alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Madonnastatuen

Madonna med barnet, på folkemunne kalt Madonnastatuen, er en skulptur av Turid Angell Eng. Siden 2009 har statuen vært plassert i friluftsområdet på Eggedals vestfjell.

Bakgrunn 
I 1989 ble en del av området Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat gitt til Sigdal kommune av Anne Margrethe Bugge. Hun ønsket at det skulle settes opp en madonnastatue i området. Anne Margrethe Bugge døde i 1995, og først den 20. juni 2009 kunne statuen Madonna med barnet settes på plass i området. Den ble fraktet til stedet med helikopter.

Statuen er laget av billedhugger Turid Angell Eng og er utført i lys granitt.

Stedet som ble valgt ligger 100 meter utenfor vernegrensa til Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat, på Bjønneskortenatten 1020 meter over havet. Herfra er det en meget fin utsikt vestover til Gaustadtoppen, i nord Norefjell, i sør kan man se Skodøl og Nedalsfjellet, og mot øst Sølandsfjellet.

Madonnastatuen ble raskt et populært turmål. Sherpaer fra Nepal startet i 2016 arbeidet med å etablere en steinlagt sti inn til statuen. Stien var ferdig i 2019, og kalles Madonnastien. Stien starter ved parkeringsplassen på Utvollane, og tar én time å gå fra parkeringsplassen frem til statuen. Distansen er på 3 km og stigningen er på 326 m.

Referanser 

Norske skulpturer
Kultur i Sigdal
Herman Haugen

Herman Johan Haugen  (født 25. april 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Viking FK
Fotballspillere for FK Vidar
Fotballspillere for Ullensaker/Kisa IL‎
Fotballspillere for Raufoss IL
De falne englers kafé

De falne englers kafé (originaltittel: The City That Never Sleeps) er en tapt amerikansk spillefilm fra 1924 regissert av James Cruze med Louise Dresser og Ricardo Cortez i hovedrollene.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stumfilmer fra USA
Filmer fra 1924
Dramafilmer fra USA
Sort-hvitt-filmer
Musikkåret 1935



Hendelser

|-
|Januar || 10. || Ronnie Hawkins ||  || rockemusiker ||align=center|87 ||align=center| || 

|September||11.|| Arvo Pärt ||  || komponist (kirkemusikkkomponist) ||align=center| ||align=center| || 
|}

Referanser

Eksterne lenker
Fassbinder - at elske uden at kræve

Fassbinder - at elske uden at kræve er en dansk dokumentarfilm fra 2015 som er instruert av Christian Braad Thomsen etter eget manuskript. 

Christian Braad Thomsen var venn med den tyske filmregissør Rainer Werner Fassbinder, som fra 1969 til sin død i 1982 lagde 60 TV- og kinospillefilmer. Braad Thomsen mødte Fassbinder første gang på Berlin-festivalen i 1969, og var sammen med ham kun tre uker før hans død i 1982. 

Filmen er basert på filmopptakelser som Braad Thomsen lagde med Fassbinder i 1970-årene. I filmen forteller Fassbinder blant annet om sin kjærlighet til barndommens Hollywood, som opprører på '70-tallet, om kvinnefrigjøringen, om terrorismen i Tyskland samt om kjærlighet og familieliv. 

Filmen hadde premiere på Berlinalen i 2015.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske dokumentarfilmer
Tyskspråklige filmer
Danskspråklige filmer
Filmer fra 2015
Dokumentarfilmer fra 2010-årene
Biografiske dokumentarfilmer
Hennika Eggum Huuse

Hennika Eggum Huuse (født 2. mars 2009) er en norsk sanger som vant MGPjr 2020 med sangen «Kan ikke la deg gå». Hennika går på en barneskole i Oslo, og driver daglig med musikal, sang og dans. Hun er datter av musikerne Jan Eggum og Kaia Huuse. Hennika er den norske stemmen til Olympia i Kodetropp O.

Referanser 

Vinnere av Melodi Grand Prix Junior
Fødselsdato ikke oppgitt
Klaus Mäkelä

Klaus Mäkelä (født 17. januar 1996 i Helsingfors) er en finsk dirigent og cellist som er sjefdirigent for Oslo Filharmonien fra sesongen 2020/2021.

Han studerte under dirigenten Jorma Panula ved Sibelius-akademiet i Helsingfors og hadde sin debut i 2017 som operadirigent ved Finlands nasjonalopera. har også vært gjestedirigent for Sveriges Radios Symfoniorkester og er fra 2019 kunstnerisk leder for Turku Music Festival i Finland. Han har også dirigert en rekke internasjonalt kjente orkestre.

Hans første konsert som sjefdirigent for Oslo Filharmonien fant sted 19. august 2020.

Referanser

Eksterne lenker
 

Finske dirigenter
Finske musikere
Personer fra Helsingfors
Musikkåret 1944



Hendelser

Fødsler

|-
|August || 20. || Michael B. Tretow ||  || lydtekniker, komponist, musiker og artist ||align=center| ||align=center| || 
|}

Dødsfall

|-
|Aygust || 19. || Henry Wood ||  || dirigent ||align=center|75 ||align=center| || 

|September||27. || Adolf Vedro ||   || komponist og musikkpedagog ||align=center|53 ||align=center| || 
|}

Referanser

Eksterne lenker
Musikkåret 1938



Hendelser

Fødsler

|-
|Juli ||18. || Ian Stewart ||  || musiker; et av de opprinneligemedlemmene i The Rolling Stones ||align=center|47 ||align=center| || 
|}

Dødsfall

|-
|Oktober ||23. || Oskar Böhme ||  || kornettist og komponist ||align=center|68 ||align=center| || 
|}

Referanser

Eksterne lenker
Bølgekraftverkene på Toftestallen

Bølgekraftverket på Toftestallen ligger på Kalvøyna i Øygarden kommune og var to bølgekraftverk bygget av Kværner Brug og Norwave i 1985. 

Selskapene Kværner Brug og Norwave fikk løyve til å bygge hvert sitt prøveanlegg og byggingen av kraftverkene startet i juni 1985. Offisiell åpning var i november 1985 av olje- og energiminister Kåre Kristiansen . 

Til tross for at begge anleggene havarerte innen noen år hadde man verifisert en teknisk løsning, men markedet viste sviktende lønnsomhetspotensial og kraftverkene ble aldri bygget opp igjen .

Funksjon 
Anleggene baserte seg på to ulike prinsipp for å lage bølgekraft. Norwaves kilerenneprosjekt baserte seg på en 65 meter brei og 7 meter dyp trakt  som samlet bølgene presset luft opp i en sylinder, som igjen drev en kaplanturbin. Anlegget hadde en kapasitet på 375 kW. Kværners anlegg baserte seg på en sving­ende vannsøyle med en wellsturbin og hadde en kapasitet på 450 kW.

Havari og dødsulykke 
Under en orkan nyttår 1988 ble turbinen, generatoren og tårnet revet av betongsokkelen og Kværners anlegg skylt på havet og endte på 90 meters dyp  . Ruinene ble hentet opp igjen sommeren 1989 .

I juli 1991 ble kilerennen til Norwave fylt med stein og arbeid for å tømme den for stein ble startet med dynamitt og gravemaskin. For å fjerne noen av de mindre steinene ble en dykker fra Vestnorske Dykkercompagniet  sendt ned den 25. juli for å borre vekk resten. Under arbeidet utløste dykkeren udetonert dynamitt fra spreningen dagen før og døde momentant.  

Arbeidet første også til at kilerennen ble ødelagt og Norwave hadde ikke nok kapital til å reparere anlegget. Selskapet gikk senere konkurs og anlegget ble aldri bygget opp igjen .

Gjenoppbygging og opprydding 
Ruinene av kraftverkene ble aldri ryddet, delvis grunnet av grunneierene motstilte seg gjenoppbyggingen på grunn av mye støy fra kraftverket, delvis den økonomiske situasjonen . Prisen av oppryddingen ble i 2014 estimert til 2,3 millioner kroner .

Ettermæle 
I senere tid har bølgekraftverket blitt et turmål og fått kulturminnestatus . I 2021 var bølgekraftverket del av en arkitektoppgave som vant arkitektprisen DOGA for sin plan for å lage et turistmål med besøkssenter, nytt bølgekraftverk og et utkikkspunkt på plassen til det gamle kraftverket .

Referanser 

Bølgekraftverk
Kraftverk i Vestland
Byggverk i Øygarden
Kraftverk etablert i 1985
Øygardens historie
Lars Thorsen

Lars Thorsen (født 1966) er lederen av den anti-islamske grupperingen Stopp islamiseringen av Norge (SIAN). Han ble leder av SIAN i 2019.

Thorsen ble i 2019 dømt til 30 dagers betinget fengsel og en bot på  kroner for hatefulle ytringer, som retten fant var brudd på straffeloven § 185 (rasismeparagrafen). Dommen ble rettskraftig i februar 2020.

Thorsen deltok den 3. september 2020 på NRKs Debatten angående SIAN og ytringsfrihet.

Den 1. juli 2022 ble han tiltalt for vold, skadeverk og krenkelse. Ifølge tiltalen hadde han blant annet sprayet rød farge i ansiktet på tre personer.

Den 2. juli 2022 ble han og fire andre aktivister og mediefolk utsatt for det som etter alt å dømme var et drapsforsøk med bil etter en forutgående brenning av koraner. Dette er trolig et av de best dokumenterte islammotiverte attentatforsøkene. Føreren er siktet for grov kroppsskade.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Islamofobi
Norske foreningspersoner
Norske organisasjonsledere
Norske aktivister
Fødselsdato ikke oppgitt
Wesley Koolhof

Wesley Koolhof (født 17. april 1989 i Zevenaar) er en nederlandsk profesjonell tennisspiller, som er dobbelspesialist og var i november 2019 ranket som den 12. beste dobbelspilleren på ATPs verdensranking.

Han har vunnet fem titler på ATP-touren og har kvartfinale fra Wimbledon-turneringen 2019 som beste resultat i Grand Slam-sammenheng.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nederlandske tennisspillere
Deltakere for Nederland under Sommer-OL 2020
Tennisspillere under Sommer-OL 2020
Personer fra Zevenaar
Nikola Mektić

Nikola Mektić (født 24. desember 1988 i Zagreb) er en kroatisk profesjonell tennisspiller, som er dobbelspesialist og var i april 2019 ranket som den 5. beste dobbelspilleren på ATPs verdensranking.

Han har vunnet syv titler på ATP-touren og har semifinale fra både Wimbledon-turneringen 2017 og French Open 2018 som beste resultat i Grand Slam-sammenheng.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kroatiske tennisspillere
Olympiske mestere for Kroatia
Deltakere for Kroatia under Sommer-OL 2020
Tennisspillere under Sommer-OL 2020
Medaljevinnere under Sommer-OL 2020
Personer fra Zagreb
Atractonotus

Atractonotus  er en slekt av biller i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.

Utseende  
En middelsstor (11-17 millimeter), slank, halvblank, svart løpebille. Arten eterligner trolig maur. Hodet er langt og smalt med små fasettøyne, antennene drøyt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er langt og smalt, smalere enn hodet, tønneformet. Dekkvingene er rundede, tilsmalnende bakover, ligner bakkroppen til en maur. Dekkvingene har noen tegninger dannet av hvite skjell.

Utbredelse og økologi 
Arten er utbredt i det sørlige Afrika (Tanzania, Angola, Mosambik, Botswana, Zambia, Zimbabwe, Namibia, Sør-Afrika). De lever på tørre, sandete områder.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie Anthiinae Bonelli, 1813
 stammen Anthiini - 90 arter
 slekten Atractonotus Perroud, 1846
 Atractonotus mulsanti Perroud, 1846

Referanser 
 J. Hlava og O. Hovorka (2007) Contribution to the knowledge of genus Atractonotus Perroud, 1846 (Coleoptera: Carabidae: Anthiini). Veröffentlichungen Naturkundemuseum Erfurt  26 (2007): 229-232.

Eksterne lenker 
 Bilde av arten
 

Anthiinae
Biller formelt beskrevet i 1846
Omus

Omus er en slekt av løpebiller (Carabidae).

Utseende 
Middelsstore til ganske store (12-21 millimeter), nokså brede, svarte sandjegere. Hodet er stort og bredt med store, runde fasettøyne og store, sigdformede overkjever (mandibler), som de bruker til å gripe byttet. Antennene er forholdsvis korte og trådformede. Munnskjoldet (clypus) er bredere enn avstanden mellom antennene. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så bredt som hodet eller noe smalere, avrundet trapesformet (bredest foran) med markerte sidekanter og bakhjørner. Dekkvingene er forholdsvis korte og rundede, flygevinger mangler. Beina er middels lange og tynne.

Larvene er pølseformede med kraftige ryggplater på bryst (thorax)-segmentene og en kraftig hodekapsel med lange, sigdformede kjever. Beina er middels lange og kraftige. På det åttende kroppsleddet sitter det på ryggen et par kroker som tjener til å forankre larven i sjakten den sitter i.

Levevis 
Disse billene finnes gjerne i overgangssonen mellom skog og enger. De jakter om natten og gjemmer seg om dagen. De kan ikke fly. Livssyklusen tar trolig for det meste tre år.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika, fra det sørlige British Columbia i nord til California i sør.

Systematisk inndeling 
Det finnes ulike artsinndelinger i denne slekten, ulike kilder operer med 5-15 arter.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilie  Sandjegere, Cicindelinae Latreille, 1802
 Stammen Megacephalini
 Slekten Omus Eschscholtz, 1829 
 Omus ambiguus Schaupp, 1884
 Omus angustocylindricus W. Horn, 1913
 Omus audouini Reiche, 1838
 Omus californicus Eschscholtz, 1829
 Omus cazieri Van den Berghe, 1994
 Omus dejeanii Reiche, 1838
 Omus edwardsii Crotch, 1874
 Omus hornii LeConte, 1875
 Omus intermedius Leng, 1902
 Omus laevis G. Horn, 1866
 Omus laticollis Casey, 1916
 Omus puncitfrons Casey, 1897
 Omus sequoiarum Crotch, 1874
 Omus submetallicus G. Horn, 1868
 Omus tularensis Casey, 1909
 Omus vanlooi Nunenmacher, 1940

Litteratur

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske arter
 

Sandjegere
Biller formelt beskrevet i 1829
Canadas insekter
USAs insekter
Antipionycha

Antipionycha er en slekt av løpebiller. Gruppen lever i Afrika og Asia.

Utseende

Utbredelse 
Arten er kjent fra Sør-Amerika (Brasil).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Ctenodactylinae Castelnau, 1834
 Slekten  Antipionycha Liebke, 1928
 Antipionycha puncticollis Liebke, 1928

Eksterne lenker 
 

Ctenodactylinae
Biller formelt beskrevet i 1928
Brasils insekter
Ancystroglossus

Ancystroglossus  er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange og litt flate, mørke løpebiller, antenner og bein gjerne delvis lysere. Hodet er forholdsvis stort, bredere enn langt, med rundede bakhjørner og rundede, litt utstående fasettøyne. Kjevene er ikke spesielt forstørrede. Antennene er tynne, rundt halvparten så lange som kroppen, de innerste leddene gjerne svarte, de ytterste kan være hvitgule. Det er en markert "hals" mellom hode og pronotum, dette er mer eller mindre hjerteformet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er rundede med fine punktstriper, nokså tvert avskåret bak, dekker ikke bakkroppspissen. Beina er tynne og middels lange, lårene gjerne gulaktige.

Levevis

Utbredelse 
Artene er utbredt i den neotropiske økosonen.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Dryptinae  Bonelli, 1810 
 delgruppe Galeritina LeConte, 1853
 slekt Ancystroglossus Chaudoir, 1862
 Ancystroglossus deplanatus Reichardt, 1967
 Ancystroglossus dimidiaticornis Chaudoir, 1863
 Ancystroglossus gracilis Chaudoir, 1863
 Ancystroglossus ovalipennis Reichardt, 1967
 Ancystroglossus punctatus Reichardt, 1967
 Ancystroglossus strangulatus Chaudoir, 1863

Eksterne lenker 
 Entomofauna Guyane - Ancystroglossus dimidiaticornis
 

Dryptinae
Biller formelt beskrevet i 1862
Frank Skovrand

Frank Skovrand (født 28. desember 1968) er en norsk musiker, visesanger, komponist, tekstforfatter og skuespiller fra Halden. Han er sanger og gitarist og turnerer både alene og med band. Skovrand har gjennom en årrekke tolket Cornelis Vreeswijk sammen med bandet Pärs polare. I tillegg har siden 2010 hatt Evert Taube-forestillinger sammen med Dag Brandth i Halden. Han har medvirket i en rekke teateroppsetninger, TV-serier og filmer (Bl.a. DAG, Exit, Arme riddere, Fuck up, Etaten, Nattskiftet). Han ble nominert til Spellemannprisen 2021 i klassen årets tekstforfatter for Opphørets time.

Diskografi 
 Hotellmorgen (2009)
 Tusenmeterblikk (2014)
 Drømmevakt (2015)
 Opphørets time (2021)

Singler 
 Tid (2015)
 I mangel av et ord (2017)
 Hvem er denne mannen (2017)
 Hva venter du på (2017)
 Jeg så deg danse (2017)
 Nattergal (2017)
 En sang om farvel (2018)
 Barndommens jul (2018)
 Jeg velger april (2019)

Referanser

Eksterne lenker
 

Norske musikere
Personer fra Halden kommune
Hyphaereon

Hyphaereon er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Små til middelsstore (gjerne 6-10 millimeter), avlange, blanke, svarte løpebiller, antenner og bein gjerne gulaktige. Hodet er bredt med litt utsående fasettøyne og noe forlengede kjever. Pronotum er avrundet trapesformet, betydelig bredere enn langt. Dekkvingene er rundede med fine punktstriper.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
 stammen Harpalini Bonelli, 1810 
 slekten Hyphaereon W.S. MacLeay, 1825
 Hyphaereon baehri N.Ito, 2004 
 Hyphaereon borneensis N.Ito, 1990 
 Hyphaereon celebensis Louwerens, 1951 
 Hyphaereon consors (Bates, 1886) 
 Hyphaereon cordens Darlington, 1968  
 Hyphaereon drescheri (Andrewes, 1937)  
 Hyphaereon hornianus (Schauberger, 1938) 
 Hyphaereon laosensis N.Ito, 2004 
 Hyphaereon lautulus Andrewes, 1929 
 Hyphaereon lawrencei N.Ito, 1997 
 Hyphaereon levis Darlington, 1968 
 Hyphaereon limatus (Andrewes, 1937) 
 Hyphaereon maculatus (Bates, 1886) 
 Hyphaereon masumotoi (N.Ito, 1991) 
 Hyphaereon pallidipes N.Ito, 2004 
 Hyphaereon planipennis N.Ito, 2007 
 Hyphaereon reflexus W.S.Macleay, 1825 
 Hyphaereon shibatai (N.Ito, 1990) 
 Hyphaereon splendens (N.Ito, 1997) 
 Hyphaereon subviridipennis N.Ito, 2004 
 Hyphaereon timidus Darlington, 1968
 Hyphaereon uenoi (N.Ito, 1995) 
 Hyphaereon vittatus (Andrewes, 1926)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Markløpere
Biller formelt beskrevet i 1825
Ophionea

Ophionea er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Lebiinae i familiegruppen løpebiller.

Utseende 
Nokså små, spinkle, noe flate, blanke, brokete fargede løpebiller. Hodet er nærmest femkantet, pronotum langt og tynt, mer eller mindre tønneformet. Dekkvingene er bredere, gjerne rødlige med mørke flekker.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.

Systematisk inndeling 

 ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 underfamilie Lebiinae Bonelli, 1810
 stammen Odacanthini Laporte, 1834  
 slekten Ophionea  Klug, 1821
 Ophionea australica Baehr, 1996 
 Ophionea bakeri Dupuis, 1913
 Ophionea bhamoensis Bates, 1892
 Ophionea brandti Baehr, 1996 
 Ophionea celebensis Baehr, 1996 
 Ophionea ceylonica Baehr, 1996 
 Ophionea foersteri Bouchard, 1903
 Ophionea gestroi Maindron, 1910
 Ophionea hoashii Habu, 1962
 Ophionea indica (Thunberg, 1784)
 Ophionea insignis (Baehr, 1997)
 Ophionea interstitialis Schmidt-Gobel, 1846
 Ophionea ishiii Habu, 1961
 Ophionea leytensis Baehr, 1996 
 Ophionea malickyi Baehr, 1996 
 Ophionea micronota Andrewes, 1937
 Ophionea nigrofasciata Schmidt-Gobel, 1846
 Ophionea puncticollis Sloane, 1923
 Ophionea storeyi Baehr, 1996 
 Ophionea thouzeti Castelnau, 1867

Referanser

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Ophionea 
 

Lebiinae
Biller formelt beskrevet i 1821
Diplocheila

Diplocheila  er en slekt av løpebiller.

Utseende 
Middelsstore, brede, svarte løpebiller. Kroppsformen er forholdsvis bredt oval. Hoder er bredt og firkantet med nokså små, flate fasettøyne. Pronotum er avrundet, gjerne med tverrlinjet skulptur. Dekkvingene er jevnbrede med markerte punktrader.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Asia og Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Licininae Bonelli, 1810  
 Stammen Licinini  Bonelli, 1810  
 Gruppen Dicaelina Ball, 1959
 Slekten Diplocheila Brullé, 1834
 Diplocheila aegyptiaca Dejean, 1831
 Diplocheila assimilis (Leconte, 1844) 
 Diplocheila capensis (Peringuey, 1896) 
 Diplocheila colossus (Bates, 1892) 
 Diplocheila cordicollis Laferte-Senectere, 1851
 Diplocheila crossi Will, 1998 
 Diplocheila daldorfi (Crotch, 1871) 
 Diplocheila distinguenda (Laferte-Senectere, 1851) 
 Diplocheila elongata Bates, 1873
 Diplocheila exotica Andrewes, 1931 
 Diplocheila impressicollis (Dejean, 1831) 
 Diplocheila laevigata Bates, 1892
 Diplocheila laevigotoides Jedlicka, 1936 
 Diplocheila laevis Lesne, 1896
 Diplocheila latifrons Dejean, 1831
 Diplocheila macromandibularis Habu & Tanaka, 1956
 Diplocheila major (Leconte, 1848) 
 Diplocheila minima Jedlicka, 1931
 Diplocheila nupera Casey, 1897 
 Diplocheila obtusa (Leconte, 1848) 
 Diplocheila oregona (Hatch, 1951) 
 Diplocheila perscissa Andrewes, 1921 
 Diplocheila pinodes Andrewes, 1922 
 Diplocheila polita (Fabricius, 1792) 
 Diplocheila striatopunctata (Leconte, 1844) 
 Diplocheila transcaspica Semenov, 1891
 Diplocheila undulata Carr, 1920 
 Diplocheila zeelandica L. Redtenbacher, 1867

Eksterne lenker 
 

Licininae
Biller formelt beskrevet i 1834
Matti Virmanen

Matti Virmanen (født 30. november 1960 i Helsingfors, Finland) er en pensjonert ishockeyspiller og for tiden profesjonell hodejeger for Edmonton Oilers. I tillegg jobber han som spillerkoordinator for det finske hockeyliga-laget Vaasan Sport.

I løpet av sin karriere spilte Virmanen sine eneste SM-liiga spill for Jokerit. Virmanen spilte 4 kamper for Jokerit i SM / liiga sesongen 1980/81. I løpet av juniorsesongene for Jokerit spilte Virmanen på det samme juniorlaget med fremtidig  NHL - spiller, Esa Tikkanen Etter Jokerit spilte Virmanen fire sesonger for  Norsk -laget  Bergen Djerv. Virmanen var poengkonge i  1. divisjon i poeng for sesongen 1982/83.

Etter sesongene i Norge vendte Virmanen tilbake til Finland og bosatte seg i Vanda-området. Virmanen avsluttet sin karriere i Vantaa-HT som han spilte i et par sesonger. Virmanen trakk seg i 1997.

Virmanen kom tilbake som spiller i 2001/02 sesongen da han spilte for 2. Divisioona team LeKi-75.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske ishockeyspillere
Ishockeyspillere for Bergen IK
Utenlandske ishockeyspillere i Norge
Amarotypus

Amarotypus  er en slekt av løpebiller.

Utseende 
En ganske liten, oval, svart løpebille.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien Migadopinae
 Stammen Amarotypini
 Slekten Amarotypus Bates, 1872
 Amarotypus edwardsi Bates, 1872

Eksterne lenker 
 

Migadopinae
Biller formelt beskrevet i 1872
New Zealands insekter