alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Cacomorphocerus

Cacomorphocerus en utdødd slekt av biller blant bløtvingene som levde i Europa i eocen.

Utseende 
Middelsstore, avlange, mørkfargede bløtvinger. Hos noen av artene var noen antenneledd modifiserte, hos andre ikke. Dekkvingene dekket hele bakkroppen.

Levevis 
Bløtvingene er dagaktive insekter. Mange har kraftige farger i gult, rødt og svart, og mange av artene er vanlige i Norge. De oppsøker blomster på jakt etter nektar og pollen, men spiser også mindre dyr. De voksne (imago) tar lett til vingene eller kryper rundt i vegetasjonen, både i gresset og i trærne. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen.

Larvene lever i jorden. Enkelte arter har larver som  kalles snømark, fordi de kan sees på snø, i mildvær.

Utbredelse 
Slekten er kjent fra baltisk og ukrainsk rav, dette stammer fra eocen-tiden, ca. 37-34 millioner år før nåtid.

Systematisk inndeling 

 orden biller (Coleoptera)
 underorden Polyphaga
 overfamilie  Cantharoidea
 familien bløtvinger (Cantharidae)
 underfamilie storbløtvinger (Cantharinae)
 stammen †Cacomorphocerini Fanti and Kupryjanowicz 2018
 slekten †Cacomorphocerus C. Schaufuss 1891
 †Cacomorphocerus bentifabrici Fanti & Damgaard, 2018
 †Cacomorphocerus cerambyx C. Schaufuss 1891
 †Cacomorphocerus coleae Fanti & Pankowski, 2019
 †Cacomorphocerus endecacerusPoinar & Fanti, 2019
 †Cacomorphocerus eocenicus Bukejs, Fanti & McKellar, 2019
 †Cacomorphocerus jantaricus Kuśka & Kania, 2010
 †Cacomorphocerus madseni Fanti & Damgaard, 2018
 †Cacomorphocerus marki Fanti & Pankowski, 2020
 †Cacomorphocerus meridionalis Kazantsev & Perkovsky, 2020
 †Cacomorphocerus wiszniewskiiFanti and Kupryjanowicz 2018

Referanser

Eksterne lenker 
 
 www.faunaeur.org - Cantharinae
 Elateriformia (Coleoptera) – Delta key 
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Bløtvinger
Biller formelt beskrevet i 1891
Fossile insekter
Psilorrhynchus

Psilorrhynchus er en slekt av biller blant bløtvingene.

Utseende 
Middelsstore bløtvinger med bløte, eller lite kitiniserte dekkvinger, gulaktige og svarte. Hodet er litt snuteformet forlenget. De har velutviklede flygevinger under de bløte dekkvingene, som ofte er forkortede og bare dekker mindre enn halvparten av bakkroppen. Hodet er ganske stort, fremstrakt, med små, runde, utstående fasettøyne. Antennene er 11-leddete, ganske lange og trådformede.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 orden biller (Coleoptera)
 underorden Polyphaga
 overfamilie Cantharoidea
 familien bløtvinger (Cantharidae)
 underfamilie Chauliognathinae LeConte, 1861
 stamme Chauliognathini LeConte, 1861
 slekten Psilorrhynchus Gemminger & Harold, 1869
 Psilorrhynchus abdominalis (Perty, 1830)
 Psilorrhynchus bifasciatus (Blanchard, 1844)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bløtvinger
Biller formelt beskrevet i 1844
Flabelloontelus

Flabelloontelus er en slekt av biller blant bløtvingene.

Utseende 
Vanligvis små (under 6 millimeter) bløtvinger. De er avlange, gjerne svarte på farge, pronotum, antenner og bein kan være rødgule. Dekkvingene dekker hele bakkroppen. Antennene er tynne og trådformede, omtrent så lange som kroppen.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Mexico.

Systematisk inndeling 

 orden biller (Coleoptera)
 underorden Polyphaga
 overfamilie Cantharoidea
 familien bløtvinger (Cantharidae)
 underfamilie Dysmorphocerinae Brancucci, 1980
 slekten Flabelloontelus Pic, 1911
 Flabelloontelus armitagei Pic, 1911

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bløtvinger
Biller formelt beskrevet i 1911
Mexicos insekter
Laemoglyptus

Laemoglyptus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) Silinae i familiegruppen bløtvinger.

Utseende 
Middelsstore, avlange bløtvinger, gjerne med hode og dekkvinger svarte, pronotum rødt. Antennene er kamformede.

Levevis 
Disse billene finnes gjerne krypende i vegetasjonen. De er rovdyr.

Utbredelse  
Slekten er utbredt i og rundt Himalaya.

Systematisk inndeling 

 orden biller (Coleoptera)
 underorden Polyphaga
 overfamilie Cantharoidea
 familien  bløtvinger (Cantharidae)
 underfamilie Silinae
 slekten Laemoglyptus Fairmaire, 1886
 Laemoglyptus ater Kazantsev, 2009 (Nepal)
 Laemoglyptus bhutanensis Śvihla & Kopetz, 2012 (Bhutan)
 Laemoglyptus bomfordii Fairmaire, 1897
 Laemoglyptus bilyi Śvihla & Kopetz, 2012 (Nepal)
 Laemoglyptus cechovskyi Śvihla & Kopetz, 2012 (Nepal)
 Laemoglyptus chimakothiensis Śvihla & Kopetz, 2012 (Bhutan),
 Laemoglyptus chujoi Wittmer, 1972
 Laemoglyptus fissiventris Fairmaire, 1886
 Laemoglyptus gandakiensis Kazantsev, 2009 (Nepal)
 Laemoglyptus grandis Pic, 1921
 Laemoglyptus hartmanni Kazantsev, 2009 (Nepal)
 Laemoglyptus himalayanus Śvihla & Kopetz, 2012 (Nepal, India)
 Laemoglyptus hispidus Śvihla & Kopetz, 2012 (Nepal)
 Laemoglyptus impressicornis Wittmer, 1975
 Laemoglyptus iriomotoensis Wittmer, 1972
 Laemoglyptus jaegeri Kazantsev, 2009 (Nepal)
 Laemoglyptus kopetzi Kazantsev, 2009 (Nepal)
 Laemoglyptus lalitpurensis Kazantsev, 2009 (Nepal)
 Laemoglyptus manasluensis Kazantsev, 2009 (Nepal)
 Laemoglyptus nakanei Wittmer, 1974
 Laemoglyptus pingtungensis Wittmer, 1984
 Laemoglyptus ramiferus (Champion, 1926) (India)
 Laemoglyptus sauteri (Pic, 1911)
 Laemoglyptus schawalleri Kazantsev, 2009 (Nepal)
 Laemoglyptus schimdti Kazantsev, 2009 (Nepal)
 Laemoglyptus simplicicollis Wittmer, 1960
 Laemoglyptus subspinosusPic, 1911
 Laemoglyptus taihorinensis Wittmer, 1984
 Laemoglyptus tamdaoensis Wittmer, 1993
 Laemoglyptus vicinoides Śvihla & Kopetz, 2012 (Bhutan)
 Laemoglyptus vicinus Pic, 1921
 Laemoglyptus walteri Śvihla & Kopetz, 2012 (Bhutan)
 Laemoglyptus weigeli Kazantsev, 2009 (Nepal)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bløtvinger
Biller formelt beskrevet i 1886
Orphilus

Orphilus er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.

Utseende 
Små, brunlige til svarte biller, gjerne ganske blanke og glatte. Kroppsformen er mer eller mindre bredt oval. Antennene er klubbeformede. Hodet er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Mange arter har to punktøyne i pannen. Antennene består av 5-11 ledd og er vanligvis nokså korte, med en tydelig, 1-3 leddet kølle. Hos hannene til noen arter er det ytterste leddet sterkt forstørret, like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra firkantet eller halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. Dekkvingene er oftest noe flate. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen. Beina er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. Larvene er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.

Levevis 
Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger. De voksne hos noen arter (særlig i slekten Anthrenus) finnes ofte på blomster av skjermplanter. Andre, særlig i slekten Dermestes, tiltrekkes til åtsler.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien klannere, Dermestoidea – bare én familie
 Familien klannere, Dermestidae
 Underfamilien Orphilinae LeConte, 1861 
 Slekten Orphilus Erichson, 1846 - 6 arter, Palearktis
 Orphilus africanus Háva, 2005
 Orphilus ater Erichson, 1848
 Orphilus beali Zhantiev, 2001
 Orphilus dubius Wickham, 1912
 Orphilus niger (Rossi, 1790)
 Orphilus subnitidus LeConte, 1861

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936
 Herrmann, A. 2006. Nettside med mye informasjon om klannere og bildegalleri. Tekst på engelsk/tysk. Dermestidae
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller. Helsinki.
 Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om klannere, side 292-293.

Eksterne lenker 
 

Biller formelt beskrevet i 1846
Skadedyr
Klannere
Verdens overdosedag

Den internasjonale overdosedagen, kjent som verdens overdosedag, markeres den 31. august hvert år. Formålet er øke oppmerksomheten rundt overdoseutfordringer og vise respekt til dem som har dødd av overdoser. Markeringen ønsker i tillegg å formidle kunnskap relatert til overdoseforebygging, og redusere stigmatiseringen av rusmiddelrelaterte dødsfall.

Den internasjonale dagen ble initiert av S.J. Finn i 2001 i Australia, som da drev et sprøyterom ved Frelsesarmeens krisesenter i St. Kilda i Victoria.

Norge 
Det er omtrent 260 overdosedødsfall i Norge hvert år. Det var 324 overdosedødsfall i 2020, hvorav 31 prosent var kvinner.

Unge Venstre markerte verdens overdosedag i 2021 med å sette ut 260 kors foran Stortinget. Daværende leder Sondre Hansmark forklarte at de 260 korsene skulle representere de 260 personene som hvert år mister livet sitt av en overdose i Norge.

Se også 
 Rusreformdagen
 Skadereduksjon

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Markering av Verdens overdosedag 31. august hos Helsedirektoratet

Overdose
Dager i august
Repeterende arrangementer etablert i 2001
Skadelig bruk av rusmidler
Rusmiddelpolitikk
Folkehelse
Bostrichus

Bostrichus er en slekt av hettebiller som borer i ved eller tørre matvarer. Noen arter har blitt spredt over store deler av jorden med treverk, blant annet møbler. Slekten omfatter bare én art, som til gjengjeld er utbredt over det meste av Jorda.

Utseende 
En middelsstor (7,5-16 millimeter), avlang hettebille. Som vanlig for arter som utvikler seg i død ved varierer størrelsen mye. Hode, pronotum og bein er svarte, dekkvingene brunrøde. Det hvelvede, rundede pronotum dekker nesten hodet sett ovenfra. Antennene er nokså små og tynne, de tre ytterste leddene noe større. Pronotum er svært tett og kraftig punktert og matt, dekkvingene jevnbrede, tett og kraftig punkterte, ganske blanke. Larvene er C-formede, bleke, med en liten men hard hodekapsel.

Levevis 
Larvene utvikler seg i død ved, helst tømmer av eik og andre løvtrær, men de er også funnet i furu og bambus. De voksne er mest nattaktive men svermer enkelte ganger tallrikt i solskinn.

Utbredelse 
Arten er hjemmehørende i den Gamle verden, men kan dykke opp nesten hvor som helst innført med trevirke. Det ser ikke ut til at den har klart å etablere seg i Amerika. I Norge er det bare noen spredte funn knyttet til innført tømmer.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien hette- og borebiller, Bostrichoidea
 Familien hettebiller, Bostrichidae
 Underfamilien hettebiller, Bostrichinae Latreille, 1802
 Stammen Bostrichini 
 Slekten Bostrichus Geoffroy, 1762 - én art, finnes i Norge:	 
 Bostrichus capucinus (Linnaeus, 1758) – bare innendørs i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 UK Beetles - Bostrichus capucinus 
 

Biller formelt beskrevet i 1758
Hettebiller
Dysides

Dysides er en slekt av hettebiller som borer i ved.

Utseende 
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, brunlige hettebiller. Hodet er kort og bredt med utstående fasettøyne, ikke dekket av pronotum, som er rundet med skarpe pigger langs kanten. Dekkvingene er jevnbrede.

Levevis 
De fleste av hettebillene borer i død ved. Særlig underfamilien splintvedbiller kan leve i ganske tørr og hard ved, for eksempel i møbler og parkett. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i den neotropiske økosonen.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien [hette- og borebiller]], Bostrichoidea
 Familien hettebiller, Bostrichidae
 Underfamilien Dysidinae Lesne, 1921
 Slekten Dysides Perty, 1832 - 2 arter, Sør-Amerika
 Dysides obscurus Perty, 1832
 Dysides platensis Fairmaire, 1892

Referanser

Eksterne lenker 
 

Biller formelt beskrevet i 1832
Hettebiller
–
Maarten Meiners

Maarten Meiners (født 8. februar 1992) er en nederlandsk alpinist.

Han representerte Nederland under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hans beste resultat var nummer 18 i storslalåm.

Referanser

Eksterne lenker 
 

nederlandske alpinister
Deltakere for Nederland under Vinter-OL 2022
Alpinister under Vinter-OL 2022
Mozell

Mozell er en type brus som inneholder kullsyreholdig vann, 20 % fruktjuice fra konsentrat (12 % druejuice, 8 % eplejuice), sukker, syre (sitronsyre), aroma, konserveringsmiddel (kaliumsorbat, natriumbenzoat), fargestoff (karamell E150b), antioksidant (askorbinsyre).

Referanser 

Brus
Verdenscupen i skihopping 2022/23

Verdenscupen i skihopping 2022/23 organiseres av Det internasjonale ski- og snøbrettforbundet (FIS) og er den 44. sesongen av verdenscupen i skihopping. Sesongen startet i Wisła i Polen 5. november 2022, og avsluttes i Planica 2. april 2023.

Menn

Kalender

Lag menn

Verdenscupstilling 
Oppdatert per 11. desember 2022

Oversikten viser de 10 beste utøverne, i tillegg til de øvrige norske plasseringene.

Kvinner

Kalender

Lag kvinner

Verdenscupstilling 
Oppdatert per 11. desember 2022

Oversikten viser de 10 beste utøverne, i tillegg til de øvrige norske plasseringene.

Mikslag

Referanser 

Verdenscupen i skihopping
Skihopping i 2022
Skihopping i 2023
Verdenscup vinteren 2022/23
Jeffrey Marc Monforton

Jeffrey Marc Monforton (født 5. mai 1963 i Detroit i Michigan i USA) er katolsk biskop av Steubenville i Ohio i USA.

Liv og virke

Bakgrunn
Jeffrey Marc Monforton vokste opp i Westland og i Wayne i Michigan, der han også studerte ved Wayne State University. Han begynte på presteseminar og fikk der bachelorgrad i filosofi i  1989. Som alumbe ved det pavelige nordamerikanske kolleg ble han som student ved det pavelige universitet Gregoriana teologisk ferdigutdannet i 1992 ein Lizentiat.

Prest
Han ble presteviet den 25. juni 1994 av erkebiskopen av Detroit, Adam Joseph Maida. Etterpå var han sjelesørger i bispedlmmet og innehadde undervisningsstillinger. 

Fra 1998 til 2005 var han sekretær for kardinal Maida og var med hsam i 2005 til konklavet i Roma.

Biskop
Pave Benedikt XVI utnevnte ham den 3. juli 2012 til biskop av Steubenville. Erkebiskopen av Cincinnati, Dennis Marion Schnurr, bispeviet ham den 10. septembersamme år; medkonsekratorer var kardinal Adam Joseph Maida, emeritert erkebiskop av Detroit, og Allen Henry Vigneron, erkebiskop av Detroit.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
 Pave Pius X (1835-1914) *1884
 Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
 Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
 Kardinal Francis Joseph Spellman (1889-1967) *1932
 Kardinal Terence James Cooke (1921-1983) *1965
 Biskop Howard James Hubbard (1938-) *1977
 Erkebiskop Harry Joseph Flynn (1933-2019) *1986
 Erkebiskop Dennis Marion Schnurr (1948-) *2001
 Biskop Jeffrey Marc Monforton (1963-) *2012

Referanser 

Katolske biskoper fra USA
Linjen Rebiba
Personer fra Detroit
Personer fra Wayne County i Michigan
Alumni fra Pontifical North American College
Dorcatoma

Dorcatoma er en slekt av små borebiller.

Utseende 

Små (gjerne 3-4 mm), ovale, mørke biller. Som oftest brunlige på farge, kroppen ofte helt eller delvis dekket med skjell. 
Hodet er vanligvis lite og noe nedoverbøyd, fasettøynene runde eller ovale, ikke oppdelt. Antennene er middels lange, de tre ytterste leddene danner en avlang, gjerne sagtakket klubbe. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis høyt hvelvet, dekkvingene rundede.

Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.

Levevis 
De små artene i slekten Dorcatoma lever på fruktlegemer av ulike kjuker, men kan også finnes i tørr gjødsel, særlig haremøkk.

Systematisk inndeling (ufullstendig) 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien soppborebiller, Dorcatominae C.G. Thomson, 1859
 Stammen Dorcatomini
 Slekten Dorcatoma Herbst, 1792 - i Norge:
 Underslekten Dorcatoma (i snever forstand)
 Dorcatoma dresdensis Herbst, 1792 - i Norge
 Dorcatoma falli R.E.White, 1965 - kanskje identisk med D. dresdensis
 Dorcatoma lomnickii Reitter, 1903
 Dorcatoma palmi Zahradnik, 1996
 Dorcatoma punctulata Mulsant & Rey, 1864 - i Norge
 Dorcatoma robusta Strand, 1938 - i Norge
 Underslekten Pilosodorcatoma
 Dorcatoma ambjoerni Baranowski, 1985
 Dorcatoma androgyna Büche, 2001
 Dorcatoma chrysomelina Sturm, 1837 - i Norge
 Dorcatoma janssoni Büche & Lundberg, 2002
 Dorcatoma minor Zahradnik, 1993
 Dorcatoma setosella Mulsant & Rey, 1864
 Dorcatoma substriata Hummel, 1829
 Underslekten Sternitodorcatoma
 Dorcatoma flavicornis (Fabricius, 1792)
 Dorcatoma externa Mulsant & Rey, 1864
 Dorcatoma lanuginosa Baudi di Selve, 1873
 Dorcatoma vaulogeri  Pic, 1927
 Ikke plassert til underslekt
 Dorcatoma castanea Gyllenhal, 1808
 Dorcatoma flavicornis (Fabricius, 1792)
 Dorcatoma integra (Fall, 1901)
 Dorcatoma moderata R.E.White, 1966
 Dorcatoma pallicornis LeConte, 1874
 Dorcatoma quadrimaculata Gorham, 1883
 Dorcatoma setulosa LeConte, 1865

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 UK Beetles - Dorcatoma dresdensis 
 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1792
Dryophilus

Dryophilus er en slekt av små, ofte vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander. De er kjent under navn som «dødningeur», «mit» og «tremark». Det er også en del arter som lever på ulike slags lagrede matvarer og lignende, for eksempel tobakksbillen og gruppen tyvbiller.

Utseende 
Ganske små (1,3-4 ;mm), avlange biller med sylindrisk kroppsform, mørke på farge. 
Hodet er nokså stort med store, utstående fasettøyne, ikke dekket av pronotum. Antennene er 11-leddete, omtrent halve kroppslengden, de tre ytterste leddene er forlengede men ikke særlig tykkere enn de lenger inne. Brystskjoldet er ovalt, omtrent en og en halv gang så bredt som hodet, betydelig smalere enn de jevnbrede dekkvingene, som har fine punkstriper.  Beina er middels lange og slanke, og kan foldes tett inntil kroppen.

Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.

Levevis 

Artene lever utendørs og borer gjerne i død ved, helst av bartrær. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. Den norske arten utvikler seg i unge kongler av lerk.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien Dryophilinae Gistel, 1848
 Stammen Dryophilini
 Slekten Dryophilus Chevrolat, 1832 
 Dryophilus anobioides Chevrolat, 1832 - på gyvel
 Dryophilus densipilis Abeille de Perrin, 1872
 Dryophilus forticornis Abeille de Perrin, 1875
 Dryophilus longicollis (Mulsant & Rey, 1853)
 Dryophilus luigionii Pic, 1921
 lerkeknoppbille, Dryophilus pusillus (Gyllenhal, 1808) - på lerk, i Norge
 Dryophilus pusillus (Gyllenhal, 1808)
 Dryophilus rufescens Pic, 1921
 Dryophilus siculus Ragusa, 1896

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 Uk Beetles - Dryophilus 
 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1832
Ochina

Ochina er en slekt av små, vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander.

Utseende 

Små (2 – 4 mm), avlange biller, som oftest brunlige på farge. De artene som borer i ved er gjerne sylindriske, og brystskjoldet (pronotum) er høyt hvelvet og dekker hodet som en hette – dette er et trekk man finner hos mange treborende biller, for eksempel hettebiller (Bostrichidae) og barkbiller (Scolytinae). Denne gruppen har gjerne forholdsvis tynt hudpanser, og antennene er tynne og sagtakkede.
Hodet er vanligvis lite og noe nedoverbøyd, fasettøynene runde eller ovale, ikke oppdelt. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis høyt hvelvet, ofte med tydelige knøler eller furer. Hos de fleste er det omtrent så bredt som dekkvingene, men av og til bare halvparten så bredt. Dekkvingene er oftest parallellsidige. Beina er forholdsvis lange og slanke, og kan foldes tett inntil kroppen.

Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.

Levevis 
De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder. Den nordeuropeiske arten (O. ptinoides) er knyttet til bergflette.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Infraordenen Bostrichiformia
 Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
 Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
 Underfamilien mykborebiller, Ernobiinae Pic, 1912
 Slekten Ochina Dejean, 1821
 Underslekten Ochina (Cittobium)
 Ochina ferruginea Schilsky, 1899
 Ochina hirsuta Seidlitz, 1889
 Ochina leveillei Deville, 1910
 Ochina ptinoides (Marsham, 1802) - Mellom- og Nord-Europa nord til Danmark
 Underslekten Ochina (Ochina)
 Ochina latrellii (Bonelli, 1812)

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 UK Beetles - Ochina ptinoides 
 

Borebiller
Biller formelt beskrevet i 1821