alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Inge Enoksen

Magnar Inge Enoksen (født 1960 i Stavanger) er en norsk musiker og musikkprodusent. Han har komponert sangen «Venners nærhet» som vant Melodi Grand Prix 1989, og han var blant annet initiativtaker til veldighetssingelen «Nå e det tid» til støtte for ofrene etter flodbølgekatastrofen i Sørøst-Asia jula 2004.

Bakgrunn 
Enoksen vokste opp i Stavanger og har drevet med musikk hele sitt voksne liv. Han spiller piano og har skrevet en rekke låter. I 1989 skrev han og kompisen Leiv Grøtte popballaden «Venners nærhet» som vant Melodi Grand Prix 1989. Sangen ble sunget av Britt-Synnøve Johansen. Den var Norges bidrag i Eurovision Song Contest samme år, der den ble nummer 17 av 22 deltakere.

I januar 2005 tok Enoksen initiativ til å samle en rekke Rogalands-artister til å framføre singelen «Nå e det tid». Sangen lå sju uker på VG-lista med en tredjeplass som høyeste notering. Inntektene fra salget gikk til ofrene etter flodbølgekatastrofen i Asia 2. juledag 2004. Han har også vært musiker og komponist ved en rekke musikalske arrangementer i Stavanger-området, og siden 2007 har han vært et av medlemmene i Stavanger-gruppa Leif og kompisane.

Han er butikksjef for en musikkutstyrsbutikk i Stavanger.

Diskografi 
Noen av sangene Enoksen har bidratt til:
 «Torjå», komponist. Fra albumet Superhimmel med Siv Langøy (2007)
 «Nå e det tid», komponist. Singel med diverse artister (2005)
 «Tenn lys», komponist. Singel med Mia Gundersen (1996). Nummer 7 i Melodi Grand Prix 1996.
 Timebeat, som del av gruppa Timebeat (1990)
 «Venners nærhet», komponist. Fra albumet God morgen! med Britt-Synnøve Johansen (1989)
 «Days of Laughter», komponist. Fra albumet Back from Wonderland med Rita Eriksen (1988)
 «My Chance Tonight», komponist. Fra albumet Back from Wonderland med Rita Eriksen (1988)

Referanser 

Norske musikere
Fødsler i 1960
Cenomanium

Cenomanium er, i ICS' geologiske tidsskala den eldste eller tidligste alder av senkritt epoken eller laveste trinn i øvre kritt serien. En alder er en enhet av geokronologi: det er en enhet av tiden; scenen er en enhet i stratigrafiske kolonnen avsatt i samme alder. Både alder og trinnet bærer det samme navn.Som en enhet av geologisk tidsmåling, spenner Cenomanium alderen tiden mellom 100 til 93.9 millioner år siden. I geologisk tidsskala er det innledes med Albium og etterfølges av Turonium. Cenomanium er på samme tid som med Woodbinium av den regionale tidsskala av Mexicogolfen og den tidlige delen av Eaglefordium av den regionale tidsskala på den amerikanske østkysten. Ved slutten av Cenomanium, en oksygenfri hendelse fant sted, kalt Cenomanium-Turonium grensehendelsen eller "Bonarelli hendelsen", som er forbundet med en liten utryddelse arrangement for marine arter. Cenomanium ble innført i vitenskapelig litteratur av franske paleontolog Alcide d'Orbigny i 1847. Navnet kommer fra det nye latinske navnet på den franske byen Le Mans (département Sarthe), Cenomanum. Bunnen av Cenomanium scenen (som også er bunnen av øvre kritt serien) er plassert på den første visningen av foram arter Rotalipora globotruncanoides i stratigrafisk posten. En offisiell referanseprofil for bunnen av Cenomanium (en GSSP) ligger i en fjellknaus på vestflanken av Mont Risou, nær landsbyen Rosans i de franske Alpene (département Hautes-Alpes, koordinater: 44 ° 23'33 " N, 5 ° 30'43 "E). Basen er, i referanseprofilen som ligger 36 meter under toppen av Marnes Bleues formasjonen. Toppen av Cenomanium (bunnen av Turonium) er ved første tegn på ammonitt  arter Watinoceras devonense.

Viktige indeks fossiler for Cenomanium er ammonittene Calycoceras naviculare, Acanthoceras rhotomagense og Mantelliceras mantelli. Den avdøde Cenomanium representerer den høyeste gjennomsnittshavnivå observert i fanerozoikum eon, de siste seks hundre millioner år (omtrent ett hundre og femti meter over dagens havnivå). En konsekvens er at det skotske høylandet var på all tid bunner, så landskapet på jorden var en av varme brede grunt hav inundating lavtliggende landområder på de forløpere til dagens kontinenter . Hva noen lander steg over bølgene var laget av gamle fjell og åser, høyereliggende platåer, alt mye forvitret. Tektonisk fjellet bygningen var minimal og de fleste kontinenter ble isolert av store strekninger av vann. Uten høylandet til bremse vind, ville klimaet har vært mye vind og bølger store, og legger til forvitring og rask hastighet på nedslamming.

Galleri 

Stratigrafi
Turonium

Turonium er i ICS 'geologisk tidsskala den andre alder i senkritt epoke, eller en scene i øvre kritt serien. Den spenner over tiden mellom 93,9 og 89.8 millioner år siden. Turonium er innledet av Cenomanium scenen og ligger til grunn for Coniacium-scenen. I begynnelsen av Turonium en anoksisk hendelse fant sted som kalles Cenomanium-Turonium grense hendelsen eller "Bonarelli hendelsen". Turonium (fransk: Turonien) ble definert av den franske paleontologen Alcide d'Orbigny (1802-1857) i 1842. Orbigny er oppkalt etter den franske byen Tours i regionen Touraine (avdeling Indre-et-Loire) som er den opprinnelige typelokaliteten. Bunnen av Turonium scenen er definert som stedet der den ammonittiske arter Wutinoceras devonense først vises i stratigrafiske kolonnen. Den offisielle referanseprofilen  (den GSSP) for bunnen av Turonium ligger i Rock Canyon antiklinal i nærheten av Pueblo, Colorado (USA, Opplysninger: 38 ° 16 '56 "N, 104 ° 43' 39" W).

Galleri 

Stratigrafi
Erik Knudsen av Sønderhalland

Erik Knudsen var hertug i Sønderhalland til sin død i 1304.

Han var sønn av Knud Valdemarsen (uekte sønn av Vademar Sejr) og hustru Hedvig, en pommersk hertugdatter. Liksom flere av sine slektninger, måtte han under Erik Klipping vente på de len som han som kongelig etterkommer mente å ha krav på. Men da opposisjonen mot kongen fikk overhånd ble Erik først gjort til drost i 1283, og året etter ble han forlent med de fire sydligeste herredene i Halland under navn av hertugdømme. I 1285 ble han slått til ridder av den svenske kongen Magnus Ladulås. 

Han døde i 1304 ble begravet hos sin far og farfar i St. Bendts kirke i Ringsted. Hans hustru Elisabeth, som fremdeles levde i 1317, hadde født ham sønnen Barnim (Barnum) som skrev seg til Skarsholm i Sjælland. Eriks etterkommere oppnådde ikke fyrstelige stillinger, men de førte i deres skjold liksom ham en kronet løve over 10 hjerter eller sjøblad.

Referanser 

Kongelige dansker
Dødsfall i 1304
Trollstigheimen

Trollstigheimen var et vertshus og hotell i Norddal kommune/Rauma kommune i Møre og Romsdal. Det lå på Alnesreset, det høyste punktet på Trollstigvegen, 850 moh. Restauranten ble oppført av Romsdals Skyssforening på statlig grunn. Bygget sto på kommunegrensen. Navnet Trollstigheimen var i bruk fra omkring 1950.

Vertshuset ble åpnet i 1936, samtidig med veien, og kong Haakon ledsaget av fylkesmann Trygve Utheim stanset der for lunsj i forbindelse med den offisielle åpningen av veien 31. juli 1936. På det meste serverte restauranten 200 gjester samtidig blant annet i forbindelse med anløp av cruiseskip ved Åndalsnes. På bakgrunn av økende turisttrafikk ble utvidet med et anneks etter andre verdenskrig. I annekset var det plass til 32 overnattingsgjester.

Huset ble utvidet med et anneks av en tyskerbrakke etter andre verdenskrig. Annekset var på 12 x 30 meter og ga overnattingsplass til omkring 40 personer. Trollstigheimen var vanligvis i drift fra 1. juni til 15. september, i 1953 var det åpent også i påsken på grunn av lite snø. Annekset og deler av hovedbygget ble skadet av snøskred en gang og forsterket med betong. Anlegget ble på nytt knust av et snøskred i 1963 og ble aldri gjenoppbygd, både på grunn av skredfaren og fordi Stigrøra var et mer attraktivt sted for turistene.

En ny restaurant ble reist på Stigrøra ved kanten av Trollstigplatået i 1979. I forbindelse med Nasjonale turistveier ble restauranten på Stigrøra revet på 2000-tallet og et nytt besøkssenter reist i regi av Statens Vegvesen. Det nye besøkssenteret er tegnet av Reiulf Ramstad Arkitekter.

Det norsk infanteriet brukte fra 1953 Trollstigheimen som base for sitt fjellkurs. Infanteriet øvet også i bruk av kløvhester i bratt fjell.

Referanser

Kilder
 «Fjellfolkets varmestue» Åndalsnes Avis, åa.no.

Samferdsel i Rauma
Fylkesvei 63
Samferdsel i Fjord
Hoteller i Møre og Romsdal
Adrià Figueras

Adrià Figueras Trejo (født 31. august 1988 i Barcelona) er en spansk profesjonell håndballspiller, som er linjespiller for den spanske håndballklubben  og det spanske håndballandslaget.

Han ble tatt ut til å representere Spania i Håndball-VM 2017 i Frankrike.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske håndballspillere
Spillere i Håndball-VM 2017 for menn
Spillere i Håndball-EM 2018 for menn
Spillere i Håndball-VM 2019 for menn
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2020
Håndballspillere under Sommer-OL 2020
Medaljevinnere under Sommer-OL 2020
Fødsler i 1988
Olympiske medaljevinnere i håndball
Chema Rodríguez

José María «Chema» Rodríguez Vaquero (født 5. januar 1980 i Palencia) er en spansk profesjonell håndballspiller, som spiller midtback for den ungarske håndballklubben  og det spanske håndballandslaget.

Han ble tatt ut til å representere Spania under Håndball-VM 2015 i Qatar.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske håndballspillere
Spillere i Håndball-VM 2015 for menn
Fødsler i 1980
Aitor Ariño

Aitor Ariño Bengoechea (født 5. oktober 1992 i Penarth i Storbritannia) er en spansk profesjonell håndballspiller, som spiller på venstre kant for den spanske håndballklubben  og det spanske håndballandslaget.

Han ble tatt ut til å representere Spania under Håndball-VM 2013 på hjemmebane, der de endte opp med gullmedalje.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske håndballspillere
Verdensmestere i håndball
Spillere i Håndball-VM 2013 for menn
Spillere i Håndball-EM 2018 for menn
Spillere i Håndball-VM 2019 for menn
Fødsler i 1992
Jaromír Weinberger

Jaromír Weinberger (1896–1967) var en tsjekkisk komponist.

Liv og virke 
Weinberger gikk først på konservatoriet i Praha, senere studerte han komposisjon hos Max Reger ved Hochschule für Musik und Theater Leipzig.

I Praha 1927 fikk Weinberger uroppført sitt mest kjente verk, operaen Švanda dudák. De neste årene ble dette verket oppført på svært mange scener verden over, fram til 1931 ble det over  oppføringer.

Som jøde måtte han emigrere, og i 1939 slo han seg ned i USA, der han i 1948 fikk statsborgerskap

Verk 
 Švanda dudák, opera, 1927
 Milovaný hlas, opera, 1931
 Lidé z Pokerflatu, opera, 1932
 Jarní bouře, operette, 1933
 Valdštejn), opera 1937
 Scenemusikk, symfoniske verk, kammer- og klavermusikk, korverk, sanger

Referanser

Kilder 
 
 Sophie Fetthauer: «Jaromír Weinberger» i Lexikon verfolgter Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit, 2006, oppdatert 1. september 2014

Eksterne lenker 
 
 
 
  Die letzte Operette der Weimarer Republik – Jaromír Weinbergers «Frühlingsstürme». Feature-artikkel av Christoph Schwandt, Deutschlandfunk 2010

Tsjekkiske komponister
Operakomponister
MachoPsycho

MachoPsycho er en svensk-norsk låtskriverduo som består av Niklas «Nikey» Olovson og Robin Lynch. Olovson var født i Stenungsund, Sverige i 1976, og Lynch er født i Sandnessjøen samme år. Duoen er blant Sveriges mest suksessrike låtskrivere og musikkprodusenter og har solgt millioner av plater verden over.  De har samarbeidet med artister som P!nk, Cher, Justin Timberlake, Backstreet Boys, Jessica Simpson, Esmee Denters, Keith Urban og Ilse DeLange. De skrev også «I Feed You My Love» sammen med Karin Park. Sangen vant Melodi Grand Prix 2013 og kom på fjerdeplass i Eurovision Song Contest samme år.

Bakgrunn 
MachoPsycho holder til i Göteborg og fikk sitt gjennombrudd i 2007 da de var medkomponister og medprodusenter for P!nk-singelen «Stupid Girls». Kort tid etter startet de å skrive låter for artister som Backstreet Boys, Teddy Geiger og Natasha Bedingfield.

I 2008 produserte de ni sanger for Ilse DeLanges platinaalbum, Incredible. 

MachoPsycho deltok i Eurovision Song Contest 2013 da de komponerte Margaret Bergers «I Feed You My Love» sammen med Karin Park. De skrev også låten «Superman» som deltok i Romanias nasjonale konkurranse i 2015.

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted 
 FXpansion – Intervju

Norske plateprodusenter
Svenske plateprodusenter
Mikkel S. Eriksen

Mikkel Storleer Eriksen (født 1972 i Trondheim) er en norsk musikkprodusent og låtskriver. I 1998 etablerte han musikkproduksjonsselskapet Stargate sammen med Tor Erik Hermansen og Hallgeir Rustan.

Som del av Stargate fikk Eriksen sitt gjennombrudd med britiske bandet S Club 7. Han var med på å skrive og produsere «S Club Party» som ble nummer to på de britiske listene. Han skrev og produserte «Living My Life Without You», som Stig van Eijk vant Melodi Grand Prix med i 1999, og en av låtskriverne av  Ylvis sin hit «The Fox» i 2013.

I 2005 flyttet han til New York sammen med Hermansen for å etablere seg på det amerikanske platemarkedet. Hermansen og Eriksens gjennombrudd i USA kom i 2006 med sangen «So Sick» for R&B-artisten Ne-Yo, en sang som ble nummer 1 både i USA og Storbritannia. Stargate samarbeidet også med Ne-Yo på album for artister som Beyoncé og Rihanna. StarGate har etablert seg som ettertraktede låtskrivere og produsenter. Sammen med Tor Erik Hermansen ble han nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen årets produsent.

Eriksen bor i dag i New York sammen med kone og to barn.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Diskografi på Rockipedia

Norske plateprodusenter
Norske komponister
Personer fra Trondheim kommune
Fødselsdato ikke oppgitt
Lars Andersson (låtskriver)

Lars «Lasse» Göran Andersson, også kalt Lasse «Saltarö» Andersson (født 4. januar 1963 i Köping) er en svensk musiker, låtskriver og musikkprodusent. Han er en av komponistene bak låten «High» som vant Melodi Grand Prix 2004. Han har også hatt et omfattende musikalsk samarbeid med Thomas Ledin.

Sanger 
 «Håll mitt hjärta» skrevet i 1997 med Peter Hallström under navnet «Same Old Story», Den fikk tittelen «Håll mitt hjärta» på svensk. Låten framføres av Björn Skifs og lå 142 uker på Svensktoppen.
 «High», skrevet sammen med Thomas Thörnholm og Dan Attlerud. Framført av Knut Anders Sørum. Vant Melodi Grand Prix 2004 og kom på sisteplass i Eurovision Song Contest 2004.
 «Jag tror på människan», skrevet med Tommy Nilsson og Johan Stentorp Framført av Tommy Nilsson i Melodifestivalen 2007.
 «Natten tänder ljus på himlen», skrevet med Cecilia von Melen, julesang framført av Carina Jaarnek og Alfstarz, Jan Malmsjö og Christer Sjögren.
 «Piccadilly Circus», framført av Pernilla Wahlgren i Melodifestivalen i 1985. Ble nummer to.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Artister som deltar i Jönköping
 Lars Andersson på Svensk mediedatabas.
 Lars Andersson på Discogs.com

Svenske låtskrivere
Fødsler i 1963
Svenske musikere
Tom-Steinar Hanssen

Tom-Steinar Hanssen er en norsk musiker og låtskriver. Han har blant annet skrevet låten «On My Own» som vant Melodi Grand Prix 2001. Sangen ble framført av Haldor Lægreid og endte sist i Eurovision Song Contest 2001.

Hanssen har hatt et tett musikalsk samarbeid med Ole Henrik Antonsen, og sammen har de produsert en rekke singler og album for norske artister som Maria Arredondo og Jan Werner Danielsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Full diskografi på Rockipedia.no

Norske musikere
Norske låtskrivere
Galdhøpiggen sommerskisenter

Galdhøpiggen sommerskisenter (populært kalt Juvass) er et alpinanlegg i nærheten av Juvasshytta i Lom i Innlandet. Skisenteret ligger på Vesljuvbreen og er Norges høyestliggende skisenter. Skisenteret er kun åpent i sommerhalvåret, vanligvis fra mai til slutten av oktober, men siden 2006 har skisenteret flere ganger måttet stenge i midten av sesongen på grunn av snømangel. Anlegget bruker i dag snøkanoner for å produsere snø gjennom vinteren for å supplere natursnøen.

Anlegget har ett 1400 meter lang T-krok-trekk, som gjør det til Norges lengste breskitrekk. Breen anlegget ligger på er omtrent 1400 × 1000 meter, og anlegget har en høydeforskjell på 350 meter. Anlegget er mye brukt av treningsgrupper.

Ved innkjørselen er det en kafeteria med 210 sitteplasser, og avdeling for utleie av utstyr. Juvasshytta ligger omtrent én kilometer fra baseområdet til skisenteret.

Historie 
I 1972 fikk Juvasshytta montert et 800 meter langt mobilt skitrekk på Vesljuvbreen. Dette var Nord-Europas lengste mobile skitrekk, og ga en fallhøyde på 250 meter. Allerede året etter ble det planlagt å forlenge trekket til 1200 meter, med en høydeforskjell på 270 meter.

Anlegget har siden 1985 blitt drevet av Per Vole, som da fikk konsesjon på drift av skitrekket. På det tidspunktet hadde trekket allerede blitt drevet av svensken Kjell Andrén i noen år, og anlegget besto av to mobile trekk, men i 1987 ble det oppført en 1000 meter lang T-krok-heis. Husene ved skisenteret er reist på påler som er boret ned i grunnen på grunn av permafrosten. Til sesongen i 2002 ble det bygget et nytt breskitrekk på 1400 meter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Alpinanlegg i Norge
Byggverk i Lom
Sport i Lom
Alice Foccroulle

Alice Foccroulle (1985–) er en belgisk sopran.

Alice Foccroulle er datter av den kjente belgiske organisten Bernard Foccroulle. Hun begynte å synge i svært ung alder, og var med i  barnekoret til Brussels operahus fra sjuårsalderen.

Etter to år studier i kunsthistorie og musikkvitenskap ved universitetet i Brussel, begynte hun i 2005 ved musikkhøyskolen i Köln der hun studerte med Joseph Protschka og senere med Christoph Prégardien. Hun avla sin diplomeksamen i 2011.

Fra 2010/2011 har Alice Foccroulle sunget i Collegium Vocale Gent under Philippe Herreweghes ledelse. Hun er også sopran i ensembelet L'Autre mOnde, som hun dannet sammen med seks instrumentalmusikere hun ble kjent med i Tyskland. Med dette ensembelet oppfører hun musikk som spenner fra barokk til samtidsmusikk.

Alice Foccroulle er influert av de belgiske sopranene Greta De Reyghere og Sophie Karthäuser, og ellers Bernarda Fink og Susan Chilcott.

Diskografi i utvalg 
 2015: Johann Hermann Schein: Ich will schweigen, ensembelet InAlto under ledelse av Lambert Colson. Med Alice Foccroulle, Béatrice Mayo-Felip og Reinoud Van Mechelen
 2016:  Antonio Bertali: La Maddelena, ensembelet Scherzi Musicali under ledelse av Nicolas Achten. Med Deborah Cachet, Alice Foccroulle, Luciana Mancini, Reinoud Van Mechelen, David Szigedvari.
 2016 : Schütz & His Legacy Alice Foccroulle og ensembelet InAlto under ledelse av Lambert Colson

Kilder 
 Presentasjon av Alice Foccroulle, ensemblet l'Autre mOndes websider

Eksterne lenker 
 

Sopraner
Belgiske sangere
Danevirke Museum

Danevirke Museum (tysk Danewerkmuseum, danske Danevirke Museum)  er et museum i grenseland mellom Danmark og Tyskland. Museet ligger ca seks kilometer sørvest for byen Schleswig i den tyske delstaten Schleswig-Holstein. Museet viser dels historien til forsvarsvollen Danevirkes, dels Sydslesvigs historie  fra 1864 til i dag. Museet åpnet i 1990.

Museet 
Danevirke Museum har sine lokaler i den gamle Danevirkegården fra 1836. Gården ligger ved det som danskene kaller Hærveien og som tyskere kaller Okseveien, og som her passerte gjennom den danske forsvarsvollen Danevirke. I husets to etasjer og et tilbygget anneks vises Danevirkes historikk fra vikingtiden fram til den Dansk-tyske krigen (1864). Overetasjen er egnet til Sydslesvigs historikk fra 1864 til i dag. Museets utstillingstekster er på dansk og tysk. Museet samarbeider med museene  i Hedeby og Gottorp. Danevirke Museum besøkes årlig av cirka  personer, det eies og drives av Südschleswigscher Verein (dansk Sydslesvigsk Forening) med sete i Flensburg.

Interiørbilder

Arkeologisk park 
I tilslutning til museet ligger en arkeologisk park som blant annet inneholder Danevirkes hovedvoll med restene etter ”Valdemarsmuren”. Den opprinnelig cirka fire kilometer lange og fem meter høye Valdemarsmuren ble bygd omkring 1170 under Valdemar den store. På sin tid var det den sterkeste festningen nord for Alpene. Etter en kort spasertur når man «Skans 14», en av 27 skanser som ble anlagt i samband med den dansk-tyske krigen i 1864. Direkte inntil museet ble det i perioden 2009-2014 utført arkeologiske utgrävningar av danske og tyske arkeologer. Blant annet fant man hovedporten i vollen, hvor Hærveien passerte og som ble kalt ”Wieglesdor”. En fikk også bekreftet teorier om at Danevirke allerede eksisterte på 400-tallet.

Parken

Se også 

 Hærveien
 Hedeby

Eksterne lenker
 
 Dannevirke hos Grænseforeningen, Besøkt 1. juni 2015
 Dannevirke Museum, Besøkt 1. juni 2015

Museer i Tyskland
Museer etablert i 1990
Danmarks historie
Arkeologi i Tyskland
Schleswig-Holsteins historie
Tysklands historie
Vikingtiden i Tyskland
Vikingtiden i Danmark
Derek Taylor

Derek Taylor (født 7. mai 1932 i Liverpool, død 8. september 1997 i Sudbury i Babergh i Suffolk) var en britisk journalist. Han er mest kjent for å ha været The Beatles' pressesjef. Taylor skulle egentlig komme med en brutal kritikk av en konsert med The Beatles, men i stedet ble Taylor svært begeistret, og skrev rosende kritikk. Kort tid etter samarbeidet han med George Harrison om å skrive en spalte, og etter hvert ble han pressesjef for bandet, særlig etter at Brian Epstein insisterte. Harrison mente at Taylor og Neil Aspinall var de eneste to som fortjente kallenavnet Den femte Beatle.

Referanser 

Britiske forfattere
The Beatles
Emerson, Lake & Palmer
Personer fra Liverpool
Fødsler i 1932
Dødsfall i 1997
Yanni Alexis Mardas

Yanni Alexis Mardas (gresk Αλέξης Μάρδας, født 2. mai 1942 i Athen, død 13. januar 2017 i Kolonaki), også kjent som Magic Alex, var en gresk elektroingeniør mest kjent for sin nære kontakt med medlemmene i The Beatles. Kallenavnet fikk han av John Lennon da han var involvert med gruppen mellom 1965 og 1969. Han var kjent for å love bandmedlemmene elektroniske gjenstander som «minnetelefonen» og «den komponerende skrivemaskin», Mardas hadde også lovet The Beatles, som måtte jobbe med en 4-båndsopptaker, en 72-bånds opptaker.  Ifølge  Martin hadde Alex gjentatte ganger kritisert Abbey Road Studios og trollbundet medlemmene med ideer, som en sonisk vegg, men da han hadde fått som oppdrag å sette opp et nytt studio til Apple Records, gikk det hele over styr, og Martin og Geoff Emerick måtte hjelpe til.

Mardas var selv skeptisk til The Beatles' tur til India, muligens fordi han mislikte at Maharishi Yogi hadde så stor innflytelse på bandmedlemmene.

Cynthia Lennon opplevde Mardas som svært innpåsliten og manipulatorisk, og hun opplevde at han prøvde å kysse henne først, for så å følge etter henne til Italia og fortelle henne at John Lennon hadde bestemt seg for å skille seg fra henne og ta sønnen fra henne.

Referanser

Eksterne lenker 
 

The Beatles
Personer fra Athen
Cristisse

Se Systematisk inndeling

Cristisse er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Levevis 
Larvene lever i død ved.

Utbredelse 
Arten er bare kjent fra Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
 Slekten  Cristisse Breuning, 1955
 Cristisse bicristata Breuning, 1955

Kilder 
 Liste over slektene
 Liste over artene 
 Bildegalleri

Eksterne lenker 
 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1955
Madagaskars insekter