alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Walter Benjamin

Walter Bendix Schönflies Benjamin (født 15. juli 1892 i Berlin, død 27. september 1940 i Portbou) var en tysk marxistisk litteraturkritiker, filosof og oversetter. Tidvis ble han knyttet til Frankfurtskolen og var også inspirert av Bertolt Brecht og Gershom Scholems jødiske mystisisme.

Liv 
Han ble født i en jødisk familie i Berlin, og gjennom sitt liv var han kjent som essayist, oversetter og litteraturkritiker. Etter at en første utgave av hans samlede skrifter ble utgitt i 1955, har han vært gjenstand for stor interesse. Som sosiologisk- og kulturkritiker kombinerte han idéer fra jødisk mystisisme med historisk materialisme. Han oversatte også tekster av Marcel Proust og Charles Baudelaire, og Benjamins essay Oversetterens oppgaver er en av de mest kjente tekster om oversettelsesteori. Han begikk selvmord på flukt inn i Spania etter at situasjonen i Frankrike var blitt helt uholdbar under den nazistiske okkupasjonen.

Broren Georg Benjamin døde i Mauthausen i 1942. Brødrene Benjamin kom fra en jødisk familie. Hilde Benjamin, Georgs enke, ble justisminister i DDR etter krigen.

Bibliografi 
 På norsk 
 Skrifter i utvalg I & II, utgitt i Bokklubbens Kulturbibliotek 2014 oversatt av Arild Linneberg m.fl. med innledende essay av Arild Linneberg og Janne Sund ISBN 9788252583984
  originaltittel: Das Kunstwerk im Zeitalter seiner technischen Reproduzierbarheit 
  originalspråk: Ursprung des deutschen Trauerspiels 
  originaltittel: Berliner Kindheit um Neunzehnhundert 

 Tysk (utvalg)
 Goethes Wahlverwandtschaften, 1922
 Ursprung des deutschen Trauerspiels, 1928
 Einbahnstraße, 1928
 Das Kunstwerk im Zeitalter seiner technischen Reproduzierbarkeit, 1936
 Berliner Kindheit um 1900, 1950
 Über den Begriff der Geschichte, 1939
 Das Paris des Second Empire bei Baudelaire, 1938
 Passagenwerk, uferdig verk om bylivet i Paris i det 19. århundre

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Jon Børge. «Benjamins død – og Anders Behring Breiviks kamp mot 'kultur-marxismen'», Gnist – Marxistisk tidsskrift  nr. 3 (2011).
 Kazi, Richard. «Benjamin’s age of mechanical reproduction,» Jump Cut nr. 15 (1977), s. 23–25. 

Personer fra Berlin
Benjamin
Litteraturvitere
Tyske jøder
Migranter fra Nazi-Tyskland
Tyskere i eksil
Ustekveikja

Ustekveikja er en elv. Den har sitt utspring i Ustekveikvatnet (1260 moh) i Ulvik kommune i Vestland, på Hardangervidda, rett nord for Hardangerjøkulen. Elven renner sørøstover, ned til det regulerte Finsevatnet (1215–1212 moh) ved Finse og derfra videre sørøstover gjennom en rekke regulerte og uregulerte vann, blant andre Nygardsvatnet (995–984 moh) i Hol kommune i Viken, Sløddfjorden (985–970 moh) og Ustevatn (985–968 moh) ved Ustaoset, også det i Hol.

Etter Ustaoset skifter elven navn til Ustedøla og renner nordøstover til Ustedalsfjorden ved Geilo. Etter dette skifter elven navn igjen til Usteåne og renner nordøstover gjennom Ustedalen til tettstedet Hol i Hallingdal, der elven renner sammen med elven nord fra Holsfjorden og blir til Hallingdalselva.

Annen bruk 
Ustekveikja har gitt navn til Ustekveikja Energi AS, et energiselskap fra Geilo i Buskerud, Viken, grunnlagt i 1992.

Se også 
 Ustekveikja kraftverk, et vannkraftverk i Hol kommune i Buskerud, Viken, startet i 1983

Elver i Vestland
Ulviks geografi
Elver i Hol
Hallingdalsvassdraget
Oradour-sur-Glane

Oradour-sur-Glane er en kommune i departementet Haute-Vienne i regionen Nouvelle-Aquitaine sentralt i Frankrike, omtrent 20 km nordvest for Limoges.

Massakre 
Byen er kjent fra andre verdenskrig for massakren som fant sted den 10. juni 1944 da soldater fra 1. bataljon i SS-Panzergrenadier-Regiment 4 «Der Führer», 2. SS-divisjon «Das Reich» massakrerte 642 menn, kvinner og barn, under ledelse av Sturmbannführer Adolf Diekmann. Tyskerne brant landsbyen ned til grunnen som represalier for sabotasje fra Den franske motstandsbevegelsen.

Bakgrunnen for massakren var at Diekmann hadde fått informasjon om at Sturmbannführer Helmut Kämpfe, som var fra samme divisjon, ble holdt fanget i Oradour-sur-Vayres av motstandsbevegelsen. Diekmann omringet feil by, og samlet alle innbyggerne og andre tilstede i byen, på torget. Kvinnene og barna ble så låst inne i kirken, mens mennene ble ført til seks andre skur/låver. De ble så skutt og satt fyr på, 190 menn døde. Kirken ble satt fyr på, og alle som prøvde å unnslippe ble skutt. 247 kvinner og 205 barn døde. Det var kun fem overlevende fra massakren.

Landsbyen ble etter krigen ikke gjenoppbygd, men omgjort til et minnesmerke med kirkegård, museum og monument. Dagens landsby ble bygd like ved siden av ruinene av den opprinnelige. Byens skjebne ble skildret i den kritikerroste britiske dokumentarserien En verden i krig fra 1973. Ruinene vises helt i starten av serien som et eksempel på det spor krigen hadde satt på Europa.

Befolkningsutvikling 
Antall innbyggere i kommunen Oradour-sur-Glane

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kommunedata INSEE
 Informasjon om massakren i 1944 Oradour-sur-Glane
 Minnemuseet i Oradour-sur-Glane

Kommuner i Haute-Vienne
Frankrikes historie
Massakrer i Frankrike
Nina Engelund

Nina Engelund er en norsk skuespiller som var med å starte Klomadu teater i 1982. Gruppen hadde sin første produksjon i 1983.  

Hun er utdannet lærer fra Hamar Lærerhøgskole, har antropologi grunnfag fra Universitetet i Oslo, og mellomfag i «Teater for Barn» fra Høgskolen i Oslo. Hun har lektorstatus i drama og teater, og arbeidet på Høgskolen i Hedmark.

Engelund er medlem av Norsk Skuespillerforbund, og var med å drive Klomadu teater en årrekke. Hun har også arbeidet i Teaterforum på Hamar, i flere enkeltstående teaterprosjekt, bl.a i de store, utendørs Laterna magica-forestillingene som ble skapt før og under Vinter-OL i 1994, og ved Hedmark Teater, der hun bl.a satte opp forestillingen «Dødsfresh».

Tilknyttet Klomadu teater har blant annet vært skuespiller Andreas Jaggi, regissør Helge Reistad, skuespiller Kristin Holtet, skuespiller og manusforfatter Karen Høie, regissør, manusforfatter og skuespiller Svein Gundersen, komponist Bjørn Sverre Kristensen, kostymedesigner Ola Jevnaker, scenograf Brit Johnson, dukkemaker Kirsten Ekern.

Referanser

Eksterne lenker 
 
Om Nina Engelund på Sceneweb
 Soloforestillingen «Arransikt og stjernefolket» 
Opptak av Arransikt og stjernefolket (NRK 1991)
Svein Gundersen: Om Klomadu teater
Om Laterna magica-forestillingene
 Omtale av forestillingen Kan den fly (Klomadu teater 2002)

Norske skuespillere
Fødselsår ikke oppgitt
ØIF Arendal

ØIF Arendal (stiftet i 1929) er en håndballklubb fra Arendal i Agder og tilhører Øyestad Idrettsforening. Håndballgruppa har lag og spillere fra G/J 8-9 år helt opp til senior nivå.

Klubben rykket opp til Eliteserien (Nå kalt Rema-1000 Ligaen) i 2008/2009 sesongen
Da var det spillere som Sondre Paulsen, Eirik Heia og Preben Vildalen som spilte for klubben.

Klubben har spilt Europa Cup flere år på rad, de har flere ganger vært nære til å kvalifiseres til Europa League. De har blitt stoppet på veien av klubber som: Frich Auf Goppingen og Nantes i tideligere kvalifiseringer

Spillere:
Sondre Paulsen (NOR)
Sander Løvlie Simonsen (NOR)
Sebastian Løvlie Simonsen (NOR)
Fredrik Venemyr (NOR)
Frederik Børm (DEN)
Richard Lindstrøm (SVE)
Kristian Juricic (NOR)(CRO)
Ivan Eres (CRO)
Kristian Rammel (NOR)
Laurits Rannekleiv (NOR)
Adrian Evensen (NOR)
Magnus Søndenå (NOR)
Mario Matic (NOR) (CRO)
Jakob Lauritzen (NOR)
Olaf Hoffstad (NOR)
Lars Jakobsen (DEN)
Herman Thysted (NOR)

Trofeer:
NM Gull-2014
Eliteserien Gull-2018

Herrer Elite 
ØIF Arendal har lang fartstid i norsk herrehåndball, hovedsakelig i 1. og 2. divisjon. 

Laget rykket ned fra 1. divisjon, til 2. divisjon etter 2006/2007. 

I sesongen 2007/08 vant klubben 2.divisjon og rykket opp.

Før sesongen 2008/09 ble laget forsterket med blant andre tidligere landslag- og Sandefjordspiller Preben Vildalen. Laget ble etter å ha slått Herulf 28-26 i Mossehallen for første gang klar for eliteserien i håndball for menn. Laget gjorde sin debut 26. september 2009, og slo Sandefjord 27-24 på hjemmebane.

Både i 2010 og 2011 endte ØIF på fjerdeplass i Postenligaen, og i 2012 på sjetteplass. I sluttspillet spilte laget seg frem til semifinale i 2010 og 2011 og tapte mot henholdsvis Fyllingen (2010) og Elverum (2011).

I sesongen 2012/2013 flyttet laget fra Nedeneshallen til nye Sør Amfi, som kan ta imot over 2000 tilskuere

30. desember 2014 vant ØIF Norgesmesterskapet i håndball for menn etter å ha slått Bodø 23–22 i cupfinalen. ØIF vant Eliteserien i håndball for menn 2014/15 og 2015/16

Tabellen (2021/22)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Håndballag i Norge
Kongepokalvinnere
Idrettslag i Arendal
Idrettslag etablert i 1923
Franklin



Steder

 Franklin County (Alabama) 
 Franklin County i Arkansas 
 Franklin County i Florida 
 Franklin County i Georgia 
 Franklin County i Idaho
 Franklin County i Illinois 
 Franklin County i Indiana 
 Franklin County i Iowa 
 Franklin County i Kansas 
 Franklin County (Kentucky) 
 Franklin County i Maine 
 Franklin County (Massachusetts) 
 Franklin County i Mississippi 
 Franklin County i Missouri 
 Franklin County i Nebraska 
 Franklin County i New York 
 Franklin County i Nord-Carolina 
 Franklin County i Ohio 
 Franklin County i Pennsylvania 
 Franklin County i Tennessee 
 Franklin County i Texas 
 Franklin County i Vermont 
 Franklin County i Virginia 
 Franklin County i Washington 

 Franklin District på New Zealand.

Annet

 Franklin (gruppe) var en bergensk musikkgruppe som eksisterte fra 1989 til 1991.
Jonas Kolstad

Jonas Ueland Kolstad (født 21. september 1976) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er spillerutvikler og keepertrener for Fotballklubben Bodø/Glimt. 

Han har tidligere spilt for Stålkameratene, Drøbak/Frogn, Kjelsås, Ørvol, og Florida Atlantic University. Sistnevnte er en universitetsklubb i USA.

Han kom til Glimt foran 2003-sesongen og spilte fem kamper. I 2004 spilte han bare én kamp og i 2005 fikk han sin hittil siste tippeligakamp mot Lyn. Dette var i siste serieomgang, hvor Glimt tapte 6-0.

Bodø/Glimts førstekeeper Tor Egil Horn var skadd hele 2006 sesongen og da Ole Arvid Langes pådro seg en alvorlig skade i juni, fikk Kolstad betalt for sin tålmodighet og voktet buret i storparten av sesongen.

Etter å ha reddet en straffe på overtid i en viktig kamp, samt å ha vært matchvinner i en rekke kamper, fikk han bære kapteinsbindet i en kamp mot Idrettslaget Hødd. I 2009 sto han hele 16. mai-kampen mot Tromsø og da sto han frem som en matchvinner med flere matchvinner redninger. Han fikk ny kontrakt på nyttårsaften.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bodø/Glimt – Biografi
 Altomfotball.no – Biografi

Fotballspillere for Kjelsås Fotball
Fotballspillere for Drøbak-Frogn IL
Fotballspillere for FK Bodø/Glimt
Norske fotballspillere
Jón Ögmundsson

Jón Ögmundsson (født 1052, død 23. april 1121) var en islandsk katolsk biskop som i 1106 grunnla det første bispesete ved Hólar i det nordlige Island og var biskop der inntil sin død.

Liv og virke
Jón Ôgmundsson ble bispeviet av erkebiskop Ascer Thorkilsson av Lund den 29. april 1106. Han var en religiøs purist som gjorde det til sin livsgjerning å fjerne alle spor av hedendommen. Dette inkluderte i å forandre navnene på ukedagene. Derfor ble óðinsdagr (= onsdag, Odins dag) til miðvikudagr, «midtukedag», og dagene for Ty og Tor ble de prosaiske «tredjedag» og «femte dag». Denne navnendringen var spesiell for Island. De øvrige nordiske landene Norge, Sverige og Danmark og delvis også England fikk beholde sine spor fra førkristen praksis i navngivingen av ukedagene.

Jóns navngiving for ukedagene er fortsatt i bruk på dagens Island, men til tross for suksessen med denne kosmetiske reformen synes det ikke som Jón maktet å fjerne eller rense minnet om hedenske guder. Mer enn en århundre etter sin død skrev Snorre Sturlason Edda og videreførte kunnskapen om tidligere tider og dens myter og poesi.

Jón ble gjort til en lokal helgen ved dekret ved Alltinget i 1200. Hans liv og virke er beskrevet på hagiografisk vis i biskopsagaen Jóns saga helga. I Tåtten om Gisl Illugesson holder Jón en tale til forsvar for Gisl.

Referanser

Litteratur 
 Karlsson, Gunnar: Iceland's 1100 Years: History of a Marginal Society. 2000. London: C. Hurst & Co. ISBN 1-85065-420-4.

Eksterne lenker 
 Unnar Árnason: Hver var Jón Ögmundsson?.

 
Islandske katolske biskoper
Spline

En spline er i matematikk en funksjon definert stykkevis av polynom.

Innen data, databasert design og datagrafikk refererer spline til en delvis parametrisk polynomfunksjon. Innen disse feltene er spline en populær måte å representere kurver på, på grunn av dens enkle konstruksjon, som likevel gir mulighet å gjennomføre komplekse en design ved hjelp av kurvetilpassing.

Terminologien spline kommer fra utstyr brukt av skipsbyggere og tegnere for å tegne glatte og jevne former. Utstyret var et langt stivt bånd festet på forskjellige punkter for å gi en ønsket form.

Typer spline:
 B-spline
 Bezier-kurve
 Bezier-spline
 Hermite-spline
 Kubisk spline
 Naturlig spline
 Periodisk spline

Definisjon

Spline 
Spline er en funksjon:

består stykkevis av polynomer:

hvor

og vi får splinefunksjonen

Skjøter 

Alle de  skjøtene  (også kalt knutene) samles i en skjøtevektor

Hvis avstanden mellom skjøtene er spredd jevnt i intervallet , sier vi at splinen er uniform, ellers ikke-uniform.

Splinens grad 

Hvis alle polynomene  har grad n, sier vi at splinen er av grad

Glatthet  og glatthetsvektor

Hvis  befinner seg i nabolaget til , sies splinen å være av glatthet (minst)  ved . Dette betyr at de to delene  deler felles deriverte fra orden null (funksjonsverdi) og opp til orden .

Vektoren

er slik at splinen har glatthet  ved  for , og kalles splinens glatthetsvektor.

Eksempler
Anta at intervallet [a,b] er [0,3], og delintervallene
er [0,1), [1,2), og [2,3]. Anta at de stykkvise polynomene er av
grad 2, og stykkene [0,1) og [1,2) må møtes i verdi og 1.derivert. (her må
de altså møtes ved t=1). Stykkene [1,2) og [2,3) møtes i verdi t=2 .

Dette definere en type spline  hvor

vil være medlem av den typen, og

vil også være medlem av typen.

(Polynomet  er fortsatt av andre grad fordi det kan skrives )

Skjøtvektoren til denne typen av spline er her

Den enkleste splinen har grad 0, og den er en stegfunksjon.

Den nest enkleste splinen har grad 1, og er også kalt en lineær spline. 

En vanlig brukt spline er den naturlige kubiske spline som har grad 3 og kontinuitet 
.
Naturlig betyr i denne sammenhengen at splinen velges slik at den andrederiverte av splinepolynomene er null på endepunktene av interpoleringens intervall
.
Dette tvinger splinen til å være en rett linje utenfor intervallet og at kurven alle steder er glatt.

Eksterne lenker 
 40 år med algoritmen du ikke vet om, men som alle bruker

Polynomer
Numerisk analyse
Beaivváš Sámi Našunálateáhter

BST omdirigeres hit. For «British Summer Time» (britisk sommertid), se GMT.

Beaivváš Sámi Našunálateáhter (tidligere Beaivváš Sámi Teáhter), på norsk Det Samiske Nasjonalteatret Beaivváš (etablert 1981 i Kautokeino/Guovdageaidnu) er et norsk teater, det eneste i landet med samisk som utøverspråk. Beaivváš er faktisk den eneste profesjonelle institusjonen i Norge med samisk som scenespråk, men turnerer også i de samiske områdene i nabolandene. Årlig har teateret ca. 70-80 reisedøgn, og turnerer over en strekning på ca. 6000 km. 

Teatret var opprinnelig en uavhengig frigruppe, men har siden 1991 vært statsstøttet, siden 2002 via Sametinget.
Det har hatt kunstnerisk og utdanningsmessig samarbeid med Samisk høgskole, teaterhøgskolen i Luleå, Scene Finnmark, Samiska Teatern i Kiruna, Åarjelhsaemien Teatere i Mo i Rana og Tärnaby, samt Hålogaland Teater. 

I 2005 turnerte de norden med oppsetningen Skuolfi. I 2011 hadde teatret 30-årsjubileum, den første forestillingen Våre vidder/Min duoddarat, ble satt opp, stort, med Nils Gaup i regien.

Teatret har i 2007 teatersjef Haukur J. Gunnarsson, fire fast ansatte skuespillere og seks teknisk-administrativt ansatte. Har årlig omkring 20 årsverk, ca. 10 årsverk går til innleide instruktører, dramatikere, scenografer, kostymedesignere, filmfolk, sminkører, osv.

Man er lokalisert til Kulturhuset i Kautokeino. Man håper på å få nytt teaterbygg, arbeidet med å få det til det pågår.

Utvalgte oppsetninger 
 Den rimhårede og drømmeseeren
 Drømmeseeren
 Oahpaheaddji

Teatersjefer 
 1991–1996: Haukur J. Gunnarsson
 1997–2002: Alex Scherpf
 2002–2006: Harriet Nordlund
 2007–2015: Haukur J. Gunnarsson
 2016–Rolf Degerlund

Eksterne lenker
 beivvas.no
 Beaivváš Sámi Teahter hos Store norske leksikon

Teatre i Norge
Samisk kultur
Byggverk i Kautokeino
Etableringer i 1981
Kultur i Kautokeino
Henie Onstad Kunstsenter

Henie Onstad Kunstsenter (HOK) er et kunstmuseum på Høvikodden i Bærum sørvest for Oslo. Det ble åpnet av Sonja Henie og hennes mann, skipsreder Niels Onstad i 1968. Deres private samling av samtidskunst, i alt 110 bilder, samt penger til bygging og drift av senteret, ble gitt som gave av ekteparet i 1961, da Sonja Henies og Niels Onstads Stiftelser ble opprettet. Bærum kommune gav samtidig tomta til senteret.

Henie Onstad Kunstsenter arrangerer utstillinger og forestillinger. Kunstsenteret blir besøkt av rundt 100 000 mennesker hvert år. Det rommer også Sonja Henies premiesamling. Donatorene er gravlagt på området. Senteret feiret sitt 40-årsjubileum i 2008 med utstilling, seminar, bok, konsert og film med titelen Høvikodden LIVE.

Direktører
 2011–: Tone Hansen
 2004–11: Karin Hellandsjø
 2003–04: Jan Feldborg
 1998–2003: Gavin Jantjes
 1989–96: Per Hovdenakk
 1966–89: Ole Henrik Moe

Badeplass
Ved kunstsenteret er det en populær badeplass.

Se også
 Sonja Henie
 Niels Onstad

Referanser

Eksterne lenker
 
 Høvikodden badeplass 
 Skulpturvandring på Høvikodden

Kunstgallerier og kunstmuseer i Norge
Kultur i Bærum
Etableringer i 1968
1968 i Norge
Museer i Viken
Museer etablert i 1968
Byggverk i Bærum
Helge Brendryen

Helge Brendryen (født 17. februar 1972) er en norsk tidligere skihopper. Under VM 1993 i Falun tok Brendryen gull med det norske laget i lagkonkurransen. I tillegg fikk han en femteplass i storbakken.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skihoppere
Verdensmestere i skihopping
Deltakere under Ski-VM 1993
Deltakere under Ski-VM 1995
Fødsler i 1972
FN MAG

MAG er et maskingevær fra belgiske FN Herstal i kaliber 7,62 x 51 mm NATO. .  Det ble utviklet på 1950-tallet, kom i produksjon i 1958 og er i utstrakt bruk.  MAG står for Mitrailleuse d'Appui General, fransk for «maskingevær til generelt bruk».

Brukere
Våpenet er i bruk i over 80 land, og er lisensprodusert i USA, Storbritannia, Argentina, Egypt, India og Singapore.

Teknisk
MAG bruker kaliberet 7,62 × 51 mm NATO. Mekanismen i våpenet er likt det som brukes i Browning Automatic Rifle og andre, tidligere våpen John Moses Browning utviklet under sin tid i Belgia.  Sluttstykket driver beltematingen, og er av en type som ligner tyske MG42, som igjen har brukt tidligere modeller som inspirasjon. I motsetning til MG42 bruker MAG standard NATO-belter og lenker, en egenskap som ble innført senere i MG3, avtageren til MG42. Avtrekkersystemet er også avledet av MG42.  

Løpet kan byttes svært raskt: Et trent mannskap bruker rundt 3 sekunder på å bytte løp, noe som skal gjøres ved hvert 100 skudd ved høy ildtakt.

Varianter

Varianter fra FN

Britiske varianter

Andre varianter
FN MAG er i bruk verden rundt, og i Storbritannia og USA er en mengde varianter av det originale FN-våpenet tatt fram.

Eksterne lenker
 Nazarian`s Gun`s Recognition Guide (engelsk) 

Maskingeværer
MAG
Skytevåpen i kaliber 7,62 mm
Belgiske skytevåpen
Matthías Jochumsson

Matthías Jochumsson (født 11. november 1835  i Skógar, Thorskafjördur, død 18. desember 1920 i Akureyri) var islandsk journalist, poet, dramatiker og oversetter. Han er mest kjent for sin lyriske poesi og for å ha skrevet teksten til Islands nasjonalsang, Lofsöngur, i 1874.

Liv og virke

Bakgrunn 
Matthías ble født som sønn av en fattig bonde i en stor familie. Han gikk ikke på skole før sent og da med støtte fra folk som var imponert over hans evner. I Reykjavík studerte han teologi i en alder av 30 år før han reiste til kontinentet.

Karriere 
Etter å ha vært ordinert som prest i sentrum av Reykjavík trakk seg fra posisjonen i 1873 grunnet mentalt stress etter å ha mistet sin andre kone. Han gikk inn i en periode plaget av religiøs kamp mens han samtidig var redaktør for Islands eldste ukeavis. Han ble igjen prest og holdt to stillinger inntil 1900 da han som den første islending fikk dikterlønn fra Alltinget, noe han beholdt i de neste tyve årene.

Han fikk et godt ry for sine oversettelser av William Shakespeare, Byron og Henrik Ibsen. Selv om han ble en grunnlegger av det moderne islandske drama med poetiske skuespill som Útilegumennirnir (De fredløse) i 1864 er det som poet han er mest kjent. Hans poesi er karakterisert som forfinet og elegant, men tildels ujevn. Han gjenoppvekket med hell de gamle norrøne metrikkene (versemålene) og han tok ofte opp temaer fra den norrøne litteraturen til poetisk behandling, eksempelvis den fredløse Grette Åsmundsson fra Grettes saga. Han skrev også minnediktet for Eggert Ólafsson med samme navn til hans ære.

Som Islands ledende romantiske poet og med en rik humanisme skrev han lyrikken til Sveinbjörn Sveinbjörnssons melodi som ble Islands nasjonalsang i 1874. Selv om dette er hans mest profilerte arbeid er det ikke hans beste som poet. Hans selvbiografi, Sögukaflar af sjálfum mér (Fortelligner fra mitt liv) ble utgitt i 1922.

Matthías døde i Akureyri på Island den 18. desember 1920 med en ubestridt posisjon som Islands nasjonalpoet. Hans hus i Akureyri, Sigurhæðir, som ble bygget i 1903, er restaurert til hans minne og åpen for publikum. Hans minnestiftelse fungerer også som forskningssted for vitenskap og for poeter i kreativ skriveprosesser. Leksjoner, forelesninger og spesielle litterære utstillinger blir også holdt.

Referanser

Eksterne lenker 
 Statsminister Davíð Oddsson tok utgangspunkt i Matthías Jochumssons poesi i sin nyttårstale til det islandsk folk i 2003 – engelsk tekst
 The Icelandic National Anthem – om hvordan Islands nasjonalsang ble skrevet, engelsk tekst

Matthias Jochumsson
Matthias Jochumsson
Matthias Jochumsson
Matthias Jochumsson
Republic P-47 Thunderbolt

Republic P-47 «Thunderbolt» var et amerikansk en-motors jagerbomber utviklet og produsert av Republic Aviation Company under andre verdenskrig. Det rangerer blant en av de beste jagerbomberne fra denne perioden. Populært ble den kalt «The Tankbuster» – «tank-knuseren». Flyet var bestykket med 8 stk. 12,7 Browning maskingevær og kunne bære 2 bomber og opptil 8 raketter. Det var svært solid bygget og kunne tåle mye juling. Motoren på P-47 var en 18-sylindret Pratt & Whitney R-2800.

Spesifikasjoner (P-47C)

Litteratur 
 Bodie, Warren M. Republic's P-47 Thunderbolt: From Seversky to Victory. Hiawassee, Georgia: Widewing Publications, 1994. .
 Davis, Larry. P-47 Thunderbolt in Action, Squadron/Signal Publications (#67). Carrollton, Texas: Squadron/Signal Publications, 1984. .

Eksterne lenker 
 Wings Palette-fargelegging

Fly fra andre verdenskrig
Jagerbombere
Jagerfly
Enmotors propelldrevne luftfartøy
Luftfartøy produsert i USA
Tore Sanner

Nils Tore Sanner (født 2. juli 1935, død 5. april 2021) var en norsk kreftforsker. Han var professor og forskningssjef ved Det Norske Radiumhospital, Institutt for kreftforskning. Han har tidligere virket som professor i arbeidslivskjemi ved Universitetet i Oslo.

Sanner var utdannet cand. real. i biokjemi fra universitetet i Oslo. Han tok doktorgrad i 1965 på indirekte effekter av ioniserende stråling på biologiske systemer. Hovedvekten av hans forskning har dreid seg om hva som leder til utvikling av kreft.

Fra 1989 til 1993 ledet Sanner Sosialdepartementets arbeidsgruppe for oppfølging av handlingsplanen for et røykfritt Norge år 2000. 

Sanner mottok i 1996 Karl Evangs pris for sin innsats som «særdeles viktig og dyktig pådriver i helseopplysningsarbeidet i det tobakksskadeforebyggende arbeidet gjennom mange år» (Helsetilsynets begrunnelse).

Han er far til politikeren Jan Tore Sanner.

Referanser

Eksterne lenker  

Norske medisinprofessorer