alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Cocaine Anonymous

Cocaine Anonymous (CA) er en selvhjelpsgruppe for kokainavhengige. Gruppen har nettopp blitt etablert i Norge. CA har sitt utspring i USA. Det er inspirert av tolvtrinnsprogrammet til Anonyme Alkoholikere. Det beskriver en ny måte å leve livet på for å komme seg ut av et avhengighetsproblem. Det består bl.a. av å innrømme at man har et problem, søke hjelp, foreta en selvransakelse og gjøre opp for seg der man ser at man har påført andre skade. En blir også anbefalt å dele sin historie og erfaring med andre rusavhengige slik at de også skal få håp om å komme seg ut av sin avhengighet.

Kokain – et økende problem 
Kokain har i løpet av de siste årene blitt beskrevet som et «motedop» i mediene. EU sitt rapporteringsorgan, EMCDDA, har rapportert at kokain er et økende problem i Europa. Nå har altså de som ønsker å komme seg ut av avhengigheten, fått en mulighet for å møte og hjelpe hverandre. Gruppene finnes foreløpig bare i Oslo (per februar 2008). Et alternativ andre steder er å gå på NA-møter, som finnes over hele landet.

Forskning og anbefaling til helsepersonell 
Forskning om selvhjelp på rusfeltet, oppfordrer helsepersonell å anbefale pasienter med et avhengighetsproblem å delta i tolvtrinnsgruppene. American Psychiatric Association (APA) anbefaler i sine retningslinjer om rusbehandling at «Referral to a 12-step program can be helpful at all stages in the treatment process».

Referanser

Eksterne lenker 
 

Rusomsorg
Molok

Molok (også skrevet Moloch, Molech, Molekh, Moloc) representerer semittiske מולך m-l-k, et rotord som opptrer i ulike hebraiske og arabiske ord knyttet til konger, og er enten navnet på en konge eller på navnet av en særskilt form for offer assosiert med ild. 

Molok var historisk tilsluttet kulturer over hele Midtøsten, inkludert ammonitter, hebreere og jøder, kanaanitter, fønikere og beslektede kulturer i Nord-Afrika og Levanten. 

Molok forbindes med ofring av barn. Ifølge overleveringen var gudebildet av bronse og formet som en sittende figur med oksehode og utstrakte armer. Figuren hadde et brennende bål i fanget hvor barnet ble ofret. 

I moderne dagligtale kan Molok referere nedsettende til en person eller gjenstand som krever kostbare ofringer. Begrepet Molok blir også nevnt i Bibelen, eksempelvis i Tredje Mosebok 18:21: «Du skal ikke gi noen av dine barn til Molok; du skal ikke vanhellige din Guds navn. Jeg er Herren.»

Referanser

Litteratur 
 Day, John (1989): Molech. A god of human sacrifice in the Old Testament, Cambridge University Press, ISBN 0-521-36474-4
 Grena, G.M. (2004): LMLK – A Mystery Belonging to the King, bind 1. Redondo Beach, California: 4000 Years of Writing History. ISBN 0-9748786-0-X.
 Heider, George C. (1985): The Cult of Molek. A Reassessment, Department of Biblical Studies, The University of Sheffield, ISBN 1-85075-018-1
 Seeden, Helga (1991): «A tophet in Tyre?», opprinnelig fra Bertyus 39, American University of Beirut. Arkivert fra originalen den 16.november 2022

Eksterne lenker 

 Moloch, Wiktionary

Religion
Vestsemittiske guddommer
Fønikiske guddommer
Kristendom
Tredje Mosebok
Kazan-khanatet

Kazan-khanatet var en Tatar-stat som lå i de tidligere Volga-bulgarske områdene fra 1438 til 1552. Hovedstaden i riket var Qazan (Kazan). Kazan-khanatet dekket det som i dag er Tatarstan, Mari El, Tsjuvasjia, Mordovia og deler av Udmurtia og Basjkortostan.

Historie 
Kazan-khanatet ble stiftet av Olug Mokhammad i 1437 eller 1438, med hjelp fra den lokale adelen. Under styret til Mokhammad og senere under sønnen Maxmud ble Storfyrstedømmet Moskva raidet flere ganger, blant annet ble Vasilij II tatt til fange etter et slag ved Suzdal og måtte kjøpes fri fra Kazan-khanen.

I juli 1487 okkuperte Ivan III av Moskva Kazan og satte marionetten Möxämmädämin på tronen. Kazan-khanatet ble deretter et protektorat under Moskva, og russiske handelsfolk fikk handle fritt i khanatet. Dette førte til flere resultatløse opprør fra folk som ønsket union med enten Det ottomanske rike eller Krim-khanatet.

I 1521 brøt Kazan seg fri fra det russiske styret, og gikk sammen med nabostatene til krig mot Moskva. Dette førte til at khan Muhamed Giray kunne ta 150 000 russiske slaver ved én anledning.

I 1552 gikk Kazan-khanatet under. En russisk hær under ledelse av Ivan den grusomme beleiret byen, og etter to måneder falt den. Ivan lot byen brenne ned, og lot befolkningen dø eller bli fordrevet. Samtidige kilder nevner 110 000 drepte tatarer, og at 60 000 – 100 000 tilfangetatte russere ble frigjort. Kazan-khanatet ble deretter innlemmet i Russland samtidig som etniske russere flyttet inn og overtok byen.

Litteratur 
 Viacheslav Shpakovsky, David Nicolle, Gerry Embleton, Armies of the Volga Bulgars & Khanate of Kazan, 9th–16th centuries, Osprey Men-at-Arms 491 (2013).
 Azade-Ayshe Rorlich, Origins of Volga Tatars in: The Volga Tatars, a Profile in National Resilience (1986).

Tatarer
Russlands historie
Historiske stater og riker i Europa
Historiske tyrkiskmongolske stater og riker
Stater og territorier etablert i 1438
Stater og territorier opphørt i 1552
1400-tallet i Europa
1500-tallet i Europa
Fylkesvei 1264

Fylkesvei 1264 går mellom Gurud og Hauger i Indre Østfold kommune. Veien er 5,1 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 734.

Kommuner og knutepunkter

Sulu

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Viken
Veier i Indre Østfold kommune
Torhild Moen

Torhild Moen (født 26. mai 1938 i Stavanger) er en norsk lærer, barneteaterarbeider og forfatter av barnebøker og andaktsbøker for barn. Hun er bosatt på Notodden. 

Hun vokste opp i Oslo, og har arbeidet som lærer og øvingslærer i Oslo, Bodø og Notodden. Hun har vært frivillig leder og instruktør i barne- og ungdomsteatre de samme stedene. 

Hun debuterte med barnedikt-samlingen Tenke seg til i 1980. Samme år utga hun også fagbøkene Drama i skolen og Drama og dokketeater i kristendomsfaget. I alt har hun skrevet og utgitt 37 bøker. Dertil har hun skrevet dramastykker til bruk i menighet og skole.

Priser og utmerkelser 
 Ordknappen 2012 for boka Vilja og bokstavene som krøller seg
 Kongens fortjenstmedalje 2018

Bibliografi
 Morgensamlingsbøker i skolen 1980 – 1996, barnebok
 Dramabøker 1980-1993, sakprosa
 Tenke seg til, lyrikk for barn og ungdom, Fabritius (1980)
 Bagateller, barnebok, Gyldendal (1981)
 Gutten som så lyset påskedag, barnebok, Luther (1982)
 Espens jul (rev.utg. 1996), barnebok, Luther (1983)
 Takk for lånet, Gud, barnebok, Luther (1983)
 Pelikanen, barnebok, Luther (1985)
 Kjære Gud, du er et under, barnebok, Aschehoug (1987)
 Gamlemor og Tullemor, barnebok, Eide (1987)
 God natt da, mormor, barnebok, Ansgar (1991)
 Skrytepave pipelort, barnebok, Damm (1992)
 Gladdager og pytondager, barnebok, IKO-forlaget (1993)
 I startgropa, barnebok, Verbum (1994)
 Pensjonistens bønnebok, Luther (1996)
 Gamlenissen, barnebok, Luther (1997)
 Stjerneknapper i vinterlys, barnebok, Luther (2000)
 Med sprett i beina, barnebok, Avenir (2001)
 Himmelbroen, religiøs litteratur, Lunde Forlag (2002)
 Det er lov å gråte, antologi, barnebok, IKO-forlaget (2002)
 Gullkulen, billedbok, IKO-forlaget (2007)
 Fengselsfuglen. Om å ha en far i fengsel, billedbok, IKO-forlaget (2008)
 Noen dager er fulle av farger, Luther (2008)
 Vilja, mormor og tryllesteinen, barnebok, IKO-forlaget (2009)
 Stine Pernille og bestemødrene, barnebok, IKO-forlaget (2009)
 Husker du meg, mormor? : nye opplevelser med Vilja, barnebok, Lunde Forlag (2010)
 Vilja og bokstavene som krøller seg, barnebok, Lunde Forlag (2011)
 Stine Pernille og bestefar, billedbok, IKO-forlaget (2011)
 Vilja og det magiske øyeblikket, billedbok, Lunde Forlag (2012)

Referanser

Kilder
Presentasjon av Torhild Moen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 
 kulturnett.no, med forfatterens egenpresentasjon.

Norske barnebokforfattere
Norske dramatikere
Krim-khanatet

Krim-khanatet var en tatar-stat som eksisterte fra 1441 til 1783. Den hadde sentrum på halvøya Krim i dagens Ukraina. Hovedstaden var Bakhtsjysaraj.

Bakgrunn 
Krim-khanatet var en av Den gylne hordes avløserstater, og ble grunnlagt av Hacı I Giray. Khanatet kontrollerte på denne tiden Krim og steppene i det sydlige Russland og Ukraina (Den pontisk-kaspiske steppe).

Under osmansk kontroll 
Fra 1475 kom Krim-khanatet under innflytelse fra Det osmanske rike, og rikene skulle ha en langvarig allianse. Krim-khanatet ble en viktig faktor i forsvaret av islams yttergrense, spesielt mot russere og polakker. Frem til 1700-tallet var khanatet et av de mektigste rikene i Øst-Europa, og var spesielt kjent for å skaffe slaver til osmanene. 

På 1700-tallet gikk det nedover med Krim-khanatet, da forbedrede europeiske våpen og et langt svakere osmansk rike gjorde at maktbalansen tippet i russisk favør. Under Den russisk-østerrikske tyrkerkrig (1736–1739) greide russerne under ledelse av Burkhard Christoph von Münnich å trenge inn på selve Krim.

Under russisk kontroll 

Under Küçük Kaynarca-traktaten av 1774 ble staten erklært uavhengig av Det osmanske riket og Russland, men Katarina II av Russland invaderte under ledelse av Grigorij Potemkin Krim-khanatet i 1783 og annekterte dette som en del av Novorossija. Den russiske kontrollen ble anerkjent gjennom Jassytraktaten av 1792. Den siste khanen, Şahin Giray, flyktet til Det osmanske rike hvor han ble henrettet for forræderi noen år senere.

Se også
 Krimtatarer

Tatarer
Russlands historie
Ukrainas historie
Historiske stater og riker i Europa
Det osmanske rike
Historiske tyrkiskmongolske stater og riker
Jo Ørjasæter

Jo Ørjasæter (født 30. august 1925 i Lillehammer, død 12. juli 2006 i Bærum) var en norsk journalist, teater- og litteraturkritiker og sakprosaforfatter. 

Ørjasæter var utdannet filolog fra Oslo og USA, og arbeidet som kulturmedarbeider i avisen Nationen i mer enn førti år. Samtidig skrev han bøker om Fjernsynsteatrets historie, Det norske teatrets historie og biografier om Nils Collett Vogt og Nini Roll Anker. Boken om Anker skrev han sammen med sin kone.

Han var også en aktiv oversetter, med 110 oversettelser, av blant Märta Tikkanen, Sara Lidman og Kerstin Ekman. For oversettelsen av Dei teier meg i hel av Inger Skote fikk han Kirke- og undervisningsdepartementets oversetterpris i 1975. Han ble tildelt Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur for oversettelsen av Carolyn Comans Det Jamie såg i 1998.

Han var sønn av Tore Ørjasæter og gift med Tordis Ørjasæter.

Referanser 

Journalister i Nationen
Norske sakprosaforfattere
Norske oversettere
Norske litteraturhistorikere og litteraturkritikere
Vinnere av kulturdepartementets barnebokpriser
Personer fra Lillehammer kommune
Fødsler i 1925
Dødsfall i 2006
Liste over Færøyenes lagtingsformenn

Lagtingsformannen (færøysk: løgtingsformaðurin) er den som leder møtene på Lagtinget, den lovgivende forsamlingen på Færøyene. Lagtingets formannskap, som foruten lagtingsformannen består av tre nestformenn,  planlegger og leder det daglige arbeidet på Lagtinget. Når Lagtinget ikke er samlet, treffer lagtingsformannen de forføyninger som måtte vise seg påkrevet med hensyn til Lagtingets indre anliggender. Det er også lagtingsformannen som avgjør om et forslag skal sendes til komitébehandling, samt i hvilken komité det skal behandles.

Fra etableringen på 1000-tallet og frem til Lagtingets oppløsning i 1816 var det lagmannen som hadde denne oppgaven, men etter at Lagtinget ble gjenopprettet i 1852, var det amtmannen som ledet Lagtinget. Amtmannen var den danske kongens ombudsmann. Amtmannen mistet sitt sete i Lagtinget ved en lovendring i 1923, og Lagtinget fikk tilbake retten til å velge sin egen formann. Lagtingsformannen og lagtingsformannskapet velges i utgangspunktet for fire år den første gangen det nye Lagtinget trer sammen etter et lagtingsvalg.

Den første lagtingsformannen var Oliver Effersøe fra Sambandsflokkurin, valgt i 1924. Siden 1924 har det vært i alt 21 lagtingsformenn, og mange av dem har sittet i flere perioder. Både Hergeir Nielsen, Johan Poulsen, Jákup Øregaard og Thorstein Petersen har sittet ved tre anledninger. Med sine 17 år var Øregaard den lengst sittende formannen.

Den yngste lagtingsformannen var Edward Mitens fra Sjálvstýrisflokkurin, som var 39 år gammel da han ble valgt i 1928, mens den eldste var Jørgen Thomsen fra Javnaðarflokkurin, som var 63 år gammel da han ble valgt i 1990. Alle lagtingsformennene har representert de fire store partiene i færøysk politikk, nemlig Sambandsflokkurin, Sjálvstýrisflokkurin, Javnaðarflokkurin og Tjóðveldisflokkurin (nå Tjóðveldi). Den yrkesvise fordelingen har vært åtte lærere, tre skipsredere eller fiskeindustrigründere, tre regnskapsførere eller revisorer, to sysselmenn, én kjøpmann, én banksjef, én journalist, én sakfører, én arbeidsformann, én forsikringsagent og én fysioterapeut. Geografisk er Eysturoy, Suðuroy og Suðurstreymoy klart overrepresenterte, mens ingen lagtingformenn har representert Vágar.

Litteratur 
Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 376–379. (PDF )

 
Lagtingsformenn
Portal:Færøyene/artikler
One 2 Many

One 2 Many var et norsk popband som besto av Dag Kolsrud på keyboard, Camilla Griehsel som vokal  og Jan Gisle Ytterdal på gitar. Deres første opptreden var på Momarkedet 22. august 1987 da de framførte låten Another Man, Another Lover med Astrid Graasvoll som vokalist.

I 1988 ga bandet ut sitt første - og eneste - album, Mirror, på A&M Records. Albumet hadde ti låter, deriblant deres store hit Downtown som også ble utgitt som singel. Singelen ble liggende fem uker på førsteplass på VG-lista, toppet radiolisten i Danmark og ble en hit i USA med 37.-plass på Billboard Hot 100 i 1989. Den oppnådde også 2.-plass i radioprogrammet «Ti i skuddet». Tre andre låter fra samme album ble også utgitt som singler.

Den 8. oktober 1988 ble musikkvideoen til Downtown vist i beste sendetid på NRK som «fyllstoff» mellom to programmer. Den 28. oktober opptrådte One 2 Many på NRK-programmet «TopPop».

One 2 Many ble oppløst i 1991. Kolsrud startet det nye bandet Guys in Disguise og Jan Gisle Ytterdal var med på å danne bandet Glow. Camilla Griehsel giftet seg med Colin Vearncombe og dannet etterhvert, sammen med sin ektemann, bandet Dogtail Soup.

Diskografi
One 2 Many har gitt ut ett studioalbum og fire singler:
Mirror - 1988 (Studioalbum)
Downtown - 1988 
Another Man - 1988 
Writing on the Wall - 1989
Nearly There - 1989

Referanser

Kilder
Dag Kolsrud og One 2 Many. Besøkt 18. oktober 2012.
Wikipedias liste over førsteplasser på den norske singellista.

Eksterne lenker 
 
 Nettstedet YouTube: One 2 Manys musikkvideo Downtown

Norske popgrupper
Band etablert i 1987
Band oppløst i 1991
Pljos

Pljos (russisk: Плёс) er en by i Ivanovo oblast i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Volga, rundt 70 km nordøst for Ivanovo. Innbyggertall: 2 790 (folketelling 2002).

Byen ble grunnlagt i 1410 av Vasilij I, som en grensepost for Storfyrstedømmet Moskva. Byen fikk innvilget bystatus i 1925.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Ivanovo oblast
Byer ved Volga
Bosetninger etablert i 1410
D’oh!

D'oh! er et fast uttrykk som er benyttet av den fiktive animasjonsfiguren Homer Simpson fra den langvarige amerikanske animerte situasjonskomedien Simpsons (1989–fortsatt). Det er vanligvis benyttet når Homer skader seg selv, innser at han har gjort noe særdeles dumt, eller når noe fryktelig holder på å skje. Alle hans slektninger, Bart, døtrene Lisa og Maggie, hans far, hans mor, og hans halvbror, har også blitt hørt å ha benyttet det i tilsvarende omstendigheter. Ved noe få tilfeller har også Homer ektefelle Marge og selv mer perifere figurer som herr Burns og Sideshow Bob benyttet frasen.

I 2006 ble «d'oh!» listet som nummer seks på fjernsynskanalen TV Lands liste over de 100 fremste uttrykk fra fjernsynsunderholdning. Den uttalte frasen «d'oh» er som lyd blitt registrert som et varemerke av selskapet 20th Century Fox. Siden 2001 har ordet «doh» kommet i den engelske ordboken Oxford English Dictionary, men uten apostrofen. Den eldste dokumenterte bruken av lyden og frasen «d'oh» er i tallrike episoder av BBCs radioprogram It's That Man Again fra mellom 1945 og 1949, men OxfordWords blogg slår fast at «Homer var ansvarlig for popularisere det som et utbrudd av frustrasjon».

Dan Castellaneta er skuespilleren som framfører stemmen til Homer Simpson og den som har fått «d'oh!» til å lyde som det gjør.

Referanser

Eksterne lenker 
 «d'oh» hos Wiktionary
 Den ytterste «D'oh»-liste
 Homer Simpson sier «D'oh!» 32 ganger (WAV), lydfil
 «D'oh! joins the Oxford English Dictionary», BBC News

Simpsons
Ord og uttrykk

de:Die Simpsons#„Neinn!“
sv:Homer Simpson#Kända citat
Ruby on Rails

Ruby on Rails, forkortet Rails eller RoR, er et fritt webrammeverk skrevet i programmeringsspråket Ruby. Rammeverket har blant annet som mål å gjøre det raskere og enklere å utvikle databasedrevne nettsider, blant annet ved å automatisere genereringen av kode for å presentere, endre og slette informasjon i en database. I likhet med mange andre moderne rammeverk promoterer det designmønsteret Model-view-controller (MVC).

Historie 
Ruby on Rails er utviklet av den danske programmereren David Heinemeier Hansson, og koden var opprinnelig del av det nettbaserte planleggingsverktøyet Basecamp. Den første versjonen av Ruby on Rails ble utgitt under MIT-lisensen i juli 2004.

Eksterne lenker 
 
 Rails-prosjektet på github
 
 irb.no: Norsk nettsted om Ruby on Ruby on Rails

Fri programvare
Ruby
Webrammeverk
C. Wright Mills

Charles Wright Mills (født 27. august 1916 i Waco i Texas, død 20. mars 1962 i Nyack i New York) var en amerikansk sosiolog. Han var en av 1900-tallets store sosiologer og var professor i sosiologi ved Columbia University fra 1946 – 1962. Mills studerte blant annet makteliten i USA og det som senere ble kjent som «det militære industrielle kompleks», samvirket mellom økonomi, politikk og høye militære offiserer.

Mills teorier 
I boka The Power Elite (1956) tar han avstand fra begrepet den herskende klasse, for han mener det er for økonomistisk, det vil si for opptatt av økonomiske årsaksforklaringer på politisk adferd. Mills ønsker å gi større rom for politikken og dens aktører og deres relative selvstendighet i forhold til økonomiske strukturer.

Hans bok er en analyse av toppsjiktet innen næringslivet («the bucorporations»), i statsmakten og i det militære, folk som gjennom sine sammenfiltrede interesser utgjør et innfløkt nett av overlappende klikker som hver har sin del av beslutninger som i det minste får nasjonale konsekvenser.

Mills viser at rekrutteringen til disse toppsjikt i alt vesentlig skjer fra de samme sosiale lag. Han er imidlertid tilbakeholdende med å hevde at det er en og samme klasse som regjerer gjennom sine representanter på disse tre felter av samfunnslivet.

Folket har under alle omstendigheter liten kontroll; valgene spiller en helt underordnet rolle som kontrollmekanisme. Elitene på disse tre områdene handler svært ofte i hverandres interesser og således utfyller de hverandre. Dette klare interessefellesskap mener Mills er oppstått som en følge av de kriselignende konfliktsituasjoner som USA er blitt konfrontert med etter den 2. verdenskrig.

C. Wright Mills skrev i The Power Elite om det han kalte «den høyere umoralen». Med det mente Mills ikke personlig svikt eller private lyter, men en institusjonalisert umoral satt i system. Et system der penger er den eneste målestokken på framgang og moral, og der standarder som nyttes for å vurdere verdi bare er de pekuniære.

C Wright Mills var inspirert av den norsk-amerikanske sosiologen Thorstein Veblen.

Referanser

Litteratur 
 Milch, Jan , (1992). C .Wright Mills och hans sociologiska vision Om hans syn på makt och metod och vetenskap Uppsats i Sociologi Göteborgs universitet H-T 1992 
 Mills C. Wright, (1971). Makteliten, Stockholm. (Originalets titel The Power Elite, New York, Oxford Press, (1956)

Eksterne lenker 
 
  Utdrag fra Power Elite
 Mills Revival? av Stanley Aronowitz
 Intervju med Mills döttrar 
 Sociological Imagination  
 C.Wright Mills: Thee causes of World War Three
 C.W Mills,Structure of Power in American Society,British Journal of Sociology,Vol.9.No.1 1958
 Sociology-Congress in Köln 2000 workshop: C. Wright Mills and his Power Elite: Actuality today?

Sosiologer fra USA
Personer fra Waco
Fødsler i 1916
Dødsfall i 1962
Jan Henrik Kayser

Jan Henrik Kayser (født 20. februar 1933 i Bergen, død 24. april 2016) var en norsk pianist.

Utdannelse og karriere 
Han fikk sin utdannelse ved musikkonservatoriet i Bergen og musikkhøyskolen i Wien og debuterte i 1953 med Oslo filharmoniske orkester. Han vant prinsesse Astrids musikkpris i 1961 og fikk Griegprisen sammen med Anne Bolstad og Finn Nielsen i 1978. Han samarbeidet med Harald Sæverud i nesten 40 år, noe som i 1997 førte til utgivelsen av en rikt illustrert bok om Sæverud og hans pianomusikk. I tillegg til å være Sæveruds elev, ble han også hans samarbeidspartner, og de holdt mange konserter sammen, hvor Sæverud fortalte om musikken som Kayser spilte.

Kayser hadde en internasjonal karriere og holdt konserter i USA, Kina og Russland, i tillegg til en stor aktivitet i Europa, hvor han spilte med blant andre Royal Philharmonic Orchestra, Birmingham Symphony Orchestra og Praha symfoniorkester. Han ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

Diskografi

Solo 
 Jan Henrik Kayser: Edvard Grieg TROLD 1990
 Harald Sæverud: Selected Piano Pieces (SIMAX CLASSICS) 1991
 Hommage á Rosendal 2010

I samspill 
 Oslo Philharmonic Orchestra: Diverse komposisjoner (Sæverud) Aurora 1988
 Kjetil Hvoslef 1988

Bibliografi 
 Rondo amoroso 1997 ISBN 82-7326-048-8

Referanser

Kilder 
 Omtale i forbindelse med 75-årsdag i Aftenposten Kultur side 13, 20. februar 2008
 Omtale i Store norske leksikon

Norske klassiske pianister
Personer fra Bergen kommune
Bjørn Smith-Simonsen

Bjørn Smith-Simonsen (født 1946) er en norsk forlegger og medieinvestor. Han er storeier og forlagssjef i Pax forlag og Imprintforlaget, og eier ti prosent av avisa Klassekampen i kompaniskap med Oktoberstiftelsen.

Gjennom selskapet Forlagskonsult eier han nær halvparten av Morgenbladet, med stiftelsen Fritt Ord som medeier.

Han har eierinteresser i forlagene Spartacus forlag, Dreyer, Humanist forlag og Andresen & Butenschøn, samt Tronsmo bokhandel og De norske Bokklubbene.

I tillegg er han leder av komiteen for ytringsfrihet i Den internasjonale forleggerforeningen (IPA), og tidligere leder av Den norske Forleggerforening.

Referanser 

Norske forleggere
Fødselsdato ikke oppgitt