alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Claude Goudimel

Claude Goudimel (ca. 1500–1572) var en fransk komponist.

Liv 
Lite er kjent om Goudimels tidlige liv. Han var sannsynligvis elev av Josquin Desprez og startet i 1540 en musikkskole i Roma. Giovanni Animuccia og Giovanni Maria Nanino var blant elevene. Lenge ble det antatt at også Giovanni Pierluigi da Palestrina var elev ved skolen, men det blir nå regnet som tvilsomt.

Den første sikre dokumentasjonen om Goudimel stammer fra 1549, han ble da registrert som student ved universitetet i Paris. Samme år publiserte han en bok med chansons. Tidlig på 1550-tallet samarbeidet han med boktrykkeren Nicolas Du Chemin, og kan ha studert ved universitetet fram til 1555. På det tidspunktet var han blitt Du Chemins partner i trykkeribransjen.

Goudimel flyttet til Metz i 1557, og konverterte til protestantismen. På grunn av bymyndighetenes økende fiendtlighet mot hugenottene under de franske religionskrigene, forlot han byen og flyttet til Besançon. Senere reiste han til Lyon, men ble i likhet med store deler av byens hugenotter myrdet i etterdønningene av Bartolomeusnatten.

Verk 
Goudimel er mest kjent for firstemmige arrangementer av salmemelodier publisert i den protestantiske salmeboka Genève-psalteret (1565), basert på Clément Marot og Théodore de Bèzes salmetekster. I en av sine fire komplette utgaver legger han uvanlig nok for sin tid melodien til overstemmen – en praksis som har holdt seg til vår tid.

Ved siden av salmene publiserte Goudimel messer, motetter, chansons og tonesettinger av Horats' oder. Sammen med chansons av Orlando di Lasso ble en del av Goudimels chansons publisert under tittelen La fleur des chansons (1574 Lyon).

Stilen til Goudimel er stort sett homofon med en forbløffende bruk av synkoperte rytmer i mellomstemmene, særlig gjelder dette for hans chansons.

Referanser

Litteratur 
Gustave Reese, Music in the Renaissance.  New York, W.W. Norton & Co., 1954.  ISBN 0-393-09530-4
The Concise Edition of Baker's Biographical Dictionary of Musicians, 8th ed.  Revised by Nicolas Slonimsky.  New York, Schirmer Books, 1993.  ISBN 0-02-872416-X

Eksterne lenker 
 
 
 

Franske komponister
Renessansekomponister
Kirkemusikkomponister
Myrdede musikere
Personer fra Roma
Makonnen Woldemikael Gudessa

Ras Mäkonnen Wäldä-Mika'él Guddisa (født 8. mai 1852, død 21. mars 1906), også kjent som Makonnen Wolde Mikael Gudessa eller bare som Ras Makonnen, var en kongelig person  i Etiopia. Han var general og guvernør i Harar-provinsen, og far til Tafari Mäkonnen, senere kjent som keiser Haile Selassie I. 

Makonnen Woldemikael Gudessa var født i Derefo Maryam nær Ankober. Hans far var Fitawrari Woldemikael Guddessa, som tilhørte en adelsfamilie av Oromo opprinnelse, og hans mor var  Leult Tenagnework Sahle Selassie, som var datter av negus Sahle Selassie av Shewa. Han var en fetter av keiser Menelik II, og tilhørte Det salomonske dynasti. Da han var 14 år ble han sendt til hoffet til Menelik II, som da var hersker i Shewa, hvor han fikk en spesiell stilling nær Menelik.

I 1887 ble han utnevnt til Shum («guvernør») av Harar. I denne perioden ble han en nær venn av den franske poeten Arthur Rimbaud, som på denne tiden bodde og var forretningsmann i denne provinsen.

Han var også en periode guvernør av Tigray etter at den opprørske Mangasha Yohannes hadde blitt avsatt. 

Han var til stede ved kroningen av Edward VII i 1902. Han besøkte også land som Tyskland, Frankrike, Tyrkia og Italia.

Han ble syk av tyfus på en reise fra Harar til Addis Abeba og hans medarbeidere tok ham til Kulubi, hvor han døde ved daggry etter ha hviskende ha gitt sin sønn Tafari Makonnen sin velsignelse.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Den etiopiske kongefamilien
Salomonske dynasti
Fødsler i 1852
Dødsfall i 1906
Sjtsje ne vmerla Ukraina

«Sjtsje ne vmerla Ukraina» (, «Ennå er ikke Ukraina død») er Ukrainas nasjonalsang. Navnet kommer fra sangens åpningslinje; Sjtsje ne vmerla Ukrajiny i slava, i volja («Ennå er den ikke død, Ukrainas ære og frihet»).

Historie  

Den ukrainske etnografen, folkloristen og dikteren Pavlo Tsjubynskyj skrev høsten 1862 det patriotiske diktet «Ennå er ikke Ukraina død», som skulle ende opp som teksten til Ukrainas nasjonalsang. Første linje er en parafrase av Józef Wybickis opprinnelige åpningslinje i Mazurek Dąbrowskiego; Jeszcze Polska nie umarła («Ennå er ikke Polen død»), senere omskrevet til Jeszcze Polska nie zginęła («Enda er ikke Polen tapt»). Motivet, som også finnes også igjen i den panslaviske Hej Sloveni («Ennå lever vårt slaviske språk»), stammer fra en panslavisk gjenfødelsesbevegelse. 

I 1863 ble diktet publisert i det Lviv-baserte tidsskriftet  («Målet») nr. 4. Den gresk-katolske presten Mykhajlo Verbytskyj, som også var en kjent komponist i sin tid, ble så begeistret for diktet at han satte seg ned for å komponere musikk til det, først for sangstemme, senere for orkester. Sangen ble sunget offentlig første gang i 1864 i Ukraina-teateret i Lviv, og i 1865 offentliggjorde han det tonesatte diktet med noter i g-moll. 

Sangen ble tatt i bruk som nasjonalsang første gang under folkerepublikken Ukrainas korte selvstendighet fra 1917 til 1920, men også andre sanger ble benyttet i denne perioden.
Etter løsrivelsen fra Sovjetunionen og grunnleggelsen av et uavhengig Ukraina i 1991, ble musikken til Verbytskyj skrevet inn i artikkel 20 i landets grunnlov som nasjonalsang den 15. januar 1992. Teksten ble imidlertid først offisielt innført 6. mars 2003 etter et forslag fra president Leonid Kuchma, og det ble i den forbindelse gjort noen små endringer i den. Blant annet ble begrepet «ukrainske bror» byttet ut med «unge bror» for bedre å inkludere alle nasjonaliteter som bor i landet.

Sangtekst

Norsk oversettelse 

Nasjonalsanger
Ukrainske sanger
James Burton

James Burton (født 21. august 1939) er en amerikansk gitarist som ble medlem av Rock and Roll Hall of Fame i 2001, og hans innsettelsetale ble holdt av Keith Richards, en beundrer gjennom mange år.

Burton har også blitt hedret av Rockabilly Hall of Fame og Musicians Hall of Fame and Museum. Musikkritiker Mark Demming har skrevet at «Burton har en velfortjent omdømme som en av de fineste gitarplukkerne i enten country eller rock… Burton er en av de beste gitarspillere som noen gang har rørt ved gitarstrenger.»

Siden 1950-tallet har Burton spilt inn musikk og opptrådt sammen med en rekke av kjente sangere, blant andre Bob Luman, Dale Hawkins, Ricky Nelson, Elvis Presley, Johnny Cash, Merle Haggard, Glen Campbell, John Denver, Gram Parsons, Emmylou Harris, Judy Collins, Jerry Lee Lewis, Elvis Costello, Joe Osborn, Roy Orbison, Joni Mitchell, Townes Van Zandt, Vince Gill, og Suzi Quatro.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 James Burtons tidligere offisielle nettsted
 Intervju med James Burton

Gitarister fra USA
Studiomusikere fra USA
Personer fra Webster Parish
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame
Båtheisen Strépy-Thieu

Båtheisen Strépy-Thieu (fransk: L'ascenseur funiculaire de Strépy-Thieu) er verdens høyeste båtheis med sine 73,15 meter. Den er en del av Canal du Centre og ligger ved Le Roeulx i den belgiske provinsen Hainaut.

Bakgrunn 

Den ble påbegynt i 1982 som erstatning for båtheisene på gamle Canal du Centre og var en del av et større moderniseringsprogram for Canal du Centre. Byggingen var fullført i 2002. Ved at heisen kan løfte  tonn og gjorde slik at kanalen kom i samsvar med den europeiske standarden for elvelektertrafikk. Dette ført til at at slik lektertrafikk kunne passere mellom elvene Maas og Schelde.

De tidligere fire hydrauliske båtheisene er nå kun til fritidsbåter og er verdensarvsted.

Konstruksjon 

Strépy-Thieu består av to separate og uavhengige motvektssystem, som betjener hvert sitt løftekar for trafikk både oppstrøms og nedstrøms. Som følge av Arkimedes prinsipp har løftekarene i prinsippet samme vekt, uansett om de inneholder en båt eller ei. I praksis gjør variasjoner i vannivå at vekten på hvert løftekar vil kunne variere mellom  og  tonn. Løftekarene er 112 meter lange, 12 meter brede og har en vanndybde på mellom 3,35 og 4,15 meter. Hvert løftekar har til sammen 112 støttekabler og 32 styrekabler, hver med en diameter på 85 mm.

Støttekablene går gjennom trinser med en diameter på 4,8 meter, og fire elektriske motorer løfter eller senker løftekassene ved hjelp av et gir-system de 73,15 meterne på syv minutter. De vanntette portene skal tåle en kollisjon fra et  tonns fartøy i en hastighet av 5 km/t.

Selve bygningen er 130 meter lang, 81 meter bred og 117 meter høy.

Se også 
 Falkirk Wheel

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Canal du Centre nettside
 Hainaut offisielle nettside
 Båtheisen Strépy-Thieu på Structurae

Transportbyggverk i Belgia
Hainaut
Kanaler i Belgia
Strepy-Thieu
Byggverk fullført i 2002
Shinyanga lufthavn

Shinyanga lufthavn er en lufthavn ved byen Shinyanga i regionen Shinyanga i nordlige Tanzania, rundt 732 km fra Julius Nyerere internasjonale lufthavn, landets største sivile og militære lufthavn. Shinyanga lufthavn ligger 1180 moh. Lufthavnen har én uasfaltert rullebane som er rundt 1390 m lang. Lufthavnen betjenes av Precision Air, det største tanzanianske flyselskapet.

Referanser

Eksterne lenker 
 Tanzania Civil Aviation Authority

Flyplasser i Tanzania
Ercole Bernabei

Ercole Bernabei (1622–1687) var en italiensk organist, kapellmester og komponist.

Bernabei fikk sin musikkutdanning i Roma hvor han var elev av Orazio Benevoli. I tiden 1653–1665 var han organist ved San Luigi dei Francesi. Forgjengeren i denne posten var Luigi Rossi. Juli 1665 ble Bernabei utnevnt til kapellmester ved San Giovanni in Laterano. I 1667 var han igjen ved San Luigi dei Francesi, denne gangen som kapellmester. I 1672 hjalp dronning Christina av Sverige ham til en post som kapellmester i det sixtinske kapell i Vatikanet.

I 1674 reiste Bernabei på invitasjon av Ferdinand Maria av Bayern til München hvor han gikk i tjeneste som hoffkapellmester etter Johann Kaspar Kerll. Her ble han resten av livet. Sønnen Giuseppe Antonio Bernabei ble i 1688 hans etterfølger som kapellmester.

Ercole Bernabei skrev hovedsakelig kirkelig vokalmusikk, men mens han var i München komponerte han fem operaer. Musikalsk ble han regnet blant de konservative og kjempet for en tilbakevending til Palestrinas stil.

Verk i utvalg 
 Concerto madrigalesco per 3 voci e basso continuo (1669, Roma)
 Sacrae modulationes op. 2, per 5 voci, 2 violini e basso continuo
 2 messe per 16 voci
 23 fra mottetti, inni, antifone per 4-8 voci
 Varie cantate, canzonette, arie per 1 voce e basso continuo

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Sceneverk

Barokkomponister
Italienske komponister
Operakomponister
Personer fra provinsen Viterbo
Easy A

Easy A er en amerikansk komedie fra 2010. Filmen er regissert av Will Gluck, og har Emma Stone i hovedrollen som Olive.

Handling 
High school-studenten Olive (Emma Stone) lever et feilfritt, begivenhetsløst og kjedelig liv utenfor de populæres rekker, og tilbringer gjerne hele helger hjemme hos foreldrene uten å gjøre noen ting, selv om hun ikke vil innrømme det overfor den populære bestevenninnen Rhiannon (Aly Michalka). Hun forteller nemlig Rhiannon at hun har hatt sex for første med kjæresten – en kjæreste som hun i virkeligheten ikke har, i håp om at det skal spre seg rundt på skolen og at hun dermed ikke blir fullt så utstøtt lenger. Men når den dypt religiøse, populære og usympatiske medeleven Marianne (Amanda Bynes) plukker opp dette, starter det en kjedereaksjon av begivenheter.

En annen medelev, den homofile Brandon (Dan Byrd), oppsøker henne for å ha sex med henne og dermed oppnå et bedre rykte og bli respektert blant de andre medelevenene. Olive forteller ham at hun ikke egentlig hadde sex med den oppdiktede kjæresten, men det skremmer ham ikke bort, snarere tvert imot. På en fest går de to inn på et rom og later som de ligger sammen, mens andre elever står ved døra og hører på. Det Olive ikke hadde forutsett, er at så straks Brandon får større oppmerksomhet og mer respekt, begynner elevene å komme til henne for å bedre sin sosiale posisjon. Så selv om Olive egentlig fortsatt er jomfru, får hun snart stempel på seg for å være en hore, etter at hun mot diverse betalingsmetoder går med på å late som hun har sex med en rekke andre personer.

Olive forsøker desperat å gjenvinne sitt gamle liv, blant annet ved å søke råd fra sine eksentriske foreldrene (Stanley Tucci og Patricia Clarkson), sin favorittlærer (Thomas Haden Church) og en plaget elevrådgiver (Lisa Kudrow), som har vel så mange problemer å stri med selv som de elevene som oppsøker henne. Den eneste som virkelig tror på henne er den sympatiske barndomsvennen Todd (Penn Badgley), som Olive har likt siden de møttes første gang, men ikke tør å innrømme sine følelser for. Kan Olive overvinne sine demoner og gå tilbake til sitt vanlige liv?

Rolleliste

Om filmen 
Finansielt ble filmen en suksess – den hadde et budsjett på bare 8 millioner dollar, og spilte inn hele 58 millioner dollar bare i USA og 75 millioner dollar på verdensbasis, noe som dermed betyr at den spilte inn nesten ti ganger budsjettet. Den ble også en stor favoritt hos kritikerne og publikum. På anmeldersiden Rotten Tomatoes ligger Easy A på 85% positive anmeldelser, mens den har et snitt på 7,1 av 10 på brukersiden IMDb etter over 150,000 stemmer.

Trivia 

 Emma Stone skulle egentlig ha vært med i filmen Sucker Punch, men trakk seg for å spille i denne filmen i stedet.
 Logan Lerman gjorde audition for rollen som Brandon.
 Emma Stone filmet alle sine forteller- og webcam-scener på én dag. Hun tilbrakte 14 timer med å bare se på et kamera og snakke til det.

Eksterne lenker 
 
 

Filmer fra 2010
Sexkomedier fra USA
Ungdomsfilmer
Engelskspråklige filmer
Ken Block

Ken Block (født 21. november 1967 i Long Beach California) er en amerikansk profesjonell rallykjører og medlem av  Monster World Rally Team. Han er også en av grunderne bak DC Shoes. Han har også konkurrert innen rullebrett, snøbrett, og motocross. Han er spesielt kjent for å være dyktig innen drifting.

Eksterne lenker 
 
 
 Monster World Rally Team

Motorsportsutøvere fra USA
Fødsler i 1967
Jenny Nyström

Jenny Nyström (født 13. juni 1854 i Kalmar, død 17. januar 1946 i Stockholm, gift Nyström-Stoopendaal i 1887) var en svensk billedkunstner og illustratør. Hun er mest kjent for en mengde dekorative og romantiske julekort og nissetegninger som i stor grad har preget hvordan fjøsnisser og tradisjonell juleidyll har blitt framstilt i Sverige.

Liv og virke

Bakgrunn 
Jenny Nyström ble født i Kalmar, men flyttet til Göteborg i 1862, der hennes far ble første lærer ved Carlgrenska skolan eller Flicko-Slöjdskolan ved Stigbergstorget. 

I Göteborg begynte hun på Göteborgs Musei ritskola tre år seinere. Hun begynte med oljemaleri allerede som femtenåring. Fra 1873 til 1881 var hun elev ved Akademien för de fria konsterna i Stockholm.

Kunstner
I studietida i Paris 1882–1886 stilte hun ut i Parissalongen i 1884, blant annet et selvportrett. Jenny Nyström giftet seg med Daniel Stoopendaal og flyttet til Stockholm i 1887. 

Omkring 1890 begynte hun å tegne julekort og smånisser for å forsørge familien og sin syke mann. Mannen døde i 1927, og Jenny Nyström fortsatte med julekortene inntil hun døde 91 år gammel i 1946. Jenny Nyström skal ha tegnet sin første nisse i illustrasjonene til Lille Viggs äventyr på julafton av Viktor Rydberg (1828–1895). Hennes snille, svenske tomtefigur fulgte henne siden og hun har blitt kalt «tomtarnas mamma». Kortproduksjonen begynte opprinnelig med eventyrkort, men gikk snart over til jule- og nyttårsmotiver, og siden også kort til andre høytider og morsdagen.

Nyströms illustrasjoner ble distribuert av firmaet Strålin & Persson i Falun, der hun arbeidet i mange år. I Kalmar läns museum er det en fast utstilling med verk og tegninger av Jenny Nyström.

Hun utførte illustrasjonene til den norske lyrikeren Karen Nilsens påkostede diktsamling Kvinders sange, som ble utgitt i 1895.

Jenny Nyströmsskolan er en videregående skole i Kalmar som er oppkalt etter henne. Skolen åpnet 1992.

Bildegallerier

Jule- og nyttårskort (utvalg)

Selvportretter (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kalmar läns museum om Jenny Nyström
 Jule- og nyttårskort av Jenny Nystrøm
 Jenny Nyströms nissekort

Svenske kunstnere
Svenske tegnere
Svenske illustratører
Personer fra Göteborg
Personer fra Kalmar
]
Pistasjnøtter

Pistasjnøtter er nøtter er et lite grønt frø med rødlilla hinne som er innkapslet i et blekt skall. Den er i familie med cashewnøtter og mango og er en steinfrukt. Denne nøtten er kjent for sin spesielle og gode smak og blir ofte brukt som saltet snacks og for å sette smak og farge på is, desserter, bakverk og konfekt. De vokser på pistasjtreet som blir inntil 10 meter høyt og dyrkes blant annet i Tyrkia, USA og Iran.

Referanser

Eksterne lenker 
 Pistasjenøtter hos Opplysningskontoret for frukt og grønt
 

Nøtter og frø
Scott Dann

Scott Dann (født 14. februar 1987) er en engelsk fotballspiller som spiller for Reading FC.

Forsvarsspilleren fra Liverpool startet sin profftilværelse i Walsall FC etter å ha imponert på prøvespill i 2003. Han etablerte seg på reservelaget i sesongen 2004-2005. I året som fulgte ble han lånt ut til danske Køge BK, samt låneopphold i to klubber fra nivå 6 i england; Redditch United og Hednesford Town.

Dann ble belønnet med 3-årskontrakt med Walsall, etter å ha bidratt med godt spill da klubben vant League Two i 2006-2007. Etter en halv sesong i League One, ble han snappet opp av Coventry City i januar 2008. To måneder senere fikk han sin debut for England på U21 nivå. Oppturen for Dann forsatte, og foran starten av neste sesong ble han valgt til kaptein for sitt nye lag.

Dann ble kun værende i Coventry halvannen sesong. Hans prestasjoner på banen gikk ikke upåmerket hen, og sommeren 2009 ble Birmingham City i Premier League hans nye klubb. Dermed hadde Dann i løpet av 2 år og 4 måneder spilt på alle de 4 øverste nivåene i England.

På transfervinduets siste dag sommeren 2011, ble han gjenforent med sin trener fra dagene i Coventry City. Steve Kean, Blackburns manager, punget ut med 50 millioner kroner for Dann. En sum som kan stige til 80 millioner.

Den 31. januar 2014 meldte han overgang fra Blackburn Rovers til Crystal Palace FC, hvor han skrev under på en treårskontrakt.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Walsall FC
Fotballspillere for Køge BK
Fotballspillere for Hednesford Town FC
Fotballspillere for Redditch United FC
Fotballspillere for Coventry City FC
Fotballspillere for Birmingham City FC
Fotballspillere for Blackburn Rovers FC
Fotballspillere for Crystal Palace FC
Fotballspillere for Reading FC
Personer fra Liverpool
Fødsler i 1987
Chen Tao (dikter)

Chen Tao (kinesisk: 陳陶, pinyin: Chén Táo, Wade-Giles: Ch'en T'ao, født 824, død 882) var en dikter under Tangdynastiet. Ett av hans dikt, kjent som Lung-hsi Song og på engelsk som «Turkestan», ble medtatt i den populære 1700-talls-antologien Tre hundre Tang-dikt, og andre av hans dikt er med i antologien Quan Tangshi). 

Det vites om Chen Tao at han var lærd innen buddhisme og taoisme, og studerte astronomi og alkymi, og at han lenge levde tilbaketrukket i Nanchang i provinsen Jiangxi.

Litteratur
A.R. Davis, (red.), Robert Kotewall og Norman L. Smith: The Penguin Book of Chinese Verse. Baltimore: Penguin Books, 1970.
John C.H. Wu: The Four Seasons of Tang Poetry. Rutland, Vermont: Charles E.Tuttle Co., 1972. ISBN 978-0804801973

Kinesiske diktere
Kupong

I markedsføring er en kupong et form for verdipapir som kan byttes mot rabatt ved kjøp av et produkt eller gode ved kjøp. Vanligvis blir kuponger utstedt av produsenter av forbruksvarer eller forhandlere, som skal brukes i butikker som en del av kampanjer. Disse er ofte vidt distribuert via post, magasiner, aviser, internett, direkte fra forhandler, og mobile enheter som mobiltelefoner. Siden prisbevisste forbrukere med større sannsynlighet vil bruke tiden til å finne rabatter, fungerer kuponger som en form for prisdiskriminering, slik at forhandlere kan tilby en lavere pris bare til de forbrukere som ellers ville gå andre steder. I tillegg kan kuponger også være målrettet selektivt til regionale markeder der priskonkurransen er stor.

Historikk
På begynnelsen av 1900-tallet begynte rabattkuponger for første gang å bli utbredt i USA. Firmaet C. W. Post begynte å gi ut kupongene for 1 cent frokostblandinger og etterhvert andre produkter. Dette er ikke første gang kuponger ble delt ut, men dette var første gang det ble gjort i stor skala.

I dag er det over 2 800 selskaper som deler ut rabattkoder i USA. I 2010 genererte kuponger inntektet på forbruksvarer tilsvarende 21 milliarder norske kroner(3,5 milliarder dollar) kun i USA.

Rabattkoder
Når det gjelder rabattkuponger på nettet, kalles dette for rabattkoder ettersom de ofte er koder som fylles inn i nettbutikker. Disse kan gi kunder rabatter, gratis frakt eller gaver med på kjøpet. Med rabattkoder får man lavere priser på produktet eller tjenesten man ønsker å kjøpe. Det er flere aktører på det norske markedet som tilbyr kostnadsfrie kupongkoder for netthandel.

I Norge
I 2009 åpnet norske myndigheter for at forhandlere kan gi ut rabattkuponger og rabattkoder uten at man først hadde kjøpt et produkt. Rabattkupongene gir rabatter i form av prosent, fri frakt, utbetaling første gang du handler eller gratis produkter.

Eksterne lenker
 Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet Om lov om kontroll med markedsføring og avtalevilkår mv. (markedsføringsloven)

Markedsføring
Jing Xian

Jing Xian (slektsnavn Ulanara, født 12. mai 1679, død 29. september 1731) var en kinesisk keiserinne, gift med Yongzheng-keiseren. Hun var Kinas (ikke-regjerende) keiserinne 1723-31. 

Jing Xian var født som datter av Fiyanggu fra mongolklanen Det gule banner Ulanara. Da  Yongzheng-keiseren besteg tronen i 1723, ble hun utsett til keiserinne. Hun var Yongzheng-keiserens første og eneste keiserinne; en annen av ektemakens fruer, Niuhuru, Xiao Sheng Xian, fikk også tittelen keiserinne, men det var først som enke. 

Jiang Xian var den andre av i alt seks keiserinner i Kina på 1700-tallet. Hun ble etterfulgt av Xiao Xian i 1738.

Kinesere
Mandsjuer
Skutellen

Skutellen er et utsiktspunkt i Sør-Fron kommune og en gammel vardeplass. 

Skuttelen ligger på østsiden av Harpefoss og den er merket med turstignett. Det går flere stier fra utgangspunktet i Kilevegen opp til toppen. Det finnes parkeringsplass på Åsen, dette er også den kortete stien opp til skutellen. Det har vært arrangert avgrensede motbakkeløp opp skutellen.

Eksterne lenker 
Turmål Sør-Fron kommune

Fjell i Sør-Fron
Flatmoen

Flatmoen er en idrettsplass sentralt plassert i Sør-Fron kommune i Gudbrandsdalen i Innlandet. Flatmoen består av tre fotballbaner, skøytebane, friidrettsanlegg og rulleskøytebane.

Idrettsplassen nyttes til ulike aktiviter, både av Sør-Fron Idrettslag og arrangementer som 17. mai-feiring. Tine-stafetten arrangeres årlig her for skolene i kommunen. Flatmoen fungerer også som valglokale under kommune- og stortingsvalg.

Noter

Referanser

Eksterne lenker 
 Gd.no om fotballskole på Flatmoen juni 2008
 Gd.no om TineStafetten på Flatmoen mai 2010
 
 
 

Sport i Sør-Fron
Idrettsanlegg i Innlandet
Skøytearenaer i Norge
Artikler i skøytesportprosjektet
Byggverk i Sør-Fron
Tollboden (Moss)

Tollboden i Moss er en murbygning ved kanalen mot Jeløya fra 1859, det var i mange år byens tollsted. Den tyske arkitekten Heinrich Ernst Schirmer og hans landsmann og kompanjong Wilhelm von Hanno var ansvarlig for utformingen av bygningen.

I dag benyttes Tollboden som restaurant av restaurantkjeden Peppes Pizza. Tollboden er også et sted hvor det avholdes konserter og arrangeres beach volley av forskjellig slag.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Om Tollboden i Moss, fra nettstedet artemisia.no
 

Kulturminner i Moss
Moss
Wilhelm von Hanno
Heinrich Ernst Schirmer
Byggverk i Moss
Fredete byggverk i Viken
Byggverk fullført i 1859
1859 i Norge