planten mangler klorofyll. Stengelen er trådaktig, lite forgreinet, rød–rødfiolett og mangler blad. Blomstene er små, femtallige og gulhvite med utstikkende pollenbærere. De sitter i runde, 5–10 mm brede hoder langs stengelen. Blomstringstida er juli–august.

I Skandinavia forekommer to underarter eller varieteter som ikke anerkjennes av alle:
 subsp. epithymum – snylter på timian, gulmaure og røsslyng
 kløversnyltetråd (subsp. trifolii) – snylter på kløver og lusern, har gulaktig, kraftigere stengel

I Norge er timiansnyltetråd (subsp. epithymum) kjent fra flere steder på Sør-Østlandet, og det er også et par funn fra Vestlandet. En trodde tidligere at arten var innført av mennesker sammen med grasfrø. Timiansnyltetråd regnes nå som hjemlig, i hvert fall forekomstene i skjærgården i Vestfold og Telemark der det aldri har blitt sådd gras.

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Vindelfamilien
Planter formelt beskrevet i 1759
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Klatreplanter
Khefren

Khefren eller Khafra var en farao som ble gravlagt i Khefren-pyramiden, som er den nest største av de tre pyramidene i Giza i Egypt.

Khefren var den fjerde farao i 4. egyptiske dynasti.

Referanser 

Egyptiske oldtidsmonarker
Alberto Fernández (president)

Alberto Ángel Fernández (født 2. april 1959)  er en argentinsk politiker. Fra 10. desember 2019 er han Argentinas president.

Han var statsminister fra 2003 til 2008 under hele Néstor Kirchners presidentskap og de første månedene da Cristina Fernández de Kirchner var president.

Referanser 

Argentinske presidenter
Personer fra Buenos Aires
Odd Sture Hopperstad

Odd Sture Hopperstad (født 9. januar 1963 i Vik i Sogn) er en norsk professor ved Institutt for konstruksjonsteknikk (KT), Fakultet for ingeniørvitenskap (IV) ved NTNU. Hans spesialfelt er materialmekanikk, skade- og bruddmekanikk, støtmekanikk og mikromekanikk.

Han er forskningsleder ved Senter for avanserte konstruksjonsanalyser (SFI CASA) (2015–2023) ved KT. Dette er et senter for forskningsdrevet innovasjon (SFI) innen avanserte konstruksjonsanalyser.

Utdannelse og karriere 
Hopperstad var ferdig utdannet sivilingeniør ved Institutt for konstruksjonsteknikk, ved NTH  i 1986.  Han skrev hovedoppgave om spenningskonsentrasjoner i stålknutepunkt. Han forsvarte doktoravhandlingen med tittelen Modelling of Cyclic Plasticity with Application to Steel and Aluminium Structures i 1993, og oppnådde graden dr.ing. Han ble utnevnt til professor ved KT i 1998.

Han var med på å bygge opp forskningsgruppen SIMLab. Gruppen var vertskap for sitt første SFI med samme navn fra 2007–2014. Her var han med i kjerneteamet og ledet programmet Fracture and Crack Propagation. SIMLab er nå vertskap for SFI CASA, der Hopperstad, i tillegg til å være forskningsleder, leder programmet Metallic Materials.

Han leder også Toppforsk-prosjektet FractAl  ved NTNU (2016–2021). Han har vært involvert i et stort antall forskningsprosjekter finansiert av Forskningsrådet, samt nasjonale og internasjonale industripartnere. 

Eksempler:

 Strategic university programme “Design of Crashworthy Light Structures” (2001–2007)
 NorLight project “Crashworthiness of Light-Weight Automotive Structures” (2001–2006)
 NorLight project “COMPFORM – Competence in light metal forming and forming technologies” (2001–2006)
 Robust Design of Automotive Structures (2005–2008)

Publikasjoner 
 (no) Odd Sture Hopperstad i SCOPUS
 (no) Publikasjoner av Odd Sture Hopperstad i BIBSYS
 (no) Publikasjoner av Odd Sture Hopperstad i forskningspublikasjonssystemet CRIStin
 (no) Odd Sture Hopperstads profil i Google Scholar

Verv og medlemskap 

 Medlem Norges Tekniske Vitenskapsakademi (NTVA)
 Medlem Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS)
 Medredaktør International Journal of Impact Engineering  2008–2011

 Medlem Editorial Advisory Board International Journal of Impact Engineering 2011–
 Medredaktør European Journal of Mechanics – A/Solids  2010­–

Utmerkelser 

 ELF studiepris 1988 for sivilingeniører ved NTH for fremragende resultater ved høgskolens Bygningsingeniøravdeling
 ESSO forskerpris 1994 for doktoringeniørkandidater ved NTH for fremragende arbeid innen grunnforskning i doktoringeniørstudiet

Referanser

Eksterne lenker 
 Odd Sture Hopperstads profilside på NTNU

Norske professorer i teknologiske fag
Medlemmer av Norges Tekniske Vitenskapsakademi
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab
Norske forskere
Professorer ved NTNU
Luigi Caetani

Luigi Caetani (født 7. juli 1595 i Piedimonte i kongedømmet Napoli, død 15. april 1642 i Roma) var en italiensk kardinal og erkebiskop.

Biografi
Luigi Caetani var sønn av Filippo I Caetani og Camilla Gaetani dell'Aquila d'Aragona. Han studerte rettsvitenskap i Ravenna og i Roma.

Han ble utnevnt til titularpatriark av Antiokia den 22. mars 1622, og ble bispeviet 12. juni samme år av kardinal Ludovico Ludovisi (erkebiskop av Bologna) med medkonsekrantene emeritert erkebiskop Galeazzo Sanvitale (Bari-Canosa) og erkebiskop Ulpiano Volpi (Novara).

Han var erkebiskop av Capua årene 1624–1627. Pave Urban VIII utså ham i 1626 tll kardinalprest med Santa Pudenziana som tittelkirke. Caetani var camerlengo fra 1637 til 1638.

Kardinal Caetani har fått sitt siste hvilested i Cappella Caetani i Santa Pudenziana.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani

Referanser

Kilder

Personer fra provinsen Caserta
Italienske kardinaler
Italienske katolske biskoper
Linjen Rebiba