alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Jekketralle

En jekketralle er en tralle med styrehjul, hydraulisk jekk og gaffel med boggihjul som blir brukt som lastbærer til å løfte paller og flytte dem med manuell kraft over kortere avstander. Pallene som løftes og transporteres, kan veie opptil flere tonn. Løfteevnen er som regel spesifisert på selve trallen. Jekketraller fåes i mange forskjellige farger, gjerne oransje, gul eller rød.

Pallejekker har som regel styrehjul fremme, mens hver gaffel er som regel kofigurert med enten et enkelthjul eller to boggihjul.

En jekketralle må ikke forveksles med en snile.

Se også 
 Jekk

Løfteredskaper
Referanseintegritet

Referanseintegritet er en egenskap av data som sier at alle referanser er gyldige. I forbindelse med relasjonsdatabaser kreves det at dersom en verdi av en attributt (kolonne) av en relasjon (tabell) refererer til en verdi av en annet attributt (enten i samme eller en annen relasjon), så må også den refererte verdien eksistere.

For at referanseintegritet skal holde i en relasjonsdatabase kan hver kolonne i en tabell det er erklært en fremmednøkkel bare inneholde nullverdier eller verdier fra en foreldretabell sin primærnøkkel eller en kandidatnøkkel. Når en fremmednøkkelverdi brukes med den andre ord referere til en gyldig, eksisterende primærnøkkel i en foreldretabell. Dersom man for eksempel sletter en oppføring som inneholder en verdi som er referert til av en fremmednøkkel i en annen tabell vil dette bryte referanseintegriteten. Noen databasehåndteringssystemer for relasjonsdatabaser (RDBMS) kan håndheve referanseintegritet, vanligvis enten ved å også slette sekundærnøkkel-rader for å opprettholde integritet, eller ved å returnere en feilmelding og ikke utføre slettingen. Hvilken metode som brukes kan bestemmes av en referanseintegritetsbegrensning definert i en dataordbok.

Adjektivet "referanse" beskriver handlingen som en fremmednøkkel utfører ved å henvise til en lenket kolonne i en annen tabell. Enkelt sagt garanterer referanseintegritet at målet som det refereres til vil bli funnet. Mangel på referanseintegritet i en database kan føre til at relasjonsdatabaser returnerer ufullstendige data, vanligvis uten indikasjon på feil.

Se også 
 Entitetsintegritet
 Surrogatnøkkel
 Endringstreg dimensjon

Referanser 

Datakvalitet
Databasehåndteringssystem
Dong Zhongshu

Dong Zhongshu (kinesisk: 董仲舒, pinyin: Dŏng Zhòngshū, født 179 f.Kr. i Kina, død 104 f.Kr.) var en kinesisk filosof. Han var en eksponent for den konfucianske Nytekstskolen. 

Dong hadde tro på at mennesket kunne endre sitt liv ved å følge den såkalte «himmelens vei», og var sterkt influert av Yin og Yang-ideen.

Referanser

Litteratur 
C. Zhang, The Role of History in the Philosophy of Dong Zhongshu, Chinese Studies Philosophy, Bd. 12, S. 87 – 103, 1980/81.

Konfucianske filosofer
Han-dynastiets historie
Isidor Markus Emanuel

Isidor Markus Emanuel (født 7. oktober 1905 i Merzalben, død 30. november 1991 i Maria Rosenberg) var katolsk biskop av Speyer fra 1953 til 1968.

Liv og virke
Emanuel gikk på gymnaset i Speyer og tok Abitur i 1928. Han studerte deretter ved det pavelige universitetet Gregoriana, og ble presteviet i Roma 26. oktober 1930. Samme år tok han doktorgraden i teologi.

Fra august 1931 virket han i halvannet år som kapellan i Dudenhofen, og 1. mai 1933 ble han domkapellan i Speyer. Han ble i august samme år utnevnt til subregens ved presteseminaret i Maria Rosenberg, og 16. juli 1939 ble han sogneprest i Hohenecken. Fra 1. mars 1941 var han rektor for valfarten og leder for eksersisverket i Maria Rosenberg i bispedømmet Speyer.

28. juni 1950 ble Emanuel utnevnt til domkapitular. 

Pave Pius XII utnevnte ham så 22. september 1952 til biskop av Speyer. Han ble bispeviet 1. februar 1953 i katedralen i Speyer. På grunn av dårlig helse trådte han tilbake 10. februar 1968. Han ble kort etter utnevnt til titulærerkebiskop av Mazaranae.

Sine siste år tilbragte han på Maria Rosenberg. Han ble 6. desember 1991 bisatt i rekken av bispegraver foran kongekoret i Speyer-katedralen.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:
 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1743
 Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
 Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1846) *1822
 Kardinal Antonio Saverio De Luca (1805-1883 ) *1845
 Erkebiskop Gregor (Leonhard Andreas) von Scherr, O.S.B. (1804-1877) *1856
 Erkebiskop Friedrich Josef von Schreiber (1819-1890) *1875
 Erkebiskop Franz Joseph von Stein (1832-1909 ) *1879
 Erkebiskop Joseph von Schork (1829-1905) *1891
 Biskop Ferdinand von Schlör (1837-1924) *1898
 Erkebiskop Johann Jakob von Hauck (1861-1943) *1912
 Biskop Ludwig Sebastian (1862-1943) *1917
 Kardinal Joseph Wendel (1901-1950) *1941
 Biskop Isidor Markus Emanuel (1905-1991) *1953

Publikasjoner 
 Rettet den Sonntag!, Johannes-Verlag, Leutesdorf a. Rh. 1954
 Psalter meiner frühen Jahre, Pilger-Verlag, Speyer 1962 (2. oppl. 1967, 3. oppl. 1983)
 Sieben Jahre im roten Talar, Pilger-Verlag, Speyer 1970
 Meine Bischofsjahre, Pilger-Verlag, Speyer 1974
 Aus meinem Dienst am Wort Gottes, prekensamling, Pilger-Verlag, Speyer 1984, ISBN 3-87637-024-8

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske katolske biskoper
Linjen Rebiba
Personer fra Landkreis Südwestpfalz
Achill

Achill (engelsk:Achill Island, irsk:Acaill eller Oileán Acla) er den største øya utenfor kysten av Irland. Den ligger på nordvestkysten mot Atlanterhavet, i grevskapet Mayo i Irland. Øya er 147,6 km², og har en befolkning på om lag 2 700 mennesker.

Øya har fastlandsforbindelse over Michael Davitt-broen, en svingbro bygget i 1949 til erstatning for en tidligere bro fra 1887. Det er flere landsbyer på øya, de største er Achill Sound, Keel, Dooagh, Dooega og Dugort.

I løpet av 1600-tallet og 1700-tallet vare det en god del innvandring fra Ulster til Achill på grunn av den religiøse og politiske uroen som hersket. Det påvirket språket, og da det irske kartverket gjorde sin store undersøkelse i 1824 ble det for mange steder oppgitt to forskjellige stedsnavn, avhengig av dialekt. Achill regnes i dag til de irsktalende Gaeltacht områdene, og den lokale dialekten har fortsatt spor av ulsterirsk.

De mest kjente landemerkene på Achill er Croaghaunklippene og fjellet Slievemore. Croaghaunklippene ligger på nordsiden av øya, og regnes som de høyeste sjøklippene i Europa. Slievemore er 672 meter høyt, og dominerer den sentrale delen av øya.

Eksterne lenker 
 

Mayo
Øyer i Republikken Irland
Gaeltachtai
.bu

.bu var Burmas reserverte nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.

Historie
BU var tidligere ISO 3166-1 koden for Burma, før navnet på landet ble offisielt endret til Myanmar i 1989. Toppnivådomenet .bu var reservert for Burma, men ble imidlertid aldri tildelt, og landet hadde faktisk intet nasjonalt toppnivådomene før i 1997, da det ble tildelt .mm.

Se også
 Domenenavn
 Landskoder (internett)
 Toppnivådomene

Referanser

Nasjonale toppnivådomener
Myanmar
Jevgenij Barejev

Jevgenij Ilgizovitsj Barejev (russisk Евгений Ильгизович Бареев, født 21. november 1966 i Jemanzjelinsk) er en russisk stormester i sjakk.
Han var en gang rangert som nummer 3 på FIDEs ratingliste, bak Garri Kasparov og Anatolij Karpov. På FIDEs ratingliste per januar 2009 er han rangert som nummer 86 med en FIDE-rating på 2645.

Barejev ble verdensmester for spillere under 16 år i 1982. Han deltok på Russlands lag i sjakkolympiaden i 1994 og 1996. Karrierens hittil største triumf kom da han vant Corus-turneringen i sjakk i Wijk aan Zee i 2002. Her scoret han 9/13 poeng mot spillere som Aleksandr Grisjtsjuk, Michael Adams, Aleksandr Morozevitsj og Péter Lékó. 

Han var sekundant for Vladimir Kramnik da han vant den klassiske VM-tittelen i sjakk i 2000 mot Garri Kasparov.  

Barejev deltar i kandidatturneringen som er kvalifiserende til VM-turneringen i sjakk 2007. I første kvalifiseringsrunde slo han Judit Polgar med sifrene 3,5–2,5.

Eksterne lenker 
 

Russiske sjakkspillere
Stormestere i sjakk
Ungdomsverdensmestere i sjakk
Sjakkolympiadedeltagere
Personer fra Tsjeljabinsk oblast
Fødsler i 1966
Latter

For kulturhuset med samme navn, se Latter (scene)

Latter er et spontant emosjonelt utbrudd som kan forekomme når man ser noe som er komisk eller «lattervekkende», og i sosiale situasjoner hvor den leende ønsker å bli akseptert. Selve latteren fremkommer som et uttrykk for glede, forundring eller aksept, ofte med hørbar lyd. 
Den kan fremkalles av en spøk eller en vittig kommentar, kiling eller annen stimuli. Innånding av dinitrogenoksid kan også utløse latter; andre medikamenter og psykofarmaka slik som cannabis kan også utløse sterk latter. Hvis latteren blir svært sterk kan den utløse tåreflod, og også moderat hodepine og muskelsmerte på grunn av den fysiske belastningen.  

Latter er ansett for å være en del av den menneskelige oppførsel som er regulert av hjernen. Den vil ofte være et hjelpemiddel for mennesker til å klargjøre deres sosiale interaksjonsmønstre, og gir en følelsesmessig kontekst i konversasjon. Latter synes noen ganger å være smittsom, og det at en person ler medfører at andre som observerer situasjonen responderer på tilsvarende vis, med latter. Dette kan delvis forklare populariteten til komedier, og er en drivende faktor for bruk av ferdiginnspilt latter på TV-show.

Som fenomen studeres humor og latter og deres effekter på mennesker innen fagfeltet gelotologi.

Se også 
 Latteryoga
 Yue Minjun

Psykologi
Muntlig kommunikasjon
Stor sekund

En stor sekund eller heltone er en musikalsk intervall som springer over to diatone trinn. Den er en halvtone større enn en liten sekund og en halvtone mindre enn en forstørret sekund. En stor sekund forkortes til M2, og er en invertert liten septim. Andre trinn supertonika både i en dur- og mollskala er en stor sekund over tonika.

Stor sekund regnes å være en av de mer dissonante intervallene i en diatonisk skala. Den brukes særlig i arabisk og tyrkisk musikk og musikk fra Balkan. En akkord der medianten er senket til en stor sekund betegnes med -sus2.

Se også
Heltoneskala
Liten sekund

Sekund stor
Sekund (musikk)

En sekund (av latin secunda = «den andre») er en betegnelse både på det andre trinnet i en diatonisk skala og på intervallet mellom to tilstøtende tonetrinn i en skala (f. eks. c–d). 

Noteeksempel: Sekundintervaller
Noteeksempelet viser de fire variantene av sekund i diatoniske skalaer:
 (a) stor sekund, dvs. heltone
 (b) liten sekund, dvs halvtone
 (c) forstørret sekund (hiatus), er karakteristisk for harmoniske mollskalaer og sigøynermoll
 (d) forminsket sekund, opptrer bare ved hjelp av fortegn og er en enharmonisk omtydning av utgangstonen, dvs at selv om tonene  i  likesvevende stemming er akustisk identiske, fyller de ulike funksjoner.

Lytteeksempler 
 liten sekund (halvtone):
 stigende 
 fallende 
 stor sekund (heltone):
 stigende 
 fallende

Litteratur 
 Finn Benestad: Musikklære, 4. opplag, H. Aschehoug & Co, Oslo, 1973, 205 sider, ISBN 82-03-05698-9 (Online på NB)
 Johan Sundberg, Musikens ljudlära, 3. opplag, Proprius förlag, 1989, 247 sider, ISBN 91-7118-653-0

Intervall (musikk)
Fylkesvei 3092

Fylkesvei 3092 går mellom Borgheim og Rubberød på Nøtterøy i Færder kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 420 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Færder
Fylkesvei 3088

Fylkesvei 3088 går mellom Stangeby og Tenvik på Nøtterøy i Færder kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 410 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Færder
Fylkesvei 3080

Fylkesvei 3080 går mellom Sundene, nordligst på Tjøme og Tjøme kirke i Færder kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 390 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Færder
Geber

Abu Musa Jabir ibn Hayyan (arabisk/persisk:  جابر بن حيان, født ca. 721, død ca. 815), også kjent under sitt latinske navn Geber, var en framstående kjemiker, alkymist, farmasøyt, filosof, astronom/astrolog og fysiker. Han blir ofte referert til som «kjemiens far». . Han var perser og  født i Tus i Khorasan [طوس خراسان] . Ibn Hayyan regnes for å være den som innførte vitenskapelige metoder i alkymien, med oppfinnelsen av en rekke viktige prosesser som fortsatt benyttes i moderne kjemi, som framstilling av enkelte syrer, destillasjon og krystallisering.

Litteratur 
 Marcellin Berthelot: La chimie au moyen âge. Impr. Nationale, Paris 1893
 Syed Nomanul Haq: Names, Natures and Things: The Alchemist Jābir ibn Ḥayyān and his Kitāb al-Aḥjār. Kluwer, Dodrecht [u.a.] 1994 (= Boston Studies in the Philosophy of Science, 158), ISBN 0-7923-2587-7
 Guido Jüttner: Art. Ǧābir-Corpus (Geber) und Ps. Geber (latinus), in: Lexikon des Mittelalters, Band IV (1988), Sp. 1071f. und 1154
 Hermann Kopp: Geschichte der Chemie. Erster Theil Vieweg und Sohn, Braunschweig 1843
 Hermann Kopp: Beiträge zur Geschichte der Chemie. Drittes Stück: Ansichten über die Aufgabe der Chemie und über die Grundbestandtheile der Körper bei den bedeutenderen Chemikern von Geber bis G. E. Stahl. Vieweg und Sohn, Braunschweig 1875
 Paul Kraus: Jābir ibn Ḥayyān. Contribution à l'histoire des idées scientifiques dans l'Islam. Kairo 1942–1943 (= Mémoires présentés à l'Institut d'Égypte, 44-45)
 Seyyed Hossein Nasr: Science and Civilisation in Islam. Harvard University Press, Cambridge (Mass.) 1968, ISBN 0-946621-11-X
 William R. Newman: The Summa perfectionis of Pseudo-Geber: A Critical Edition, Translation, and Study. Brill, Leiden [u.a.] 1991 (= Collection des travaux de l'Académie Internationale d'Histoire des Sciences, 35), ISBN 90-04-09464-4
 Martin Plessner: Ǧābir ibn Ḥayyān und die Zeit der Entstehung der arabischen Ǧābir-Schriften. In: Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft 115 (1965), S. 23-65
 Fuad Sezgin: Das Problem des Ǧābir ibn Ḥayyān im Lichte neu gefundener Handschriften. In: Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft 114 (1964), S. 255-268
 Fuad Sezgin: Geschichte des arabischen Schrifttums, Band IV, Brill, Leiden [u.a.] 1976
 Manfred Ullmann: Die Natur- und Geheimwissenschaften im Islam. Brill, Leiden [u.a.] 1972, S. 198ff.

Referanser 

Personer fra Tus
Kjemikere
Astrologer
Fylkesvei 3076

Fylkesvei 3076 går mellom Lindhøy og Sandøsund i Færder kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 380 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Færder
Fylkesvei 3248

Fylkesvei 3248 går mellom Kløvestad og Sande i Holmestrand kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 945 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Holmestrand
Fylkesvei 2714

Fylkesvei 2714 går mellom Tangen i Drammen og Gutu i Holmestrand kommune.

Før motorveistrekningen mellom Eik og Sande ble tatt i bruk 1995 var veien del av europavei 18.

Strekningen ble opprettet 2019, og består av den tidligere fylkesvei 31 (Buskerud), og den tidligere  Fylkesvei 958 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Viken
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Drammen
Veier i Holmestrand
Fylkesveier gjennom flere fylker
Nigel Short

Nigel David Short (født 1. juni 1965 i Leigh, Lancashire) er stormester i sjakk, og betraktes som Storbritannias sterkeste sjakkspiller på 1900-tallet. Per mai 2015 er han fortsatt aktiv (vant Bangkok Open i april 2015) og holder stillingen som den eldste av de 100 beste sjakkspillerne i verden. Med en Elo-rating på 2683 ligger han da ennå på en 63.-plass på FIDEs liste.

Short ble betraktet som et vidunderbarn, allerede 10 år gammel fikk han stor medieomtale etter at han hadde slått Viktor Kortsjnoj i en simultanoppvisning. I 1977 ble han tidenes yngste deltaker i det britiske sjakkmesterskapet, da han kvalifiserte seg tre dager før han fylte tolv år. 

To år senere delte han førsteplassen i det britiske mesterskapet med John Nunn og Robert Bellin, og fikk sin første inntegning i IM-normen. Han ble tidenes nest yngste internasjonale mester i sjakkhistorien, ved å score 8 av 15 i Hastings-turneringen i 1979/80. I 1980 kom han på andreplass i junior-VM, bare slått av den kommende verdensmesteren Garri Kasparov. Han ble tildelt stormestertittelen i 1984, 19 år gammel, den gang verdens yngste.

I 1992 beseiret Short Anatolij Karpov i kandidatturneringen, etter at han allerede hadde eliminert Jonathan Speelman og Boris Gelfand. I 1993 slo han Jan Timman i kandidatfinalen og fikk retten til å møte Kasparov i tittelkamp om VM-tronen. Da ingen av spillerne godtok å spille under de betingelsene FIDE kunne tilby, ble begge spillerne diskvalifisert av FIDE, som arrangerte et "erstatnings-VM". 

Short og Kasparov startet i 1993 Professional Chess Association (PCA), en organisasjon som ble oppløst etter ca. to år. PCA var en konkurrerende organisasjon til FIDE, og arrangerte egne verdensmesterskap. Kasparov ble PCA-verdensmester i 1993, etter å ha slått Short 12,5–7,5.

Shorts FIDE-rating per september 2009 var 2706. Det ga ham en 29.-plass på listen, som beste britiske spiller, foran Michael Adams. Han har vært fast sjakkspaltist i engelsk dagspresse, (september 2005 til oktober 2006 i The Guardian, tidligere i The Daily Telegraph).

Short er utnevnt til medlem av Order of the British Empire.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stormestere i sjakk
Britiske sjakkspillere
Order of the British Empire (MBE)
Personer fra Wigan
Fylkesvei 3162

Fylkesvei 3162 går mellom Snappen og Pipenholt i Sandefjord kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 601 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Tønsberg og Færder bibliotek

Tønsberg og Færder bibliotek, fram til 2018 kalt Tønsberg og Nøtterøy bibliotek, er folkebiblioteket for Tønsberg og Færder kommuner i Vestfold. Hovedbiblioteket ligger i Storgata  16 sentralt i Tønsberg by. Dagens bygning åpnet i 1992. Biblioteket er litteraturhus, scene og møteplass med en rekke aktiviteter og arrangementer hver uke.

Historikk

Biblioteket ble opprettet som Tønsberg bibliotek og åpnet dørene 21. desember  1909 i Øvre Langgate 26. Fra 1946 til 1992 lå biblioteket i det som i dag kalles Villa Møllebakken på Haugar like ved Haugar Vestfold Kunstmuseum. Bygningen, som opprinnelig var skipsreder Halfdan Wilhelmsens bolig, ble utvidet i 1905 og hadde adresse St. Olavs gate 6, ble overtatt av kommunen like før andre verdenskrig. Huset ble imidlertid rekvirert av tyske okkupasjonsmyndigheter 1940–1945, og utlånet åpnet først 12. juni 1946. Boksamlingene og virksomheten flyttet til ny bygning i Storgata i 1992.

Biblioteksamarbeidet mellom Tønsberg og Nøtterøy startet i 1927. Biblioteket byttet navn til Tønsberg og Nøtterøy bibliotek i 2000 og til Tønsberg og Færder bibliotek da de tidligere kommunene Tjøme og Nøtterøy slo seg sammen til Færder kommune 1. januar 2018.{(tr})

Høsten 2018 utvidet biblioteket publikumstilbudet med «meråpent bibliotek», selvbetjent og ubemannet bibliotek åpent for registrerte lånetakere fra klokka 7 til 23 hver dag hele året.

Bygningen
Bygget er tegnet av arkitektene Lunde & Løvseth. Grunnsteinen ble lagt ned 28. februar 1991, og biblioteket åpnet for publikum allerede 10. mars 1992.  Prosjektet vant Norsk Stålkonstruksjonspris for 1993 og Houens fonds diplom i 2000.

I underetasjen er ruinene fra Olavsklosteret i Tønsberg synlige. Seks vikinggraver ble funnet på bibliotektomta i perioden 1987–1991. To av dem var båtgraver og er markert i bibliotekets underetasje.

Referanser

Se også
 Vestfold fylkesbibliotek

Eksterne lenker
 
 Tønsberg og Nøtterøy bibliotek 
 Bibliotekets historie
 Villa Møllebakken, Tønsberg bibliotek 1946-1992

Folkebiblioteker i Norge
Kultur i Vestfold og Telemark
Kultur i Tønsberg
Kultur i Færder
Byggverk i Tønsberg
Etableringer i 1909
Houens fonds diplom
Troms Kraft

Troms Kraft AS er et energikonsern med hovedkontor i Tromsø. Konsernet eies av Troms fylkeskommune (60 %) og Tromsø kommune (40 %), og har omkring 320 ansatte. Selskapet har områdekonsesjon for 15 kommuner i Midt- og Nord-Troms. 

Semming Semmingsen har innehatt rollen som konsernsjef siden juni 2012. 

Ved fisjon 1. januar 2009 ble deler av Troms Kraft Marked AS slått sammen med Ishavskraft AS; Troms Kraft AS eier i dag hele Ishavskraft AS.

Konsernstruktur 
Troms Kraft er organisert etter en konsernmodell hvor morselskapet Troms Kraft AS eier og forvalter følgende heleide datterselskap:

 Arva AS – et av Norges største nettselskap. Utvikler, overvåker og vedlikeholder omkring 10 000 km kraftnett til selskapets drøyt 70 000 kunder.
 Troms Kraft Produksjon AS – produserer fornybar kraft ved ni heleide og fire deleide vannkraftverk samt en vindpark. Samlet produksjon i 2012: 1142 GWh.
 Ishavskraft AS – ivaretar all energiomsetning for konsernet. Omsatte i 2011 om lag 32 TWh i det finansielle markedet og 7,5 TWh fysisk kraft i spotmarkedet.
 Fjuel Tromsø AS (51%) - Landstrøm for skip. Resterende 49% er eid av Tromsø Havn KF.

Kraft & Kultur-saken  
22. november 2011 offentliggjorde Troms Kraft at det var blitt oppdaget avvik i regnskapet til datterselskapet Kraft & Kultur i Sverige på mellom 1,2 og 1,8 milliarder svenske kroner. Saken etterforskes av Ekobrottsmyndigheten (svensk Økokrim) og tidligere leder i Kraft & Kultur ble varetektsfengslet. I mai 2012 konkluderte en revisorrapport med at selskapets inntekter var blåst opp med ca. 1,5 milliarder kroner ved hjelp av regnskapsmanipulasjon.

I september 2013 ble det ble det lagt fram en granskningsrapport som det hadde tatt to år å utarbeide som konkluderte med at tapet kunne vært unngått

Referanser

Litteratur  
 Oddvar Svendsen: Et felles gode – kraft og samfunn i Troms gjennom hundre år (1898–1998). Bedriftshistorie skrevet til 100 årsjubileet ISBN 82-994835-0-6

Eksterne lenker
 Daimyo AS

Næringsliv i Troms og Finnmark
Etableringer i 1898
 
Kraftselskaper