alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Tadeusz Rut

Tadeusz Rut (født 11. oktober 1931 i Przeworsk, død 27. mars 2002 i Warszawa) var en polsk friidrettsutøver som konkurrerte i sleggekast.

Rut deltok ved tre anledninger i OL  (1956, 1960 og 1964). Det beste resultatet kom i OL 1960 i Roma der han tok bronse. Han har i tillegg en gullmedalje fra EM 1958 i Stockholm.

Eksterne lenker 
 
 Fakta på hjemmesiden til Polens olympiske komité

Personer fra Przeworsk fylke
Polske sleggekastere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Polen
Europamestere i friidrett for Polen
Deltakere for Polen under Sommer-OL 1956
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1956
Medaljevinnere under Sommer-OL 1960
Deltakere for Polen under Sommer-OL 1960
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1960
Deltakere for Polen under EM i friidrett 1958
Deltakere for Polen under EM i friidrett 1954
Haakon Sørbye

Haakon Sørbye (født 16. mars 1920 i Oslo, død 15. september 2016 i Bærum) var en norsk sivilingeniør og motstandsmann under den andre verdenskrig. Han var medlem av Skylark B. De siste 17 årene av sitt yrkesliv var han professor ved Norges tekniske høgskole.

Andre verdenskrig 

Han ble avslørt, tatt til fange av Gestapo, og plassert i tysk fangenskap. I august 1943 ankom han konsentrasjonsleiren Natzweiler i Frankrike. Han ble flyttet mellom forskjellige leire, og reddet av Røde Kors nær krigens slutt. Han satt en periode i Dachau konsentrasjonsleir.

Sørbye var ingeniørstudent og tidligere telegrafist til sjøs. i Dachau klarte han å sette sammen en fungerende radiomottaker med radiodeler som andre fanger hadde funnet. Radioen fikk blant annet inn norskspråklig sending fra London og de norske fangene ble vinteren og våren holdt orientert om krigens gang.

Tilbake i Trondheim fortsatte han studiene sine for å bli elektroingeniør, og var engasjert i regigjengen ved Studentersamfundet i Trondheim. Han jobbet med UKA i 1939, under UKA 1945 var han regisjef. Han er senere blitt æresmedlem av Studentersamfundet. Han har vært guide for Hvite busser til Auschwitz og Aktive Fredsreiser.

Arbeid etter krigen 
 1948-1957 Stipendiat og senere forsker ved Forsvarets forskningsinstitutt, Bergen
 1951 Opphold som NTNF-stipendiat i Storbritannia
 1957-1960 Senior scientist, Shape Technical Center i Haag i Nederland
 1960-1964  Forsker, Forsvarets forskningsinstitutt, med opphold i Bergen og på Kjeller
 1964-1970 Dosent, NTH med fagområde telefonteknikk
 1970-1972 Professor, Den tekniske høyskole i Twente i Nederland, med fagområde kommunikasjonsteknikk
 1972-1987 Professor ved NTH, teleteknikk med fagområde teletrafikksystemer

Utmerkelser 
For sin innsats under krigen ble Sørbye tildelt Haakon VIIs Frihetsmedalje og Deltagermedaljen, samt britiske King's Medal for Courage in the Cause of Freedom. I mars 2015 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje for sitt arbeid som tidsvitne for Hvite Busser og Aktive Fredsreiser.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Adressa: Fengslet radioagent varslet Tronstad
 natzweiler.info: Haakon Sørbye
 Student-TV: Intervju med Sørbye

Professorer ved NTH
Norske sivilingeniører
Secret Intelligence Service (SIS) agenter i Norge
Haakon VIIs Frihetsmedalje
Deltagermedaljen
King's Medal for Courage in the Cause of Freedom
Medlemmer av Norges Tekniske Vitenskapsakademi
Kongens fortjenstmedalje
Personer fra Oslo
Fanger i Dachau
Muriel Hurtis-Houairi

Muriel Hurtis-Houairi (født 25. mars 1979 i Bondy) er en fransk friidrettsutøver (sprinter).

Individuelle meritter 
Hurtis-Houairis gjennombrudd kom da hun i 1999 ble juniorverdensmester på 200 meter. Hun deltok også i OL 2000 i Sydney der hun ble utslått i semifinalen. Hennes første store prestasjon var da hun i 2002 ble europamester innendørs, og senere europamester utendørs da hun vant EM i München på tiden 22,43. Året etter fulgte hun opp seieren med å bli innendørsverdensmester. Opprinnelig ble hun nummer to etter USAs Michelle Collins, men hun ble senere frakjent gullmedaljen på grunn av brudd på dopingreglementet.

I VM 2003 i Paris tok Hurtis-Houairi bronse på 200 meter på tiden 22,59. I OL 2004 i Athen ble hun utslått allerede i kvartfinalen. Hun kom heller ikke til finalen i VM 2005 i Helsingfors eller VM 2007 i Osaka. Hun deltok også i OL 2008 i Beijing, men ble igjen utslått i semifinalen.

Stafettmeritter 
Hurtis-Houairi har også flere meritter på det franske laget i 4 x 100 meter stafett. I VM 1999 tok Frankrike sølv etter Bahamas på tiden 42,06, som var ny fransk rekord. Laget forsvarte sølvmedaljen i VM 2001, da med tiden 42,39. Den fremste meritten ble gullmedaljen på hjemmebane i VM 2003, da hun sammen med Patricia Girard-Léno, Sylviane Félix og Christine Arron vant med knapp margin foran USA. Sammen med Félix, Arron og Véronique Mang ble det i tillegg bronse i OL i 2004 etter Jamaica og Russland.

Personlige rekorder 
 100 meter – 10,96 (2002)
 200 meter – 22,31 (1999)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra departementet Seine-Saint-Denis
Franske sprintere
Verdensmestere i friidrett for Frankrike
Europamestere i friidrett for Frankrike
Olympiske bronsemedaljevinnere for Frankrike
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2004
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2004
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett 1999
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett 2001
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett 2003
Deltakere for Frankrike under EM i friidrett 2002
Deltakere for Frankrike under EM i friidrett 2014
Verdensmestere i friidrett innendørs
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett innendørs 2004
Luís Mena e Silva

Luís Falcão de Mena e Silva (født 24. januar 1902, død 3. august 1963) var en portugisisk rytter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin og 1948 i London.

Mena e Silva vant en olympisk bronsemedalje i hestesport under OL 1936 i Berlin. Med hesten «Fossette» var han med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sprangridning bak Tyskland og Nederland. De andre på laget var Domingos De Sousa Coutinho på «Merle Blanc» og José Beltrao på «Biscuit». I den individuelle konkurransen i sprangridning kom han på tjueførsteplass.

Tolv år senere, under Sommer-OL 1948 i London vant han sin andre bronsemedalje. Med hesten «Fascinante» var han med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i dressur bak Frankrike og USA. De andre på laget var Fernando Paes på «Matamas» og Francisco Valadas på «Feitico». I den individuelle konkurransen i dressur ble han nummer tolv.

OL-medaljer 
   1936  Berlin - Bronse i hestesport, sprangridning, lag  Portugal
   1948  London -  Bronse i hestesport, dressur, lag  Portugal

Eksterne lenker 
 

Portugisiske ryttere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Deltakere for Portugal under Sommer-OL 1936
Ryttere under Sommer-OL 1948
Medaljevinnere under Sommer-OL 1948
Deltakere for Portugal under Sommer-OL 1948
Ryttere under Sommer-OL 1936
Personer fra distriktet Santarém
Olympiske medaljevinnere i hestesport
Ina Tandberg

Ina Tandberg (født 19. november 1986) var leder for Studentenes landsforbund i 2009–2010, og var også medlem av styret i Universitets- og høgskolerådet samme perioden.

Tandberg ble siste leder av Studentenes Landsforbund, siden organisasjonen slo seg sammen med Norsk Studentunion fra 1. juli 2010. 

Hun har tidligere vært internasjonalt ansvarlig i Studentenes Landsforbund, og var også leder for Studentparlamentet ved Høgskolen i Buskerud fra 2006-2008. Som studentpolitiker har hun hatt en rekke styreverv i Universitets- og høgskolesektoren, deriblant Universitets- og høgskolerådet, SAIH, Senter for Internasjonalisering av Høgre Utdanning og Samordna opptak. Tandberg var medlem i den norske delegasjonen til ministermøtet i Bolognaprosessen i 2010, og var nasjonal Bolognaekspert i perioden 2008-2010. 

Tandberg studerte statsvitenskap med menneskerettigheter og flerkulturell forståelse ved Høgskolen i Buskerud, avdeling Kongsberg fra 2005 til 2008, og har senere studert blant annet Styring og ledelse. Hun har vært sakkyndig i NOKUTs bedømmelseskomite for evaluering av kvalitetssystemer og akkreditering av institusjonskategori ved universiteter og høgskoler, og var styremedlem i universitetsstyret ved Universitetet i Tromsø i 2012–2013. Tandberg har arbeidet i både Kunnskapsdepartementet og Helsedirektoratet før hun begynte i en administrativ stilling ved Høgskolen i Oslo og Akershus (nå Oslomet – storbyuniversitetet). Her har hun blant annet hatt rollen som prosjektleder for universitetssatsningen.

Eksterne lenker
 Ida Tandberg ny studentleder - vg.no

Personer fra Eidsvoll kommune
Norske studentorganisasjoner
Norske foreningspersoner
Lotte Lien

Lotte Lien (født 7. september 1988 i Trondheim) er en norsk amatørbokser. Hun bor i Oslo og representerte bokseklubben Trym.

Pr september 2009 har hun bokset 49 kamper, og vunnet 40 av disse.

Den 20. september 2009 ble hun europamester i weltervekt, ved å slå polske Katarzyna Furmuniak 5-0 i finalen. I åpningskampen i EM slo hun svenske Klara Svensson på knock-out i tredje runde. Hun slo russiske Jirina Potejeva i kvartfinalen, og franske Gayade Lagmiri i semifinalen.

I september 2010 kom hun på femteplass under VM. Hun tapte kvartfinalen mot Savannah Marshall. Tidligere i turneringen slo hun bl.a. Kimberley Gittens.

NM-gull

Referanser 

Norske boksere
Europamestere
Personer fra Trondheim kommune
Fødsler i 1988
Norgesmestere i boksing
Kongepokalvinnere i boksing
Naoki Tsukahara

Naoki Tsukahara (født 10. mai 1985 i Okaya, Nagano) er en japansk friidrettsutøver (sprinter) som hovedsakelig konkurrerer på 100 meter.

I Asialekene 2006 i Doha tok han sølv på 100 meter etter Saudi-Arabias Yahya Hassan Habeeb. I det samme mesterskapet var han med på å ta sølv på 4 x 100 meter stafett.

Tsukahara deltok også i VM 2007 i Osaka der han ble utslått i kvartfinalen etter et løp på 10,31. I OL 2008 i Beijing ble han nummer sju i semifinalen, og gikk dermed ikke til finalen. Han var imidlertid med på å vinne en bronsemedalje i stafetten på  sammen med Shingo Suetsugu, Shinji Takahira og Nobuharu Asahara.

Personlige rekorder 
 100 meter – 10,15
 200 meter – 20,35

Referanser

Eksterne lenker 
 

Japanske sprintere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Japan
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Japan under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Fødsler i 1985
Agn

Agn eller beite er det man setter på en fiskekrok for å få en fisk til å bite på og eventuelt prøve å spise det. Hensikten er å få fiskekroken så langt inn i munn eller svelg på fisken, at kroken setter seg fast og fisken kan trekkes inn og tas opp. Å sette agn på krok kalles egning.

Noe agn er levende, som maddiker og meitemark, mens andre agn består av biter av fiskekjøtt. Noen fiskere bruker marinader for å gjøre agnet ekstra lokkende. Også brødbiter og andre godbiter har vært forsøkt med vekslende hell.

Linefiskere bruker i dag egne maskiner for å få agn på noen hundre kroker i slengen. 

Fiskeredskap
Oligoneuriidae

Elassoneuria
 Fittkauneuria
 Homoeoneuria
 Lachlania
 Oligoneuria
 Oligoneuriella
 Oligoneuriopsis
 Oligoneurisca
 Rianilaneuria
 Spaniophlebia

Oligoneuriidae er en familiegruppe av døgnfluene. Den er en forholdsvis artsfattig familie, men er representert i alle verdensdeler bortsett fra Australia og New Zealand, men mangler i Norge.

Utseende 
Middelsstore, forholdsvis tettbygde døgnfluer med sterkt redusert vinge-årenett (Oligonura betyr få-året). De vanlig vingeårene finnes på vingeknoppene til nymfen, men er sterkt redusert hos det voksne insektet. Kroppen er nokså jevnbred, gjerne gulbrun. Forvingen er trekantet, ganske tynn, med fem lengdeårer, men bare med noen få tverr-årer som forbinder de tre fremste lengdeårene. Den bakerste åren spalter av to korte skrå-årer mot vimgens bakkant. Bakvingen er forholdsvis stor, med fire lengde-årer, uten tverr-årer. Bakkroppen har tre haletråder som er omtrent så lange som resten av bakkroppen. Nymfene er kraftige og litt flate, de kjennes lettest på at hodet er bredt og skovlformet, og at beina er svært kraftige. Hodet er flatt utvidet, forkanten skovlaktig, fasettøynene, som sitter nær bakkanten, er forholdsvis små og nesten trekantede. Antennene er forholdsvis lange. Beina er temmelig korte og svært kraftige. Trakégjellene er bladformede. De tre haletrådene er løedt med lange hår, og knapt så lange som halve bakkroppens lengde.

Levevis 
Disse døgnfluene lever mest i store, klare elver. De voksne insektene kan ha svære massesverminger, og utmerker seg ved rask flukt sammenlignet med andre døgnfluer.

Systematisk inndeling 

 Orden Døgnfluer (Ephemeroptera)
 Gruppe Schistonota
 Overfamilie Heptagenioidea
 Familie Oligoneuriidae
 Slekten Elassoneuria Eaton, 1881 – Afrika
 Slekten Fittkauneuria Pescador & Edmunds, 1994 – 2 arter
 Slekten Homoeoneuria Eaton, 1881 – 7 arter, Amerika
 Slekten Lachlania Hagen, 1868 – Nord-Amerika
 Slekten Oligoneuria Pictet, 1843 – tre arter, Sør-Amerika
 Slekten Oligoneuriella Ulmer, 1924 – i Europa:
 Oligoneuriella duerensis González Del Tánago & Garciá De Jalón, 1983
 Oligoneuriella keffermuellerae Sowa, 1973
 Oligoneuriella marichua Alba-Tercedor, 1983
 Oligoneuriella pallida (Hagen, 1855)
 Oligoneuriella polonica Möl, 1984
 Oligoneuriella rhenana (Imhoff, 1852)
 Slekten Oligoneuriopsis Crass, 1947 – i Europa:
 Oligoneuriopsis skhounate Dakki & Giudicelli, 1980
 Slekten Oligoneurisca Lestage, 1938 – i Europa:
 Oligoneurisca borysthenica (Tshernova, 1937)
 Slekten Rianilaneuria Pescador & Peters, 2007 – én art, Madagaskar
 Slekten Spaniophlebia Eaton, 1881

Kilder 
 Kluge, N.J. (2007) Oligineuria itayana sp.n. (Ephemeroptera: Oligoneuriidae) – a new mayfly species from Peruvian Amazonia. Russian Entomological Journal 16: 127 – 137.

Eksterne lenker 
 
 Nymfe av Lachlania sp.
 Tree of Life - Døgnfluer, (Ephemeroptera)  (engelskspråklig)
 CSIRO – Døgnfluer, (Ephemeroptera) (engelskspråklig)
 Norsk Entomologisk forening

Døgnfluer
Lorraine Fenton

Lorraine Fenton (født Graham 8. september 1973) er en tidligere friidrettsutøver fra Jamaica (sprinter).

Fenton er blant de mestvinnende jamaicanske friidrettsutøverne med sju VM-medaljer og to OL-medaljer. De fleste er kommet som del av stafettlaget på . Den største meritten er sølvmedaljen på 400 meter etter Cathy Freeman i OL 2000 i Sydney, samt gullet på 4 x 400 meter under VM 2001 i Edmonton.

Personlige rekorder 
 200 meter – 22,63
 400 meter – 49,30

Referanser

Eksterne lenker 
 

Jamaicanske sprintere
Jamaicanske mestere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Jamaica
Medaljevinnere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Jamaica under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Verdensmestere i friidrett
Fødsler i 1973
Montpellier HSC

For kvinnelaget under samme navn, se Montpellier HSC (kvinner).
Montpellier Hérault Sport Club (normalt bare kjent som Montpellier HSC) er en fransk fotballklubb fra Montpellier i regionen Occitanie. Klubben spiller for øyeblikket i landets øverste divisjon, Ligue 1 og ble grunnlagt under sitt nåværende navn i 1974 etter tidligere å ha vært kjent under navnet SO Montpellier. Klubben spiller sine hjemmekamper på Stade de la Mosson.

Klubben vant serien i sesongen 2011/2012 og har tre cuptriumfer, Coupe de France i henholdsvis 1929 og 1990, samt Coupe de la Ligue (ligacupen) i 1992. I 1999 markerte Montpellier seg på den internasjonale fotballscenen da de vant UEFA Intertoto Cup.

Meritter 
 Coupe de France (2): 1929 og 1990
 Coupe de la Ligue (1): 1992
 UEFA Intertoto Cup (1): 1999
 Ligue 2 (3): 1946, 1961, 1987
 Ligue 1 (1): 2012

Spillerstall
Oppdatert 21. oktober 2022.

Utlånte spillere

Kjente spillere med tilknytning til klubben 
Se også :Kategori:Fotballspillere for Montpellier HSC.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballag i Frankrike
Fotballag etablert i 1974
Sport i Montpellier‎
Sport i Frankrike i 1974
FC Lorient

FC Lorient Bretagne Sud (normalt bare kjent som FC Lorient) er en fransk fotballklubb fra byen Lorient i regionen Bretagne som for øyeblikket spiller i landets øverste divisjon Ligue 1. Klubben ble grunnlagt i 1926 og spiller sine hjemmekamper på Stade du Moustoir.

FC Lorients til dags dato største triumf kom da klubben i 2002 vant den franske pokalturneringen Coupe de France etter en finaleseier på 1–0 over SC Bastia.

Spillerstall 
Oppdatert 19. oktober 2022.

Utlånte spillere

Meritter 
 Coupe de France (1): 2002
 Ligue 2 (1): 2019/2020
 Championnat National (1): 1994/1995

Kjente spillere med tilknytning til klubben

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballag i Frankrike
Fotballag etablert i 1926
Morbihan
Sport i Bretagne
1926 i Frankrike
Valenciennes FC

Valenciennes Football Club (også bare kjent som Valenciennes FC) er en fransk fotballklubb fra byen Valenciennes i departementet Nord i regionen Nord-Pas-de-Calais. Valenciennes FC ble grunnlagt under navnet Union Sportive Valenciennes-Anzin i 1913, men skiftet til nåværende navn i 1996. Klubben spiller sine hjemmekamper på Stade Nungesser, og nåværende trener er Philippe Montanier.

Klubben har aldri vunnet noen titler, men i 1951 spilte de seg frem til finalen i pokalturneringen Coupe de France som de tapte til fordel for RC Strasbourg.

Kjente spillere med tilknytning til klubben 
Se også :Kategori:Valenciennes-spillere.

Eksterne lenker 
 Klubbens offisielle nettsider
 Spillerstall - Transfermarkt

Fotballag i Frankrike
Fotballag etablert i 1913
Nord (Frankrike)
Sport i Hauts-de-France
1913 i Frankrike
Bergen bibelskole

Bergen bibelskole er en ettårig fulltids bibelskole, med fokus på bibelforståelse, praktisk menighetsliv og evangelisering. Skolen ligger i Kanalveien 66 på Minde i Bergen. Skolen har 35 plasser og har en stab på 6 faste medarbeidere. I tillegg er det knyttet en stor gruppe ledere og lærere til skolen gjennom kontaktene i menigheten Kristent Fellesskap i Bergen og menighetsnettverket Kristent Nettverk.

Bergen Bibelskole ble startet i 1990 med Noralv Askeland og Erling Thu som initiativtagere, skolen ble en offentlig godkjent bibelskole samme år. Ønsket var å utruste kristne ledere og menighetsarbeidere. Selv om mye på skolen har forandret seg siden 1990, drives skolen fremdeles etter de samme målbeskrivelsene: Å utruste mennesker til tjeneste for Gud i eget liv og familie, i menigheter og i samfunnet for øvrig.

Eksterne lenker
 Hjemmeside

Utdanning i Bergen
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1989
Olav Nygaard

Olav Nygaard, eller Olav Nygård er navnet til flere personer.

Per mars 2022 hadde 17 menn Olav Nygaard som sitt første fornavn og etternavn. Av disse var det ni som hadde Olav Nygaard som sitt eneste fornavn og etternavn. Samtidig var det 26 menn som hadde Olav Nygård som sitt første fornavn og etternavn. Av disse var det 19 som hadde Olav Nygård som sitt eneste fornavn og etternavn. 

Blant disse finnes:
 Olav Nygard (1884−1924) – norsk lyriker
 Olav Nygaard (kunstner) (født 1938) – en norsk billedkunstner
 Olav Kristian Nygaard (født 1967) – norsk matematiker
 Olav Nygaard (musiker) (født 1972) – en norsk musiker fra bandet Publiners

Referanser
Fantomøy

En fantomøy er en øy som en trodde eksisterte og som var tegnet inn på tidlige kart (tidvis i flere århundre), men som senere ble fjernet da det ble påvist at de ikke fantes i virkeligheten likevel.

Fantomøyene ble vanligvis rapportert av tidligere sjømenn som utforsket nye områder. Enkelte av disse øyene var faktiske øyer, men som ble rapportert som nye øyer fordi en ikke visste nøyaktig hvor de var. Pepysøya var for eksempel egentlig en forveksling av Falklandsøyene. Thule var kanskje oppdaget på 300-tallet, men ble ikke funnet igjen. Senere ble den identifisert av gamle oppdagere og geografer som Shetland, Island, Skandinavia eller ikke-eksisterende.

Andre fantomøyer har antakeligvis blitt «observert» på grunn av navigasjonsfeil, mistolking av isfjell og tåkebanker, eller optiske illusjoner.

Enkelte «feilaktige» observasjoner kan ha blitt gjort med hensikt. Phelipeaux- og Pontchartrainøyene som i mange år var tegnet inn på kart over Lake Superior, ble oppkalt etter Louis Phélypeaux, marquis de La Vrilliere, comte de Pontchartrain. Phélypeaux var en minister som prøvde å skaffe midler til oppdagelsesferder.

Mange fantomøyer har aldri eksistert, men et par, som for eksempel Thompsonøya, kan ha eksistert før den ble ødelagt av vulkanske eksplosjoner, jordskjelv eller undersjøiske ras, eller de kan ha vært lavtliggende øyer eller sandbanker som ikke lenger stikker opp over havoverflaten.

Se også
 California-øya
 Frisland
 Grocland
 Nimrodøyene
 Sannikov Land
 Schjetnans øy
 Atlantis, et sunket sagn- eller fabeløy i Atlanterhavet som Platon brukte som eksempel på en idealstat i sine dialoger
 Lemuria, et påstått sunket kontinent i Det indiske hav/Stillehavet

Kilder
 Stommel, Henry Lost Islands: The Story of Islands That Have Vanished from Nautical Charts, University of British Columbia Press, 1984. ISBN 0-7748-0210-3
 Gaddis, Vincent. Invisible Horizons, Chilton Books. New York. 1965.
 Clark Barnaby Firestone, The Coasts of Illusion: A Study of Travel Tales, Harper Books, 1924.
 William Shepard Walsh, A Handy Book of Curious Information,  J. B. Lippincott, 1913.
 

Øyer
ANZUS

ANZUS, forkortelse for Australia, New Zealand, United States Security Treaty, er en militærallianse som knytter Australia og USA, og adskilt Australia og New Zealand, til et militært samarbeid ved forsvaret av stillehavsområdet, selv om avtalen i dag oppfattes som gjeldende for militære angrep uansett område. Alliansen ble undertegnet 1. september 1951 og trådte i kraft i april 1952. Organisasjonens hovedkontor ligger i Canberra i Australia.

Alliansen var opprinnelig en fullstendig forsvarspakt mellom tre nasjoner, men etter uenigheter mellom USA og New Zealand i 1984 om retten til amerikansk krigsskip som var væpnet med atomvåpen eller drevet av atomkraft, til å ligge i newzealandske havner førte til at avtalen ble opphevet mellom disse to statene. Det gjelder dog separat mellom Australia og New Zealand.

I motsetning til NATO har ANZUS ingen integrert forsvarsstruktur eller reaksjonsstyrker, men likevel utfører Australia og USA en rekke felles militære øvelser og aktiviteter, både til lands og vanns, og standardisering av utstyr og operasjonell doktrine.

Eksterne lenker 

Internasjonale militære organisasjoner
Australias forsvar
New Zealands forsvar
USAs forsvar
Militære allianser
Organisasjoner etablert i 1951
Den kalde krigen
Isonychiidae

Isonychia

Isonychiidae er en familiegruppe av døgnfluene. Den er en forholdsvis artsfattig familie, med rundt 20 arter i én slekt.

Utseende 
Små og spinkle døgnfluer med smale vinger, de voksne vanligvis lyst fargede. Forvingene er avlange, glassklare med et fint, tett årenett. Den bakerste, lange åren (Cu2) går omtrent parallelt med bakkanten. Bakvingen er forholdsvis stor og oval. Beina er lange og tynne. Bakkroppen har to lange haletråder. Nymfene er brune, avlange, nokså kraftig bygde.

Levevis 
Disse døgnfluene utvikler seg i elver. Arten Isonychia bicolor i Nord-Amerika kan ha spektakulære masseklekkinger og det er derfor svært populært å lage imitasjoner av denne arten som fiskefluer.

Systematisk inndeling 

 Orden Døgnfluer (Ephemeroptera)
 Gruppe Schistonota
 Overfamilie Heptagenioidea
 Familie Isonychiidae
 Slekten Isonychia Eaton, 1871
 Isonychia arida
 Isonychia berneri
 Isonychia bicolor – Nord-Amerika
 Isonychia campestris
 Isonychia diversa
 Isonychia georgiae
 Isonychia hoffmani
 Isonychia ignota (Walker, 1853) – eneste art i Europa
 Isonychia intermedia
 Isonychia notata
 Isonychia obscura
 Isonychia rufa
 Isonychia sayi
 Isonychia serrata
 Isonychia sicca
 Isonychia similis
 Isonychia tusculanensis
 Isonychia velma

Kilder 
 Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr

Eksterne lenker 
 
 Tree of Life - Døgnfluer, (Ephemeroptera) (engelskspråklig)
 CSIRO – Døgnfluer, (Ephemeroptera) (engelskspråklig)
 Norsk Entomologisk forening

Døgnfluer