alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
DOS/4GW

DOS/4GW er en proprietær 32-biter DOS-utvider som ble utviklet av Rational Systems. DOS-utvideren er en nedskalert utgave av DOS/4G, og i 1991 ble den distribuert sammen med Watcom C 8.5/386. DOS/4GW tillater DOS-programmer å eliminere grensen på 640 Kb konvensjonelt minne og adressere opp til 64 Mb av utvidet minne og beskyttet modus på datamaskiner med Intel 80386 og nyere mikroprosessorer.

Siste versjon er 2.01, som ble lansert 3. april 1996.

DOS-utvider

MS-DOS og beslektede operativsystemer (DOS) hadde iboende begrensninger for minnebruk. Det konvensjonelle minnet utgjorde de 640 første Kb, og var tilgjengelig for operativsystemet og applikasjonsprogramvare, mens minneområdet 640–1024 Kb var forbeholdt BIOS og utstyrsdrivere. Dette skyldtes igjen arkitekturen til 16-biter mikroprosessorene Intel 8086/Intel 8088 og deres kloner. Med en 20-biter adressebuss (220), hadde de en maksgrense på 1 megabyte (1024 kilobyte) hovedminne.

Etterfølgeren Intel 80286 var en 16-biter mikroprosessor som støttet opptil 16 Mb minne. Intel 80386 og Intel 80486 var 32-biter mikroprosessorer som støttet opptil 4 Gb minne. For å utnytte dette økte minnet, kunne man bruke andre operativsystemer enn DOS. De to første versjonene av OS/2 var for eksempel spesialsydd for Intel 80286. UNIX var tilgjengelig for Intel 80386 eller høyere, og den Unix-liknende Linuxkjernen ble opprinnelig laget for Intel 80386.

En alternativ tilnærmelse var å beholde DOS innenfor det konvensjonelle minnet, og samtidig kjøre et annet operativsystem i det utvidede minnet over 1 Mb. Dette var filosofien bak DOS-utvidere, herunder DOS/4G.

Andre egenskaper
DOS/4G var markedets første industristandard innenfor området DOS-utvidere. Dens fremste konkurrenter var Phar Lap 386/DOS-Extender og etterfølgeren Phar Lap TNT/DOS-Extender.

DOS/4G kunne kjøre på MS-DOS, PC-DOS, DR-DOS og andre kloner av MS-DOS. Den kunne også kjøre innenfor DOS-bokser på OS/2, Windows 3.0/3.1x, Windows 95/98 og Windows NT. På UNIX og Unix-liknende operativsystemer, deriblant Linux, kan den kjøres ved hjelp av emulatorprogrammet DOSBox.

Historie
DOS/4GW 1.95 var en gratis og begrenset utgave av DOS/4G. Den ble inkludert sammen med Watcom C 8.5/386 i 1991, med en kommersiell lisens som tillot distribusjon. DOS/4GW 1.95 ble brukt av id Software da de lanserte det populære videospillet DOOM den 10. desember 1993.

De første versjonene av DOS/4G hadde problemer med sekundære DMA-kanaler (direkte minnetilgang) på ISA-busser, noe som hindret 16-biter lydkort som Gravis Ultrasound i å fungere normalt. Produsenten Advanced Gravis Computer Technology utviklet derfor PREPGAME. Dette er en patch som oppdaterte spillets eksekverbare fil med en ny versjon. Patchen ble lansert i DOS/4GW 1.97 for å fikse denne inkompatibilteten.

I tilfelle problemer, kan DOS/4G eller DOS/4GW bli erstattet av den nyere DOS/32, som er fri og åpen programvare. Dette er en oppdatering som kan erstatte DOS/4G-kode innenfor en kompilert eksekverbar fil.

Versjoner av DOS/4GW

Referanser

DOS-utvidere
Programvare fra 1991
Produktavviklinger i 1996
1991 i USA
1996 i USA
Paul Pei Junmin

Paul Pei Junmin (født 1969 i Liaoning i Kina) er katolsk koadjutorbiskop i erkebispedømmet Shenyang i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina.

Han kommer fra en katolsk familie. Han begynte sine prestestudier ved seminaret i Shenyang som 16-åring. Etter sin prestevielse i 1992 tok fader Pei etter ett år som kapellan i katedralen videre teologisk utdannelse ved St. Charles Borromeo Seminary i Philadelphia i USA der han tok mastergrad i bibelvitenskap. Etter at han vendte tilbake til Kina i 1996 ble han viserektor og studierektor ved seminaret i Shenyang.

Den 7. mai 2006 ble han med pavelig mandat bispeviet med den stedlige biskop Pius Jin Peixian som hovedkonsekrator i katedralen i Shenyang og ble koadjutorbiskop av erkebispedømmet. Han var blitt valgt etter «den åpne kirke»s prosedyrer 12. januar samme år.

I «den åpne kirke» anses provinsen Liaoning som ett bispedømme, og det har (2006) med mer enn 70 prester , 150 nonner og 100 000 katolikker.

I september 2007 var han en av de biskoper som bispeviet msgr. Joseph Li Shan av Beijing. Den 29. juni 2008 trakk biskop  Pius Jin Peixian seg tilbake, og biskop Pai ble ny ordinariebiskop i Shenyang.

Referanser 

Kinesiske katolske biskoper
Personer fra Liaoning
Fødsler i 1969
Stortingsvalget 1965

Stortingsvalget 1965 var et norsk parlamentsvalg som ble avholdt 13. september 1965, og valgdeltakelsen var på 85,4 prosent. 

Arbeiderpartiet gikk tilbake sammenlignet med Stortingsvalget 1961, men fikk likevel over 40 prosent av alle stemmene. Venstresiden fikk ikke flertall i Stortinget, og de borgerlige partiene dannet Per Bortens regjering (H, V, Sp, KrF) ledet av Per Borten.

Resultat

¹ Mandat fra borgerlige felleslister fordelt på de enkelte partier.

De borgerlige felleslistene var:
 Høyre og Kristelig Folkeparti i Bergen
 Senterpartiet og Venstre i Østfold

Statistisk sentralbyrå har estimert resultatet med felleslistene oppløst på de enkelte partiene. Resultatene for disse partiene på landsbasis blir da:

Valgkretsene

Mandatfordeling og endringer fra 1961

Se også 
 Liste over stortingsrepresentanter 1965–1969

Referanser

1965
Valg i 1965
1965 i Norge
Francis Xavier Wang Zepu

Francis Xavier Wang Zepu (kinesisk: 王澤浦,  Wang Tse-pu, født 3. november 1872 i Chongqing i Kina, død 1959) var den første katolske biskop av Wanxian i Sichuan i Kina. 

Han ble presteviet i 1909. Da det apostoliske vikariat Wanxian ble opprettet i 1929 av pave Pius XI, ble han året etter den første apostoliske vikar der, og ordinert til titulærbiskop den 24. februar 1930 av den apostoliske delegat i Kina, erkebiskop Celso Costantini. 

Den 11. april 1946 ble Wanxian elevert til bispedømme, med den 73-årige biskop Wang som første ordinarius. Men har fikk pensjonere seg allerede et drøyt år etter, den 3. juli 1947.

Han døde i 1959.

Referanser 

Personer fra Chongqing
Kinesiske katolske biskoper
Den katolske kirke i Sichuan
Ljudmila Ulitskaja

Ljudmila Jevgenjevna Ulitskaja (født 21. februar 1943) er en russisk forfatter. I 2001 vant hun Den russiske Booker-prisen for romanen Kazus Kukotskogo (Kukotskij-saken). I 2004 ble hun utnevnt til Årets forfatter (Ivanusjka-prisen) og fikk også den russiske Årets bok-prisen for romanen Iskrenne vasj Sjurik. I 2007 fikk hun prisen Bolsjaja kniga (Den store boken) for romanen Daniel Stein, perevodtsjik.

Ljudmila Ulitskaja er utdannet biolog og arbeidet noen år som forsker på et institutt for genetikk. Hun gikk over til litteraturen da hun i 1979 ble repertoaransvarlig ved Jødisk teater i Moskva. Hun debuterte som forfatter med fortellinger på 1980-tallet. Hun også har skrevet en hel rekke fortellinger og romaner. Hennes bøker er blitt oversatt til mer enn 20 språk og har vunnet priser for beste oversettelse i flere land. Ulitskaja har også skrevet skuespill og barnebøker, og Kazus Kukotskogo er det også laget TV-serie av, med regissøren Jurij Grymov.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  ELKOST Intl. literary agency

Russiske forfattere
Personer fra Moskva
Personer fra Davlekanovo rajon
Liste over ordførere i Hole

Liste over ordførere i Hole viser navn, parti og funksjonsperiode for ordførere i Hole kommune fra innføringen av formannskapslovene i 1837.

Kilder 
 Ordfører - Hole kommune
 Hole kommune HOLE BYGDEBOK. Bind 6 side 846. 
Brev fra fylkesmannen i Buskerud 23. mai 1945. J-NR. 3433/45 K, og H.K. ordf. j.nr. 293/45.

 
Hole
Mikhail Sjisjkin

Mikhail Pavlovitsj Sjisjkin (ru. Михаил Павлович Шишкин, eng. Shishkin, født 18. januar 1961 i Moskva) er en russisk forfatter.

Liv og virke 
Han er bosatt i Kleinlützel i Sveits og i Moskva, skriver på russisk og utgir sine bøker i Russland. Han har skrevet flere store romaner. Han fikk i 2000 Den russiske Booker-prisen for Vzjatie Izmaila (Erobringen av Izmail) og i 2005 prisen Nasjonal bestselger for Venushår og samme år tredjeprisen i den russiske litteraturpristildelingen Den store boken for samme roman. Den 29. november 2011 ble han tildelt førsteprisen i Den store boken for romanen Pis'movnik.

Sjisjkin er utdannet ved det romanske-germanske fakultet ved MGPI (Moskva humanistisk-pedagogiske institutt) og arbeidet noen år som engelsk- og tysklærer i skolen. Han debuterte som forfatter i tidsskriftet Znamja i 1993 med fortellingen Urok kalligrafii (Kalligrafitime) og har senere skrevet flere romaner.

Bibliografi 

 1993: Urok kalligrafii (Kalligrafitime, novelle)
 1993: Vsekh ozjidaet odna notsj (Det er samme natt som venter alle – Omnes una manet nox, roman)
 1994: Slepoj muzykant (Den blinde musikeren, kortroman) 
 1999: Vzjatie Izmaila (Erobringen av Izmail, roman)
 2005: Venerin volos (roman, på norsk i 2010 under tittelen Venushår)
 2010: Pis'movnik (roman, på norsk i 2012 under tittelen Brevboken)

Sjisjkin på norsk 
 Venushår, 2010 (Венерин волос, roman), Oktober forlag, oversatt av Marit Bjerkeng
 Brevboken, 2012 (Письмовник, roman), Oktober forlag, oversatt av Marit Bjerkeng
 Frakk med spensel, 2011 (Пальто с хлястиком, essay), Samtiden, 1 – 2011, oversatt av Marit Bjerkeng
 Først kjem døden, så livet, 2013 (Сначала смерть, потом жизнь, essay), Syn og segn, 1 – 2013, oversatt av Marit Bjerkeng

Om Sjisjkin på norsk 
 Marit Bjerkeng, 2009, «To stemmer i russisk samtidslitteratur», Marg 4, s. 50–53.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Russiske forfattere
Personer fra Moskva
Fødsler i 1961
Liste over ordførere i Fet

Liste over ordførere i Fet viser navn, parti og funksjonsperiode for ordførere i Fet kommune fra innføringen av formannskapslovene i 1837 til 2019.

Fet Kommune ble opprettet som et resultat av Formannsskapslovene av 1837, og omfattet da det samme område som Fet Prestegjeld (Fet og Rælingen). Rælingen ble skilt ut som egen kommune i 1929. Enebakkneset ble overført fra Enebakk kommune til Fet kommune i 1962. Fra 1. januar 2020 er Fet, Sørum og Skedsmo slått sammen til Lillestrøm kommune.

Kilder 

 Ordførere i Fet fra 1838. Lokalhistorisk Ressurssenter Fet
 .

 
Fet
Johann Joachim Quantz

Johann Joachim Quantz (1697–1773) var en tysk fløytist, fløytebygger, komponist og Fredrik II av Preussens fløytelærer.

Biografi 
Quantz ble født som det femte barnet til hovsmeden Andreas Quantz i Oberscheden i det nyopprettede Kurfürstentum Braunschweig-Lüneburg. Foreldrene døde tidlig, i 1702 og 1707, og onkelen Justus Quantz som var bymusikant i Merseburg og organisten Johann Friedrich Kiesewetter overtok opplæringen av gutten. Også onkelen døde tidlig, og Quantz' utdanning ble overtatt av etterfølgeren Johann Adolf Fleischhack.

I 1713 begynte Quantz som lærling i Radeberg og ble i 1714 bymusikant i Pirna ved Dresden. Utdannelsen som bymusikant medførte at han lærte å spille fiolin, obo, trompet, zink, valthorn, trombone, blokkfløyte, fagott, cello, gambe og kontrabass. Etter avsluttet utdannelse fikk han i mars 1716 stilling i Dresdens byorkester som oboist og fløytist, og etter to år som oboist i August II av Polens polske kapell.

For å komme videre i karrieren studerte han i 1717 hos Jan Dismas Zelenka og Johann Joseph Fux i Wien. Året etter fikk han undervisning i tverrfløytespill hos den franske fløytisten Pierre-Gabriel Buffardin.

På en studiereise til Italia i årene 1724 til 1726 studerte han kontrapunkt med Francesco Gasparini i Roma, ble kjent med Alessandro Scarlatti i Napoli, sluttet vennskap med kastratsangeren Farinelli og hørte sitt musikalske forbilde Vivaldi i Venezia. I årene fra 1726 til 1727 holdt han til i Paris og London, hvor Georg Friedrich Händel oppfordret ham til å bli. På disse reisene fikk han kjennskap til Wienerklassisismen, som nå var i sin begynnelse.

I 1728 ble han fløytist i det kongelige kapell i Dresden, og underviste den daværende prøyssiske kronprinsen Fredrik i fløytespill. Etter at Fredrik var blitt konge, tilbød han Quantz fordelaktige betingelser om han ville bli kammermusiker og hoffkomponist. Quantz aksepterte og ble også kongens daglige fløytelærer, med privilegium til å kritisere kongens fløytespill. Ellers bygde Quantz fløyter og forbedret tverrfløytens konstruksjon. Han skrev også en lærebok i fløytespill, Versuch einer Anweisung die Flöte traversière zu spielen.

Quantz ble ved Fredrik den stores hoff til sin død.

Verk 
Quantz skrev stort sett musikk for tverrfløyte, mer enn 200 fløytesonater, ca. 300 fløytekonserter, 45 triosonater, 9 hornkonserter, fløyteduoer, -trioer, -kvartetter og koralmelodier.

Det meste foreligger som håndskrifter, svært lite ble trykt.

Referanser

Kilder 
 
 Horst Augsbach: Thematisch-systematisches Werkverzeichnis (QV) Johann Joachim Quantz. Carus, Stuttgart 1997

Eksterne lenker 
 

 
 Preussen.de (Homepage der Familie Hohenzollern) zu Johann Joachim Quantz
 Informationen der Quantz-Gesellschaft, Scheden

Partitur og noter

 

Barokkomponister
Tyske komponister
Tyske fløytister
Multiinstrumentalister
Google Oversetter

Google Oversetter (på engelsk kalt Google Translate) er et gratis webbasert maskinoversettelsesprogram på Googles internettsider som ikke krever nedlastning.

Språk
Google Oversetter tilbyr oversettelse til og fra følgende språk:

1. versjon/Begynnelse
Engelsk til Fransk 
Engelsk til Tysk
Engelsk til Spansk
Fransk til Engelsk
Tysk til Engelsk
Spansk til Engelsk

2. versjon
Engelsk til Portugisisk
 Portugisisk til Engelsk

3. versjon
Engelsk til Italiensk
Italiensk til Engelsk

4. versjon 
Engelsk til Kinesisk (Forenklet) 
Engelsk til Japansk
Engelsk til Koreansk
Kinesisk (Forenklet) til Engelsk
Japansk til Engelsk
Koreansk til Engelsk

5. versjon (lansert 16. desember 2006)
Engelsk til Russisk
Russisk til Engelsk

6. versjon (lansert 26. april 2006)
Engelsk til Arabisk
Arabisk til Engelsk

7. versjon (lansert 9. februar 2007)
Engelsk til Kinesisk (Traditional)
Kinesisk (Tradisjonell) til Engelsk
Kinesisk (Forenklet til tradisjonell)
Kinesisk (Tradisjonell til forenklet)

8. versjon (lansert 22. oktober 2007)
 alle 25 språk-par til nå kan brukes om hverandre

9. versjon
Engelsk til Hindi
Hindi til Engelsk

10. versjon (fra denne versjonen kan oversettelser foregå mellom alle språk) (lansert 8. mai 2008)
Bulgarsk
Kroatisk
Tsjekkisk
Dansk
Finsk
Norsk
Polsk
Rumensk
Svensk

11. versjon (lansert 25. september 2008)
Katalansk
Filippinsk
Hebraisk
Indonesisk
Latvisk
Litauisk
Serbisk
Slovakisk
Slovensk
Ukrainsk
Vietnamesisk

12. versjon (lansert 30. januar 2009)
Albansk
Estisk
Galisisk
Ungarsk
Maltesisk
Thai
Tyrkisk

Eksterne lenker
 
 Teach You Backwards: An In-Depth Study of Google Translate for 103 Languages

Oversettelse
Nettsteder
Google-tjenester
Flisa Idrettslag

Flisa Idrettslag (stiftet i 1971) er et idrettslag fra Flisa i Åsnes som har mange utøvere innen fotball og håndball. Laget spiller til daglig i 4. divisjon for menn. 

Seniorlaget spilte kvalifisering for spill i 2. divisjon både i 2008 og 2009. Det ble tap mot henholdsvis FF Lillehammer og Brumunddal.

Tabellen

Divisjonsutvikling

Eksterne lenker
 Flisa Fotball

Idrettslag i Hedmark
Idrettslag etablert i 1971
Fotballag i Hedmark
Fotballag etablert i 1971
Håndballag i Norge
Sport i Åsnes
Rosenkål

Rosenkål (Brassica oleracea, fra gruppen Gemmifera) i Brassicaceae-familien, er en gruppe kultivarer fra hagekål framdyrket til små grønne knopper med tettsittende blader, vanligvis 2,5-4 cm i diameter. De ligner på bittesmå kålhoder, og også rosenknopper, derav navnet.

Dyrking  
Forløperne til rosenkålen ble etter alt å dømme dyrket fram i det gamle Rom. Dagens rosenkål ble muligens dyrket i dagens Belgia så tidlig som på 1200-tallet. Dette forklarer hvorfor den har fått navnet «Brussels sprout» på engelsk – «Brusselvekst». Den første skriftlige nedtegnelsen er datert til 1587. I løpet av 1500-tallet var kålen godt likt i det sørlige Nederland, og ble etterhvert også populær lenger nord. 

Rosenkål dyrkes i 7-24°C, men best resultat fås ved 15-18°C. Plantene gror fram fra frø i frøkasser eller drivhus, og flyttes så til åkeren. Grønnsaken er klar for innhøsting 3-6 mnd. etter planting. De spiselige skuddene vokser som knopper, i spiraler bortover tykke stilker, ca. 1/2-1 m. høye. Her modnes de over flere uker, fra bunnen til toppen av stilkene.   Rosenkålen kan plukkes for hånd i korger, da høstes gjerne 5-15 rosenkålskudd på én gang. Da kutter man av hele stilken. Man kan også bruke maskin til innhøstingen. Høstemåten avgjøres av typen rosenkål. Hver stilk kan gi opptil 1,4 kg, men en typisk kommersiell drift vil gi omtrent 0,9 kg.

Rosenkål er i samme botaniske familie som hagekål, grønnkål, brokkoli og kålrabi. den inneholder forholdsvis store mengder vitamin A, vitamin C, folsyre og kostfiber. I tillegg tror en del at den beskytter mot tykktarmskreft, fordi den inneholder sinigrin.

Bruk i matlaging 
Den vanlige måten å bearbeide rosenkål på er først å kutte av hele stilken, helt inn til bladene. Deretter fjerner man løse blader. Når kålen skal kokes, ev. dampkokes, pleier noen kokker å skjære et kryss i på undersiden av stilken for at kålen lettere skal bli gjennomkokt. Rosenkål kan også bli varmet i mikrobølgeovn, woket, ristet eller kokt suppe på. 

Hvis man koker rosenkålen for lenge, begynner den å lukte svovel. Rosenkålplantens store blader er spiselige og næringsrike.

I Storbritannia og Sentral-Europa er rosenkål tradisjonelt en vintergrønnsak, og spises ofte kokt til stek, spesielt i julen.

Bilder

Eksterne lenker 
 
 PROTAbase on Brassica oleracea (Brussels sprouts)
 Brassica oleracea gemmifera – Plants For a Future database entry
 Brussels Sprouts – anbefalinger for å opprettholde   kvalitet etter inhøsting (UC Davis)
 Brussels Sprouts Nutrition – næringsinnholdet i rå rosenkål.

Grønnsaker
Korsblomstfamilien
Vanlig jordløper

nemoralis 
 prasinotinctus  

 
 

Vanlig jordløper (Carabus nemoralis) er en av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere i familiegruppen løpebiller.   Systematikken følger Carabidae of the World.  Vanlig jordløper er trolig den vanligste norske løpebillen og er ikke sjelden, den finnes på mange ulike levesteder.

Utbredelse 
Vanlig jordløper finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sør. Den er utbredt østover i Midtøsten, Asia og i Nord-Amerika. Finnes i Norge.

Utseende 
Vanlig jordløper er mørk, svart, men ofte med et bronsefarget utseende og er mellom 22-26 millimeter lang. Slekten Carabus er slekten med de «ekte jordløperne».  Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Dekkvingene har lett metallglans og er vanligvis svakt blå-fiolett langs ytterkanten. De er uten lengderibber, men har tre rader med små groper. Antennens tredje og fjerde ledd med en lang børste/børster i spissen, mens leddene ellers er bare (nakne)  og helt uten fine korte hår. (Krever forstørrelse for å se). 
  
Den kan ligne fiolett jordløper, men kan skilles på at vanlig jordløper er mindre (kortere) og bredere, og at dekkvingene har lett metallglans og tydelige lengderekker av punktgroper.  Det finnes også mange andre, store arter i slekten Carabus.

Levevis 
Vanlig jordløper er trolig den vanligste norske arten i slekten Carabus. Den kan finnes på mange ulike leveområder (habitat), ofte i parker, villahager og på dyrket mark.  De lever som predator på mindre dyr, blant annet insekter og snegler som ellers kunne gjort skade i åkre og hager. De ser ut til å spise mange snegler og kan kanskje være en viktig naturlig fiende for skadearten brunskogsnegl (Arion lusitanicus).  De overvintrer som voksen (imago), nedgravd i et hulrom under en stein eller en rot.

Larvene er mørke og opptil 30 mm lange. De lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Litteratur 
 Lindroth, C.H. 1985. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (1) side 1-232.
 Lindroth, C.H. 1986. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (2) side 233-497.

Eksterne lenker 
 
 vanlig jordløper - BILDE 1 - Database Carabidae of the World 
 vanlig jordløper - BILDE 2 - Database Carabidae of the World 
 vanlig jordløper - BILDE 3 - Database Carabidae of the World
 vanlig jordløper – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 vanlig jordløper - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

Jordløpere
Biller formelt beskrevet i 1784
Marte Rygg Årdal

Marte Rygg Årdal (født 5. juli 1992 på Rygg i Gloppen kommune) er en norsk friidrettsutøver som i 2008 vant bronsemedalje i sleggekast under senior-NM, bare 16 år gammel. Hun representerer klubbene Gloppen Friidrettslag og Brodd Idrettslag.

Årdal føyer seg inn i rekken over gode kastere fra Gloppen friidrettslag, og trener der sammen med stortalentet Trude Raad. I 2008 ble hun nummer tre under friidretts-NM i Trondheim, blant 14 kvalifiserte utøvere. Hun havnet bak vinneren Mona Christine Holm og Trude Raad, men presterte ny personlig rekord med 53,88 meter i sitt siste kast. Resultatet rangerer som nummer 6 i verden blant 16-åringer for 2008, og nummer ni gjennom alle tider i Norge.  

Hennes bror Atle Rygg Årdal, innehar norsk bestenotering for 15-åringer i sleggekast med 64,77
meter (med 110 cm lang streng).

NM-medaljer

Se også 
 Liste over kjente personer fra Gloppen kommune
 Liste over kjente elever ved Firda videregående skole

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske sleggekastere
Personer fra Gloppen kommune
Friidrettsutøvere for Gloppen FIL
Fødsler i 1992
Pavlos av Hellas

Pavlos, kronprins av Hellas, prins av Danmark (født 20. mai 1967) er den eldste sønnen til dronning Anne-Marie og Konstantin II av Hellas, som var konge av Hellas fra 1964 til 1973, til det greske monarkiet ble avskaffet. 

Dersom Konstantin noen gang kommer til å bli konge igjen, blir Pavlos hans etterfølger. Hvis det greske monarkiet ikke blir gjenopprettet før Konstantins død, vil Pavlos bli den greske tronens tronpretendent.   

Pavlos er prins Sverre Magnus av Norges fadder.

Familie 
Kronprinsen hadde ved fødselen en storestøster, Prinsesse Alexia, som ble født i 1965. Kronprinsen bodde i Hellas sammen med familien i et halvt års tid, og måtte sammen med foreldrene og søsteren i desember 1967 flykte fra Hellas. Familien slo seg ned i Roma.

Etter noen år i Italia flyttet familien til London, der de fremdeles er bosatt. I 1995 giftet han seg med Marie-Chantal Miller. De har fem barn sammen: Maria Olympia (f. 1996), Constantine-Alexios (f. 1998), Achileas-Andreas [f. 1999), Odysseas-Kimon (f. 2004) og Aristidis-Stavros (f. 2008).

Referanser 

Huset Glücksburg
Kongelige grekere
Danske prinser
Personer fra Athen
Fødsler i 1967
Karstadt

Karstadt er et tysk varehusselskap som ble grunnlagt 14. mai 1881 i Wismar av Rudolph Karstadt. Karstadt-magasiner fantes etterhvert i mange større tyske byer, med rulletrapper og heis i eget fleretasjes bygg sentralt i bykjernen. Husene var ofte tegnet av kjente arkitekter.

Karstadt ble fra 1999 en del av KarstadtQuelle AG, Europas største varehus- og postordreselskap. Dette selskapet skiftet i 2007 navn til Arcandor. Sammenslåingen av Karlstadt og Quelle AG ga blant annet kontrollen over Berlins store og kjente varehus Kaufhaus des Westens (KaDeWe), som fortsatte under eget navn.

Den 25. mars 2019 presenterte Karstadt & Galeria Kaufhof den nye logoen til det fusjonerte selskapet Galeria Karstadt Kaufhof. De lanserte også sin nye nettside galeria.de samme dag.

Eksterne lenker 
 

Tyske selskaper
Etableringer i 1881
VM i kunstløp 1926

VM i kunstløp 1926. Verdensmesterskapet i kunstløp for kvinner ble arrangert i Stockholm i Sverige 7. og 8. februar 1926. Konkurransen for menn og par ble arrangert i Berlin i Tyskland 13. og 14. februar 1926. 

Willy Böckl ble verdensmester i kunstløp for menn og Herma Plank-Szabo for kvinner begge fra Østerrike. Andrée Joly og Pierre Brunet fra Frankrike ble verdensmester i parløp.

Medaljer

Resultat

Menn

Kvinner

Par 

VM i kunstløp
Internasjonale mesterskap i 1926
Internasjonale mesterskap i Sverige
Internasjonale mesterskap i Tyskland
Sport i Stockholm
Sport i Berlin
Sport i Sverige i 1926
1926 i Tyskland
Artikler i skøytesportprosjektet
Kunstløp i 1926
Kunstløp i Sverige
Kunstløp i Tyskland