alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Samuel Gobat

Samuel Gobat (født 26. januar 1799 i Crémines i Berner Jura, død 11. mai 1879 i Jerusalem) var en sveitsisk misjonær og misjonsbiskop.

Etter utdannelse ved Baselinstituttet ble Gobat ansatt i det engelske kirkemisjonsselskaps tjeneste for misjon først i Kairo og så i Abessinia, der han virket 1829-34 og 1835-36. 

Han dro deretter på kur til Bad Kreuznach, for å søke lindring fra den dysenteri han hadde pådratt seg. Så ble han sendt til Malta, der han begynte på en bibeloversettelse til arabisk. 

År 1846 mottok han kallet til det av Fredrik Vilhelm IV opprettede såkalte tysk-engelske bispedømme i Jerusalem - et felles bispedømme for anglikanere, lutheranere og kalvinister. Han ble andre biskop der, etter Michael Salomo Alexander. Gobat grunnla flere menigheter og virket der blant annet for skolevesenet og gav impulser til en omfattende tysk skolevirksomhet og karitativ virksomhet i Palestina, Jerusalem, Betlehem, Jaffa, Nablus og Nasaret. Han ble etterfulgt av Joseph Barclay.

Han giftet seg i 1834 med Marie Zeller, datter av Christian Heinrich Zeller. Blant deres barn var misjonæren Dora Rappard. En an Gobats nevøer var vinner av Nobels fredspris, Charles Albert Gobat, og et barnebarn var forleggeren Alfred Kober.

Referanser

Litteratur
 Auguste Rollier:, Samuel Gobat : missionnaire en Abyssinie et Évêque à Jérusalem, sa vie et son œuvre, C. F. Spittler, Bâle, 1885, traduit librement de l'Allemand par Aug. Rollier, 438 p., 2 portraits sur acier et 8 gravures sur bois.
 Alfred Kober: Samuel Gobat - vom Juradorf nach Jerusalem,	Basel, Gute Schriften, 1968, 75 Seiten.
 J. Gross:  Biographies jurassiennes. Nos missionnaires. Samuel Gobat : 1799-1879, Imprimerie Boéchat, Delémont, 1899, préface de E. Krieg (pasteur), 163 p.

Kilder 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Eksterne lenker 
 

Sveitsiske biskoper
Sveitsiske misjonærer
Lutherske misjonærer
Misjonærer i Etiopia
Misjonærer i Palestina
Bibeloversettere
Sveitsiske oversettere
Personer fra kanton Bern
Michael Salomo Alexander

Michael Salomo Alexander (født 1. mai 1799 i Schönlanke ved Posen i Tyskland; død 23. november 1845 i Bilbeis ved Kairo) var den første protestantiske biskop av Jerusalem.

Liv og virke
Alexander var jøde og ble først rabbiner, men gikk så over til kristendommen og lot seg døpe i 1825 i Plymouth. Fra 1827 var han anglikansk prest, og arbeidet fra til 1830 for misjonsselskapet Church's Ministry Among Jewish People (CMJ) i Danzig ble deretter professor i hebraisk og rabbinsk litteratur ved King’s College London. 

Den 21. januar 1842 ble han den første biskop av det året før opprettede anglo-prøyssiske protestantiske bispedømmet Jerusalem. Alexanders stilling der var kontroversiell. Han samarbeidet med CMJ-pioneren John Nicolayson med å konsolidere det protestantiske nærvær i Jerusalem. En rekke institusjoner ble etablert under hans lederskap, dom en yrkesskole for jøder, et Enquirers House, et hebraisk kollegium, og et moderne hospital for jøder. 

Hans nærvær ble misbilliget av det jødiske lederskap, som betraktet ham som en frafallen, og det ansporet også andre kristne kirker til å styrke sitt nærvær i Jerusalem. Både den romersk-katolske kirke og den gresk-ortodokse kirke sendte snart patriarker til Jerusalem som en motvekt mot  Alexanders innflytelse.

Hans etterfølger ble Samuel Gobat.

Referanser

Litteratur 
 Kalvin Crombie: A Jewish Bishop in Jerusalem: the life story of Michael Solomon Alexander. Jerusalem: Nicholayson's, 2006

Eksterne lenker 
 Michael Salomon Alexander
 Alexander, Michael Solomon (Jewish Encyclopedia)
 Records relating to Bishop Alexander at Lambeth Palace LIbrary

Tyske rabbinere
Anglikanske misjonærer
Anglikanske biskoper
Personer fra Czarnków-Trzcianka fylke
Lynne Dawson

Lynne Dawson (født 3. juni 1956 i York) er en Englands mest allsidige og populære sopraner.

Liv og karriere 
Lynne Dawson vokste opp i Yorkshire. Hun studerte først språk og arbeidet som oversetter, senere studerte hun musikk ved Guildhall School of Music og Britten-Pears School i Suffolk, og hadde Rae Woodland, Gerald Moore og Peter Pears som lærere. 

Dawson begynte gi konserter under studietida. Tidlig i karrieren var repertoaret hovedsakelig hentet fra tidligmusikken, og hun samarbeidet tidlig med John Eliot Gardiner, Roger Norrington og Christopher Hogwood om en rekke konserter og innspillinger, eksempelvis med musikk av Georg Friedrich Händel, Claudio Monteverdi og Henry Purcell.

Seinere utvidet Dawson repertoaret og har sunget flere Mozart-roller, som grevinnen i Figaros bryllup, Konstanze i Bortførelsen fra Seraillet, tittelrollen i Zaide og Pamina i Tryllefløyten. På Staatsoper Berlin opptrådte hun i What next av Elliott Carter, og hun sang Libera me i Giuseppe Verdis Rekviem i gravferden til prinsesse Diana Spencer. 

De senere årene har hun i økende grad konsentrert seg om sanger fra klassisismen, romantikken og høyromantikken, som Richard Strauss' Vier letzte Lieder, Ravels Sheherezade, Berlioz' Les Nuits d’Ete, men mistet aldri interessen for barokksang.  

Tilsammen har Lawson spilt inn over 80 publikasjoner.  

Lynne Dawson underviser ved  i Barcelona og ved Royal Northern College of Music i Manchester, fra september 2010 har hun ledet RNCMs fakultet for vokalstudier.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
  Biografi, bach-cantatas.com
  Biografi, musicalworld.com
  Biografi og diskografi, hyperion-records.co.uk

Britiske operasangere
Sopraner
Personer fra York
Neeltje Jans

Neeltje Jans er en kunstig øy i provinsen Zeeland i Nederland, halvveis mellom Noord-Beveland og Schouwen-Duiveland i Oosterschelde. Den ble bygget for å støtte demningen Oosterscheldedam. Øyen ble oppkalt etter en nærliggende sandbanke.
 

Kunstige øyer
Øyer i Zeeland
Øyer i Nederland
Rhinen-Maas-Schelde-deltaet
Rosahaugparken

Rosahaugparken er en park på Rosanes like ved Teie sentrum på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. Parken har store grasområder og to dammer, og er et av få friluftsområder på østsida av øya. I parken er det også en fotballbane, og de bratte bakkene brukes som akebakker om vinteren. Nedafor Rosahaugparken ligger Rosanesstranda og Teie småbåthavn.

Området som parken ligger i, var tidligere et leireuttak som ble anlagt på 1800-tallet og drevet av Tønsberg Teglverk. Det ble nedlagt i 1909, men satte varige spor i terrenget. Etter nedleggelsen ble den første parken anlagt på stedet. På 1950-tallet hadde kommunen kjøpt Rosanes-gården, og bestemte seg for å ruste opp parken for å feire rederiet Wilh. Wilhelmsens 100-årsjubileum. Sveinung Skjold, som var avgangsstudent i hagearkitektur ved Norges landbrukshøgskole, vant en konkurranse som ble utlyst for å bestemme utforminga av parken. Den nye parken sto ferdig i juli 1961. Den har seinere gjennomgått flere mindre opprustinger.

Eksterne lenker
 Rosahaugparken hos Helsestien Nøtterøy
 Rosanes/Rosahaugparken hos Teie Vel

Nøtterøys geografi
Parker i Norge
Homalocnemiidae

Homalocnemiidae er en familie av små til middelsstore, slanke fluer.

Utseende 
Middelsstore, mørke, slanke fluer. De ligner sterkt på dansefluer Empididae.
Hodet er nokså lite med kort sugesnabel, antennene tynne og omtrent så lange som hodet. Thorax er høyt hvelvet. Vingene er forholdsvis smale med tydelig årenett og et tydelig, svart vingemerke (pterostigma) ved forkanten. Bakkroppen er slank og kjegleformet, i alle fall hos hannene. Som hos mange andre Empidoidea har hannene påfallende store, ytre kjønnsorganer. Beina er lange og nokså kraftige.

Levevis 
I likhet med de fleste andre Empidoidea er de voksne fluene rovdyr.

Utbredelse 
Gruppen har en sørlig utbredelse, det er kjent to arter fra Chile og én fra Namibia, de øvrige fire lever på New Zealand.

Systematisk inndeling 

Inntil nylig ble denne gruppen regnet til familien dansefluer (Empididae).

 Orden Tovinger, Diptera
 Underorden Lavere fluer, Orthorrhapha
 Gruppe Heterodactyla
 Overfamilie Empidoidea
 Familie Homalocnemiidae Collin, 1928
 Slekten Homalocnemis
 Homalocnemis adelensis Miller, 1913 - New Zealand
 Homalocnemis inexpleta Collin, 1928 - New Zealand
 Homalocnemis maculipennis Malloch, 1932 - New Zealand
 Homalocnemis namibiensis Chváala, 1991 - Namibia
 Homalocnemis nigripennis Philippi, 1865 - Chile
 Homalocnemis perspicua Hutton, 1901 - New Zealand
 Homalocnemis praesumpta Collin, 1933 - Chile

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Homalocnemis nigripennis, hann
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Fluer

sv:Homalocnemis
Askøy prestegjeld

Askøy prestegjeld er prestegjeld i Askøy kommune i Bjørgvin bispedømme. Prestegjeldet består av menighetene Strusshamn, Herdla, Ask, Tveit og Erdal. Det er fem kirker i prestegjeldet; Ask, Erdal, Strusshamn, Tveit og Herdla. I tillegg kommer Mizpa på Follese som er vigslet til kirkelige handlinger.

Askøy prestegjeld ble opprettet da Strusshamn ble utskilt som eget sogn fra Bergen domkirke i 1741, og Askøys eldste kirkebok starter i 1742. Den første kirken i prestegjeldet lå i Strusshamn.   

I 1813 ble Askøy anneks under Fjell på Sotra, og i 1819 ble det lagt under St. Jørgens Hospital i Bergen. Askøy ble ført sammen med Fjell i 1842, og utskilt som eget prestegjeld igjen i 1871. I 1879 ble gnr. 25 overført fra Birkeland sogn i Fana til Askøy prestegjeld. Laksevåg ble utskilt som eget sogn i 1885. Laksevåg (gnr. 45-59) og Loddefjord (gnr. 22-44) ble i 1915 utskilt fra Strusshamn som eget sogn, og overført til Laksevåg prestegjeld. I 1970 ble Herdla sogn lagt under Askøy. 

Prestegjeldet som administrativ enhet ble faset ut av Den norske kirke fra 2004 og blir ikke lenger brukt.

I dag heter det Askøy kirkelige fellesråd og består av menighetene; Ask, Erdal, Strusshamn, Tveit og Herdla.

Sogneprester 
 1863-1870 Ivar Hirschholm Bentzen 
 1872-1877 Carl Martin Breien 
 1877-1887 Sigvald Skavlan 
 1888-1904 Carl Ludvig Møller 
 1904-1914 Wollert Krohn Hansen 
 1914-1915 Georg Fredrik Tybring 
 1915-1923 Erik Olsen Feet 
 1924-1951 Sigurd Thorbjørnsen Osnes

Eksterne lenker 
 Arkivverket: Prestegjeld og sogn i Hordaland
 Skannede kirkebøker for Askøy på Digitalarkivet 
 Askøy Historie 2 på Nasjonalbiblioteket

Prestegjeld i Bjørgvin bispedømme
Askøys historie
Religion i Vestland
Katyn (Smolensk)

Må ikke forveksles med Khatyn i Hviterussland.

Katyn er en landsby i Smolensk oblast i Russland, ca. 18 km vest for sentrum i byen Smolensk. Katyn-massakren fant sted i Katyn-skogen som ligger i nærheten av landsbyen.

Eksterne lenker 
 
  Minnestedet «Katyn»

Byer i Smolensk oblast
Qazvin

Qazvin (alternativt Ghazvin, eldre kilder Kazvin, persisk قزوين) er en by nord i Iran. Den er administrativ hovedstad for provinsen Qazvin og hadde 381 598 innbyggere ved folketellingen i 2011.

Qazvin var hovedstad i Det persiske rike på 1500-tallet, tidlig under safavidedynastiet. Byen, som i vest i blant ble kalt Kasvin, Casbin, Kasbin og lignende, har gitt navn til Kaspihavet.

Referanser

Eksterne lenker 

 

Byer i Iran
Provinsen Qazvin
Grimelands skole

Grimelads skole var en såkalt studentfabrikk
Den lå i Løkkeveien 7 i Oslo og ble opprettet 1905 av Bertel Andreas Grimeland. Skolen opphørte rundt 1950. Bjørknes Privatskole kan nærmest sees på som en fortsettelse av Grimeland, idet Alice Bjørknes, som hadde vært inspektør ved Grimeland, etablerte sin egen skole da Grimeland avsluttet virksomheten.

Grimeland-elever med artikkel på Wikipedia
Albert Nordengen
Jon O. Norbom
Birgit Gjernes
Hilmar Stigum

Skoler i Norge navngitt etter personer
Tidligere private videregående skoler i Oslo
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1905
Opphør i 1950
Ivar Sollie Rønning

Ivar Sollie Rønning (født 14. februar 1993) er en norsk fotballspiller som spiller for .

Han var flere ganger toppscorer for , og var en sterk bidragsyter da klubben rykket opp til andre nivå i Norge i 2014.

Ivar Sollie Rønning startet sin karriere i Nessegutten, men debuterte for Levanger FK i en alder av 16 år og seks måneder den 14. august 2009, mot Steinkjer FK. Levanger FK tapte den kampen 1–3, men Ivar ble kreditert LFKs scoring. Han satte inn utligningsmålet (1–1) etter 23. minutters spill på Moan gress. Ivar scoret Levanger FK sitt 750 mål i historien, dette skjedde nettopp i hans debutkamp mot Steinkjer FK.

Til tross for interesse fra blant annet Ranheim Fotball og Bodø-Glimt ble Sollie Rønning værende i Levanger ut sesongen 2014. Rønning skrev under på en kontrakt med Hamarkameratene i desember 2015.

20. november 2018 ble det klar at han var ferdig som Ham-Kam-spiller etter sesongen 2018. 

21. november 2018 skrev han under for Ranheim.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Spillerprofil hos Fotball.no
 Spillerprofil hos Altomfotball.no

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Levanger FK
Fotballspillere for HamKam
Fotballspillere for Ranheim Fotball
Fotballspillere for KÍ Klaksvík
Fotballspillere for IL Stjørdals-Blink
Norske fotballspillere på Færøyene
Personer fra Levanger kommune
Solør tingrett

Solør tingrett var en tingrett i Hedmark fylke fra 1847 til 2006.

Historie 
Solør sorenskriverembete ble opprettet ved kongelig resolusjon i 1847, idet Solør og Odalen sorenskriveri ble delt i to embeter, Solør sorenskriveri og Vinger og Odal sorenskriveri. Solør sorenskriveri omfattet kommunene Hof (senere delt i Hof, Våler og Åsnes kommuner) og Grue kommune (senere delt i Grue og Brandval kommuner). Vinger og Odal sorenskriveri omfattet Vinger kommune (senere delt i Vinger og Eidskog kommuner) og kommunene Sør-Odal og Nord-Odal. Kommunene Åsnes og Hof ble slått sammen til Åsnes kommune fra 01.01.1964. Samtidig ble Brandval kommune lagt til Kongsvinger kommune. Brandval ble dermed lagt inn under Vinger og Odal tingrett. Ved kongelig resolusjon 31.08.1973 ble det bestemt at gnr. 45 bnr. 3 og gnr. 52 bnr. 32 i Grue kommune med virkning fra 01.01.1974 skulle overføres til Kongsvinger kommune. Solør tingrett ble nedlagt i 2006. Grue kommune ble lagt til Glåmdal tingrett (tidligere Vinger og Odal tingrett) og Våler og Åsnes kommuner ble lagt til Sør-Østerdal tingrett.

Sorenskrivere 
 1847-1869 Wilhelm Josias Bech Fietzenz
 1869-1878 Philip Henrik Hansteen
 1879-1899 Fredrik Vilhelm Weidemann Norgrenn
 1899-1917 Johan Bernt Krohg
 1917-1922 Johan Georg Gulbrandson
 1922-1928 Johannes Nielsen Omsted
 1928-1932 Søren Kristian Sætre
 1932-1952 Jens Roll-Hansen
 1952-1973 Finn Palmström
 1973-1980 Johannes Risting
 1980-1993 Otto Weng
 1993-2006 Einar Thomesen

Arkiv 
Arkivet etter Solør tingrett til og med 1999 oppbevares i Statsarkivet i Hamar. Arkivet fra perioden 2000-2006 er overført Glåmdal tingrett og Sør-Østerdal tingrett.

Referanser

Litteratur 
 Arkivkatalogen for Solør sorenskriveri. Statsarkivet i Hamar.
Sorenskriverier i Norge
Tidligere norske domstoler
Myndigheter i Hedmark
Etableringer i 1847
Opphør i 2006
Hurum historielag

Hurum historielag ble stifta 5. mai 1948 og har som formål å fremme interessen for slekts-, lokalhistorie og kulturvern, samle inn og ta vare på Hurums historie, samt vern av fortidsminner og kulturminner av alle slag i kommunen.

Den første oppgaven historielaget satte seg var å få skrevet og utgitt ei bygdebok for Hurum. To bind av Hurums historie ble utgitt i 1963 og 1969, med Sigfred Loe Eier som forfatter. I samarbeid med Hurum kommune ble bygdehistorien fullført i 2004, med utgivelsen av et tredje bind som dekker tida fra 1900-2000, med Jan Messel som forfatter. I 2010 begynte arbeidet med å utgi Gårds- og slektshistorie for Hurum, som er planlagt å fylle tre bind.

I 1988, og sammenhengende fra 1993 til 2009, gav historielaget ut årsskriftet Hudrimar. Fra 1996 begynte laget å utgi Årbok for Hurum, først i samarbeid med Hurum kommune, og på egenhånd fra 2004. Utgivelsen av årboka er en av lagets hovedinntektskilder.

Historielaget var ansvarlig for å få satt opp en minnestein over leiren for russiske krigsfanger på Sætreskauen under 2. verdenskrig i 1988. Den ble avduka under en minnehøytidlighet med den sovjetiske marineattasjé Evgenij Smirnoff tilstede 8. mai samme år. Den 24. september 1989 fikk laget også avduka en minnestein over Hurumulykken i 1949.

Historielagets virksomhet 
Hurum historielag bedriver mange forskjellige virksomheter:
 Bygdesamlinga på Tronstad
 Kystsamlinga i Holmsbu
 Arbeiderboligen i Hønehuset på Tofte
 Utgivelse av Årbok for Hurum (1996 - )
 Utgivelse av Gårds- og slektshistorie for Hurum
 Transkripsjon av kirkebøker
 Registrering av gamle fotografier for Hurum lokalhistoriske arkiv 
 Skjøtsel av kulturminner
 Foredrag og omvisninger for skoler
 Utstillinger og arrangementer med historisk og kulturhistorisk innhold
 Foredrag og turer med historisk tema - både innenlands og utenlands

Eksterne lenker 
 
 Hurum historielag på lokalhistoriewiki.no

Historielag i Asker
Etableringer i 1948
Narkotikahandel

Narkotikahandel er et globalt svart marked som omfatter dyrking, fremstilling, distribusjon og salg av narkotika, det vil si ulovlige rusmidler. Lovlige rusmidler, slik som alkohol og tobakk, regnes ikke som narkotika på grunn av juridiske grunner.

Ifølge Store norske leksikon utgjør narkotika verdens tredje største ulovlige handelsvare, etter våpenhandel og menneskehandel.

Størrelsen på kartellene som står for den illegale narkotikahandelen kan variere stort, beroende på de gevinster som kan tas ut i produksjons- og distribusjonskjedens ulike steg. Distribusjonskjeden består av alt fra mindre langere, som kan være narkotikabruker selv, via gjenger og andre mellomhender til enorme multinasjonale organisasjoner.

Se også 
 Vinmonopolet

Referanser

Eksterne lenker 
 Narkotikamarkedet i Norge - Folkehelseinstituttet

Narkotikakriminalitet
Handel
Johann Adam Hiller

Johann Adam Hiller (1728–1804) var en tysk komponist, musikkviter og kapellmester.

Liv og virke 
Johann Adam Hiller gikk på gymnasiet i Görlitz til 1745 og fikk opplæring i klaver og generalbass ved Kreuzschule i Dresden. I 1751 begynte han å studere rettsvitenskap ved Universitetet i Leipzig.  

Han ble privatlærer hos grev Heinrich von Brühl i 1754, og reiste med ham på ny til Leipzig i 1758.

I 1759 grunnla Hiller det første tyske tidsskriftet, Der musikalische Zeitvertreib, og gav fra 1766 til 1770 ut Wöchentlichen Nachrichten, die Musik betreffend. I Leipzig drev han en konsertserie og fra 1771 en sangskole; kjente sangerinner som Corona Schröter og Elisabeth Mara fikk utdannelse der. Han drev også musikkselskapet Musikübende Gesellschaft, fra 1781 holdt de sine konserter i  Gewandhaus i Leipzig, og Hiller var med det Gewandhausorchesters første kapellmester.

Hiller organiserte oppføringer av Händels oratorier Messiah og Judas Maccabaeus, og foretok enkelte oppføringspraktiske endringer som var med å gi impulsen til en Händel-renessanse.

Fra 1789 til 1801 var Hiller Thomaskantor ved Thomasskolen, dessuten var han tidvis musikalsk leder ved  Thomaskirche og organist ved Neukirche.

Hillers sønn Friedrich Adam Hiller (1767–1812) var også komponist.

Verk 
Johann Adam Hiller tonesatte en rekke syngespill, alle etter libretti av Christian Felix Weiße. Hillers Singspiele regnes som en forgjenger for det tyske Spieloper:
 Das Orakel 1753 Tekst Christian Fürchtegott Gellert
 Der Teufel ist los 1766
 Lottchen am Hofe 1767
 Die Liebe auf dem Lande 1768
 Die Jagd 1770
 Der Dorfbalbier 1771

Ellers skrev han lieder, kantater og annen kirkemusikk.

 Drey Melodien zu Wir glauben all’ an einen Gott; zwo neue, und die alte verbessert von Johann Adam Hiller. Adam Friedrich Böhme, Leipzig 1790.

Referanser

Kilder

Litteratur 
 
 Georgy Calmus: Die ersten deutschen Singspiele von Standfuss und Hiller. 1908. Internet Archive
 Doris Mundus: Denkmal gesucht. Vom Denkstein für Johann Adam Hiller bis zum Denkmalsrest an der Thomaskirche. (Johann Adam Hiller. Kamprad 2005)
 Gesine Schröder: [id=7195 Eine Operette für Kinder von Johann Adam Hiller], Hochschule für Musik und Theater Leipzig, 2011

Eksterne lenker 
 
 
 

Tyske komponister
Klassisistiske komponister
Musikkhistorikere
Thomaskantorer
Personer fra Zgorzelec fylke
Filosofiåret 1906

Filosofiåret 1906 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1906.

Hendelser

Publiseringer

Fødsler 

|-
|rowspan=2|Oktober || 9. || Léopold Sédar Senghor ||  || politiker, lyriker, skribent,motstandskjemper og filosof ||align=center|95 ||align=center|2001 || 
|-
|14. || Hannah Arendt ||  || statsviter, ofte beskrevet som politisk filosof ||align=center|69 ||align=center|1975 || 
|}
12. januar – Emmanuel Levinas, fransk filosof og Talmud-tolker (død 1995)
18. januar - Carmelo Ottaviano, italiensk filosof og akademiker (død 1980)
14. februar – Maurice de Gandillac, fransk filosof (død 2006)
24. mars - Dwight Macdonald, forfatter, filosof og sosiolog fra USA (død 1982)
31. mars – Bernhard Welte, tysk teolog og filosof (død 1983)
27. april – Hermann Mörchen, tysk filosof, religions- og litteraturviter (død 1990)
28. april - Kurt Gödel, østerriksk logiker, matematiker og filosof (død 1978)
1. mai - Vittorio Enzo Alfieri, italiensk filosof (død 1997)
9. mai - Marino Gentile, italiensk filosof og pedagog (død 1991)
28. juni - Franco Lombardi, italiensk filosof (død 1989)
7. august – Nelson Goodman, filosof fra USA (død 1998)
6. september – Max Müller, tysk filosof (død 1994)
8. september - Denis de Rougemont, sveitsisk forfatter, filosof og essayist (død 1985)
17. september - Massimo Scaligero, italiensk filosof og esoteriker (død 1980)
13. oktober – Karl Holzamer, tysk filosof, pedagog og direktør for ZDF (død 2007)
18. desember - Ferdinand Alquié, fransk filosof (død 1985)
Sundari, fransk forfatter, filosof og komponist (død 1994)

Dødsfall 
23. januar - Théodore Funck-Brentano, fransk filosof, sosiolog og jurist (født 1830)
5. juni - Eduard von Hartmann, tysk filosof (født 1842)
5. november - Auberon Herbert, britisk forfatter, filosof og anarki (født 1838)

Referanser
Karin Helgeby

Karin Helgeby (født 6. juli 1951 i Oslo) er en norsk keramiker, bosatt i Arendal. Helgeby ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo (SHKS), linje for keramikk i 1972-76. Hun mottok SHKS-diplom i 1976, og er innkjøpt av blant annet Fondet for utstmykking av nye statsbygg, ambassaden i Tokyo 1979, Lørenskog sentralsykehus og Sørlandet sykehus Arendal. Helgeby har også flere separatutstillinger bak seg, blant annet ved Galleri Finsrud i Drøbak (1977), Kauffeldtgården på Gjøvik (1979), Galleri Hylla B.I.B. i Oslo (1981) og Hillestad galleri i Tovdal.

Helgeby etablerte i 1976 sammen med Kristin Enger et keramikkverksted i Ringgården i Drøbak, og arbeidet der inntil hun flyttet til Vestre Sandøya i Tvedestrand i 1980. Som keramiker har hun for det meste arbeidet med bruksgjenstander i stengods og porselen med dekorative flater. Ornamentikk har alltid betydd mye i arbeidet hennes. En periode arbeidet Helgeby med ornamentale uttrykk med inspirasjon fra skrift og kalligrafi, og fargenyanser har vært viktig for henne i arbeidet med ornamentene.

Siden 1990 har hun drevet sin egen forretning, Pollen Design i Arendal. Karin Helgeby er medlem i Norske kunsthåndverkere Sør-Norge, (NK Sør-Norge).

Kilder 
 Harald Solberg: Norske kunsthåndverkere Agder, 1996, s. 22 og 52.

Referanser

Eksterne lenker 
 Pollen Designs nettside

Norske keramikere
Personer fra Oslo
Fødsler i 1951