alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Drammenbanen

Drammenbanen (opprinnelig Christiania – Drammenbanen (CDB), dernest Kristiania – Drammenbanen (KDB)) er en jernbanestrekning mellom Oslo og Drammen.

Historie
Banen ble vedtatt bygd av Stortinget 16. juni 1869 og knyttet Drammen til hovedstaden da den ble åpnet 7. oktober 1872. I Drammen var det en del motstand mot banen fordi man var redd at Drammen ville bli redusert til en forstad til Kristiania. Før jernbanen tok reisen minst 5 timer med dilligence eller med båt rundt Hurumlandet. I 1904 ble Lierbanen anlagt fra Lier stasjon til Svangstrand ved Tyrifjorden. Spørsmålet om sammenkobling av Vestbanestasjonen og Østbanestasjonen kom opp ved anlegget av Drammenbanen.

Banen var smalsporet, sporvidde 1067 mm, som de fleste 1800-tallsbanene i Norge. Fornyelsen og oppgraderingen av Drammenbanen rundt første verdenskrig er noe av det mest omfattende som er utført ved jernbanen i Norge. Banen ble lagt om til normalspor (1435 mm), elektrifisert, og strekningen mellom Sandvika og Oslo Vestbanestasjon fikk dobbeltspor. Drammenbanen ble åpnet som normalsporet bane 11. februar 1920. Elektrifisering ble vedtatt i 1912 som den første statlige banen i Norge. Elektrifiseringen Oslo V – Brakerøya ble fullført 26. november 1922 som den første av de statlige banene. Hakavik kraftverk ved Eikeren i Buskerud ble bygd for å forsyne banen med elektrisitet.  I 1958 var strekningen mellom Sandvika og Asker stasjon ombygget til dobbeltspor, mens linjen videre mot Drammen fortsatt var enkeltsporet.

I 1973 ble den dobbeltsporete Lieråstunnelen åpnet og Drammenbanen lagt om mellom Asker stasjon og Brakerøya. Den 10,7 kilometer lange tunnelen var landets lengste, og medførte en radikal reduksjon av reisetiden.

Oslo vestbanestasjon ble lagt ned i 1989, etter at Oslotunnelen på strekningen Oslo sentralstasjon – Skøyen stasjon i Oslo var blitt åpnet i 1980, og trafikken gradvis overført til Oslotunnelen.

Den gamle, ensporete strekningen mellom Asker stasjon og Gullaug ble beholdt etter at Liertunnelen var åpnet, og fram til 1994 var Gullaug Spikkestadlinjens endepunkt. I 1994 ble godstrafikken nedlagt, og banen forkortet ved Spikkestad stasjon. Her går nå NSB lokaltog linje L1 Spikkestad - Asker – Oslo S – Lillestrøm.

Askerbanen, hvor siste strekning åpnet i august 2011, går parallelt med Drammenbanen mellom Lysaker og Asker og avlaster Drammenbanen, og eliminerer kapasitetsproblemene som oppstod på denne strekningen. For fremtiden vil den tradisjonelle Drammenbanen først og fremst fungere som lokalbane på strekningen mellom Skøyen stasjon og Asker stasjon.

Linjekart

 Parallelle baner: Askerbanen
 Nåværende sidelinjer som tidligere var en del av banen: Spikkestadlinjen, Skøyen–Filipstadlinjen

|

|}

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Jernbanebiblioteket - Network Statement
 Bane NOR Drammenbanen og Askerbanen
 Stasjonene A-Å - Bane NOR 

Drammenbanen
Jernbanestrekninger i Norge med persontrafikk
Jernbanestrekninger i Oslo
Jernbanestrekninger i Viken
Jernbanestrekninger åpnet i 1872
1872 i Norge
Jernbanebyggverk i Drammen
Jernbanebyggverk i Bærum
Jernbanebyggverk i Asker
Byggverk i Lier
Trygve M. Davidsen

Trygve Marentius Davidsen (født 18. mars 1895 i Kristiania, død 3. mars 1978) var en norsk maler, tegner og illustratør. Han illustrerte en rekke bøker og malte flere postkort i akvarellteknikk, ofte med religiøse motiver eller av nisser i norsk natur. Davidsen utgav også flere lærebøker i tegning. Han er representert med to arbeider i Nasjonalgalleriet i Oslo. Han har også malt altertavlen i Lykkja kapell, en langkirke fra 1961 i Hemsedal kommune.

Trygve Davidsen var faren til illustratøren og designeren Stein Davidsen (1931–2020).

Bibliografi

Bøker forfattet av Trygve M. Davidsen 

 Typografisk skissering - Norsk Trykks forlag, Oslo (1933)
 Lær å tegne : til selvstudium og skolebruk - F. Bruns Bokhandels Forlag, Oslo (1948)
 Tegning som hobby - utgitt av Statens Velferdskontor for handelsflåten i serien Frivakts Hobbyhefter (1959)
 Den gamle stavkirken : av Hemsedal stavkirkes historie gjennom nær 700 år - Dreyers forlag, Oslo (1960)
 Min barndoms dal : en folkelivsskildring fra 1670-1920 årene - Eget Forlag (1969)
 Lær å tegne lær å se : til selvstudium og hobbybruk - Dreyers forlag, Oslo (1970)
 Mer om livet i min barndoms dal : en folkelivsskildring fra 1670-1920 årene - Eget Forlag, Oslo (1971)

Bøker av andre forfattere illustrert av Trygve M. Davidsen (utvalg) 

 Syng deg glad - Norsk Søndagsskoleforbund, Oslo (1956)

Referanser

Eksterne lenker 

 

Norske illustratører
Norske tegnere
Norske malere
Personer fra Oslo
Norske forfattere av folkelivsskildringer
Norske sakprosaforfattere
Sven Sønsteby

Sven Karsten Sønsteby (født 20. mai 1933, død 5. mai 2014) var en norsk tegner og illustratør. 

Han var utdannet ved SHKS. Sønsteby laget særlig vitsetegninger og karikaturer, og leverte bidrag til Aftenposten fra 1950-årene, A-magasinet fra 1963 (med tegneserien Grynt og tegninger til tekstkonkurransen) og i billedbladet NÅ fra 1954. Han illustrerte også bøker og fagtiddsskrifter, og fikk publisert tegninger i aviser og blader verden rundt. 

Sønsteby deltok på en rekke utstillinger, og er blant annet representert i Sammlung Karikaturen & Cartoons i Basel.

Referanser

Eksterne lenker 

Norske tegnere
Norske illustratører
Norske avistegnere
Nissen (andre betydninger)

Nissen har flere betydninger:

Nisse, skikkelse i nordisk folketro
Julenissen, skikkelse knyttet til julefeiring
MF «Nissen», en kabelferge på innsjøen Nisser i Telemark
Nissens gate (Oslo), ei gate på Grünerløkka i Oslo

Skoler 
 Fernanda Nissen videregående skole, tidligere skole i Oslo
 Hartvig Nissens skole, videregående skole i Oslo
 Nissens Latin- og Realskole, tidligere skole i Oslo
 Fernanda Nissens skole, kommer i Oslo

Personer 
Fernanda Nissen (Petra Gregorine Fernanda (Holst) Nissen, 1862-1920), norsk kvinnesakskvinne og arbeiderpartipolitiker.
Hartvig Nissen (Ole Hartvig Nissen, 1815-1874), norsk filolog, skolemann og skolereformator.
Rasmus Tønder Nissen (1822–1882), norsk professor og statsråd.
Et dansk slektsnavn avledet av det sønderjyske fornavnet Nis, og navnet på tre norske slekter av dansk opprinnelse: Nissen (slekt fra Sønderjylland), Nissen (slekt fra Fredericia) og Nissen (slekt fra Holstein)
Bala Garba

Bala Ahmed Garba (født 1974) er en nigeriansk tidligere fotballspiller og trener bosatt i Norge.

Garba, som er angrepsspiller, startet sin karriere i NUB Kaduna. Deretter spilte han for VIP, EL-Kanemi Warriors og Udoji United.

I 1997 ble Haugesund hans nye arbeidsgiver, og han var i denne klubben fram til 2002. Tiden der gjorde ham til tidenes toppscorer for FK Haugesund, en status han fortsatt har. De neste sesongene spilte han for den svenske klubben GIF Sundsvall.

I januar 2004 skrev han under for Start, der han var ut 2006-sesongen og var blant annet med på å ta sølv i Tippeligaen i 2005. Etter dette fulgte to sesonger med Adeccoligaenfotball i Notodden. Før 2009-sesongen flyttet han tilbake til Haugalandet og signerte for Kopervik Idrettslag i andre divisjon. Etter en god, og en noe svak nedrykksesong med Kopervik trappet han ned fotballen og gikk til SK Nord før 2011-sesongen. I 2012 ble han spillende trener for Karmøy-klubben Haugaland FK i 6. divisjon. Han var i 2014-sesongen trener for Kopervik IL Junior Elite. Han har spilt 74 tippeligakamper, og skårt 18 mål.

Han har lagt fotballen på hylla og jobber i dag med service og sikkerhet på Haugesund lufthavn, Karmøy.

Bala Garba søkte i 2005 om å bli norsk statsborger.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bala Garba til Notodden
 Bala Garba til Kopervik

Nigerianske fotballspillere
Fotballspillere for GIF Sundsvall
Fotballspillere for Notodden FK
Fotballspillere for FK Haugesund
Fotballspillere for Idrettsklubben Start
Personer fra Lagos
Nordmenn født i Nigeria
Utenlandske fotballspillere i Norge
AMX-13 DCA

AMX-13 DCA (Défense Contre Avions) er en fransk selvdrevet luftvernkanon. Kjøretøyet er basert på stridsvognen AMX-13, og tårnet er ustyrt med to 30 mm kanoner med en effektivt rekkevidde mot fly på rundt 3 500 meter.

Den første prototypen ble bygget i 1960 og de første produksjonskjøretøyene ble bygget i 1968/1969.

Den har bare vært i tjeneste med den franske hæren.

Kilder 

 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Selvdrevet luftvern
Gepard (luftvern)

Gepard er et tysk selvdrevet luftvernsystem.  Kjøretøyet er basert på stridsvognen Leopard I og har et tårn ustyrt med søkeradar, målradar og to 35 mm kanoner. Den ble utviklet på 1960- og 70-tallet, og var i bruk i Tyskland til 2010.

Modellen må ikke forveksles med Flakpanzer 38(t) fra andre verdenskrig, som feilaktig omtales som Gepard.

Eksterne lenker 
 

Selvdrevet luftvern
2K22 Tunguska

2S6 (, NATO-kallenavn: SA-19 Grisom)  er et sovjetisk, selvdrevet luftvernkjøretøy med to 30 mm kanoner og åtte SA-19 luftvernmissiler. Utseendemessig er det ganske likt tyske Gepard.  Kanonene har en effektiv rekkevidde på rundt 3 000 meter og missilene rundt 8 km.

Det ble utviklet tidlig på 1980-tallet.

Det er fremdeles i tjeneste i tidligere sovjetstater.

Se også 
 ZSU-23-4

Litteratur 
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker 
 

Selvdrevet luftvern
Luftvernmissilsystemer
Selvdrevet artilleri
Mitsubishi Type 87

Type 87  er en japansk selvdrevet luftvernkanon fra Mitsubishi med to 35 mm kanoner.  Chassiset er fra stridsvognen Type 74.  

Det er bare i tjeneste i Japan.

Kilder
 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Selvdrevet luftvern
ZSU-57-2

ZSU-57-2 er et sovjetisk selvdrevet luftvernkjøretøy med to 57 mm kanoner.  Det har ingen radar, og kan derfor bare brukes i klart vær.  Det ble utviklet på basis av stridsvognen T-54 tidlig på 1950-tallet.  Kanonene er tilpasninger av tauede 57 mm S-60 luftvernkanoner.

Det er eller har vært i tjeneste i Algerie, Kambodsja, Kina, Russland, Cuba, Egypt, Etiopia, Finland, Ungarn, Iran, Irak, Nord-Korea, Mosambik, Syria, Vietnam og det tidligere Jugoslavia.

Kina produserer selv en variant kalt Type 80, basert på stridsvognen Type 69.

Kilder 
 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker 
 

Selvdrevet luftvern
ZSU-23-4

ZSU-23-4 () er et sovjetisk, selvdrevet luftvernkjøretøy med fire 23 mm kanoner.  Det ble utviklet på basis av stridsvognen PT-76 tidlig på 1960-tallet. ZSU-23-4 er nå i ferd med å bli faset ut de fleste steder, ofte til fordel for 2S6.

Det er eller har vært i tjeneste i Afghanistan, Algerie, Angola, Bulgaria, Republikken Kongo, Cuba, Tsjekkoslovakia, Egypt, Ungarn, India, Iran, Irak, Jordan, Nord-Korea, Libya, Nigeria, Peru, Polen, Somalia, Syria, Tsjetsjenia, Vietnam, Jemen og det tidligere Jugoslavia.

Tsjekkoslovakia har produsert vogna på lisens.

Kilder 
 Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker 
 

Selvdrevet luftvern
Lída Baarová

Lída Baarová (født 14. september 1914 som Ludmila Babková i Prag (Bøhmen), død 28. oktober 2000 i Salzburg) var en tsjekkisk skuespillerinne.

Liv og virke

Bakgrunn 
Etter sin utdannelse ved skuespillerakademiet i hjembyen spilte hun i sin første filmrolle 17 år gammel i filmen Pavel Čamrda's karriere (Kariéra Pavla Čamrdy). Hennes mor sang i et kor og spilte i en rekke teaterstykker; hennes yngre søster, Zorka Janů (1921–1946), ble også filmskuespillerinne.

Karriere i Det tyske rike 
I 1934 ble hun ansatt ved det tyske Universum Film AG (UFA), og spilte 1935 i filmen Baccarole. Den mannlige hovedrollen spilte Gustav Fröhlich, som Baarová hadde et forhold til. De bodde sammen i et hus på halvøyen Schwanenwerder i Berlin. Senere fulgte filmer som Einer zuviel an Bord (1935), Verräter (1936), Patrioten (1937) og Die Fledermaus (1937), samt engasjementer ved Deutsches Theater og Freie Volksbühne.

Etter at hun hadde møtt Joseph Goebbels utviklet det seg et heftig kjærlighetsforhold mellom dem, som også ble offentlig kjent. Goebbels ønsket å skille seg fra sin kone Magda til fordel for Baarová. Men etter bønn fra Magda grep Adolf Hitler inn og fikk Goebbels til å redde ekteskapet. Hitler intervenerte 16. august 1938 og irettesatte sin minister, og sa til ham at i lys av hans «perfekte ekteskap» såvel som til den planlagte tyske innmarsj i Tsjekkoslovakias Sudetenland, var hans forhold til en tsjekkisk skuespillerinne en umulighet. Lidia Baarová ble fortalt av Berlins politisjef Wolf-Heinrich von Helldorff at hun hadde å avbryte sitt forhold til  Goebbels øyeblikkelig. Etter dette fikk Baarová ikke flere engasjementer i Tyskland. 

Filmen Preußische Liebesgeschichte fra 1938, nettopp innspilt før Hitler grep inn mot forholdet Goebbels/Baarova, hvor hun spilte hovedrollen, fikk fremvisningsforbud på grunn av krigen med Polen (den handlet om kjærlighetsforholdet mellom keiser Wilhelm I og den polsk-tyske prinsesse Elisa Radziwill), og ble først satt opp på kino etter krigen.

I 1938 reiste Baarová tilbake til Bøhmen og senere Italia, men fikk ikke lenger noe fotfeste i filmbransjen.

Etterkrigstiden 
I 1956 lot hun seg skille fra sin ektemann Jan Kopecky og spilte teater i Østerrike og Tyskland.

I 1958 giftet hun seg i Salzburg med den svenske professor Kurt Lundwall. Ektemannen døde i 1980, og hun tilbragte resten av sitt liv alene i Salzburg.

Referanser

Litteratur 
 Kay Weniger: Zwischen Bühne und Baracke. Lexikon der verfolgten Theater-, Film- und Musikkünstler 1933 bis 1945. Mit einem Geleitwort von Paul Spiegel. Metropol, Berlin 2008, ISBN 978-3-938690-10-9, S. 424 f.
 Stanislav Motl: Lída Baarová, Joseph Goebbels. Die verfluchte Liebe einer tschechischen Schauspielerin und des Stellvertreters des Teufels. Prag 2009, ISBN 978-80-7281-387-2.

Eksterne lenker 
 

Tsjekkiske skuespillere
Personer fra Praha
Jouko Törmänen

Jouko «Jokkeri» Törmänen (født 10. april 1954 i Rovaniemi, død 3. januar 2015 samme sted) var en finsk skihopper. Han representerte Ounasvaaran Hiihtoseura i Rovaniemi.

Törmänen vant gull i storbakkerennet i OL 1980 i Lake Placid og ble nummer 8 i normalbakken. Han deltok også i OL i Innsbruck i 1976, der han ble nummer 10 i storbakken og 14 i normalbakken. Törmänen deltok i VM i 1974, 1978 og 1982, og oppnådde også der sine beste plasseringer i stor bakke, med 5.-plass i Falun i 1974 og 6.-plass i Lahtis i 1978. I VM i 1978 var han på det finske laget som ble nummer 2 i lagkonkurransen, som i det mesterskapet var demonstrasjonsøvelse.

Sin eneste seier i verdenscuprenn tok han i normalbakken i Falun 11. mars 1980, drøyt to uker etter OL-seieren. Den sesongen var den beste av hans to sesonger i verdenscupen, med 19.-plass sammenlagt. Törmänen deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1971 til 1982, med 9.-plass i 1977/78 som beste sammenlagtplassering. Han ble fire ganger finsk mester i skihopping, alle gangene i normalbakke, i 1976, 1977, 1979 og 1980.

Jouko Törmänen var fra 2004 til sin død leder for hoppkomiteen i FIS. Han tok over stillingen etter norske Torbjørn Yggeseth. Törmänen var styremedlem i det finske skiforbundet fra 1988 til 2008 og nestleder i årene 1993-2002. Han var utdannet bygningsingeniør.

Referanser

Kilder 
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5 (flere sider)
 (besøkt 5. januar 2015)
Lapin Kansa: Olympiavoittaja Jouko Törmänen on kuollut (3. januar 2015, besøkt 5. januar 2015)

Eksterne lenker 

Finske skihoppere
Idrettsledere
Olympiske mestere for Finland
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1976
Skihoppere under Vinter-OL 1976
Medaljevinnere under Vinter-OL 1980
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1980
Skihoppere under Vinter-OL 1980
Personer fra Rovaniemi
Hans Hagerup Krag

Hans Hagerup Krag (født 9. august 1829 i Grong, død 8. mai 1907 i Kristiania) var mest kjent som vegdirektør i perioden 1874 til 1903.

Etter Krigsskolen og ingeniørdiplom fra Den militære høyskole i 1852, var Lt. Krag vegingeniør og den som i 1857 stakk ut ruten for Geirangervegen. Kapt. Krag var deretter vegdirektør for nasjonens vegvesen 1874 til 1903 og opptatt av å legge tilrette for «Bilismens fremvekst». Han var sentral ved etableringen av Haukelivegen mellom Telemark og Odda, ved Strynefjellsveien i 1894, og lanserte i 1896 planene for Sognefjellsvegen (stukket 1902). Han var sentral også ved bygging av veiene til Holmenkollen (1887) og Voksenkollen.  

Fra 1899 begynte Krag utbedring av veistrekninger med tanke på biltrafikk etter at de første bilene ble innført til landet på 1890-tallet. Krag vil selv prøve det nye transportmiddelet og vise hva det dugde til: I 1901 gjennomførte han en berømt kjøretur mellom Otta og Åndalsnes - fylkesmannen ga tillatelse til kjøringen med en maksimal hastighet på 15 km/t. Turen fra Otta til Åndalsnes tok ni timer. Bilen brøt sammen på tilbaketuren, og ble tauet fra Dombås til Otta der den ble fraktet med tog til Oslo.

I 1868 etablerte han Den Norske Turistforening (æresmedlem 1897) og var ellers opptatt av å fremme friluftsliv. Han var opptatt av teknologiske nyvinninger (benyttet blant annet et på den tiden innovativt «interkom-anlegg»). Han oppfant «tønnekjerren» (tønne erstattet kjerrens to hjul), som ikke ble spesielt utbredt.

Han var sønn av presten Hans Peter Schnitler Krag (1794–1855) og Hermana Thomine Rognebye (1798–1878), og hadde flere kjente brødre (se Krag (slekt)). I 1861 giftet han seg i Stavanger med Anna Marie Petersen (1843–1919). Idrettspresident Hjalmar Krag (1867–1954) var deres sønn.

Litteratur 
Røed, Ane Cecilie: Hans Hagerup Krag - Vegdirektøren i Årbok for Norsk vegmuseum 2016, ISBN 978-82-91130-42-2
Paus, H. W.: Norges vegdirektører og vegsjefer, Oslo 1962
Bjørnland, Dag: Vegen og samfunnet. En oversiktlig fremstilling og analyse i anledning Vegdirektoratets 125-årsjubileum 1864-1989. Vegdirektoratet 1989
Gundersen, Håkon: Samferdsel i Norge. Samlaget, Oslo 1983.

Referanser 

 

Norske veiingeniører
Norske vegdirektører
Den Norske Turistforening
St. Olavs Orden
Personer begravet på Vår Frelsers gravlund
Personer fra Vågå kommune
Uppingham School

Uppingham School er en privatskole i den lille byen Uppingham i grevskapet Rutland i Storbritannia. Den ble grunnlagt i 1584 av Archdeacon Johnson, i samarbeid med Oakham School. 

Edward Thring er skolens mest kjente rektor, og var det i perioden 1853–1887 og gjorde mange innovative forandringer i skolens pensum som senere ble eterfulgt i andre engelske skoler. I hans periode ble skolen tvunget å midlertidig flytte til Borth i Wales etter tyfus-utbrudd på skolen.

Dronning Elisabeth besøkte skolen den 16. november 1984 i forbindelse med skolens 500-årsjubileet.

Kjente elever
 Jonathan Agnew, cricketspiller og radio-korrespondent
 John Aldridge, akademiker
 Adrian Bell, forfatter av Corduroy
 Thomas George Bonney, geolog
 Piers Gough, arkitekt
 Norman Douglas, forfatter
 Peter Cropper, leder av Lindsay String Quartet
 Stephen Dorrell, politiker
 Charles Dunstone og David Ross, grunnleggere av Carphone Warehouse
 Sir Neville Faulks, høyesterettsdommer
 Ronald Firbank, romanforfatter
 Stephen Fry, skuespiller og forfatter
 Mark Haddon, forfatter av The Curious Incident of the Dog in the Night-time 
 E. W. Hornung, forfatter
 George Ivatt, ingeniør
 Harry Judd, musiker og medlem av McFly
 Alex Davies og Ed Minton, musikere og medlemmer av Elliot Minor
 Boris Karloff, skuespiller
 Dominic Keating, skuespiller
 Claude Maxwell Macdonald 
 Gregor MacGregor, cricketspiller for England, Skottland, Cambridge University, Middlesex 
 Tim Melville-Ross, leder av CBI og Institute of Directors
 Richard Lewis Nettleship
 Dickson Poon, forretningsmann
 Peter Powell, discjockey
 Sir Patrick Renison, guvernør i Kenya 
 John Schlesinger filmregissør
 Charlie Simpson, musiker og medlem av Busted
 Toby Spence, tenor
 Rick Stein, kokk og restauranteier
 John Suchet, journalist
 Johnny Vaughan
 Anthony Way, tidligere korist i St. Paul's Cathedral

Eksterne lenker
 Skolens hjemmeside
 Skolens historie – på skolens hjemmeside

Privatskoler
Skoler i Storbritannia
Etableringer i 1584
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1580-årene
1580-årene i England
Fokus Kino

Aurora kino Fokus er den kommunale kinoen i Tromsø. Kinoen inngår i Rådhuskvartalet, som også inkluderer Tromsø rådhus, i samme bygning som Fokus, og Tromsø Bibliotek. Kinoen ble åpnet 17. desember 2004, og er således en av de nyeste kinoene i Norge. Den nye kinoen har erstattet den gamle Fokus kino, som er blitt ombygd til Tromsø Bibliotek. Verdensteatret er den eldste kinoen i Tromsø by og ligger i gågata i sentrum. 

Fokus har 936 seter fordelt på seks saler, hvorav den største salen har 418 seter. Resten av salene har henholdsvis 222 seter, 102 seter, 89 seter og 62 seter. Alle salene har ovale lerret som heller fremover for bedre effekt, stoler med vipperygg og 120 cm med benplass. Det er også en luksussal med 43 skinnseter og bord mellom setene.

Eksterne lenker
 Hjemmeside

Kinoer i Norge
Kultur i Tromsø
Daniel Martin (fotballspiller)

Daniel Ashley Martin (født 24. september 1986 i Derby) er en engelsk tidligere fotballspiller.

Martin, som er forsvarsspiller, har spilt for England Youth, men også representert Wales på U-21 nivå. 

Dan Martin startet sin profesjonelle fotballkarriere i Derby County, der han var i spillergruppen i 2004/05-sesongen. Foran 2005/06-sesongen gikk han gratis til Notts County som spiller i Football League Two. Han debuterte for Notts County i ligasammenheng den 6. august 2005 mot Torquay United. 

Han signerte for Mansfield 7. juni 2007.

Karriere som spiller

Referanser

Eksterne lenker 
 

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Derby County FC
Fotballspillere for Notts County FC
Fotballspillere for Mansfield Town FC
Personer fra Derby
John Bowers

John William Anslow Bowers (født 22. februar 1908 i Scunthorpe, død 4. juli 1970 i Lichfield) er en tidligere engelsk landslagsspiller i fotball.

Biografi 
John Bowers, oftest kalt Jack Bowers,  startet sin karriere i Scunthorpe United i desember 1927. Fem måneder senere gikk han til Derby, og der var han fram til høsten 1936. I løpet av denne tiden ble han ligaens toppscorer to ganger, og det er bare Steve Bloomer som har scoret flere ligamål for Derby. Når det gjelder klubbmål for Derby har John Bowers en 3.-plass (bak Steve Bloomer og Kevin Hector) med sine 183 mål. 

En kneskade i september 1934 tok det lang tid å lege, og han spilte ikke så mye de siste årene han var i Derby County.

Etter å ha gått til Leicester City i november 1936 bidro han med sine 33 ligamål på 27 ligakamper at Leicester City vant 2. divisjon i 1936/37-sesongen. 

Jack Bowers debuterte på  mot  den 14. oktober 1933. Han spilte tre landskamper, og scoret 2 mål for England.  

Etter fotballkarrieren jobbet han som fysioterapeut.

Karriere som spiller

Klubblag

Landslagskarriere for England

Meritter 
 Toppscorer i 1. divisjon 1932/33-sesongen (Derby County): 35 ligamål.
 Toppscorer i 1. divisjon 1933/34-sesongen (Derby County): 34 ligamål.
 Toppscorer i 2. divisjon 1936/37-sesongen (Leicester City): 33 ligamål.
 Klubbrekord for Derby County i antall ligamål i en sesong: 37 ligamål i 1930/31-sesongen.
 Scoret 15 mål i 6 påfølgende ligakamper i januar og februar 1931. 
 Den 5. september 1936 scoret han 4 mål (fra 64. til 79. minutt), og sørget for at Derby vant 5-4 over Manchester United etter å ha ligget under 4-1.

Kilder 
 Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY.  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4 
 Rollin, Jack (1998): ROTHMANS BOOK OF FOOTBALL RECORDS.  Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-1954-0

Eksterne lenker 
 

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Scunthorpe United FC
Fotballspillere for Derby County FC
Fotballspillere for Leicester City FC
Personer fra Scunthorpe