alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Tranebærmåler

Tranebærmåler (Carsia sororiata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den finnes over hele Norge.

Utseende 
En liten til middelsstor (vingespenn 19 – 24 mm), slank, grå måler. Den kan kjennes på forvingenes spisse form, de to mørke tverrbåndene og særlig på de skarpt røde flekkene i vingenes ytre del. Forvingen er grå, tilspisset ytterst, i den ytre delen med to jevnbrede, mørkere bånd. Disse bukter seg sterkt og møtes ofte i den bakerste halvdelen av vingen. Det ytterste båndet har to tannformede utbuktninger, ved hver av disse er det en diffus, skarpt brunrød eller rød flekk. Det ser ut som om det er sølt blod på vingen, de to flekkene gror ofte sammen til én. Bakvingen er silkeaktig lysgrå. Larven er naken, lang og slank, på ryggen varmt gulbrun med diffuse, blå flekker, på sidene med en skinnende hvit lengdestripe. Buken er gråaktig.

Levevis 
Arten lever på myrer og fuktige heier. Larvene lever på blomster og blader av forskjellige dvergbusker, slik som tranebær, tyttebær, blokkebær, åkerbær og krekling. De voksne målerne flyr i juli – august.

Utbredelse 
Arten finnes både i Europa, i Nord-Asia og over store deler av Nord-Amerika. I Norge er den funnet over hele landet.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 UK moths, Carsia sororiata
  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1813
Dyr formelt beskrevet av Jacob Hübner
Lori Piestewa

Lori Ann Piestewa (født 14. desember 1979 i Arizona, død 23. mars 2003 i Irak) var den første kvinnelige amerikanske indianer som ble drept i tjeneste i United States Army.

Bakgrunn 
Lori Piestewa ble født og vokste opp i Tuba City i Arizona, en by med mer enn 50 % arbeidsledighet. Hun er datter av Terry Piestewa og Priscilla «Percy» Baca Piestewa. Faren er Hopi indianer mens moren av meksikansk avstamning. De møttes i 1964 og giftet seg i 1968. Familien har en lang tradisjon med militærtjeneste, både faren og bestefaren var i US Army, faren tjenestegjorde i Vietnamkrigen fra 1965 til 1967.

Som barn fikk Lori Hopinavnet Köcha-Hon-Mana (norsk: Hvit-Bjørn-Jente).

Militærtjeneste 
Hun vervet seg i militære for å forsørge sine to barn Brandon og Carla Whiterock, og primært få penger til å kjøpe et hjem til dem. Hun var i 507th Army Maintenance Company i Irak, og hun falt i et bakhold i Nasiriyah i Sør-Irak 23. mars 2003 med konvoien hun var med i. Hun var med i en Humvee som ble truffet av en rakettdrevet granat i venstre forhjul. 3 soldater i bilen ble drept, og Lori og venninnen, Jessica Lynch, ble tatt til fange, begge ble skadet i bakholdsangrepet. Lori døde kort tid etter på et lokalt irakisk sykehus av hodeskadene hun fikk. Jessica overlevde og ble befridd av amerikanske soldater mens hun var på sykehuset.

Hyllest 
Lori fikk Purple Heart og Prisoner of War Medal, samt forfremmet fra Private First Class til Specialist post mortem. Myndighetene i Arizona offisielt omdøpte fjellet Squaw Peak til Piestewa Peak. Jessica Lynch ga datteren sin navnet Dakota Ann for å hedre venninnen som ble drept. I mai 2005 fikk Loris foreldre og barn et nytt hus av TV-programmet Extreme Makeover: Home Edition, som også bygget et møtelokale for krigsveteraner i Tuba City for å hedre indianske krigsveteraner.

Referanser

Litteratur 
 Rick Bragg – I Am a Soldier, Too: The Jessica Lynch Story (2003) ISBN 1400042577

Eksterne lenker 
 A Wrong Turn in the Desert
 Lori Piestewa, Prisoner of War Killed
 Fallen Heroes of Operation Iraqi Freedom

Soldater i U.S. Army
Daniel Passarella

Daniel Passarella (født 25. mai 1953 i Chacabuco) er en argentinsk tidligere fotballspiller og -trener.

Daniel Passarella var lagkaptein for det  som på hjemmebane vant VM-gull i 1978 etter finaleseier på River Plate stadion mot  (3–1).

Etter VM-triumfen flyttet Passarella til Italia, der han spilte for ACF Fiorentina og Internazionale.

Han var trener for Argentinas landslag under kvalifiseringen til VM 1998 samt under sluttspillet i Frankrike. Der tapte Argentina i kvartfinalen mot Nederland (1-2).

Senere har Passarella også vært trener for .

Fakta 
 70 A-landskamper/22 mål (1976–1986).
 VM-gull 1978.
 Sju ligaseire i Argentina som spiller for River Plate, samt tre titler som trener for samme klubb.
 Årets trener i Sør-Amerika 1997.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Argentinske fotballspillere
Argentinske fotballtrenere
Spillere i Fotball-VM 1978
Spillere i Fotball-VM 1982
Spillere i Fotball-VM 1986
Trenere i Fotball-VM 1998
Fotballspillere for Club Atlético Sarmiento
Fotballspillere for CA River Plate
Fotballspillere for ACF Fiorentina
Fotballspillere for FC Internazionale Milano
Fotballtrenere for CA River Plate
Fotballtrenere for Parma FC
Fotballtrenere for CF Monterrey
Fotballtrenere for Sport Club Corinthians Paulista
Trenere for Argentinas herrelandslag i fotball
Trenere for Uruguays herrelandslag i fotball
Verdensmestere i fotball
Personer fra Chacabuco
Olympiske medaljevinnere i fotball
KV (stridsvogn)

KV eller Kliment Vorosjilov stridsvogn var en serie med sovjetiske tunge stridsvogner, oppkalt etter den sovjetiske politikeren og forsvarskommissæren Kliment Vorosjilov. KV stridsvognen ble blant annet brukt i vinterkrigen mot Finland i 1939-1940 og ved den tyske invasjonen i 1941, Operasjon Barbarossa, hadde Sovjetunionen om lag 500 KV-stridsvogner. De var klart overlegne de stridsvognene tyskerne benyttet i første fase av invasjonen.

Stridsvogner fra andre verdenskrig
SMK (stridsvogn)

SMK (Sergius Mironovitch Kirov)) var en prototyp på en stridsvogn utviklet av Sovjetunionen før andre verdenskrig. Stridsvognen SMK var blant de prototypene som konkurrerte om å etterfølge den lite pålitelige T-35 og SMK ble utprøvd av sovjetiske styrker under vinterkrigen mot Finland. Den tunge stridsvognen KV ble valgt og SMK ble ikke satt i serieproduksjon.

Stridsvogner fra andre verdenskrig
Pål Benum

Pål Sverre Benum (født 3. august 1935 i Verdal i Trøndelag, død 23. september 2021) var en norsk professor i medisin som var spesialist i ortopedi og tilknyttet Ortopedisk avdeling ved St. Olavs hospital. Han var også langdistanseløper og OL-deltaker i 1964.

Benum studerte medisin ved Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen. Han ble spesialist i i ortopedi i 1974 og avla den medisinske doktorgrad (dr.med.) samme år. Benum ble professor ved Det medisinske fakultet ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i 1982, og avdelingsoverlege ved Regionsykehuset i Trondheim hvor han bygget opp ortopedisk avdeling til å bli landsledende med sterkt fokus på forskning. I 1990-årene startet han et stort prosjekt med utvikling av individtilpassede proteser. Han introduserte også nye operasjonsmetoder.    

Benum publiserte et betydelig antall artikler innen ortopedisk kirurgi. Han var også sterkt involvert i faglig organisasjonsarbeid og var president i Norsk ortopedisk forening 1976–80 hvor han ble utnevnt til æresmedlem i 1998. Han var også leder av Spesialitetsforeningen for ortopedi og president i Nordisk ortopedisk forening 1984–86, hvor han ble utnevnt til æresmedlem i 2010. Benum ble pensjonist i 2005, men fortsatte som professor emeritus for å fullføre pågående prosjekter. 

Benum ble i 2006 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Som langdistanseløper deltok Benum under sommer-OL for Norge i 1964 i Tokyo med 19.-plass på 10 000 meter.

I tenårene konkurrerte Benum i hurtigløp på skøyter (i sesongene 1949/50-1954/55) først for Verdal IL og senere for Steinkjer IL.

NM-medaljer i friidrett

Referanser

Eksterne lenker 
 

Professorer ved NTNU
Norske langdistanseløpere
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Norgesmestere i friidrett
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1964
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1964
Medlemmer av Norges Tekniske Vitenskapsakademi
Personer fra Verdal kommune
Friidrettsutøvere for IL i BUL
T-100

T-100 var en sovjetisk tung stridsvogn utviklet i 1938-39 og forløperen for KV-stridsvognen. Stridsvognen hadde to kanontårn og var beregnet for å trenge gjennom tung fiendtlig motstand. T-100 stridsvognen ble blant annet prøvd ut i vinterkrigen mot Finland i 1939-1940 men ble ikke satt i serieproduksjon da den var underlegen KV-stridsvognen.

Stridsvogner fra andre verdenskrig
Pua Kealoha

Pua Kele Kealoha (født 14. november 1902, død 29. august 1989) var en amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Kealoha ble olympisk mester i svømming under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant 4 x 200 meter fri. De vant foran Australia med tiden 10.04,4 som var ny verdensrekord og over femten sekunder raskere enn sølvvinnerne. De andre svømmerne på gull-laget var Perry McGillivray, Norman Ross og Duke Kahanamoku. Det var sju nasjoner som stilte med lag i 4 x 200 meter fri for herrer. Finalen ble avviklet 29. august 1920. Han kom på andreplass på 100 meter fri bak landsmannen Duke Kahanamoku.

OL-medaljer 
 1920  Antwerpen -  Gull i svømming, 4 x 200 meter fri (USA) 
 1920  Antwerpen -  Sølv i svømming, 100 meter fri

Eksterne lenker 
 

Svømmere fra USA
Olympiske mestere for USA
Olympiske sølvmedaljevinnere for USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 1920
Deltakere for USA under Sommer-OL 1920
Svømmere under Sommer-OL 1920
Personer fra Honolulu County i Hawaii
Olympiske medaljevinnere i svømming
Isuma TV

Isuma TV er en kanadisk internettbasert videoportal for urfolksfilmprodusenter i Canada og Alaska.

Eksterne lenker 
 https://web.archive.org/web/20120215161958/http://www.isuma.tv/''

Canadisk film
Filmnettsteder
Inuit
Jona von Ustinov

Jona von Ustinov (født Jona von Ustinow 2. desember 1892 i Jaffa, død 1. desember 1962) tjenestegjorde som tysk jagerflyver under første verdenskrig, og arbeidet som presseoffiser ved den tyske ambassaden i London på 1930-tallet og som korrespondent for et tysk nyhetsbyrå.

I 1935 begynte han å jobbe for britisk etterretningstjeneste og ble britisk statsborger; dermed unngikk han internering eller deportasjon da krigen brøt ut. Peter Wright antar i sin bok Spycatcher at Jona von Ustinov var den tyske spionen kjent som U35, og Peter Ustinov skriver i sin selvbiografi at faren ofte var vert for hemmelige møter mellom høytstående britiske og tyske tjenestemenn.

Han var far til skuespiller Peter Ustinov og sønn av Baron Plato von Ustinov.

Eksterne lenker 
 The Unmasking of Klop Ustinov, Secret Agent
 The Peter Ustinov Foundation

Personer fra Tel Aviv
Tyske flyvere
Tyske journalister
Tyske diplomater
Tyske spioner under andre verdenskrig
Spioner for Storbritannia
Tyskere fra første verdenskrig
Tyskere fra andre verdenskrig
Tysk militærpersonell (Hæren i Keiserrike)
Finn Viderø

Finn Viderø (født 15. august 1906, død 13. mars 1987) var en dansk organist og komponist. Han var en av de første danske organister som ble kjent utenfor landets grenser i kraft av sine innspillinger av klassiske orgelverker. 

Finn Viderø var organist ved Reformert kirke i København i 1928–41, Jægersborg kirke i 1942–47, Trinitatis kirke i København 1947–71 og St. Andreas kirke i København i 1971–77. Han var gjestelærer ved Yale University og æresdoktor ved Åbo universitet i Finland.  I 1933 ga han ut sammen med Oluf Ring en mye brukt orgelskole. «Hans orgelspill var kompromissløst og båret av det totale fravær av effektelementer og publikumsfrieri» (Ivar Mæland) og gav anledning til mange diskusjoner.

Referanser

Eksterne lenker 
 Finn Viderø 1906-2006 Organistbladet

Danske organister
Danske komponister
Nerosjøen

Nerosjøen (russisk: Не́ро) er en grunn, sterkt eutrof innsjø i Jaroslavl oblast i Russland. Innsjøen har et areal på , en lengde på 13 kilometer, største bredde 8 kilometer og en dybde på 3,6 meter. Bunnen av sjøen er dekt med et tykt lag med silt sapropel (en slags gjørme som blir brukt som gjødsel og også til andre formål).

Innsjøen er estimert å være rundt 500 000 år gammel, og den er en av kun få innsjøer fra før istiden i det sentrale Russland.

De første menneskene bosatte seg ved sjøen for 6000 år siden. Det finsk-ugriske Merja-folket hadde sin hovedstad i Sarskoje Gorodisjtsje på sørbredden av sjøen. De kalte sjøen Nero (som betyr «siltet opp», «sumpland») eller Kaovo («sted hvor måker bor»).

På 800-tallet kom østslaverne til sjøen. De kalte den Rostovsjøen etter byen Rostov.

Det er to øyer i Nerosjøen: Levskij, som betyr «Skogsøya») og Rozjdestvenskij, som betyr «Juleøya»). Den siste kalles også Gorodskoj, dvs. «Byøya»). Åtte små elver renner inn i Nerosjøen: (Sara, Isjnja, Kutsjibosj, Mazikha, Varus, Tsjutsjerka, Unitsa og Sula, og ut av sjøen renner elva Veksa.

Ved Nerosjøen ligger byen Rostov (på vestbredden av sjøen) og landsbyene Poretsje-Rybnoje, Ugoditsji, Vorzja og Lvy.

Den første dampbåten, Jemeljan, dukket opp på sjøen i 1883.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Innsjøer i Jaroslavl oblast
Slaget ved Lesnaja

Slaget ved Lesnaja fant sted  i Det polsk-litauiske samvelde, det nåværende Hviterussland under den store nordiske krig. En russisk armé under tsar Peter den store beseiret en svensk armé under generalmajor Adam Ludwig Lewenhaupt. Lesnaja (Лесная) er det russiske navnet på landsbyen som på hviterussisk heter Ljasnaja (Лясная) og som på polsk heter Leśną. Landsbyen ligger i Slavgorod-distriktet rundt
60 km sørøst for byen Mogiljov (Mahiljow).

Tsar Peter den store kalte senere slaget for poltavaseierens mor.

Eksterne lenker
 Nettside om slagstedet fra administrasjonen for Mogiljov-regionen
 Artikkel om Ljesna i Nordisk familjebok, bind 16, spalte 847, 1912

Lesnaja
Konflikter i 1708
Slag med deltagelse av Russland under den store nordiske krig
Adam Wilhelm Moltke

Adam Wilhelm Moltke (født 25. august 1785 på Einsiedelsborg på Fyn, død 15. februar 1864, København) var dansk jurist, lensgreve til Bregentved, og den første valgte danske statsministeren.

A.W. Moltke var medlem av geheimestatsrådet under eneveldet fra 1831 til 1848. I perioden 1831–1848 hadde han tittelen statsminister. Han var også Præsident for Rentekammeret, omtrent tilsvarende landbruksminister i dag. Under Frederik VI var Moltke geheimestatsrådets yngste medlem.

Moltke ble den første valgte danske statsministeren. Han hadde makten i fire regjeringsperioder, fra 1848 til 1852. Marsministeriet dannet i 1848 var en koalisjonsregjerning mellom De Nationalliberale og Højre. Etter hvert ble de liberale ministrene trengt ut av regjeringen, og Moltkes departementer fikk en mer konservativ karakter. A.W. Molkte var marineminister mars–april 1848. Frem til november 1848 var han også finansminister. Fra november 1848 til august 1850 var han i tillegg utenriksminister.
 
Molkte var medlem av den Grundlovgivende Rigsforsamling, av Landstinget i perioden 1850–1860, samt kongevalgt medlem av Riksrådet 1854–1863.

Privatliv 
Moltke var sønn av Joachim Godske Moltke til Bregentved og Georgine Buchwald. Han giftet seg to ganger; første gang i 1817 med Frederikke Louise, født Knuth (død 1819) og annen gang i 1823 med hennes søster Marie Elisabeth, begge døtre av gehejmekonferensråd Frederik Knuth. Han var far til Frederik Moltke og Christian Moltke, begge politikere.

Moltke er begravet i familien Moltkes gravkapell ved Karise kirke.

Utmerkelser 
Han ble ridder av Dannebrogordenen i 1815, kommandør i 1824, mottok Dannebrogordenens hederstegn i 1826, fikk storkorset av Dannebrog i 1828 og ble ridder av Elefantordenen i 1836.

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi hos Salmonsen

Danske statsministre
Danske marineministre
Danske utenriksministre
Danske finansministre
Dannebrogordenen
Elefantordenen
Medlemmer av Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie
Landstingsmedlemmer
Medlemmer av Den Grundlovgivende Rigsforsamling
Personer fra Fyn
Danske riksråder
Kurt blir grusom

Kurt blir grusom er en norsk data-animert film fra 2008 regissert av Rasmus Sivertsen. Filmen er basert på Erlend Loes bøker, Kurt blir grusom og Kurt Quo Vadis og manuset er skrevet av Per H. V. Schreiner og  Karsten Fullu.

Filmen er produsert av Cornelia Boysen, Nordisk film, og Ove Heiborg ved Qvisten Animation AS, med et budsjett på 22 millioner kroner.
Filmen hadde norsk premiere 31. oktober 2008 og kom i butikkene på DVD og Blu-ray 25. mars 2009.

Handling 
Kurt oppdager en dag at samfunnet i bunn og grunn ikke respekterer trucksjåfører noe særlig. Kona er en ambisiøs arkitekt, naboen er lege, og heller ikke Kurts unger ser ut til å være særlig tilfreds med farens yrke. Selv om Kurt er populær på jobben og liker å kjøre truck, slutter han, og begynner å klatre på den sosiale rangstigen: Han vil bli lege, han vil bli rik, han vil være noen. Til slutt vil han til og med være statsminister. Ingen av delene lykkes særlig godt for ham, og Kurt blir etter hvert grusom.

Medvirkende

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Kurt blir grusom hos Filmguiden
 Kurt blir grusom hos Norsk filminstitutt
 

Norske animasjonsfilmer
Filmer basert på bøker
Norske filmer fra 2000-årene
Filmer fra 2008
Norskspråklige filmer
Vinnere av Sølvklumpen
Erlend Loe
Slaget ved Golovtsjin

Slaget ved Golovtsjin fant sted  i det nåværende Hviterussland under den store nordiske krig. En svensk armé under kong Karl XII beseiret en russisk armé under feltmarskalk Boris Petrovitsj Sjeremetev (Борис Петрович Шереметев) og general Aleksandr Danilovitsj Mensjikov (Александр Данилович Меншиков). Golovtsjin (Головчин) er det russiske navnet på landsbyen som på hviterussisk heter Halowtsjyn (Галоўчын) og som på polsk heter Hołowczyn. I eldre svenske dokumenter benyttes navneformen Holofsin (Holofzin).
Landsbyen ligger ved elven Vabitsj i Belynitsji-distriktet rundt 32 km nordvest for byen Mogiljov (Mahiljow).

Eksterne lenker
 Nettside om slagstedet fra administrasjonen for Mogiljov-regionen
 Artikkel om Holowczin i Nordisk familjebok, bind 11, spalte 1018, 1909

Golovtsjin
Konflikter i 1708
Slag med deltagelse av Russland under den store nordiske krig
Carlo Galimberti

Carlo Galimberti (født 2. august 1894 død 10. august 1939) var en italiensk vektløfter som deltok i flere olympiske leker, 1924 i Paris, 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
 
Galimberti ble olympisk mester i vektløfting under OL 1924 i Paris. Han vant den tredje letteste klassen, mellomvekt opp til 75 kg som ble avviklet 23. juli 1924. Det var totalt fem vektklasser samme som under foregående OL i Antwerpen. Galimberti løftet sammenlagt 492,5 kilo, 37,5 kilo mer enn sølvvinneren. Det var 25 utøvere fra 13 nasjoner i vektklassen mellomvekt. Galimberti kom på andreplass både under OL 1928 i Amsterdam og OL 1932 i Los Angeles i vektløfting mellomvekt.

OL-medaljer 
 1924  Paris -  Gull i vektløfting, mellomvekt  Italia
 1928  Amsterdam -  Sølv i vektløfting, mellomvekt  Italia
 1932  Los Angeles -  Sølv i vektløfting, mellomvekt  Italia

Eksterne lenker 
 

Italienske vektløftere
Olympiske mestere for Italia
Medaljevinnere under Sommer-OL 1924
Deltakere for Italia under Sommer-OL 1924
Vektløftere under Sommer-OL 1924
Medaljevinnere under Sommer-OL 1928
Deltakere for Italia under Sommer-OL 1928
Vektløftere under Sommer-OL 1928
Medaljevinnere under Sommer-OL 1932
Deltakere for Italia under Sommer-OL 1932
Vektløftere under Sommer-OL 1932
Personer fra provinsen Santa Fe
Fødsler i 1894
Dødsfall i 1939
Axel Strøm

Axel Christian Smith Strøm (født 11. mai 1901 i Kristiania, død 18. juni 1985 i Oslo) var en norsk lege og pionér innen sosialmedisin. Han var professor i medisin ved Universitetet i Oslo fra 1940 til 1970, og prorektor ved universitetet fra 1964 til 1966. Strøm var president i Den norske lægeforening fra 1948 til 1951.

Axel Strøm tok den medisinske embedseksamen i 1926 og doktorgraden med en avhandling om difteribakteriens toksinproduksjon i 1936. Hans fagområde som professor var først hygiene. Fra fra 1951 var han Norges første professor i sosialmedisin.

Referanser

Eksterne lenker 
 Axel Strøm - Norsk biografisk leksikon
 Axel Strøm - Store norske leksikon
 Axel Strøm - Allkunne levande leksikon
 Axel Strøm - pioner for sosialmedisin og en administrativ kraft - artikkel i Tidskrift for Den norske legeforening 10. januar 2002

Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Prorektorer ved Universitetet i Oslo
Kommandører av St. Olavs Orden
Opisthiini

Opisthiini  er en stamme (tribus) av billene i delgruppen (underfamilien) rovløpere (Nebriinae) i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.

Systematisk inndeling 
Systematikken følger Carabidae of the World

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
 Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
 Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
 Underfamilien rovløpere, Nebriinae Laporte de Castelnau, 1834 [=Nebriini], Carabidae) 
 stammen Opisthiini Dupuis, 1912
 slekten Opisthius Kirby, 1837 – ingen norske arter, én art som finnes i Nord-Amerika
 slekten Paropisthius Casey, 1920 – ingen norske arter, fire arter i Asia

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Rovløpere – Tree of Life (Nebriinae, Carabidae) engelskspråklig
 Rovløpere – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Rovløpere
Notiophilus biguttatus

Notiophilus biguttatus er en av billene i delgruppen (underfamilien) rovløpere (Nebriinae) i familiegruppen løpebiller. Den er den vanligste av de norske artene i slekten Notiophilus.

Utbredelse  
Notiophilus biguttatus er vanlig og utbredt i hele Europa, østover til Ukraina og Armenia.

Utseende 
Notiophilus biguttatus er mellom 5 og 6 millimeter lang.  Dekkvingene samt resten av kroppen er bronsefarget. Mellomrommet mellom første og andre punktrekke på dekkvingen er ekstra bred. Pannen har flere markerte furer.

Levevis 
Notiophilus biguttatus er en dagaktiv løpebille, men den foretrekker skygge og lever derfor gjerne litt bortgjemt. Den finnes i tilknytning til skog, på åpne vegetasjonsfattige enger, gjerne i veiskråninger og lignende. Larvene lever som rovdyr. 

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur 
 Barsevskis A. 1999. Taxonomy, morphology and distribution of groundbeetles Notiophilus Dumeril, 1806 (Coleoptera: Carabidae) in Northern and Eastern Europe. Procedings of the XXIV Nordic Congress of Entomology. Side 39-43. ISBN 9985-830-29-6

Eksterne lenker 
 
 Notiophilus biguttatus - Ground Beetles of Ireland
 Rovløpere – Tree of Life (Nebriinae, Carabidae) engelskspråklig
 Rovløpere – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
 Norsk Entomologisk forening 

Rovløpere
Erlend Høyersten

Erlend G. Høyersten (født 1972 i Bergen) er norsk kunsthistoriker og museumsdirektør. 

Fra 2004 til 2009 var han direktør ved Sørlandets Kunstmuseum, Kristiansand, Norge. Fra september 2009 avd. direktør for Bergen Kunstmuseum. Fra september 2010 var han direktør for Kunstmuseene i Bergen, Norge, som senere skiftet navn til KODE.  Fra januar 2014 er Høyersten direktør for ARoS Aarhus Kunstmuseum, Danmark. Han er cand.philol. i kunsthistorie fra Universitetet i Bergen 1999.

Referanser 

Norske kunsthistorikere
Museumsdirektører
Personer fra Bergen kommune
Norske museumsfolk