alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
El cóndor pasa (sang)

«El Cóndor Pasa» er en sang fra zarazuelaen El Cóndor Pasa av den peruanske komponisten Daniel Alonía Robles, skrevet i 1913 og basert på en tradisjonell folkemelodi.

Den er antageligvis den best kjente peruanske sangen verden over på grunn av en coverversjon med Simon & Garfunkel fra deres album Bridge over Troubled Water (1970). Deres versjon er kalt «El Condor Pasa (If I Could)». Simon hørste en versjon kalt «Pasa del Condor» av Jorge Milchberg, som var leder for gruppen Urubamba, tidligere kjent som The Incas. Simon ble venn av gruppen gjennom denne sangen og endte opp med å turnere med den. Hans produserte også dens første amerikanske album.

Simon personaliserte sangen ved å legge til sin egen engelske tekst. På Simon & Garfunkels versjon er Robles, Milchberg og Simon alle oppført som låtskrivere.

Senere samme år utgav Perry Como en coverversjon av Simon & Garfunkels engelske versjon på sitt album It's Impossible, mens Julie Felix dro fordel av Simon & Garfunkels beslutning om ikke å utgi den på single i Storbritannia. Hennes innspilling kom på den britiske singelisten 15. april 1970 og lå der i elleve uker med nummer 19 som høyeste plassering.

Simon & Garfunkel utgav sin  versjon på single i USA.

Historie 
I 1913 komponerte Alonía Robles «El cóndor pasa» og sangen ble først fremført offentlig på Teatero Mazzi i Lima.

Musikkgruppen Los Incas fremførte sangen i Paris i 1960-årene, hvor den ble hørt av Paul Simon. Los Incas fortalte Simon, kanskje av uvitenhet, at sangen var komponert på 1800-tallet av en anonym komponist.. Simon ble interessert i sangen og skrev en ny tekst til den. Sangen finnes på Simon & Garfunkels album Bridge over Troubled Water (1970).

I 1970 anla Alonía Robles sønn, Armando Robles Godoy, et copryrightsøksmål mot Simon og demonstrerte at sangen hadde blitt komponert av hans far og at han hadde copyrightet den i USA i 1933.. Godoy sa at han ikke følte fiendskap overfor Simon for det han betraktet som en misforståelse.  Det var nesten en vennlig rettssak, for Simon var meget respektfull overfor andre kulturer.. «Det var ikke skjødesløshet fra hans side», sa Robles. «Han hørte hendelsesvis sangen i Paris med en innfødt gruppe. Han likte den, han gikk for å spørre dem og de gav ham feil informasjon. De fortalte at det var en populær melodi fra det attende århundre og ikke min fars komposisjon. Det var en rettssak uten ytterligere komplikasjoner»

 Andre versjoner 
Den spanske eurodance-disc jockeyen, DJ Sammy, hadde en eurodanceversjon på sitt album, Heaven. Teksten blir imidlertid talt og er ikke Paul Simons.'
Den russiske popstjernen Valery Leontiev utgav sangen på sitt album The year of wanderer'' (2009).
Den kjente skotske gruppen Middle of the Road ga ut en italiensk versjon i 1970/71.

Norsk versjon 
Eric Aster har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Det var en gang». Eli Tanja har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Columbia GN  1847 i 1970.

Listeplasseringer

Referanser 

Sanger
Eirik Lae Solberg

Eirik Lae Solberg (født 3. april 1971 i Drammen) er en norsk politiker som representerer Høyre.

Han hadde lederverv i Drammen og Buskerud Unge Høyre og satt deretter i Unge Høyres sentralstyre 1992–1994. Han var innvalgt i Drammen bystyre 1995–1999.

Solberg var ansatt som politisk rådgiver for Høyres stortingsgruppe fra 1997 til 2001 og deretter utnevnt som politisk rådgiver for statsråd Ansgar Gabrielsen i Nærings- og handelsdepartementet under Bondevik-regjeringen fra 2001 til 2004. Våren 2004 var Solberg statssekretær i Arbeids- og administrasjonsdepartementet, etter at Victor Norman hadde avgått som statsråd, deretter statssekretær under statsråd Morten Andreas Meyer i Moderniseringsdepartementet frem til september 2005.

Solberg var kommunikasjonsdirektør i Microsoft Norge 2006–2009.

Solberg ble valgt inn i Oslo bystyre i 2007. Han var leder av finanskomiteen i Oslo bystyre og leder for Høyres bystyregruppe 2009–2013, deretter statssekretær i Nærings- og fiskeridepartementet under statsråd Monica Mæland i Solberg-regjeringen 2013–2014. I 2014 ble han finansbyråd i Oslo kommune. Etter at de borgerlige tapte valget i Oslo i 2015, ble Eirik Lae Solberg leder i Høyres bystyregruppe og leder i Samferdsels- og miljøkomiteen. Han var Høyres byrådslederkandidat ved kommunevalget 2019, men Raymond Johansens byråd beholdt flertallet. Solberg trakk seg som leder for bystyregruppen, men beholdt plassen i bystyret.

I 2020 ble Solberg ansatt i konsulentselskapet Deloitte. Han driver strategisk rådgivning for offentlig sektor.

Solberg har en bachelorgrad i samfunnsøkonomi fra London School of Economics and Political Science (LSE) og en mastergrad i europeisk historie og politikk fra University of Cambridge.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Statssekretærer i Regjeringen Solberg
Statssekretærer fra Høyre
Byråder i Oslo
Høyre-politikere i Oslo
Norske kommunikasjonsfolk
Personer fra Drammen kommune
Carol Greider

Carolyn Widney Greider (født 15. april 1961) er en molekylærbiolog som er ansatt ved Johns Hopkins University. Hun var medoppdager av enzymet telomerase i 1984 mens hun jobbet under Elizabeth Blackburn ved University of California, Berkeley.

Greiders banebrytende forskning på områdene telomerer og kromosomer gjorde at hun ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin for 2009 sammen med forskerne Elizabeth Blackburn og Jack W. Szostak i Boston «for oppdagelsen av hvordan kromosomene beskyttes av telomerer og enzymet telomeras».

I tillegg til nobelspris i medisin har hun fått flere andre utmerkelser og medaljer for sitt forskningsarbeid.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Nobelprisvinnere (fysiologi eller medisin)
Biologer fra USA
Molekylærbiologer
Nobelprisvinnere fra USA
Personer fra San Diego
Fødsler i 1961
Olav Myran

Johan Olav Myran (født 16. desember 1913 i Ålen, død 12. februar 1982) var en norsk herredsagronom og politiker (Ap). Han gikk en rekke kurs vedrørende jordbruksnæringen, Jordbruksskolen for fjellbygdene i 1937, samt Statens Småbrukslærerskole fra 1939. Myran var herredsagronom i Ullensvang 1940–1949, Ålen og Haltdalen 1949–1971 og Holtålen 1972–1981.

Myran var varamedlem av Ålen kommunestyre 1951–1956, medlem 1956–1964 og ordfører 1964–1971. I Holtålen var han varaordfører 1971–1975 og ordfører 1975–1979. Medlem av Sør-Trøndelag fylkesutvalg 1963–1971. 1. vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag 1969–1977, og møtte til sammen i godt over ett år som stortingsrepresentant.

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter fra Ap
Stortingsrepresentanter for Sør-Trøndelag
Stortingsrepresentanter 1973–1977
Stortingsrepresentanter 1969–1973
Ordførere i Holtålen
Ordførere i Ålen
Ap-ordførere i Sør-Trøndelag
Norske agronomer
Personer fra Holtålen kommune
Lysaker-ulykken

Lysaker-ulykken var en togulykke mellom to lokaltog som inntraff den 16. april 1990 på Drammenbanen mellom Skøyen stasjon og Lysaker stasjon. Fem personer omkom, hvorav to passasjerer og tre ansatte fra NSB. Rundt 30 personer ble fysisk skadet i ulik grad som følge av ulykken.

Hendelsesforløp 
Lokaltog 937 (Lillestrøm–Drammen) kjørte ut vestover fra Oslo sentralstasjon seks minutter etter rutetiden og skulle ha et planlagt stopp ved hovedsignal 153 i påvente av nattoget på Sørlandsbanen, som kjørte i samme retning og som også var forsinket. Lokaltoget stoppet ikke ved hovedsignal 153 etter kjøreplanen, men fortsatte sin ferd videre vestover. Togleder ved Oslo S registrerte denne uregelmessigheten og satte inn «Stopp» på alle signalene ved Skøyen stasjon, samtidig som han skrudde av kjørestrømmen på begge spor mellom Oslo S og Asker stasjon.

Det vestgående lokaltoget 937 kolliderte med østgående lokaltog 2132 (Spikkestad–Lillestrøm) rundt 940 meter etter hovedsignal 153 med en hastighet på ca 90 km/t. Ifølge etterforskningen var det ingen tegn på retardasjon fra det vestgående lokaltoget, mens hastigheten til det østgående lokaltoget var redusert til rundt 30 km/t ved sammenstøtet. Den endelige årsaksforklaringen til ulykken ble ikke fastslått.
Ulykkessett : 69009 og 69028.(Motorvogn 69009 og styrevogn 69628 ble senere hugget)

Ulykken satte fokus på økt sikkerhet ved norske jernbaner, og førte til at Samferdselsdepartementet satte av midler i statsbudsjettet til å forsere utbyggingen av ATC.

Referanser

Eksterne lenker 
 Sikkerhetsdagene.no – Storulykker i Norge de siste 20 årene, Togulykker

Jernbaneulykker i Norge
Hendelser i 1990
Drammenbanen
Akershus' samferdselshistorie
Eirik Brandsdal

Eirik Brandsdal (født 11. november 1986 i Oslo) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Kjelsås IL.

Karriere 

Brandsdal debuterte i verdenscupen 14. mars 2007, og tok sin første verdenscupseier i et sprintrenn i Estland 23. januar 2011. Uken etter ble han Norgesmester i sprint fristil i Steinkjer den 28. januar 2011. I finalen vant han foran Anders Gløersen og Johan Kjølstad.

Han deltok i Ski-VM 2011 i Oslo, og fikk der 17.-plass på sprinten. Svenske Marcus Hellner vant denne øvelsen, foran Petter Northug. 

Han deltok både i VM i Val di Fiemme i 2013 og i Sotsji 2014 og fikk henholdsvis sjetteplass og niendeplass på de to sprintene.

Han deltok også i VM i Falun i 2015. Der røk han ut i semifinalen, og endte på ellevteplass.

Brandsdal var i både sesongen 2013/2014 og sesongen 2014/2015 verdens nest beste skisprinter, med andreplass i sprintverdenscupen sammenlagt begge gangene.

Han har tidligere studert ved NTNU, og i 2018 begynte han et masterstudium i industriell økonomi ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet.

Brandsdal la opp etter 2019/20-sesongen.

Verdenscupseire 
Etappeseire i Tour de Ski og andre tourer ble i utgangspunktet ikke regnet som verdenscupseire, men etter at en tilbakevirkende regel ble innført i desember 2015, teller også disse etappeseirene.

Sammenlagtresultater i verdenscupen i langrenn

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske langrennsløpere
Norgesmestere i langrenn
Deltakere under Ski-VM 2011
Deltakere under Ski-VM 2013
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2014
Langrennsløpere under Vinter-OL 2014
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2018
Langrennsløpere under Vinter-OL 2018
Deltakere under Ski-VM 2015
Deltakere under Ski-VM 2019
Fraser Institute

Fraser Institute er tankesmie basert i Canada som baserer seg på prinsippene for et fritt marked. Instituttets mandat er å fremme frihet og konkurransedyktige markeder. På et generelt grunnlag er de motstandere av offentlige løsninger basert på offentlig forbruk, skatter, underskudd og reguleringer. Noen eksempler på offentlige politiske standpunkt: mer frihandel i hele verden, privatisering av forskjellige statlige tjenester, friheten til å eie og skaffe seg våpen uten kontroll, legalisering av marijuana, konkurranse i grunnskolen og større deltagelse av privat sektor i leveranser av helsetjenester og -forsikringer.

Fraser Institute uttrykker ikke meninger om geopolitiske emner. For eksempel har ikke tankesmien uttalt seg om Canadas avgjørelse om å ikke delta i 2003-invasjonen av Irak eller har uttrykt noen holdninger til om kanadiske soldater skal være eller ikke være i Afghanistan. Tankesmien var og er motstander av statlige reguleringer som en mulig løsning på den global oppvarmingen fra 1970-tallet til rundt årtusenskiftet. De sier at «potensialet til å påføre høye omkostninger på den kanadiske befolkningen og drastisk øke den regulerende stat, uten å gi lite eller ingen miljømessig fordel» Fraser Institute (navngitt etter elven Fraser) er lokalisert i Vancouver, British Columbia. Det ble stiftet i 1974 av Michael Walker, en økonom fra University of Western Ontario og forretningsmannen T. Patrick Boyle, da visepresident for MacMillan Bloedel. Den nåværende administrerende direktør Mark Mullins, var Institutets tidligere direktør for Ontario policy studies. 

Instituttet er kjent for sin Economic Freedom of the World-indeks som rangerer verdens land i henhold til deres økonomiske frihet.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Policy.ca Profil: Fraser Institute
 CBC-profil: Fraser Institute
 Canada Revenue Agency registered charity information database: The Fraser Institute
 Fraser Institute hos SourceWatch
 Vancouver Review-intervju med Michael Walker

Tankesmier
Organisasjoner etablert i 1974
Skappels gate 2

Skappels gate 2 er en bygård i Hamar. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Rolf Jacobsen (1907–94) bodde her i årene 1961–1994.

Huset er oppført før 1849, og var den gang flyttet til byen fra Nes. Den blir beskrevet som «en interessant blanding av et representativt østlandsk våningshus, et italiensk renessansepalass og en forretningsgård i den nye byen Hamar»

Rolf og Petra Jacobsen, som begge var fra Solør, flyttet hit i 1961, etter flere omflakkende år i utkanten av byen. Fra 1949–52 bodde han på hybel i byen, fra 1952 til 1955 bodde familien på Nes, og fra 1955–61 i Vang (Hedmark). 

Huset er ikke direkte gjengitt i Jacobsens forfatterskap, men jernbane er et motiv i forfatterskapet. Skappels gate ligger tett opptil Dovrebanen. Denne nærheten til jernbanen, og forfatterens fortrolighet med rutetidene, kom etterhvert til å bli en viktig del av mytologien rundt Jacobsen.

Huset eies i dag av Hamar kommune, og huser blant annet Frivillighetssentralen og Pensjonisthjelpen. Jacobsens leilighet disponeres av foreningen Rolf Jacobsens venner, og brukes til kulturformål.

Litteratur og andre kilder 
 Norske kunstnerhjem; temanummer av Fortidsvern; nr 3, 2005
 Hilde Diesen. Dikterhus. Tell forlag, 1994 (''bokhylla.no – fulltekst)

Referanser 

Norske kunstnerhjem
Byggverk i Hamar
Kultur i Hamar
Svein Lie (1942)

Svein Erik Lie (født 15. april 1942 i Hedalen) er en norsk språkforsker og professor emeritus i nordiske språk ved Universitetet i Oslo. 

Han tok examen artium ved landsgymnaset i Bø i Telemark og ble cand.philol. i 1972 med norsk hovedfag, førsteamanuensis fra 1980 og professor fra 1998. Han har også vært professor (2001–2002) og professor II (2004–05) ved Høgskolen i Agder. Lie gjennomførte 1983–1984 Forsvarets russiskkurs. På 1990-tallet var han en av medforfatterne til Norsk referansegrammatikk, den største samlede beskrivelsen av norsk grammatikk.

Bibliografi i utvalg 
 1976: Innføring i norsk syntaks. Oslo: Universitetsforlaget. 5. utg. 2003. 133 s. 
 1990: Kontrastiv grammatikk – med norsk i sentrum. Oslo: Novus, 1990. 3. utg. 2005. 112 s. 
 1997: Norsk referansegrammatikk. (Sammen med Jan Terje Faarlund og Kjell Ivar Vannebo.) (4. opplag 2006.) Oslo: Universitetsforlaget. 1223 s. 
 2006: Norsk morfologi. Oslo: Ling forlag. 114 s.
 2022: Norsk morfologi - med fonologi og semantikk. Oslo: Universitetsforlaget.

Referanser

Eksterne lenker 
	
 uio.no Hjemmeside

Norske filologiprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Norske sakprosaforfattere
Personer fra Sør-Aurdal kommune
Fødsler i 1942
Lien Fjellgard

Lien Fjellgard er en gjestegård som ligger øverst i Svartdal i Seljord kommune. Gårdens egentlige navn er Nord Lien. Den er en slektsgård, og har vært i samme familie fra tidlig på 1600-tallet. Nærområdet til gården er Brattefjell - Vindeggen landskapsvernområde.

Fra gammelt er gården en typisk fjellgård med tradisjonell gårdsdrift. Det er også i dag landbruk med 50 vinterfora sau. De gamle tømmerhusene er restaurert og benyttes til selskap, kurs og konferanser.

For det gamle rekketunet, et typisk Telemarkstun, har Lien Fjellgard fått Olavsrosa i 2005. I tunet er hovedhus, eldhus, bur, fjos, stall, sauefjos, badstoge, høyløe, vårfjos, samt et nytt hus, Kvilarstogo.

Eksterne lenker
 Hjemmeside

Samferdsel i Seljord
Olavsrosa
Hoteller i Vestfold og Telemark
Englands herrelandslag i rugby union

Englands herrelandslag i rugby union representerer England i internasjonal rugby union, og er det eneste europeiske landslaget som har vunnet verdensmesterskapet.  Dette skjedde da mesterskapet ble arrangert i Australia i 2003.

Den første landskampen ble spilt 27. mars 1871 i Edinburgh, og endte med 4–1-tap mot Skottland.

De er faste deltagere i Seksnasjonersturneringen.

Deltagelse i Rugby-VM 
Rød firkant markerer at de var vertsnasjon

Seksnasjonersturneringen 
England deltar i den årlige Seksnasjonersturneringen ettersom de er rangert i Tier 1 av International Rugby Board, og har følgende meritter:
 Vinnere (29)
 Grand slam (13)
 Triple crown (26)

Referanser

Eksterne lenker
 

Landslag i rugby union
Engelske landslag
Rugby i Storbritannia
Tore Bongo

Tore Bongo (født 3. februar 1952 i Alta, død 27. august 2017) var en nordsamisk politiker og aktivist. Han er kjent som aktivist i Alta-konflikten. Han var en av fire ledere for Alta-aksjonen som ble dømt etter oppviglerparagrafen, dette var første gang denne lovbestemmelsen ble brukt siden Einar Gerhardsen og Martin Tranmæl ble dømt etter den i mellomkrigstiden.

Bongos ledertid i Alta sameforening gikk over fire perioder: 1974–1979, 1986–1987, 1988–1993 og 2014–2015. Bongo var medlem av Sametinget fra 1993 til 1997. Han var lærer i samisk språk. Han opprettet Alta sameforening på 1970-tallet. Han var samepolitiker, naturforkjemper og en viktig ressurs for det samiske i Alta.

Han sto på tiendeplass for Norske Samers Riksforbund (i nordre valgkrets) til sametingsvalget i 2017.

Referanser

Kilder
Odd Mathis Hætta: Sametinget i navn og tall : Høsten 1993 - høsten 1997

Eksterne lenker 
 Tore Bongo, Samisk Kunstnerråd
 ifinnmark.no
 

Norske aktivister
Norske sametingspolitikere
Alfred Nilsen

Alfred Nilsen (født 28. desember 1892 i Tromsø, død 22. mars 1977) var en norsk politiker for Venstre. Han var stortingsrepresentant for kjøpstedene i Nordland, Troms og Finnmark (Bodø, Hammerfest, Narvik, Tromsø, Vadsø, Vardø) fra 1950 til 1953, og vararepresentant for Troms fra 1954 til 1961. Han satt  i bystyret i Tromsø fra 1922 til 1964. Han var ordfører fra 1937 til 1941 og i 1945, og var medlem av formannskapet fra 1947-1955. Han drev også malermesterforretning i Tromsø 1916-1956.

Alfred Nilsen var ved krigens utbrudd ordfører i Tromsø, og tok initiativ til produksjon av et stort antall hvite kamuflasjedrakter til norske soldater. I 1941 fikk han sparken som ordfører, da han nektet å undertegne en støtteerklæring om det tyske angrepet på Sovjetunionen. Frem til høsten 1943 var han dypt involvert i etterretningsarbeid, og fikk sine oppdrag fra og rapporterte til Secret Intelligence Service (MI6) i London. Han hadde blant annet hovedansvaret for å kartlegge forsvaret av Tirpitz før det vellykkede angrepet med miniubåter i Altafjorden (Operation Source). I 1943 måtte han rømme til Sverige og ble der ansatt ved Den norske legasjonen i Stockholm, med spesielt ansvar for etterretningsstasjonen «Kari» ved Leinavatn.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter 1950–1953
Stortingsrepresentanter fra Venstre
Stortingsrepresentanter for kjøpstedene i Nordland, Troms og Finnmark fylker
Ordførere i Tromsø
Venstre-ordførere i Troms
Personer fra Tromsø kommune
Nicolae Iorga

Nicolae Iorga (født 17. januar 1871 i Botoșani i Romania, drept 27. november 1940 i Strejnicu i nærheten av Ploiești) var en rumensk statsminister, akademiker og forfatter.

Liv og virke

Bakgrunn
Iorga studerte i Iași, Paris, Berlin og Leipzig og ble medlem av Det rumenske akademi i 1893, samme året som han tok sin Dr.filos.-grad.

Karriere
Han ble i 1894 ekstraordinær og i 1895 ordinarie professor i middelalderens og i den nyere tids historie ved universitetet i Bukarest. Han var en meget produktiv forfatter og skrev en rekke vitenskapelige bøker og artikler innen sitt område, og for allmennheten også brosjyrer, i aviser og tidsskrifter, og holdt foredrag rundt om i landet. Hans prosjekt var nasjonal politikk, folkeopplysning og folkeoppfostring, og å vekke til liv en nasjonal retning innen den rumenske litteratur. Han samlete omkring seg skarer, i særdeleshet blant ungdommen, av sterkt hengivne tilhengere, og ble hyllet som Præceptor Romaniæ. 
I 1906 grunnla han det halvmånedelige tidsskriftet Neamul românesc.

Nicolae Iorga var i sin tid landets største forlegger med om lag 1250 offentliggjorte bind og 25.000 artikler. Han var sekretær i Liga culturală (kulturforeningen) og leder for det nasjonaldemokratiske parti, og ble i 1907 innvalgt som representant for Iaşi i Romanias riksdag.

Iorga deltok som professor ved krigsakademiet i 1913 i krigen i Bulgaria. Han ivret under første verdenskrig for at Romania skulle tilslutte seg Ententen, og fulgte den av tyskerne beseirede, i desember 1916 inn i Moldova retirerende arméen og oppildnet der   i Neamul Românesc nasjonen til fortsatt motstand.

Gjennom sine disipler og andre hengivne satte han uten å direkte fremstå sitt preg på 1918 års svært viktige jordsbruksreform (da storgodsene ble oppdelte).

Som innvalgt i det utvidede Romanias første parlament var han 1919-20 president i deputertkammeret. I 1925 ble han medlem og ærespresident Iuliu Manius nasjonalrumenske parti, men forlot etter kort tid dette parti. Årene 1931-32 var han Romanias statsminister. I november 1940 ble han myrdet av Jerngarden.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Romanias statsministre‎
Rumenske diktere
Rumenske essayister
Rumenske historikere
Rumenske forfattere av folkelivsskildringer
Rumenske journalister
Rumenske kunstkritikere
Latinister
Orientalister
Personer fra Botoșani
Rumenske drapsofre
Medlem av Det rumenske akademi
Bertil Lien

Bertil Lien (født 20. juni 1952) er en norsk kommunikasjonsrådgiver og tekstforfatter.

I 1972 introduserte han som musikkjournalist i Adresseavisen begrepet «trønderrock» for første gang. Det gjorde han under et intervju med gruppa Prudence, da han mente begrepet passet som beskrivelse av gruppas kombinasjon av folkemusikk fra Trøndelag og musikken til Deep Purple.

Som reklamemann har Lien blant annet bidratt til ungdomskampanjer for Vegdirektoratet og Trygg Trafikk og Rema 1000s «kuttisme»-kampanje.

Lien skrev i 2009 biografidelen, 163 sanger: Tekster & noter med besifring til samleboksene Åge-boks 1 og Åge-boks 2 ved Åge Aleksandersens 60-årsdag.

Bibliografi 
 2009: 163 sanger: Tekster & noter med besifring, sammen med Åge Aleksandersen, Norsk Noteservice ISBN 978-82-8089-124-2
 2009: Jonas og Sara på skattejakt, sammen med Christoffer Brovold og Line Kjelstrup: 
 1993: Bildene : klart vann, grønt gress, frisk luft, hvit snø – en del av serien Norske bilder, sammen med Halvard Kvåle, Rolf Grundesen, Arvid Esperø og Kristin Brudevoll, utgitt i forbindelse med OL på Lillehammer
Diskografi
 Aunt Mary: The Best of Aunt Mary (1974)
 Norsk Plateselskap: Trønder-Rock (1982)
 Difference: Norsk Rocks Skattkammer Vol. 7: Difference (2005)
 Prudence: Live Sveriges Radio 17.11.1973 (2018)

Referanser

Eksterne lenker 

Norske journalister
Norske reklamefolk
Prudence
Fødsler i 1952
Cathrine Egeland

Cathrine Egeland er en norsk filosof og arbeidslivsforsker. Hun er forsker I ved Arbeidsforskningsinstituttet ved Oslomet – storbyuniversitetet.

Liv og virke 
Egeland tok graden cand.mag. i filosofi og kjønnsstudier i 1996, og ph.d.-graden ved Syddansk universitet i 2001 med avhandlingen «Men det har ikke noget med kønnet at gøre». Køn, kønsbarrierer og Akademia – konstruktioner af et ugyldigt problem.

Egeland er ansatt som forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet, hvor hun tidligere var en av fire forskningsledere. 

Egeland var en av to norske kjønnsforskere som ble intervjuet i første episode av TV-programmet Hjernevask i 2010.

Referanser

Eksterne lenker

 Presentasjon på AFIs hjemmeside

Norske filosofer
Personer tilknyttet Arbeidsforskningsinstituttet
Fødselsdato ikke oppgitt
Fødselsår ikke oppgitt