alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Alarmprisen 2007

Alarmprisen 2007 var den syvende og siste utgaven av Alarmprisen og ble delt ut på Sentrum Scene lørdag 27. oktober 2007. Det var første gang prisen ble delt ut på høsten etter å ha blitt delt ut på begynnelsen av året de 6 første gangene. Utdelingen ble overført direkte på NRK P3TV og i redigert opptak dagen etter på Lydverket på NRK3. Ida Maria vant Alarmprisen til tross for at hun foreløpig ikke har gitt ut noe album, mens Superfamily ble tildelt to priser i klassene beste låt og live.

Det ble delt ut pris i seks sjangerbestemte klasser og seks tilleggsklasser. Publikum hadde mulighet å være med å stemme på de nominerte i de sjangerbestemte klassene og kategoriene nykommer, live og beste låt via Alarmprisens hjemmesider. Publikumsstemmene og journaliststemmene talte 50 prosent hver når vinnerne ble kåret. Vinnere av klassene Alarmprisens hovedpris, RiksAlarm! og Alarmprisen for beste video ble bestemt av en fagjury. 

Prisen RiksAlarm! ble delt ut i samarbeid med Rikskonsertene og skulle være en pris til en norsk artist eller band i etableringsfasen. Vinneren av denne klassen ble Ungdomskulen som fikk en turné i Norge med start under by:Larm i Oslo.

Utdelingen ble ledet av Steinar Sagen, Tore Sagen og Bjarte Tjøstheim fra NRK P3s Radioresepsjonen. I tillegg til kåring av vinnere i de ulike klassene, opptrådte artistene Satyricon, Ida Maria, Kim Hiorthøy, WE, Mari Boine & el Axel, Superfamily og 120 Days.

De nominerte til de sjangerbestemte klassene og klassene nykommer og live ble offentliggjort 27. september, mens nominasjonen til beste låt fortsatte ved hjelp av publikumsstemmer fram til 5. oktober og ble offentliggjort etter dette. For klassen RiksAlarm! måtte band/artister selv sende inn søknad. For klassen beste video var alle videoer som er tilgjengelig i NRKs arkiv nominert, mens det ikke ble gjort nominasjoner til Alarmprisens hovedpris.

Vinnere

Øvrige nominerte 
Rock:
 120 Days: 120 Days
 Bigbang: Too Much Yang
 King Midas: Sorry
 The Lionheart Brothers: 

Pop:
 Rockettothesky: To Sing You Apple Trees
 Superfamily: 
 Magnet: The Simple Life
 Susanne Sundfør: Susanne Sundfør

Metal:
 Satyricon: Now, Diabolical
 Audrey Horne: 
 Mayhem: 
 Keep of Kalessin: Armada

Jazz:
 Supersilent: 
 Håkon Kornstad: 
 Tord Gustafssen Trio: Being There
 Hanne Hukkelberg: 

Electronica:
 Lindstrøm: 
 Pleasure: Pleasure 2
 The Whitest Boy Alive: 
 Bjørn Torske: 

Hiphop/Rap:
 el Axel: It Is Wha It Is
 Darkside of the Force: 
 Tungtvann: Siste skanse
 Samvirkelaget: 

Nykommer:
 Susanne Sundfør
 Ida Maria
 Rockettothesky
 Elvira Nikolaisen

Live: 
 Bigbang
 King Midas
 The Grand
 Samvirkelaget

Beste låt:
 Moving Oos: «Romancer»
 Raga Rockers: «Aldri mer»
 el Axel: «Showtime»
 King Midas: «Westend Boys»

Kilder 
 
 

Alarmprisen
Hendelser i 2007
Musikk i 2006
Musikk i 2007
Stefano González

Stefano González (født 30. november 1974 i Chile) er en dansk filmregissør, som ble utdannet på Den Danske Filmskole.

Han har blant annet regissert kortfilmen Kuppet (1999) med Claus Gerving og Erik Holmey og novellefilmen Nåletræer (2007) med Beate Bille og Jakob Cedergren.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Danske regissører
Fødsler i 1974
Den Danske Filmskole

Den Danske Filmskole er en videregående kunstnerisk utdannelsesinstitusjon i Danmark som er underlagt Kulturministeriet og som ivaretar utdannelsene innenfor film- og TV-produksjon samt andre medierelaterte produksjoner. Skolen har cirka 100 elever og ledes fra 1. mai 2021 av rektor Tine Fischer. Skolen ligger på Holmen i København, og er Danmarks eneste statlige videregående utdannelse innenfor film- og TV-produktsjon.

Historie
Skolen ble etablert i 1966 under Det Danske Filminstitut med filminstruktør og -teoretiker Theodor Christensen og Jens Christian Lauritzen som drivkreftene bak etableringen og med sistnevnte som institusjonens første rektor. I 1988 ble skolen en uavhengig institusjon og i 1998 ble skolen–som til da hadde vært spredd på flere ulike steder–flyttet til sine nåværende lokaler på Holmen.

Rektorer

Tidligere elever (utvalg)
Lars von Trier
Stefano González

Referanser

Eksterne lenker 
 

Dansk film
Utdanning i København
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1966
1966 i Danmark
Høyskoler i Danmark
Fredrik Ball

Fredrik William Ball (født 5. juni 1977 i Fredrikstad), også kjent under artistnavnet Pleasure og produsentnavnet Fred Ball, er en norsk musiker (vokalist, tangenter og programmering), låtskriver og produsent innen pop og electronica bosatt i London. Han ga ut sitt første soloalbum Pleasure på plateselskapet Circus under Universal i 2003 og oppfølgeren Pleasure 2 på EMI i 2007. 

Som produsent og låtskriver har han bidratt på Bertine Zetlitz' album Rollerskating og My Italian Greyhound, og Brett Andersons to første soloalbum  fra 2007. Han produserte og co skrev Jarle Bernhoft trippel platina album Solidarity Breaks (2011). Han har bidratt som låtskriver og produsent for artister som Cerys Matthews, KT Tunstall, JLS, Little Mix, Sophie Ellis-Bextor, Samsaya, Daley og Kylie.

Artist Diskografi 
 Pleasure (Circus, 2003)
 Pleasure 2 (EMI, 2007)

Eksterne lenker 
 

Norske artister innen elektronisk musikk
Norske plateprodusenter
Electronica-artister
Tou bryggeri

Tou bryggeri startet produksjon av øl og mel i 1855 på Tau ved Stavanger.
I 1901 ble all produksjon av øl flyttet til Lervig i Stavanger, der Aktiebryggeriet ble overtatt i 1908. 
I 1974 ble produksjonen flyttet til nye bygninger på Forus. 
Christianssands Bryggeri (CB) ble i 1964 et datterselskap av Tou. Men CB ble i 1990 utskilt som et eget selskap (i 1999 de overtatt av Hansa Borg). Tou fusjonerte i 1990 med Nora Industrier og ble en del av drikkevareselskapet  Ringnes. I juni 2003 vedtok styret i Ringnes å legge ned bryggeriet, til tross for sterke lokale protester. 
15. august 2003 ble bryggeriet nedlagt. Den siste flasken rullet av samlebåndet, og produksjonen ble flyttet til Oslo. I dag produseres forsatt Tou Pils og Tou Eplemost i Oslo. 

Norske bryggerier
Næringsliv i Stavanger
Selskaper etablert i 1855
1855 i Norge
Ola Skjåk Bræk

For biokjemikeren, se Gudmund Skjåk-Bræk.
Ola Skjåk Bræk (født 4. februar 1912 på Eidsvoll, død  26. desember 1999 i Trondheim) var en norsk bankmann  og politiker (Venstre). 

Han var industriminister i  Lars Korvalds regjering  i perioden  fra  18. oktober 1972 til 16. oktober 1973. Han representerte Venstre  i samlingsregjeringen. Som industriminister sto han sentralt i forhandlingene med EU om en handelsavtale og utformingen av norsk energipolitikk. 

Bræk var varamedlem for Venstre fra Møre og Romsdal til Stortinget i perioden fra 1965-1969 og 1973-1977. Han tok cand.jur. i 1935, og han var banksjef i Ålesunds nye Kreditbank og Sunnmørsbanken i perioden fra 1950 til 1979. Han var i 1950 landets yngste banksjef. Han ivret for å bedre samferdselen på Nordvestlandet blant annet med veianlegg Stranda-Hellesylt (fylkesvei 60) og Sjøholt-Stordal (fylkesvei 650), samt tunnel til Brattvåg. Hans viktigste tiltak var å få i stand bompengefinansiering av Herøybruene. 

I 1976 ble han kommandør av St. Olavs Orden for samfunnsnyttig virke. Han var gift med fredsaktivisten Ingeborg Skjåk Bræk født Wergeland. Han var far til tekstilkunstneren Lise Skjåk Bræk og professor i biokjemi Gudmund Skjåk-Bræk.

 Litteratur 
Ola Skjåk Bræk : Hva brast så høyt?'' (memorarer). Ålesund: Nordvest forlag, 1990. ISBN 82-90330-50-2

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Statsråder i Regjeringen Korvald
Venstre-statsråder
Vararepresentanter til Stortinget
Norske jurister
Norske bankfolk
St. Olavs Orden
Personer fra Eidsvoll kommune
Kviteseid bru

Kviteseidbrui er ei veibru på riksvei 41 i Kviteseid kommune i Telemark. Brua krysser Haugebukti ved Løyning mellom Sundkilen og Kviteseidvatnet. Kviteseidbrui er 164 meter lang og 13 meter høy. Byggingen startet 1. september 2001 og brua ble åpnet høsten 2003. Den erstattet Sundkil bru fra 1901. Den gamle brua er bevart og vernet.

Referanser 

Veibroer i Vestfold og Telemark
Riksvei 41
Veier i Kviteseid
2003 i Norge
Broer åpnet i 2003
Sundkil bru

Sundkil bru, lokalt Sundebrui, er ei svingbru i Kviteseid kommune i Telemark. Brua krysser Sundkilen ved Karlsrud. Før brua ble bygget i 1901 var det ferjetransport over Sundkilen.
Mellom 1861 og 1897 sto ei trebru 150 meter sør for der Sundkil bru står i dag. 
Sundkil bru er 74,3 meter lang og har 5 spenn. Brudekket består av tre, og brua dreier 90 grader ved åpning. Bruas overbygning og svingmekanisme ble levert av Christiania maskinverksted. Brua var en del av riksvei 41, men ble avløst av Kviteseid bru litt lenger sør i 2003.

Sundkil bru er en av tre bevegelige bruer av denne typen i Norge, bare to er i bruk. Brua er bevart og fredet.

Galleri

Kilder 
Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner  (se avsnitt 204 om Sundkil bru)
 Statens vegvesen: Vegen og vi, nr.13, 2003

Eksterne lenker 
 Annet bilde på www.geocaching.com

Svingbroer
Veibroer i Vestfold og Telemark
Riksvei 41
Veier i Kviteseid
Bandak–Norsjøkanalen
Broer åpnet i 1861
Broer åpnet i 1901
1861 i Norge
1901 i Norge
Spjotsodd bru

Spjotsodd bru er ei hengebru på riksvei 41 i Kviteseid kommune i Telemark åpnet i 1963. Brua krysser utløpet fra Strauman i Kviteseidvatnet. Brua er 290 meter lang, med hovedspenn 150 meter. Seilingshøyden ved flom er 14 meter.

Historie 
Den første brua på stedet ble bygget i 1840 som en flytebru av tre, etter et ønske fra sogneprest Magnus Brostrup Landstad. Den ble kun lagt ut om vinteren når vannstanden var relativt jevn, mellom 14. oktober og 14. april, mens man resten av året i stedet måtte benytte ferge. På sommeren kunne vannstanden i det da uregulerte vassdraget variere med 3–4 meter, noe som ikke fungerte med en flytebru. Den første ferga hadde plass til en hestevogn, eventuelt en bil. Senere kom det en som hadde plass til to biler eller en buss. Under andre verdenskrig ble den gamle brua og ferga erstattet av en pontongbru som lå der helt fram til dagens hengebru ble åpnet i 1963.

I 1985 startet arbeidet med å heve standarden på riksvegen til ti tonns akseltrykk og 50 tonn totalvekt. Fordi brua ikke kunne tåle to 50-tonns vogntog samtidig ble det satt opp lysregulering sånn at alle biler med totalvekt over 35 tonn måtte kjøre inn i en lomme og vente på grønt lys sånn at ikke flere så tunge biler var på brua samtidig. All øvrig trafikk var ikke omfattet av lysreguleringa.

Våren 1994 ble det opprinnelige betongdekket frest ned og erstattet med asfaltdekke.

I 2015 ble det kjent at Statens vegvesen planla en større oppgradering av brua ved å stive den av sånn at den kunne takle tyngre kjøretøy. I den forbindelse måtte brua stenges helt for tunge kjøretøy i flere måneder, og vegvesenet ønsket i utgangspunktet å gjøre det sommeren 2017. Dette førte til protester fra lokalt næringsliv, og spesielt fra reiselivsvirksomheter i Vrådal, som heller mente at stenginga måtte foregå vinterstid. Vegvesenet tok hensyn til det, og etter at finansieringen kom på plass ble det klart at arbeidene som krevde stenging ville starte 1. desember 2018 og holde på i fem måneder framover. I den perioden var veien kun åpen for kjøretøy med totalvekt under 3,5 tonn. De eneste som fikk dispensasjon var ambulanser som måtte være tyngre enn det. Folk som reiste med rutebusser ble i perioden skysset over brua med minibuss. Hele oppgraderingsarbeidet var ferdig høsten 2019. Fra november 2016 ble tillatt hastighet over brua satt ned til 50 km/t og lysreguleringa omgjort sånn at absolutt alle kjøretøy måtte vente på grønt lys, for at slitasjen på brua skulle være minst mulig. Da oppgraderingsarbeidene var ferdig ble lysreguleringa fjernet, siden det ikke lenger var behov for den.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 Om fergestedet på fjordfaehren.de 

Hengebroer
Veibroer i Vestfold og Telemark
Riksvei 41
Veier i Kviteseid
Broer åpnet i 1963
1963 i Norge
Bandak–Norsjøkanalen
Baskerland (autonom region)

For det historiske området, se Baskerland

Baskerland (baskisk: Euskadi, spansk: País Vasco) er en autonom region i Spania. Hovedstaden i regionen er Gasteiz (spansk: Vitoria).

Regionen består av de tre provinsene Araba, Gipuzkoa og Bizkaia (spansk: Álava, Guipúzcoa og Vizcaya), og er del av det historiske området Baskerland. Den autonome regionen er det området som i dag oftest omtales som Euskadi, mens Euskal Herria brukes om det historiske området Baskerland, som også inkluderer den autonome regionen Navarra og de tre baskiske provinsene Nedre Navarra, Lapurdi og Zuberoa som ligger i det franske departementet Pyrénées-Atlantiques.

Regionen Baskerland styres av Baskerlands regjering.

Historie 
I 1931 samlet leder av Det baskiske nasjonalistparti (EAJ-PNV) José Antonio Aguirre nasjonalistiske ordførere i Gernika der forsamlingen under Gernikatreet proklamerte den Baskiske Republikk og dennes rett til selvstyre i et føderalt Spania. Republikken ble kortvarig på grunn av den spanske borgerkrigens utbrudd 17. juli 1936. Aguirre og hans regjering ble tvunget i eksil, men fortsatte arbeidet for et mer selvstendig Baskerland. Regjeringen forble i eksil i USA og ble ledet av Jesús María Leizaola etter Aguirres død i 1960. 

Etter Francisco Francos død i 1975 begynte en forsiktig demokratisering av Spania. I 1978 fikk Spania ny grunnlov godkjent ved folkeavstemning som ledd i demokratiseringen. Mens EAJ-PNV oppfordret folk til å avstå fra å stemme, oppfordret det nye partiet Herri Batasuna baskere om å stemme mot den nye grunnloven. I de baskiske provinsene i Spania stemte 23.5 prosent nei, mens 55 prosent avsto fra å delta.

Senere samme år ble Statuttene om baskisk autonomi vedtatt ved folkavstemming. EAJ-PNV støttet opprettelsen av den autonome regionen Baskerland, mens Batasuna var i mot, dels fordi provinsen Nafarroa var utelatt fra den nye politiske enheten. Den baskiske eksilregjeringen ble ikke oppløst før Statuttene om baskisk autonomi ble vedtatt. Samtidig ble Baskerlands regjering og Baskerlands parlament opprettet.

Referanser

Kilder 
Kurlansky, Mark: The Basque History of the World. Penguin (2001). ISBN 978-0-14-029851-2
Aguirre, José Antonio: Escape Via Berlin - Eluding Franco in Hitler's Europe. University of Nevada Press (1991) ISBN-13: 978-0874171679.

Eksterne lenker 
 

 
Stater og territorier etablert i 1979
1979 i Spania
Separatisme
Knut Holst

Knut Holst (født 3. desember 1884 i Hokksund, død 4. februar 1977) var en norsk skiløper som ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1911 sammen med Otto Tangen.  Han representerte Ski- og Ballklubben Eiker i Buskerud. Han ble norgesmester i kombinert i Lillehammer i 1909 og på Hønefoss i 1911.

Referanser

Eksterne lenker 
 Skiforeningen.no med PDF-fil på vinnere av Holmenkollmedaljen

Norske skisportsutøvere
Norske kombinertløpere
Norgesmestere i kombinert
Vinnere av Holmenkollmedaljen
Personer fra Øvre Eiker kommune
Kongepokalvinnere i skiidrett
Fjågesund bru

Fjågesund bru (skiltet Fjågesundbrui) er ei stålplatebærerbru på fylkesvei 106, beliggende i Fjågesund i Kviteseid kommune i Telemark. Brua er 250 meter lang og krysser sundet mellom Fjågesund og Østenå, halvannen kilometer nedenfor Fjågesundstraumen som forbinder Kviteseidvatnet i nordvest med Flåvatn i sørøst.

Historie 
Bru over sundet mellom Fjågesund og Østenå ble første gang tatt opp som sak på amtstinget i 1890. Ønsket om en bru ble på nytt aktuelt fra midten av 1900-tallet, da man startet å jobbe for å bygge en vei langsetter Bandak–Norsjøkanalen, kalt «Bandakvegen» (senere «Kanalvegen»), men det var først i 1984, da gjennomgående vei fra Lunde til Østenå ble åpnet, at en bru ble nødvendig, siden det var det siste hinderet for en sammenhengende vei også videre til Kviteseid. Veien var ved åpningen kommunal og privat, men den var bygget med et mål om å gjøres om til fylkesvei når det var ferdig utbedret. En bru var imidlertid en stor investering på en mindre fylkesvei, så bevildningene måtte man vente på noen år.

Høsten 1985 innvilget Kviteseid kommune  kr til å etablere et kabelfergesamband over sundet, omtrent 400 meter nedenfor der brua ligger i dag. 26. januar 1987 kom den kommunale fergedrifta igang med ferga «Østenå», den tidligere Fjoneferga, som hadde blitt brukt av en entreprenør til å frakte maskiner i forbindelse med bygginga av veien til Østenå på slutten av 1970-tallet. Ferga var liten og hadde dårlig kapasitet, og gikk kun til enkelte tider på døgnet, så ønsket om bru var fortsatt stort.

De første forventningene til når brua skulle stå ferdig var rundt 1990, men ingen bevilgninger kom innen den tid. Etter hvert ble 23 millioner statlige kroner øremerket til brua av de totale byggekostnadene på 39 millioner. Resten av kostnadene var et spleiselag mellom fylket og kommunene, og endelig byggestart kom etter at fylkestinget 7. desember 1995 vedtok å bevilge sin del. Bruarbeidene startet høsten 1996, og 18. desember 1997 ble brua offisielt åpnet.

Se også 
 Liste over broer i Norge
 Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser 

Platebroer
Veibroer i Vestfold og Telemark
Veier i Kviteseid
Broer åpnet i 1997
1997 i Norge
Elektroinstallatør

En elektroinstallatør er en person som har bestått en egen prøve, og som forutsettes å ha minst følgende utdanning: eksamen fra teknisk høgskole, ingeniørhøgskole eller to-årig teknisk fagskole, linje for elkraftteknikk.

Eksamen fra teknisk høgskole, ingeniørhøgskole eller to-årig teknisk fagskole, linje for elkraftteknikk:

 For sivilingeniør kreves to års allsidig praksis ved installasjonsvirksomhet lavspenning. For    elektroinstallatør som også skal forestå utførelse og reparasjon av høyspenningsanlegg (elektroinstallatør gruppe H), kreves for sivilingeniør minst tre års relevant praksis ved installasjonsvirksomhet omfattende både høy- og lavspenningsanlegg. 
 For ingeniør (ingeniørhøgskole) kreves fire års allsidig praksis som ingeniør eller fire års praksis som elektromontør grupe L ved installasjonsvirksomhet lavspenning. For elektroinstallatør som også skal forestå utførelse av høyspenningsanlegg (elektroinstallatør gruppe H), kreves for ingeniør ytterligere minst ett års allsidig høyspenningspraksis som ingeniør ved installasjonsvirksomhet. 
 For tekniker (teknisk fagskole) kreves at vedkommende må være elektromontør gr. L. Vedkommende skal i tillegg ha minst tre års relevant praksis (prosjektleder) opparbeidet etter endt utdanning. For elektroinstallatør som også skal forestå utførelse av høyspenningsanlegg (elektroinstallatør gruppe H), kreves for tekniker ytterligere minst ett års allsidig høyspenningspraksis som tekniker ved installatørvirksomhet.
 For at en elektroinstallatør skal anses som tilstrekkelig kvalifisert til å forestå utførelse av elektriske anlegg innenfor spesielle områder, som energiforsyningsanlegg, maritime installasjoner, automatiseringsanlegg, elektriske anlegg i eksplosjonsfarlige områder, elektriske anlegg i heiser mv., forutsettes vedkommende å kunne dokumentere nødvendig tilleggskompetanse. For at virksomheten skal anses kvalifisert, må både den som forestår og den som utfører kunne dokumentere sin kompetanse innenfor det aktuelle området.

Se også 
 Installatørprøven

Eksterne lenker 
 
 Forskrift om kvalifikasjoner for elektrofagfolk. Hos Lovdata.no

Yrkesbeskrivelser
Elektrisk energiforsyning
M10 Wolverine

M10 Wolverine var en tung panserjager under andre verdenskrig. Den var lett å kjenne igjen på det spesielle tårnet. Den var ikke amfibisk, og bygget på et M4 Sherman chassis. Den hadde kanon som kunne måle seg med de andre stridsvognenes under andre verdenskrig.

Andre modeller av M10 
 M10 Achilles

Se også 
 Liste over panserjagere
 Liste over kampkjøretøyer fra USA

Litteratur 
 Alexander Lüdeke: Våpnene som avgjorde andre verdenskrig, Første utgave, ISBN 978-82-7822-707-7

Eksterne lenker 
 

Hellcat
Stridsvogner fra USA
Kanonpanserjagere
Joachim Førsund

Joachim Førsund (født 1971 i Tønsberg) er en norsk journalist, forfatter og regissør. 

Han var i perioden 1994–2000 fast tilknyttet Dagbladet som kultur- og featurejournalist. Han har siden 2000 arbeidet som frilansjournalist, med særlig tilknytning til Dagens Næringsliv. I 2009 hadde han regi på dokumentarserien «Forsvarsadvokatene» (TV 2), og i 2010 regisserte han serien «Fotballkrigen» på NRK1, der Bård Tufte Johansen var programleder. Førsund produserte fem sesonger «Tørnquist Show» på VGTV (2011–2014) og to sesonger av «Ramm og Tørnquist redder Norge» på TV2 (2016–2018). Den siste sesongen vant Gullruten i 2018. 

I 2018 laget han podkasten «Familiene på Orderud» for NRK. I 2019 laget han podkasten «Koht vil leve» for A-Magasinet. Denne vant prisen årets dokumentarpodkast under Prix Radio i 2019. Samme år produserte han podkasten «Det svarte flagget» for NRK, om nordmenn som har deltatt i krigen i Syria, for denne vant han to priser under Prix Radio, beste programleder og beste dokumentar. I 2020 laget han podkasten «Tobias». I 2021 laget han podcasten «Ari», om Ari Behn. I 2021 laget han også podcasten «Balladen om Håkon Banken», om artisten Håkon Banken.

Førsund har skrevet bøkene «11» (Gyldendal 2000) sammen med Hallgeir Opedal (en bok om supporterkultur rundt fotballklubben Liverpool FC), «Berg» (Kagge 2004) – en biografi om Henning Berg og «VM – Bobilmemoarer, Tyskland 2006», sammen med Egon Holstad. Han debuterte i 2009 skjønnlitterært med romanen «Jeg kunne gått hjem i blinde» (Forlaget Oktober). Boka ble nominert til P2-lytternes romanpris i NRK, og Dagbladet kåret den til den beste skjønnlitterære debuten i 2009. I 2016 utkom Førsunds andre roman "Ildverket" (Forlaget Oktober). Begge romanene er også utgitt i Danmark. I 2020 skrev han biografien om Christine Koht, «Kohts bok» (Gyldendal).

Referanser 

Journalister i Dagens Næringsliv eller forløpere
Journalister i Aftenposten
Journalister i Dagbladet
Norske sakprosaforfattere
Personer fra Tønsberg kommune
Reidun Seth

Reidun Seth (født 9. juni 1966) er en norsk kvinnelig fotballspiller.

Seth er verdensmester og europamester i fotball. Hun deltok i flere turneringer for Norge: VM 1991, EM i 1993, der hun ble europamester, VM 1995, der hun ble verdensmester, og OL 1996.  I løpet av 2009 har Seth spilt flere toppseriekamper for Arna-Bjørnar som reservekeeper. 4. juli 2009 som 43-åring spilte hun 90 minutter da Arna-Bjørnar slo Trondheims-Ørn 3-0.

Reidin Seth spiller nå for Bergensklubben Bønes. Der har hun keepertreninger for keepre i alle aldre.

Meritter 
 2.-plass i VM 1991
 1.-plass i VM 1995
 3.-plass i OL 1996
 1.-plass i EM 1993
 2.-plass i EM 1991
 2.-plass i EM 1989

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske damelandslagsspillere i fotball
Europamestere i fotball
Olympiske bronsemedaljevinnere for Norge
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1996
Fotballspillere under Sommer-OL 1996
Norske fotballspillere i Sverige
Fotballspillere for IL Sandviken
Fotballspillere for Arna-Bjørnar Fotball
Fødsler i 1966
Olympiske medaljevinnere i fotball
Otto Winter-Hjelm

Otto Winter-Hjelm (født 8. oktober 1837 i Christiania, død 3. mai 1931) var en norsk komponist, organist, dirigent og musikkritiker. Han fikk sin utdanning i Leipzig og Berlin. 

Han var sønn av Claus Winter Hjelm og Wilhelmine von Munthe af Morgenstierne, og bror av Kristian Winterhjelm og Henrik Winter-Hjelm. 

Winter-Hjelm var en førende drivkraft innen norsk musikk på slutten av 1800-tallet. Han opprettet en musikkskole i 1864, og startet og drev et musikkakademi i Christiania sammen med Edvard Grieg i 1866. Akademiet ble nedlagt da Grieg reiste til Italia i 1869.

Under salmesangstriden ga Winter-Hjelm ut et antall skrifter som demonstrerte betydelig og dyptgående sakkunnskap. Han ga også ut flere pedagogiske skrifter.

Han komponerte blant annet to symfonier, flere sanger for mannskor, samt universitetskantaten Lyset. Han var organist i Trefoldighetskirken i Oslo fra 1874 til 1921 og musikkanmelder i Aftenposten fra 1887 til 1913.

Referanser

Eksterne lenker 

Norske komponister
Norske organister
Edvard Grieg
Personer fra Oslo
Fødsler i 1837
Dødsfall i 1931