alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Sternotomis

Se Systematisk inndeling

Sternotomis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, noe brede, litt blanke trebukker. Disse artene utmerker seg gjerne med livlige farger, ofte med innslag av brunrødt og grønt.
Antennene er lengre enn kroppen.

Levevis 
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse 
Gruppen er vidt utbredt i Afrika, inkludert Madagaskar og Komorene.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Sternotomini J. Thomson, 1860
 Slekten Sternotomis Percheron, 1836
 Underslekten Pseudolemur Fairmaire, 1902
 Sternotomis (Pseudolemur) rufozonata Fairmaire, 1902
 Underslekten Sternotomis (i snever forstand)
 Sternotomis albomaculata (Breuning, 1938)
 Sternotomis alternans Breuning, 1959
 Sternotomis amabilis Hope, 1843
 Sternotomis andrewesi Breuning, 1935
 Sternotomis bohemanni Chevrolat, 1844
 Sternotomis burgeoni Breuning, 1935
 Sternotomis caillaudi Chevrolat, 1844
 Sternotomis callais Fairmaire, 1891
 Sternotomis carbonaria Aurivillius, 1904
 Sternotomis centralis Hintz, 1911
 Sternotomis chrysopras (Voet, 1778)
 Sternotomis fairmairei Argod, 1899
 Sternotomis flavomaculata Hintz, 1919
 Sternotomis gama Coquerel, 1861
 Sternotomis itzingeri Breuning, 1935
 Sternotomis jeanneli Breuning, 1935
 Sternotomis kuntzeni Fiedler, 1939
 Sternotomis lemoulti Breuning, 1935
 Sternotomis lequeuxi Allard, 1993
 Sternotomis mathildae Allard, 1993
 Sternotomis mimica Breuning, 1935
 Sternotomis mirabilis (Drury, 1773)
 Sternotomis mniszechi Thomson, 1858
 Sternotomis pulchra (Drury, 1773)
 Sternotomis rousseti Allard, 1993
 Sternotomis runsoriensis Gahan, 1909
 Sternotomis schoutedeni Breuning, 1935
 Sternotomis strandi Breuning, 1935
 Sternotomis variabilis Quedenfeldt, 1881
 Sternotomis virescens Westwood, 1845
 Underslekten Ultiolemur Fabricius, 1775
 Sternotomis (Ultiolemur) cornutor (Fabricius, 1775)
 Sternotomis (Ultiolemur) ducalis (Klug, 1835)
 Sternotomis (Ultiolemur) levassori Fairmaire, 1894
 Sternotomis (Ultiolemur) pupieri Fleutiaux, 1905
 Sternotomis (Ultiolemur) thomsoni Buquet, 1855

Kilder 
 Longicorn ID - Sternotomini
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1836
Pseudotapeina

Se Systematisk inndeling

Pseudotapeina er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
En middelsstor, kraftig, rødbrun trebukk. Oversiden er kledt med korte, oppstående, lyse hår. Hannene kjennes lett på at hodet er kraftig, T-formet utvidet til sidene foran antennefestet. Hos denne arten er det også en kraftig, sideveis utvidelse av mandiblenes indre del, slik at det stikker to "horn" ut på hver side av hodet.

Levevis 
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Laos.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Tapeinini J. Thomson, 1857
 Slekten Pseudotapeina Breuning, 1965
 Pseudotapeina tapeiniformis Breuning, 1965

Kilder 
 Longicorn ID - Tapeinini
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata 
 Bilder av arten

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1965
Laos' insekter
Brachyolene

Se Systematisk inndeling

Brachyolene er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, gjerne svarte trebukker. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er omtrent så langs som bredt, mer eller mindre tønneformet, uten tenner på ytterkanten, med mer eller midre tydelige lengdefurer i midten.

Levevis 
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Sentral-Afrika, dessuten finnes det én art i Somalia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Tetraulaxini Breuning & Téocchi, 1976
 Slekten Brachyolene Aurivillius, 1914
 Brachyolene albosignata Breuning, 1958
 Brachyolene albostictica Breuning, 1948
 Brachyolene brunnea Aurivillius, 1914
 Brachyolene capensis Breuning, 1970
 Brachyolene flavolineata Breuning, 1951
 Brachyolene nigrescens Breuning, 1977
 Brachyolene ochreosignata Breuning, 1940
 Brachyolene picta (Breuning, 1938)
 Brachyolene pictula Breuning, 1940
 Brachyolene seriemaculata Breuning, 1942

Kilder 
 Longicorn ID - Tetraulaxini
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1914
Afrikas insekter
MCASH

mCASH var en digital betalingstjeneste for smarttelefoner. Løsningen var Norges første mobilbetalingsløsning, funnet opp av Daniel R. Döderlein, patent innvilget i 2011 og tjenesten ble lansert i februar 2014. 15. oktober 2015 ble det kjent at den norske delen av mCASH ble kjøpt av Sparebank1. I september 2016 hadde mCASH 430 000 unike brukere. 13. februar 2017 ble det kjent at mCASH ble slått sammen med Vipps  gjennom etableringen av Vipps AS som frittstående selskap fra DNB, og fusjon med SpareBank 1 Mobilbetaling AS som eide mCASH.

mCASH var tilgjengelig i AppStore og Google Play for personer i alle aldre med norsk fødselsnummer og mobilnummer. Man måtte imidlertid være gammel nok til å ha kort som kunne legges inn i appen for å gjennomføre utbetalinger. Barn uten kort kunne få overført penger fra foreldre gjennom vennebetaling på en egen mCASH-konto i appen, slik at de kunne foreta kjøp.

Tjenesten 
Vennebetalingsfunksjonaliteten i mCASH lot brukerne betale til mottagers telefonnummer i stedet for kontonummer. mCASH kunne imidlertid også benyttes som betalingsløsning for butikker med og uten kasseintegrasjon, som nettbetalingsløsning, som betaling i app og som funksjon for å kjøpe en vare direkte fra en annonse i avis eller på nett. 
Løsningen kunne blant annet benyttes for kjøp på Bunnpris, G-Sport, Intersport, Burger King, BI Nydalen, Starbucks og Interflora.no.

For å sende penger var man avhengig av å registrere seg som bruker. Sendte man penger til en bruker som ikke var registrert, fikk mottager en melding om å registrere seg for å motta pengene.

mCASH var bankuavhengig, også for brukersteder som ønsket å ta betalt gjennom mCASH.

Handel i kioskløsningen 
For butikker, lag og foreninger som satte opp løsningen var kupongbasert betaling et alternativ til betalingsterminaler. Kunden fikk tilgang til utsalgsstedets produkter i sin telefon gjennom enten å scanne en QR-kode eller å finne butikken i en «i nærheten»-funksjon i appen, som baserte seg på kundens geolokasjon. Kunden valgte på sin telefon i utsalgsstedets meny og velger og betalte for det hun eller han skulle ha. Kunden fikk deretter en kupong som bevis på kjøpet i sin telefon. Denne kupongen ble vist til kassebetjeningen og man fikk varene utlevert. QR-koden kunne også legges på nett og annonser for utsalgsstedet.

Handel på nett 
Ved å benytte mCASH som løsning for betaling på nett eller i app slapp kunden å taste kortsiffer og sikkerhetskoder. Kunden ble enten sendt direkte til appen eller scannet en QR-kode definert for kjøpet og godkjente kjøpet i mCASH med en firesifret kode.

For utviklere 
mCASH opererte med åpne APIer og alle som ønsket å legge opp mCASH i sin løsning kunne finne dem på nettet.

Sikkerhet 
For å benytte mCASH måtte man logge seg på applikasjonen med en egendefinert kode. For større kjøp, overføringer eller betaling til enkelte brukersteder måtte man identifisere seg med BankID.

Se også 
 Apple Pay
 Google Pay
 MobilePay
 Payr
 Samsung Pay
 Swish
 Vipps

Referanser 
¨

Betalingssystemer
Mobilbetaling
Hågjøla Mikrokraftverk

Hågjøla Mikrokraftverk er et vannkraftverk ved Innvik i Stryn kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 200 meter i Hågjølselva.

Installert effekt er 100 kW fra en ET peltonturbin. Årsproduksjon er 0,3 GWh.

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
Stryn Energi 

Minikraftverk i Vestland
Kraftverk i Stryn
Kraftverk etablert i 2007
Kanonprisen 2015

Kanonprisen 2015 var den 12. utdelingen av Kanonprisen og ble delt ut under filmfestivalen Kosmorama i Trondheim torsdag 10. mars 2016. Prisen gjaldt alle norske filmer med ordinær kinodistribusjon som hadde premiere i 2015.

Klasseinndelingen var uforandret fra foregående år, og det ble delt ut priser i tolv klasser. I elleve av klassene ble vinnerne kåret av medlemmene i fagforbundene tilknyttet filmbransjen mens lesere av Filmweb kåret vinneren i publikumsklassen Filmwebs Kanonpris. Bølgen vant fire priser mens Louder Than Bombs vant tre. De to filmene fikk også flest nominasjoner med henholdsvis syv og fem. I tillegg ble alle filmene nominert til Filmwebs Kanonpris hvor tre av dem gikk videre til en finalerunde. Utdelingen fant sted på Byscenen i Trondheim og ble ledet av Thomas Felberg.

Vinnere og nominerte 
Vinnere står først i listen og er merket med fet skrift.

Beste kvinnelige hovedrolle
 Ine Marie Wilmann for De nærmeste
 Inga Ibsdotter Lilleaas for Kvinner i for store herreskjorter
 Siren Jørgensen for Hevn

Beste mannlige hovedrolle
 Kristoffer Joner for Bølgen
 Anderz Eide for Høvdinger
 Helge Jordal for Høst

Beste birolle
 Anne Krigsvoll for Kvinner i for store herreskjorter
 Maria Bock for Hevn
 Silje Storstein for De nærmeste

Beste regi
 Joachim Trier for Louder Than Bombs
 Aslaug Holm for Brødre
 Tonje Hessen Schei for Drone

Beste manus
 Eskil Vogt og Joachim Trier for Louder Than Bombs
 Anne Sewitsky og Ragnhild Tronvoll for De nærmeste
 Charlotte Blom for Staying Alive

Beste produsent
  og  for Bølgen
 Eric Vogel for Knutsen & Ludvigsen og den fæle Rasputin
 Thomas Robsahm, , , ,  og  for Louder Than Bombs

Beste foto
  for Louder Than Bombs
  for Dirk Ohm – Illusjonisten som forsvant
 John Christian Rosenlund for Bølgen

Beste klipp
  for Bølgen
 Aslaug Holm, Anders Teigen og Hilde Bjørnstad for Brødre
 Olivier Bugge Coutté for Louder Than Bombs

Beste lyddesign
  for Den tilfeldige rockestjernen
 Christian Schaanning for Bølgen
  for Å vende tilbake

Beste filmmusikk
 Øystein Dolmen, Gustav Lorentzen og Kåre Vestrheim for Knutsen & Ludvigsen og den fæle Rasputin
 Magnus Beite for Bølgen
 Ola Kvernberg for Staying Alive

Beste produksjonsdesign
  for Bølgen
  for Hevn
 Tuva Hølmebakk for Kvinner i for store herreskjorter

Filmwebs Kanonpris
 Den tilfeldige rockestjernen
 Louder Than Bombs
 Bølgen

Referanser

Kilder 
 
 
 

Kanonprisen
Kunst og kultur i 2016
Mysteriet på Arsenal Stadium

Mysteriet på Arsenal Stadium (britisk tittel: ) er en britisk kriminalfilm fra 1939 regissert av Thorold Dickinson. Dickinson og Alan Hyman adapterte Leonard Reginald Gibbles roman The Arsenal Stadium Mystery fra 1939, mens Patrick Kirwan og Donald Bull skrev filmmanuset. Den var én av de første spillefilmene hvor fotball var et sentralt element i handlingen. I rollene ses blant andre Leslie Banks, Greta Gynt og Ian McLean.

Filmen ble spilt inn i Denholm Film Studios og på location på Arsenal Stadium.

Flere Arsenal-spillere og medlemmer av staben medvirker, men det er bare manageren George Allison som har en talerolle.

Filmen viser opptak fra en virkelig kamp mellom Arsenal og Brentford 6. mai 1939. For anledningen gikk Brentford med på å bære draktene til det fiktive laget The Trojans framfor sine egne.

Handlingen 
Filmen er et mordmysterium, lagt - som tittelen antyder - til Arsenal Stadium i Highbury, London, den daværende basen til Arsenal Football Club, som på den tiden var ett av de dominerende lagene i engelsk fotball.

Bakgrunnen er en vennskapskamp mellom Arsenal og amatørlaget The Trojans. Én av The Trojans spillere, Jack Dyce, dør plutselig under kampen, og når det avsløres at han hadde blitt forgiftet faller mistanken både på hans lagkamerater og hans tidligere elskerinne. Inspektør Slade blir tilkalt for å løse mordet.

Rolleliste 
(I utvalg) 
 
Leslie Banks - Politibetjent Anthony Slade 
Greta Gynt - Gwen Lee 
Ian McLean - Politioverkonstabel Clinton (kreditert som Ian Maclean) 
Liane Linden - Inga Larson 
Anthony Bushell - John Doyce 
Esmond Knight - Raille 
Brian Worth  - Phillip Morring 
Richard Norris - Dick Sketchley 
Wyndham Goldie - Francis Kindilett
Alastair MacIntyre - Carter (kreditert som Alastair Macintyre) 
George Allison - Seg selv
Tom Whittaker - Seg selv
E.V.H Emmett - Seg selv
Dennis Wyndham - Dørvakt
David Keir - Dr. Meadow

Referanser

Kilder 
The Arsenal Stadium Mystery i BFI
The Arsenal Stadium Mystery i BFI Screenonline
The Arsenal Stadium Mystery på Arsenal.com
Arsenal Stadium Mystery Hit Silver Screen på Sports-nova.com

Eksterne lenker 

Britiske kriminalfilmer
Filmer fra 1939
Planodema

Se Systematisk inndeling

Planodema er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Små til middelsstore, noe avlange, mørkt brunlige trebukker. Pronotum er tønneformet med en liten tann på hver side. Dekkvingene er parallellsidige med rettvinklede "skuldre".

Levevis 
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Theocridini J. Thomson, 1858
 Slekten Planodema J. Thomson, 1860
 Planodema albopicta (Hintz, 1919)
 Planodema alboreticulata Breuning, 1954
 Planodema albosternalis Breuning, 1950
 Planodema andrei Gilmour, 1956
 Planodema bimaculata (Aurivillius, 1916)
 Planodema bimaculatoides Téocchi & Sudre, 2002
 Planodema cantaloubei Breuning, 1954
 Planodema congoensis (Breuning, 1942)
 Planodema femorata (Gahan, 1890)
 Planodema ferreirai Breuning, 1971
 Planodema ferruginea (Breuning, 1950)
 Planodema flavosparsa (Aurivillius, 1910)
 Planodema flavovittata Breuning, 1947
 Planodema freyi Breuning, 1955
 Planodema granulata (Aurivillius, 1928)
 Planodema griseolineata (Breuning, 1938)
 Planodema leonensis (Breuning, 1936)
 Planodema mirei Lepesme & Breuning, 1955
 Planodema mourgliai Teocchi, 1994
 Planodema multilineata Breuning, 1940
 Planodema namibiensis Adlbauer, 1998
 Planodema nigra (Breuning, 1942)
 Planodema nigrosparsa (Aurivillius, 1914)
 Planodema parascorta Veiga Ferreira, 1971
 Planodema peraffinis Breuning, 1970
 Planodema rufosuturalis Breuning, 1956
 Planodema scorta (Thomson, 1858)
 Planodema senegalensis Breuning, 1972
 Planodema similis Breuning, 1958
 Planodema strandi (Breuning, 1940)
 Planodema unicolor Jordan, 1903

Kilder 
 Longicorn ID - Theocridini
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1860
Arkitektens hjem

Arkitektens hjem er et norsk tv-program om arkitektur som gikk på NRK2 fra 2015 til 2019. Programmet ble ledet av Charlotte Thiis-Evensen som besøkte norske arkitekter i deres hjem og viste diverse andre bygg de har tegnet. Hensikten var ifølge Telemarksavisa dels å avkrefte myten om at arkitekter bare arbeider for eliten, og hva de har tenkt der de former mange menneskers omgivelser. I sesong 2 tok man opp mer samfunnsmessige tema, med oppfølgende intervju av Siss Vik i Kulturhuset på radio.

Sesonger
Sesong 1, 2015 (6 episoder): Tommie Wilhelmsen, Yashar Hanstad, Knut Hjeltnes (arkitekt), Cecilie Wille, Henriette Salvesen og Stein Halvorsen
Sesong 2, 2016 (6 episoder): Jan Olav Jensen, Marit Justine Haugen, Todd Saunders, Tanja Lie, Svein Lund (arkitekt) og Ingebjørg Skaare 
Sesong 3, 2017 (6 episoder): Einar Jarmund, Reiulf Ramstad, Siv Helene Stangeland, Niels Torp, Rose Marie Steinsvik og Arild Eriksen 
Sesong 4, 2018: "Arkitektens HYTTE" (6 episoder): Einar Hagem, Carl-Viggo Hølmebakk, Marianne Borge, Snore Stinessen, Aslak Haanshuus, Jon Haug, episode 7: Arkitektens hage med Rainer Stange
Sesong 4, 2019: Frederica Miller, Stian Schjelderup, Jan Digerud, Aina Dahle, Marina Bauer, Thomas Thorsnes

Referanser

Eksterne lenker

Arkitektur
Norske dokumentarserier
TV-produksjoner på NRK
Norske TV-serier fra 2010-årene
Supermarine Baby

Supermarine Baby var en britisk flybåt bygget som jagerfly til Første verdenskrig konstruert og bygget av Supermarine Aviation Works. Selv om det ble bygget bare et fly, dannet det basis for de senere Sea King jagerfly og Sea Lion I konkurransefly.

Konstruksjon og utvikling 
Supermarine Baby ble konstruert for å møte det engelske admiralitets krav for et enseters sjøfly, et jagerfly istand til å operere fra marinens hangarskip, og kunne fly 177 km/t i en høyde av 6;100 meter. Supermarine fikk bestilling på tre fly, mens det også bestilt prototyper fra Westland (Westland N.1B) og Blackburn N.1B)

Flyet var et enmotors skyvefly, en dobbeltdekker med tilbakehellene vinger og en T-hale. Skoroget var bygget av tremateriale med pilotens cockpit plasser i nesen Den første prototype fløy i februar 1918 drevet av en 200 hk (149 kW) Hispano-Suiza 8 motor. Den ble senere utstyrt med en tilsvarende Sunbeam Arab med tilsvarende ytelse. Da det var klart for levering hadde Royal Naval Air Service begynt å operere Sopwith Pup fly med hjulunderstell fra plattformer montert på skipene, og den vellykkede Pup (og senere Sopwith Camel) førte til at hjulunderstell ble sett på som en fremtidig løsning.

Denne Baby dannet basis for Supermarine Sea Lion I er racerfly 1919 som deltok i konkurransen om Schneider-troféet, og også i Supermarine Sea King jagerfly.

Referanser

Supermarine-luftfartøy
Enmotors skyvefly
Biplan
Sjøfly
Phymasterna

Se Systematisk inndeling

Phymasterna er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Små til middelsstore trebukker, oftest svarte, ofte med gule tegninger.
Mange av artene er ganske fargerike.

Levevis 
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Tragocephalini J. Thomson, 1857
 Slekten Phymasterna Laporte de Castelnau, 1840
 Phymasterna affinis Breuning, 1980
 Phymasterna annulata Fairmaire, 1903
 Phymasterna dendrodromia Gistel, 1857
 Phymasterna gracilis Breuning, 1957
 Phymasterna lacteoguttata Laporte de Castelnau, 1840
 Phymasterna maculifrons Gahan, 1890
 Phymasterna ornator Gistel, 1857
 Phymasterna rufocastanea Fairmaire, 1889
 Phymasterna cyaneoguttata Fairmaire, 1886 (usikker plassering)

Kilder 
 Longicorn ID - Tragocephalini
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1840
Probatodes

Se Systematisk inndeling

Probatodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Levevis 
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Australia og Ny-Guinea.

Systematisk inndeling  
Disse artene blir ofte regnet til Desmiphorini.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Velorini J. Thomson, 1864
 Slekten Probatodes J. Thomson, 1864
 Probatodes plumula (Newman, 1851)

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1851
Alfred Køhn

Alfred Køhn (født 1861, død 1909) var en norsk murmester og arkitekt. Køhn var sønn av den prøyssiske murmesteren Johann Heinrich Ferdinand Køhn, som innvandret til Norge og giftet og bosatte seg i Kristiansand.

Køhn var svært aktiv som murmester og arkitekt i Kristiania et par år under høykonjunkturen mot slutten av 1890-årene. Etter krakket i 1899 var byggeaktivitetsnivået i hovedstaden langt lavere, og i 1903 utvandret Køhn med kurs for Durban i Sør-Afrika.

Køhns bygårder i Oslo er preget av sin tids historisme, ofte i form av variasjoner over nyrenessanse.

Bygninger i utvalg 
(Alle i Oslo)
 Leiegård i Bjørn Farmanns gate 11 (1898)
 Leiegård i Drammensveien 68 (1898)
 Leiegård i Elisenbergveien 4 (1898; sammen med Sigurd Gulbransen)
 Leiegårder i Odins gate 1 og 3 (1898)
 Leiegård i Skovveien 15 (1898)
 Leiegård i Gabels gate 8 (1898–99)
 Leiegård i Elisenbergveien 5 (1899)
 Leiegård i Eckersbergs gate 6 (1899)
 Leiegård i Skovveien 17 (1900)

Referanser

Kilder 
 Geir Tandberg Steigan: Arkitekter: Alfred Køhn (1861–1909) (Arkitekturhistorie.no)
 Alfred Køhn i Norsk kunstnerleksikon

Køhn, Alfred
Personer fra Kristiansand kommune
Fødsler i 1861
Dødsfall i 1909
Itajutinga

Se Systematisk inndeling

Itajutinga er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). 
Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En liten, bred, gråbrunt-spraglete trebukk. Antennene er ganske tynne. Pronotum har en kort tann på sidene. Dekkvingene er brede med omtrent rettvinklede "skuldre".

Levevis 
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det sørøstlige Brasil og Bolivia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Xenofreini Bates, 1885 
 Slekten Itajutinga Martins, 1981 - noen ganger plassert i Acanthoderini
 Itajutinga difficilis Martins, 1981

Kilder 
 Longicorn ID - Xenofreini
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bilde av arten
 

Lamiinae
Brasils insekter
Bolivias insekter
Biller formelt beskrevet i 1981
Hirtaeschopalaea

Se Systematisk inndeling

Hirtaeschopalaea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Små til middelsstore, brunspraglete trebukker. Antennene hos hannene er minst dobbelt så lange som kroppen.

Levevis 
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Sulawesi i øst og Japan i nord.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Xenoleini Lacordaire, 1869
 Slekten Hirtaeschopalaea Pic, 1925 
 Hirtaeschopalaea albolineata Pic, 1925
 Hirtaeschopalaea borneensis Breuning, 1963
 Hirtaeschopalaea celebensis Breuning, 1969
 Hirtaeschopalaea dorsana Holzschuh, 1999
 Hirtaeschopalaea fasciculata Breuning, 1938
 Hirtaeschopalaea nubila (Matsushita, 1933)
 Hirtaeschopalaea robusta Breuning, 1938

Kilder 
 Longicorn ID - Xenoleini
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1925