alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ban Chiang

Ban Chiang (thai: บ้านเชียง) er et fornminneområde i distriktet Nong Han i provinsen Udon Thani i Thailand. Siden 1992 har den vært en del av UNESCOs liste over verdensarven.

Ved oppdagelsen i 1957 fikk Ban Chiang stor oppmerksomhet på grunn av de vakkert rødmalte keramikkgjenstandene. Den første vitenskaplige utgravningen ble gjort i 1967, og det ble funnet flere skjeletter sammen gravgaver av bronse. Spor etter ris har også blitt funnet, hvilket indikerer at innbyggerne i bronsealderen var jordbrukere. I de eldste gravene har det ikke blitt funnet bronse, og tilhører derfor en neolittisk kultur. De yngste gravene er fra jernalderen.

De første dateringene ble utført med Termoluminiscensdatering og resulterte i en datering mellom 4420 f.Kr. og 3400 f.Kr., hvilket gjorde Ban Chiang til den eldste bronsealderkulturen i verden. Ved en senere utgravning, i 1974–1975, fant man tilstrekkelig med materiale til å kunne gjennomføre karbondatering, hvilket resulterte i en mye yngre datering. Den eldste gruppen fra bronsealderen dateres fra rundt 2100 f.Kr. til mellom 1320 f.Kr. og 1000 f.Kr..

I likhet med Norden ser det ut som om teknikken har kommet til landet ferdig utviklet, ettersom det ble brukt lite rent kobber. I den tidligste perioden (til og med ca. 900 f.Kr.) ble det brukt en legering med tinn, som ikke gir en bedre hardhet enn rent kobber, muligens fordi de store tinnforekomstene i fjellet gjorde dette relativt billig å bruke.

I den yngste perioden, 300 f.Kr. til 300 e.Kr. hadde legeringene en svært stor andel tinn, formodelig for å få det til å ligne gull, men som også gjør legeringene svært sprø.

Litteratur 
 Charles Higham, Prehistoric Thailand, ISBN 974-8225-30-5, pp 84-88

Eksterne lenker 
 
 The Ban Chiang project ved the University of Pennsylvania
 Ban Chiang gallery ved the University of Hawai'i

Bronsealderen
Thailands historie
Verdensarven i Thailand
Huitong

Huitong (kinesisk: 会同县; pinyin:  Huìtōng Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Huaihua.

Fylket hadde  innbyggere i 1999.

Kulturminner
Den tradisjonelle arkitekturen i landsbyen Gaoyi (Gaoyi cun gu jianzhuqun, 高椅村古建筑群) ble i 2006 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Samferdsel
Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender i havnebyen Beihai i Guangxi.

Referanser

Eksterne lenker 
  Lokalregjeringens hjemmeside 

Huitong
Xinning

Xinning (kinesisk: 新宁县; pinyin:  Xīnníng Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Shaoyang.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

Referanser

Eksterne lenker 
  Lokalregjeringens hjemmeside

Xinning
Hua Mulan

Hua Mulan (kinesisk: 花木蘭, pinyin: Huā Mùlán) er heltinnen i et gammelt kinesisk folkedikt som antas å ha oppstått mellom 420 og 589 e.Kr. og ble nedtegnet skriftlig noen århundrer senere.

Heltinnen er jenta Mulan, som kom fra et godt hjem. Hun skal ha levd på 400-tallet. Hun skal ha kledt seg som mann for å kunne dra i felten i farens sted. Av de tidligste kilder til balladen om Mulan fremgår det antagelig at den historiske person som ligger til grunn for fortellingen levde under det nordlige Wei-dynastiets tid (386–534). I en annen versjon av legenden er Mulan imidlertid konkubine for keiseren Yang (regj. 604–617).

Mu-lan betyr magnolia.

Film

I 1998 hadde tegnefilmen Mulan premiere. Den var produsert av Walt Disney Company og basert på det kinesiske heltediktet om Hua Mulan, men tar seg en del kunstneriske friheter.

I litteraturen 
Hua Mulan figurerer i boken Wu Shuang Pu (無雙 譜, Oversikt over Uforlignelige Helter) av maleren og forfatteren Jin Guliang; den første utgaven av denne boken ble trykt i 1694.

Eksterne lenker 
 Balladen om Mu-lan (kinesisk versjon, ved  Mi Fei)
 Balladen om Mu-lan (engelsk oversettelse)

Kinesisk litteratur
Hvitveislundmåler

Hvitveislundmåler (Mesotype didymata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Artens norske navn er ikke dekkende da den ikke synes å være knyttet til hvitveis. Den finnes over det meste av Norge nord til Troms.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 21 – 25 mm), slank, mer eller mindre grålig måler. Den kan variere nokså mye i utseende, men kan lett kjennes på det to avlange, mørke flekkene i den ytre delen av forvingen. Hannen har fjærformede antenner. Forvingen er mer eller mindre grå, ofte grønnlig eller rødlig, med tre hvite tverrbånd. Noen ganger dominerer den hvite fargen. Det innerste tverrbåndet, nær roten, er ganske smalt, de to ytterste bredere. Like utenfor det ytterste tverrbåndet sitter det to avlange, brunsvarte flekker som ofte er sammenvokst innerst. Begge vingepar har en rekke av små, svarte flekker langs ytterkanten. Bakvingen er gråhvit. Larven er lang og slank og skiller seg slik fra de fleste andre artene i slekten Perizoma. Den er grågrønn på farge med korte, mørke børster.

Levevis 
Arten lever på myrer, heier og andre åpne områder. I motsetning til de fleste andre Perizoma-artene lever larven åpent på næringsplanten, ikke inne i frøkapslene, og den kan benytte en rekke forskjellige næringsplanter, dog sannsynligvis ikke hvitveis. Dette kan gi grunnlag for å regne denne arten (og noen andre) til en egen slekt, Mesotype. Larven kan finnes blant annet på blåbær (Vaccinium myrtillus), vier (Salix spp.), røsslyng (Calluna vulgaris) og geitrams (Chamerion angustifolium). De voksne målerne flyr i juli – august, og arten overvintrer som egg.

Utbredelse 
Arten finnes i hele Europa, og i hele Norge bortsett fra Finnmark.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 UK moths, Perizoma didymata
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Linjelundmåler

Linjelundmåler (Perizoma parallelolineata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den finnes nord til Nordland i Norge.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 23 – 26 mm), slank, grå-brunlig måler. Den kjennes lett på at forvingene har to parallelle, nesten rette, brune tverrbånd. Forvingen er litt tilspisset, hvitgrå til lyst brunlig, met to parallelle, rette, lysbrune tverrbånd som er mørkt kantede på innersiden. Nær vingespissen er det en liten, rund, mørk flekk, i spissen en kort, mørk skråstrek. Begge vingepar har en rad små, svarte flekker langs ytterkanten. Bakvingen er gråhvit. Larven er lang og slank, blekgrønn med en smal, mørk stripe langs midten av ryggen. Den er tilsynelatende helt naken.

Levevis 
Arten lever i åpne områder, og larven kan finnes på en rekke forskjellige urter, blant andre maurer (Galium spp.), syrer (Rumex spp.) og løvetann (Taraxacum spp.). De voksne målerne flyr i august.

Utbredelse 
Arten finnes i Europa. I Norge er den funnet nord til den sørlige delen av Nordland.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1783
Dyr formelt beskrevet av Anders Jahan Retzius
Aurelia Tizón

Aurelia Tizón Erostarbe de Perón (født 18. mars 1908, død 10. september 1938) var Argentianas tidligere president Juan Peróns første kone. De møttes i 1925 da hun jobbet som lærer og giftet seg 5. januar 1929. Hun døde ni år senere av livmorhalskreft, samme sykdom som Peróns andre kone Eva Perón døde av.

Personer fra Buenos Aires
Argentinas historie
Eli Krog

Eli Krog (født 20. mai 1891, død 23. mars 1970) var en  norsk utgiver og oversetter. Hun sto for den første oversettelsen av Doris Lessing til norsk (Det synger i gresset, 1952), som hun også fikk Bastianprisen for. Hun var en viktig pådriver for opprettelsen av Norsk Oversetterforening i 1948, og formann i samme forening fra 1950 til 1960.

Hun var datter av høyesterettsadvokat Ludvig Meyer, og gift med Helge Krog fra 1912 til 1947. Sammen med sine to søsken Rolf og Karl er ble hun malt i 1892 av Edvard Munch i portrettet Ludvig Meyers barn.   

Erindringsboken Lek med minner (Aschehoug 1966) byr på skarpe nærbilder fra norsk åndsliv i mellomkrigstiden.

Referanser

Eksterne lenker 

 Eli Krog i Norsk Oversetterleksikon

Norske oversettere
Trollbærmåler

Trollbærmåler (Baptria tibiale) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne karakteristiske, svarte og hvite arten er ganske sjelden og knyttet til rik, fuktig gran- eller blandingsskog der det vokser trollbær. Den er en typisk art for nordiske skoger og er avbildet i logoen til Finlands lepidopterologiske selskap, foreningen for sommerfuglinteresserte i Finland. I Norge er den bare funnet på tre lokaliteter og er regnet som Kritisk truet (CR) i Norsk rødliste for arter.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 23 – 28 mm), slank, svart og hvit måler. Den kan ikke forveksles med noen annen europeisk art. Kroppen og vingene er fløyelsaktig brunsvarte, begge vingepar i midten med et bredt, snøhvitt tverrbånd. Frynsene langs vingenes ytterkant er snøhvite ved for- og bakhjørnene av forvingen og langs hele bakvingen, brunsvarte midt på forvingen. Larven er slank, naken bortsett fra noen fine, hvite børster, blåaktig lysgrønn med en mørk blåfiolett ryggstripe som er bred foran og bak, smalere i midten, men utvidet ved segmentgrensene.

Levevis 
Arten finnes i fuktige, rike gran- eller blandingsskoger der det vokser trollbær (Actaea spicata), som er larvenes næringsplante. Den trenger små lysninger i skogen. Slike lysninger er midlertidige og gror gjerne igjen etter noen år, så arten er avhengig av at nye lysninger blir dannet. De voksne målerne flyr om dagen, helst i solskinn, i juni – juli. Hunnene legger egg på undersiden av trollbær-blader, der larvene spiser til de er fullvoksne i august. De kryper da ned i bakken, spinner seg inn i en kokong og forvandler seg til pupper, som overvintrer.

Utbredelse 
Arten finnes i Alpene, i Skandinavia og videre østover gjennom Russland til Kurilene og Japan. I Norge er den bare funnet på tre lokaliteter: det er eldre funn fra Saltdal i Nordland og Skien i Telemark, mens nyere funn bare kjennes fra en lokalitet i Bærum i Akershus. En så oppsiktsvekkende art er neppe oversett, selv om den lever i et miljø som sjelden blir besøkt av sommerfuglsamlere, så alt tyder på at den er meget sjelden i Norge.

Referanser

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Faktaark på nettsiden Norges Sommerfugler
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1791
Sommerfugler på norsk rødliste
Dyr formelt beskrevet av Eugen Johann Christoph Esper
Detroit Opera House

Detroit Opera House er et operahus i Detroit, Michigan. Det er hjem til alle produksjonene til Michigan Opera Theatre, samt andre arrangement. Det åpnet 22. januar 1922.

Operahuset ble tegnet av C. Howard Crane, samme mann som tegnet andre Detroit teatre som The Fillmore Detroit, Fox Theatre og Orchestra Hall, hjem til Detroit Symphony Orchestra. Det har en kapasitet på 2 700.

Eksterne lenker
 Detroit Opera House offisiell nettside
 Nederlander Detroit

Byggverk i Detroit
Operahus
Byggverk fullført i 1922
1922 i USA
Yuengling (øl)

D.G. Yuengling & Son, vanligvis kalt Yuengling, fra Pottsville, Pennsylvania, er det eldste byggeriet i USA som fortsatt er i drift. Det ble etablert i 1829 og er en av de største bryggeriene i volum i USA. Yuenglings slagord "America's Oldest Brewery" viser til at det er USAs eldste, da det canadiske bryggeriet Molson (etablert 1786) er det eldste i Nord-Amerika.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Offisiell Yuengling blogg side
 BeerHistory.com
 RateBeer
 Fanside
 Podcast om Yuengling Lager 
 Bring Yuengling to Georgia

Bryggerier fra USA
Pennsylvania
Etableringer i 1829
Acta Borealia

Acta Borealia, Nordic journal of Circumpolar Societies er et tverrfaglig vitskaplig tidsskrift for kulturstudier, utgitt på engelsk av Routledge med utgangspunkt i Tromsø museum / Universitetet i Tromsø. Tidsskriftet publiserer resultater av forsking på samfunn i Nordområdene.

Tidsskriftet legger mest vekt på spørsmål knyttet til
 Etnisk tilhørighet.
 Bosettingsmønster og bosettingsutvikling.
 Økonomi.
 Politiske, kulturelle og sosiale fenomen – fra forhistorisk tid til nær fortid. 

Den nåværende redaktørgruppen består av:

Redaktører i Norge
Bryan Hood, Tromsø
Einar Niemi, Tromsø
Dikka Storm, Tromsø
Trond Thuen, Tromsø

Tidligere redaktører i Norge
Bjørnar Julius Olsen, 1996-2004
Jens Petter Nielsen, 1999-2003

Redaktører i Danmark
Rane Willerslev, Århus (2007 – )

Redaktører i Finland
Marjut Anttonen, Åbo

Redaktører i Sverige
Hugh Beach, Uppsala

Eksterne lenker
 Acta Borealia (engelsk)

Norske vitenskapelige tidsskrifter
Universitetet i Tromsø
Vitenskap i 1984
Publikasjoner etablert i 1984
Nivå 1-tidsskrifter
Kulturtidsskrifter
Kvænangen (fjord)

Kvænangen (kvensk: Naavuono, nordsamisk: Návuotna) er en fjord i Kvænangen og Skjervøy kommuner i Troms. Fjorden er 117 kilometer lang i henhold til kartverkets målinger; NAF Veibok oppgir 72 kilometer, åpenbart med andre målepunkter. Den har innløp mellom Hylla i vest og Ramnes i øst, og går hovedsakelig i en sørlig retning inn til Kvænangsbotn.

Den ytre delen av fjorden ligger øst for Arnøya og Laukøya i Skjervøy. Sør for Laukøya ligger selve Skjervøya, og mellom denne og Store Haukøya lenger øst går den store fjordarmen Reisafjorden mot sørvest inn til Storslett. Øya Spildra ligger midt i fjorden der den begynner å skjære seg innover i fastlandet, mens Rødøya ligger lengre nordvest. I området ved disse øyene går det mange fjordarmer østover. Lengst nord ligger Olderfjorden, deretter Reinfjorden, Jøkelfjorden som er den lengste av disse fjordene og som strekker seg inn til Øksfjordjøkelen, og til slutt Lille Altafjorden og Burfjorden.

Sør for Spildra ligger øya Skorpa, og på vestsiden av fjorden mellom disse to øyene ligger den veiløse bygda Valanhamn. Sørøst for Skorpa ligger øya Nøklan, og sør for Nøklan går Badderfjorden inn mot øst. I områdene nord for Badderfjorden er det få bosetninger ved selve fjorden, men i dette området er det flere bygder, hvorav de største er Undereidet og Sekkemo ved Badderfjorden, og Sørstraumen på vestsiden av fjorden. Ved Sørstraumen krysser E6 fjorden via den 440 meter lange Sørstraumen bru. Innenfor Sørstraumen ligger Årøyan midtfjords og bygda Kjækan ligger på østsiden. Herfra går det smale sundet Lillestraumen inn til den innerste delen av fjorden, som kalles Sørfjorden.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fjorder i Kvænangen
Fjorder i Skjervøy
Abdul Rahman Hassan Azzam

Abdul Rahman Hassan Azzam (arabisk عبد الرحمن حسن عزام) (født 8. mars 1893 i Shubak al-Gharbi ved Giza i Egypt, død 2. juni 1976 i Cannes) var en egyptisk diplomat og politiker. Han var den første generalsekretæren i Den arabiske liga og hadde posisjonen fra 1945 til 1952. Han er også kjent som Abd al-Rahman Azzam. Azzam fikk 27. desember 1945 tittelen pasja av kong Faruk, og er derfor også kjent som Abdul Rahman Azzam Pasja.

Azzam skrev i 1938 boken The Eternal Message of Muhammed på arabisk. En revidert utgave av boken ble gitt ut på engelsk i 1965. Boken beskriver først i korte trekk Muhammeds liv og tar så for seg bruk av hans lære innen feltene: islams budskap, sosial reform, staten, internasjonale forbindelser, spredning av budskapet, årsaker til forstyrrelser i verden og jakten på et åndelig fundament for sivilisasjonen.

Azzam var Egypts ambassadør til Irak, Iran og Saudi-Arabia, og var også diplomat i Romania og Tyrkia. Han var i en periode også parlamentsmedlem. 

Azzam studerte medisin i London og hadde praksis ved St. Thomas' Hospital. Han ble medlem av Sphinx Society, en studentorgansisasjon som arbeidet for å avslutte Storbritannias okkupasjon av Egypt.

Bibliografi

Referanser 

Egyptiske diplomater
Egyptiske politikere
Egyptiske forfattere
Personer fra guvernementet Giza
Bjørneboe

Bjørneboe er et norsk slektsnavn med dansk opprinnelse. Mange er kjent som skapende kunstnere, blant annet forfatteren Jens Bjørneboe.  

Jens Bjørnebo 
Jens Bjørnebo (1671–1715) g. Maren Christensdatter, han (eller sønnen) fikk skjøte på gården Bjørnebo på Tromøya utenfor Arendal i 1725.
Jens Bjørnebo (1703–71) g. Inger Knudsdatter, 
Jens Bjørnebo (1749–1824) g. Berthe Olsdatter
Jens Bjørnebo (1781–1840) g. Helje Nielsdatter
Ole Andreas Bjørnebo (1832–1907) skipskaptein og reder, g. Inger Kierup
Karl Olaves Bjørneboe (1872–1943) tollkasserer
Finn Bjørneboe (1909–91) journalist og oversetter, g. Engel Lullen Loss
Ingvald Bjørneboe (1875–1939), skipsreder, g. Anne Marie "Maja" Svensson (tanta til Andre Bjerke)
Ole Andreas Kærup Bjørneboe (1917–90) g. Liv Holmesland
Bjørn Bjørneboe (født 1940), prest og billedkunstner, g. maleren Marit Aabel (niesa til Per Aabel)
Liv-Benedicte Bjørneboe (født 1965)  organist, kantor og komponist
Esther Maria Bjørneboe (født 1971), billedkunstner
Sven Kærup Bjørneboe (født 1943), forfatter
Jens Bjørneboe (1920–76), forfatter g. 1945–59 fotograf Lisel Bjørneboe (1918–2001) og 2) i 1960 Tone Tveteraas (datter av Signe Hofgaard)
Marianne Bjørneboe (født 1961),  litteraturviter, forfatter og filmarbeider
Therese Bjørneboe (født 1963), redaktør og teateranmelder, g. 1995 forfatter Dag Solstad
Suzanne Bjørneboe (født 1967), ballettdanser og høgskolelektor

Andre
Gunn-Elin Aa. Bjørneboe (født 1956) lege, universitetsdirektør, født Aasprong så kun inngift i slekten.
Agnete Bjørneboe (født 1943) dansk kunstner

Referanser

Etternavn
norske slekter
Personer fra Arendal kommune
Ramesuan

Kong Ramesuan (født 1339, død 1395), sønn av kong Ramathibodi I, regjerte som den andre og femte kongen av kongedømmet Ayutthaya. Da kong Ramathibodi besteg Ayutthayas trone, sendte han kong Ramesuan til å regejere i Lopburi. Etter kong Ramathibodis død i 1369, reiste kong Ramesuan til Ayutthaya for å sikre seg tronen, men hadde den i mindre enn et år før han ble avsatt av sin onkel, kong Borommaracha I, Suphanburis regent. Det finnes ikke klare kilder som forklarer grunnlaget for konflikten; offisielle kronikker fastslår at den eldre Boromaracha regjerte etter nevøens vilje, mens Jeremias van Vliets Short History of Thailand indikerer at Boromaracha overtakelse kom etter en blodig konflikt som grenset til borgerkrig.

Uansett hvordan, hadde kong Ramesuan i 1388 samlet tilstrekkelig støtte fra sin base i Lopburi til å returnere til Ayutthaya og utfordre Boromarachis sønn Thong Chan for å få tronen. Kong Ramesuans væpnede styrker inntok palasset og henrettet den 17 år gamle ThongChan. Kong Ramesuan var konge frem til 1395, da tronen ble overtatt av hans sønn Rama (også kjent som Ramaracha).

I løpet av kong Ramesuans andre regime, ser det ut til at kongen kom til en overenskomst med kongedømmet Sukhothai, som Boromarachi hadde kriget med i løpet av sitt regime. I stedet forteller noen kilder konflikter mellom kongedømmet Lan Na (i nordlige Thailand), og Angkor-imperiet.

Litteratur
 David K.Wyatt, Chris Baker, Dhiravat na Pombejra, Alfon van der Kraan: Van Vliet's Siam. Silkworm Books, Chiang Mai 2005, ISBN 974-9575-81-4
 David K. Wyatt: Thailand A Short History. Silkworm Books, Chiang Mai 1984, ISBN 974-7047-44-6
 Richard D. Cushman (David K. Wyatt Ed.): The Royal Chronicles Of Ayutthaya. The Siam Society, Bangkok 2000, ISBN 974-8298-48-5

Thailandske konger
Personer fra provinsen Phetchaburi
Alfredo Palacios

Alfredo Lorenzo Palacios (født 10. august 1880 i Buenos Aires, død 30. april 1965 samme sted) var en argentinsk sosialistisk politiker, diplomat og akademiker. Han er kjent som den første sosialistiske representanten i det argentinske underhuset.

Palacios studerte juss ved Universidad de Buenos Aires, og jobbet senere som advokat. Han underviste også ved universitetet, og ble etterhvert dekanus. Han var også en periode rektor ved Universidad Nacional de La Plata.

I 1902 ble Palacios valgt inn i bystyret i Buenos Aires, og i 1904 ble han valgt inn i det argentinske underhuset for La Boca-distriktet i Buenos Aires. I parlamentet stod han blant annet bak «Ley Palacios» (en lov mot seksuell utnyttelse) og lovforslag som begrenset barnearbeid og regulerte arbeidstid og fridager.

I 1935 ble Palacios senator, og satt fremt til Senatet ble oppløst i 1943. I 1955 ble han Argentinas ambassadør i Uruguay. I 1958 var han presidentkandidat. Han ble senere senator igjen, men ble avsatt i forbindelse med kuppet i 1962. I perioden 1963-65 var han igjen representant i underhuset.

Eksterne lenker 
 
 «An Affair of Honor»  i TIME

Argentinske politikere
Argentinske jurister
Personer fra Buenos Aires
Fødsler i 1880
Dødsfall i 1965
Forsvarets avdeling for kultur og tradisjon

Forsvarets avdeling for kultur og tradisjon (FAKT) var en sammenslutning av det norske Forsvarets åtte kommandantskap, syv museer og fem musikkorps. Avdelingen har som målsetning å være en frontfigur for militær profesjonskultur og bygge kunnskap, interesse og gode relasjoner mellom Forsvaret og samfunnet.

Sjefen for FAKT er også kommandant på Akershus festning.

Eksterne lenker
 Forsvarets avdeling for kultur og tradisjon

Norges forsvar
Norsk kultur
Etableringer i 2008
Opphør i 2016
Anders Folkestad

Anders Folkestad (født 16. mars 1949) er en norsk fagforeningsmann. Han var leder for hovedorganisasjonen Unio fra den ble opprettet i 2001 frem til 2015. 

Folkestad er fra Volda i Møre og Romsdal, og bodde sin seks første år på Folkestad. Familien flyttet flere ganger rundt i Møre og Romsdal, da hans far tok nye lærerstillinger. Også hans bestefar var lærer. 

Anders Folkestad gikk på Volda gymnas og studerte senere i Bergen og ved Idrettshøyskolen i Oslo og er utdannet lektor. Han startet sin lærergjerning ved Odda vidaregåande skule, Norges første videregående skole med idrettstilbud. Han ble der tillitsvalgt for Norsk Undervisningsforbund, og tok over som leder for den nye Lærerforbundet i 1993. Etter sammenslåingen med Norsk Lærerlag i 2001, ble Folkestad samme år leder for hovedorganisasjonen Unio i 2001.  

Da han gikk av som Unio-leder i 2015, ble han avløst av Ragnhild Lied.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fagforeningspersoner
Norske lektorer
Unio
Utdanningsforbundet
Personer fra Volda kommune
Fødsler i 1949