alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
ESP

ESP kan sikte til:

 ESP Guitars
 Ekstrasensorisk persepsjon
 Elektronisk stabilitetskontroll – Electronic Stability Program
 Eric Singer Project
 E.S.P. (Miles Davis-album) – Jazzalbum med Miles Davis fra 
 E.S.P. – EP av gruppa 22.
 ISO 3166-1 alfa-3-koden til Spania
Edith Roger

Edith Roger (født 29. mai 1922 i Son) er en norsk danser, koreograf og teaterinstruktør.

Faren drev bilverksted og de flyttet til Oslo der Edith lærte klassisk ballett hos Rita Tori (1908–1967) og under den andre verdenskrig litt fridans hos Gerd Kjølaas (1909–2000). Roger debuterte som danser i 1945 hos Kjølaas, men hadde også egne oppsetninger i Stavanger dette frigjøringsåret og ble engasjert ved revyen Chat Noir. Derpå var hun ved den Birgit Cullberg-ledete Svenska Dansteatern til 1948 da hun ble med i Ny Norsk Ballett. Fra 1958 var hun ved den nystartede Operaballetten på Den Norske Opera, der hun ble den første med avskjedsforestilling i den Kjølaas-koreograferte Markisen, oppført i oktober 1964. Hun danset videre, og var Mor Åse i NRK-produksjonen over Birgit Cullbergs Peer Gynt-ballett i 1966.

Hun er også kjent for sitt arbeide som koreograf, blant annet ved Festspillene i Bergen i 1958 og 1969. Fra 1967 til 1997 var hun instruktør ved Nationaltheatret, og er blitt omtalt som en fornyer av norsk regikunst.

I 1985 ble Roger utnevnt til Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden. I 2002 fikk hun Norsk kulturråds ærespris.

Priser 
 1985 Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden
 2002 Norsk kulturråds ærespris
 2005 Senter for Dansekunsts Ærespris
 2010 Heddas ærespris

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske dansere
Norske operaregissører
Norske teaterregissører
St. Olavs Orden
Vinnere av Heddaprisen
Norske hundreåringer
God morgen Norge

God morgen Norge er et norsk morgenbasert aktualitetsprogram som har gått på TV 2 siden 1994. Det sendes hver morgen fra mandag til fredag mellom klokka 06.55 og ca. 10.00 (frem til høsten 2008: 06.25 til ca. 09.45). Hver halvtime er det oppdatering av nyheter og værmelding fra TV 2 Nyhetskanalen. Programmet består ellers blant annet av reportasjer, aktuelle gjester og musikk i studio. Hver dag lager dessuten TV-kokk Wenche Andersen mat ca. kl. 09.10 og hver fredag er blomsterdekoratør Finn Schjøll gjest.

TV 2 produserte programmet selv frem til 2019, da produksjonsselskapet Mastiff overtok produksjonen. 

Programmet ved Knut Torgersruud jr. fikk FONOs Bjellesauprisen i 2009 for sin «langvarige og nærmest daglige innsats for norske artister fra et bredt musikalsk felt».

Programledere

Nåværende programledere 
 Vår Staude (2005–)
 Peter Bubresko (2012–) 
 Espen Fiveland (2014–)
 Desta Marie Beeder (2018–)
 Camilla Botilsrud Sagen (2020–)

Tidligere programledere 

 Ivar Steen-Johnsen (1994–1997), redaktør og programleder ved oppstart
 Kjersti Bache (1994–1995), programleder ved oppstart
 Nadia Hasnaoui (1995–1996)
 Connie Barr (1996–1997)
 Øyvind Mund (1995–1999)
 Solveig Barstad (1995–1999)
 Anne Merete Hagnæss (1998–1999)
 Hedda Kise (1997–1999) (2002–2004), programleder og nyhetsanker
 Jan Øyvind Helgesen (1999–2006, 2008–2011)
 Åse Linda Tynning (2001–2003)
 Eli Strand (1999–2001, 2003-2004)
 Per Ståle Lønning (des 2002–mars 2003)
 Erik Stephansen (2003–2005)
 Arill Riise (2006–2007)
 Nils Gunnar Lie (2006–2011)
 Reidar Buskenes (2012–2014)
 Signe Tynning (2000–2015)
 Cathrine Fossum (2015–16)
 Erik Thorstvedt (2016)
 Morten Sandøy (2017)
Siri N. Avlesen-Østli (2017–18)[1]

Øvrige medvirkende

Mat 
 Wenche Andersen (1994–)

Blomster 
 Finn Schjøll (1996–)

Mote 
 Marianne Jemtegård

Trening
Kari Jaquesson (1994–2005)

Referanser

Eksterne lenker 

 God morgen, Norges hjemmeside
 Vignett og starten på den første sendingen 24. oktober 1994 - YouTube.com
 

TV-produksjoner på norsk TV 2
Norske nyhets- og aktualitetsprogrammer på TV
Norske TV-serier fra 1990-årene
Norske TV-serier fra 2000-årene
Norske TV-serier fra 2010-årene
Norske kulturprogrammer på TV
Norske TV-serier fra 2020-årene
Halmahera

Halmahera er en indonesisk øy. Den har et areal på  km² og er dermed den største av øyene i Molukkene og del av provinsen Maluku Utara. 

Halmahera er bebodd av forskjellige malayiske folk og av alfurer. Øya har omkring 180 000 innbyggere, hvorav rundt 80 % er muslimer og 20 % kristne.

Den tynt befolkede øya var lenge dominert av Ternate og Tidore, to små øyer vest for Halmahera. På begge øyene hadde det utviklet seg sultanater, før portugiserne kom og før Det nederlandske ostindiske kompani i sin tur tok over herredømmet. Under annen verdenskrig var øya besatt av japanerne, som anla en base i Kaoe Bay.

I 1999 og 2000 var øya skueplass for blodige konflikter mellom muslimer og kristne, konflikter som hadde spredt seg fra naboøya Ambon. 

Det dyrkes blant annet ris, kaffe, kakao og sukkerrør på øya. Det er også en gullmine på Halmahera.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Øyer i Indonesia
Øyer i Stillehavet
Økoregioner
Molukkene
Rolf Alme

Rolf Alme (født 1958) er en norsk scenograf og sceneinstruktør.

Alme er utdannet ved Arkitekthøgskolen i Oslo, Kunstakademiet i Dresden og Académie Royale des Beaux-Arts i Brussel. Han har hatt store scenografioppgaver ved flere teatre både i Norge og i Europa. Han var fra 1995–1998 leder for scenografiutdannelsen ved Den Danske Scenekunstskole i København og fra 1998–2006 dekan ved Akademi for Scenekunst i Fredrikstad. I 2003 ble han utnevnt til professor i scenografi ved Akademi for scenekunst, Høgskolen i Østfold. Han var den første scenografen i Norge som ble utnevnt til professor.

Alme har de senere årene primært arbeidet som instruktør og har blant annet iscenesatt forestillingene IRRITATIeON ved ESAC i Brussel i 2008 og Elektra og A Clockwork Orange ved Ålborg Teater i 2008–2009. I 2021 hadde han regi på Andromeda, en 40 minutter lang kortfilm som handler om vår tids pandemi samtidig som den setter tidens innskrenkninger og angst inn i et perspektiv av tilsvarende katastrofe som skjedde for 2500 år siden.

Han har hatt og deltatt ved flere utstillinger, blant annet: Kunstindustrimuseet i Oslo, 1994, Fattoria la Loggia, Firenze, 1995, Kultursommer Schwerin, BRD, 2000, Stavanger Kunstforening, 2001, Center for Advanced Visual Interaction, Århus, 2002.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Stavanger kommune
Norske scenografer
Norske teaterregissører
Norske arkitekter
Personer fra Stavanger kommune
Henoteisme

Henoteisme (av gresk hen, «én» – og theos – «gud») er et religionsfenomenologisk begrep. Religionshistorikeren Max Müller innførte begrepet i 1867. Det anvendes der hvor én guddom får udelt oppmerksomhet, uten at andre guder benektes. I hinduismen kan en hindu/hindufamilie ha en utvalgt gud som de tilber og ser på som sin personlige. 

Forskjellige forskere foretrekker begrepet monolatrisme framfor «henoteisme» i diskusjon om religioner der én gud står sentralt, men eksistensen eller stillingen til andre guder ikke benektes. Ifølge Christoph Elsas bærer begrepet henoteisme i moderne bruk en konnotasjon om utviklingen av religioner i senantikken. En henoteist kan tilbe én gud fra et gudepanteon utfra et eget valg, samtidig som vedkommende aksepterer andre gudeskikkelser og gudekonsepter. Henoteisme og inklusiv monoteisme er begrepet som refererer til en mellomposisjon mellom ubegrenset polyteisme og eksklusiv monoteisme.

Referanser

Eksterne lenker
 What are Henotheism and Monolatry?
 On Henotheism

Religionsfilosofi
Kristine Bonnevies vei (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Kristine Bonnevies vei.

Kristine Bonnevies vei (5-15, 2-26) er en vei på Tonsenhagen i bydel Bjerke i Oslo. Veien er en blindvei og går sør- og nordover fra krysset mellom Anna Rogstads vei og Ragna Nielsens vei. Kristine Bonnevies vei er oppkalt etter zoolog og første norske kvinnelige professor Kristine Bonnevie.

Referanser

Litteratur
 

Veier i Oslo
Tonsenhagen
Veier i Oslo oppkalt etter kvinner
Xzibit

Alvin Nathaniel Joiner IV (født 18. september 1974 i Detroit i Michigan), bedre kjent som Xzibit, er en amerikansk rapper, skuespiller og programleder i MTVs program Pimp My Ride. Han er også med i noen episoder av Extreme Makeover USA.

Diskografi 
Xzibit kommer opprinnelig fra Detroit, men som 6-åring flyttet han til California. Xzibit har helt siden 1996 gitt ut ett album annet hvert år:

 At the Speed of Life (1996)
 40 Dayz & 40 Nightz (1998)
 Restless (2000)
 Man Vs. Machine (2002)
 Weapons of Mass Destruction (2004)
 Full Circle (2006)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 Offisiell fanside

Rappere fra USA
Programledere fra USA
Skuespillere fra USA
Personer fra Detroit
Personer fra Los Angeles
Anna Rogstads vei (Oslo)

Anna Rogstads vei (1-49, 2-24) er en vei på Tonsenhagen i bydel Bjerke i Oslo. Veien går fra Rødbergveien til krysset mellom Ragna Nielsens vei og Kristine Bonnevies vei. Anna Rogstads vei er oppkalt etter første kvinnelige stortingsrepresentant, og medstifter av Norges Lærerinneforbund, Anna Georgine Rogstad.

Referanser

Veier i Oslo
Tonsenhagen
Veier i Oslo oppkalt etter kvinner
Sauda ungdomsskole

Sauda ungdomsskole er en ungdomsskole i Sauda kommune i Rogaland. Skolen har tre klasser på hvert skoletrinn (8. – 10.), og det er rundt 75 elever på hvert trinn.

Sauda ungdomsskole fikk nybygg med plass til alle 9.-klassene høsten 2001. Før det hadde en tatt i bruk brakker og andre bygninger, så dette var en stor forbedring. Alle klasserom har tilhørende grupperom, elevene har fått regulerbare stoler slik at sittestillingen kan tilpasses for alle og det og smart board i hvert klasserom.

Skolen har som mål at alle skal trives og det slås sterkt ned på mobbing. Sauda kommune er en MOT-kommune, og minst én gang i halvåret får elevene besøk av inspektører fra MOT som inspirerer elevene til å være gode med hverandre og seg selv.

Eksterne lenker
 Sauda ungdomsskule på Sauda kommunes hjemmeside

Ungdomsskoler i Rogaland
Sauda
Johannes Heinrich Schultz

Johannes Heinrich Schultz (født 20. juni 1884 i Göttingen, død 19. september 1970 i Berlin) var en tysk psykiater og psykoterapeut som ikke var tilsluttet noen skole i faget. Han er verdenskjent som utvikleren av autogen trening. Dette er ett treningsopplegg som handler om å lære seg kunsten å slappe av på tross av stress og ytre omgivelser. Treningen foregår imidlertid i stillhet.

Referanser 

Tyske psykiatere
Hypnotisører
Personer fra Göttingen
Erling Thurmann-Andersen

Erling Thurmann-Andersen (født 12. juni 1945, død 3. november 2002) var en norsk filmfotograf. Han regnes som en av de beste norske filmfotografene gjennom tidene og er den mest brukte i norsk film.

I en årekke var han styremedlem i Norsk Film A/S, i Filmgruppe 1 A/S og i Norsk Filmforbund. Han var dessuten medlem i Statens kortfilmutvalg. I perioder underviste han i filmkunnskap ved Universitetet i Trondheim og ved statens studiesenter for film. Thurmann-Andersen var Professor II ved Høgskolen i Lillehammer, Den Norske filmskolen. 

Han begynte å filme Jonny Vang, men måtte avslutte filmingen på grunn av sykdom.

Erling Thurmann-Andersen var på slutten av 60-tallet samboer med skuespilleren Ragnhild Hilt og sammen fikk de datteren Hanna Hilt. Fra 1987 til sin død var han samboer, senere gift, med Wenche Hovet som han fikk datteren Astrid Thurmann-Hovet med.

Filmografi - fotograf 
 Jonny Vang (2003)
 Jordgubbar med riktig mjölk (2001)
 Naturlige briller (2001) (Kortfilm)
 Prozac Nation (2001)
 80 grader aust for Birdland (2000)
 Døren som ikke smakk (2000) (Kortfilm)
 Hver søndag hos mor (2000) (Kortfilm)
 Evas øye (1999)
 Misery Harbour (1999) 
 Cellofan - med døden til følge (1998)
 Insomnia (1997)
 Gåten Knut Hamsun (1996) (TV-Serie)
 Vendetta (1995)
 Bryllupsfotografen (1994)
 Just do it (1994) (Kortfilm)
 Lindehålsmannen (1994) (Kortfilm)
 Hodet over vannet (1993)
 Kalle og englene (1993)
 Den demokratiske terroristen (1992)
 Joker (1991)
 Riktiga män bär alltid slips (1991)
 Håkon Håkonsen (1990)
 Istanbul (1989)
 Brun bitter (1988) 
 Veiviseren (1987)
 Hard asfalt (1986)
 Galskap! (1985)
 Havlandet (1985)
 Hustruer - ti år etter (1985)
 Papirfuglen (1985)
 Svarta fåglar (1983)
 Forfølgelsen (1981) 
 Sølvmunn (1981)
 At dere tør! (1980)
 Arven (1979)
 Det andre skiftet (1978)
 Den allvarsamma leken (1977)
 Kosmetikkrevolusjonen (1977)
 Oss (1976)
 Faneflukt (1975)
 Skraphandlerne (1975)
 Den siste Fleksnes (1974) 
 Mors hus (1974)
 Anton (1973)
 Ragnarock (1973)
 Rødblått paradis (1971)
 Fremad marsj! (TV) (1969, co-fotograf)

Priser (utvalg) 
 1997 – Gullklapperen
 1987 – Aamot-statuetten
 1987 – Amandas fagpriser for foto i Hard Asfalt
 1978 – Filmkritikerprisen for foto i Den alvarsamma leken

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske filmfotografer
Amandakomiteens Gullklapper
Vinnere av Amandas fagpriser
Fødsler i 1945
Dødsfall i 2002
Wanderer

Wanderer var en tysk produsent av blant annet biler og sykler, grunnlagt 26. februar 1885 av Johann Baptist Winklhofer og Richard Adolf Jaenicke. 
Det hele startet som en sykkelforretning, men utviklet seg til en fabrikk som laget flere produkter, bl.a. Continental skrivemaskiner og ulike verktøymaskiner. 
Wanderernavnets historie: 
26. februar 1885: Etablerte firmaet "Chemnitzer-Velociped-Depot Winklhofer & Jaenicke".
4. januar 1887: Wanderer ble tat ti bruk som navnet på selskapets sykler.
5. mai 1896: Firmaet "Winklhofer & Jaenicke, Schönau/Chemnitz" skifter navn til WANDERER Fahrradwerke AG. 

Den første Wanderer motorsykkelen kom i 1902, og i 1905 den første prototypen på en bil. I 1907 kom en bil til. Fabrikken skiftet nå navn til Wanderer-Werke. 
Wanderer betyr «vandrer» eller «omstreifer», deres første logo var et våpenskjold med en stupende svale i og med firmagrunnleggernes navn på toppen, men dette var før de bygde biler, kun sykler.

Wanderer stilte ut sine motorsykler på bilutstillingen på Akershus 1909 gjennom Hans Erichsens Sportsforretning på Lilletorget. Bertel O. Steen sikret seg fra 1934 også agenturet for Wanderer som da hadde ligget 11 år i dvale her hjemme. 
Det ble aldri noen produksjon av disse første bilene, men i 1911 presenterte de Wanderer «Puppchen», den første riktige bilen fra Wanderer. 

I 1932 ledet den saksiske delstatsbanken de fire merkene Audi, DKW, Horch og Wanderer sammen i konsernet Auto Union.
Av Auto Unions fire merker ble Audi profilert som individualistmerket. Det kom tilbake på markedet i 1933, kombinerte DKWs forhjulstrekk med Wandererkomponenter, og ble bare bygget i små serier. I 1938/39 ble disse modellene fjernet til fordel for en mer konvensjonell, Horch-konstruert bil med bakhjulstrekk og Audi-emblem.

Både bil- og motorsykkelproduksjon opphørte i 1942. Etter andre verdenskrig havnet fabrikkene i øst-sonen og merket Wanderer forsvant.

Eksterne lenker
 
  Historien til Wanderer

Bilmerker
Tidligere bilprodusenter
Tyske bilprodusenter
Etableringer i 1885
1885 i Tyskland
Omløpstid

Omløpstid er tiden et objekt i bane bruker på én runde rundt en sentral masse. Eksempler er tiden en planet bruker på å gå rundt en stjerne, eller tiden en måne bruker på å gå rundt en planet.

Omløpstiden i forhold til omkringliggende stjerner kalles siderisk omløpstid og regnes som den «egentlige» omløpstiden.

Omløpstiden sett fra jorden kalles synodisk omløpstid. Den skiller seg fra den sideriske på grunn av at jorden ikke står stille, men selv forflytter seg i bane rundt solen.

Synodisk omløpstid er altså tiden et objekt bruker på å komme tilbake til samme plass på himmelen relativt til solen, som sett fra jorden. Dette er tiden det tar mellom to konjunksjoner på rad med solen, og er baneperioden observert fra jorden.

Drakonisk omløpstid er tiden som går mellom to passasjer objektet gjør forbi sin oppstigende knute, punktet der banen krysser ekliptikken fra den sørlige til den nordlige himmelhalvkulen. Den drakoniske omløpstiden er ulik den sideriske fordi knutene typisk preseserer eller resesserer sakte, men sikkert.

Anomalistisk periode er den tiden som går mellom to passeringer av perihel til objektet, det punktet der objektet er nærmest solen. Dette er forskjellig fra den sideriske fordi den store halvaksen til objektet typisk vil presesere eller resessere sakte (men sikkert).

Tropisk periode er tiden som går mellom to passasjer av objektet ved rektasensjon null. Denne er litt kortere enn den sideriske perioden fordi vårjevndøgnpunktet preseserer.

Tabell over synodiske omløpstider i Solsystemet, relativt til jorden

{| style="background: #f9f9f9; border: 1px #aaa solid"
|  
|   Sid. P. (a)  
| Syn. P. (a)  
| Syn. P. (d)
|-
| Merkur
|     0.241
|   0.317
|   115.9
|-
| Venus
|     0.615
|   1.599
|   583.9
|-
| Jorden
|     1
|     —
|     —
|-
| Månen
|     0.0748  
|   0.0809
|     29.5306
|-
| Mars
|     1.881
|   2.135
|   780.0
|-
| Ceres
|     4.600
|   1.278
|   466.7
|-
| Jupiter
|   11.87
|   1.092
|   398.9
|-
| Saturn
|   29.45
|   1.035
|   378.1
|-
| Uranus
|   84.07
|   1.012
|   369.7
|-
| Neptun      
| 164.9
|   1.006
|   367.5
|-
| Pluto
| 248.1
|   1.004
|   366.7
|-
| Eris
| 557
|   1.002
|   365.9
|-
| 90377 Sedna
| 12050
|   1.00001
|   365.1
|-
|}

Se også 
 Geostasjonær bane

Baner
Tid i astronomi
Artikler i astronomiprosjektet
Gorzów Wielkopolski

Gorzów Wielkopolski (; tysk Landsberg an der Warthe) er en by i det vestlige Polen ved elven Warta. Den er en av to hovedsteder i Lubusz voivodskap (den andre er Zielona Góra). Byen har distriktsnivåstatus.

Vennskapsbyer
 Cava de' Tirreni
 Teramo
 Eberswalde
 Frankfurt (Oder)
 Herford
 Verden (Aller)
 Saransk
 Jönköping
 Hazleton (Pennsylvania)
 Sumy

Referanser

Byer i Lubusz voivodskap
Voivodskapshovedsteder i Polen
Opole

Opole (; tysk Oppeln, tsjekkisk Opolí) er en by med distriktsnivåstatus i sørlige Polen ved elven Odra. Den er en av landets eldste byer, og er hovedstad i Opole voivodskap. Den er den historiske hovedstaden til regionen Øvre Schlesien.

Vennskapsbyer  
Alytus, Agioi Anargyroi, Bonn, Bruntál, Carrara, Grasse. Ingolstadt, Kuopio, Mülheim an der Ruhr, Potsdam, Roanoke County, Székesfehérvár

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Opole voivodskap
Byer ved Oder
Voivodskapshovedsteder i Polen
Olsztyn

Olsztyn (; tysk Allenstein) er en by med distriktsnivåstatus i nordøstlige Polen ved elven Łyna. Den er hovedstad i det ermlandskmasuriske voivodskap og den historiske hovedstad i Ermland.

Vennskapsbyer 
  Calpe
  Chateauroux
  Gelsenkirchen
  Kaliningrad
  Lutsk
  Offenburg
  Richmond
  Rovaniemi

Eksterne lenker 
 

Voivodskapshovedsteder i Polen
Byer i det ermlandskmasuriske voivodskap
Zielona Góra

Zielona Góra (; tysk Grünberg in Schlesien) er en by i vestlige Polen. Den er en av to hovedsteder i Lubusz voivodskap (den andre er Gorzów Wielkopolski). Byen har distriktsnivåstatus.

Nærmeste flyplass er Zielona Góra-Babimost lufthavn.

Vennskapsbyer

Referanser

Eksterne lenker 
 

Voivodskapshovedsteder i Polen
Byer i Lubusz voivodskap
Byer ved Oder
Livets Ord

Livets Ord er en svensk idealistisk stiftelse, frimenighet og megakirke i Uppsala i Sverige. Menigheten ble stiftet i 1983, av Birgitta og Ulf Ekman. Ulf Ekman var menighetens hovedpastor fra starten og fram til 2014 og var samtidig blant de fremste representantene for trosbevegelsen i Skandinavia. Under en gudstjeneste på Livets Ord den 9. mars 2014 informerte Ulf Ekman at han forlot forsamlingen for å bli katolikk. Han konverterte 22. mai 2014.

Livets Ord er en del av Trosbevegelsen. Ukentlig har menigheten besøk av omtrent 4 000 mennesker (2019).

Den tidligere menigheten Levende Ord, nå Credokirken i Bergen, var læremessig nært relatert med svenske Livets Ord i Uppsala. Den svenske sangartisten Carola Häggkvist har også vært nært tilknyttet Livets ord.

Visjon og målsetning 
Livets Ords visjon «…er å utruste Guds folk med hans trosord, vise dem hvilke åndelige våpen de har, lære dem å bruke dem, og sende dem ut i seierrik strid for Herren.»

Livets Ords målsetning er å nå ut til andre mennesker med evangeliet om Jesus Kristus og å løfte opp og ære Jesus Kristus og formidle Guds Ord i Den hellige ånds kraft, til menneskers befrielse.

Utdanning 
I tillegg til det vanlige menighetsarbeidet driver Livets Ord 
 Livets Ords Kristna Skola – grunnskole
 Kristna Gymnasiet – videregående skole
 Bibelskolan – bibelskole
 Missionsskolan – misjonsutdanning
 Livets Ord University – høyere utdanning for pastorer og misjonærer

Media 
 Livets Ords Förlag – utgir undervisningsbøker, romaner, biografier, sanghefter, barnebøker, CD/kassett och DVD/video. Forlaget utgir også mange bøker på andre språk, over fem millioner bøker er trykket på mer enn 30 andre språk enn svensk. (tall fra 2006). En av platene de har gitt ut er liveplaten Bara Hos Dig.
 TV Livets Ord – produksjon av TV-programmer, på Web-TV og som sendes til 200 land via 15 forskjellige satelliter. 
 MissionsMagazinet – tidsskrift, nyheter og reportasjer fra Livets Ord internasjonale arbeide.

Referanser

Eksterne lenker 
 Livets Ord – Offisiell nettside
 Livets Ord – Web-TV

Trosmenigheter
Svenske stiftelser
Etableringer i 1983
Kombi (bil)

Kombicoupé (kombi) er en bil med 3 eller 5 dører. Den tredje (eller femte) døren er en stor, topphengslet bakdør med bakruten som en integrert del og som åpnes inn til et bagasjerom som normalt har noe større kapasitet enn en sedan, men gjerne noe mindre enn en tilsvarende stasjonsvogn. På engelsk kalles den gjerne liftback eller hatchback. 

Biltypen er utviklet for å gi større fleksibilitet enn sedaner samtidig som karosseriformen har bedre aerodynamiske egenskaper enn sedanen og stasjonsvognen. En kombicoupé har gjerne mer sportslige og elegante linjer enn en stasjonsvogn. Delte, sammenleggbare bakseter er etter hvert blitt vanlig i kombimodeller.

Renault 16 som kom i 1965 var den første kombicoupéen, mens Toyota Corolla (E-55) som kom i 1974 samtidig som VW Golf var blant de tidlige kombicoupéer som oppnådde et større volum i flere markeder internasjonalt. 

Modellbetegnelsen kombicoupé ble skapt av Saab, som lanserte en Saab 900 med tre dører og modellbetegnelsen «Combi coupé» i 1974.

Biltyper
Thomas Caplin

Thomas Richard Caplin (født 1960 i Malmö) er en kordirigent og musikkpedagog. Han er dosent i korledelse ved Høgskolen i Innlandet, Avdeling for lærerutdanning, Hamar, hvor han har vært ansatt siden 1989.

Biografi 

Thomas Caplin er født og oppvokst i Malmö, Sverige, og er utdannet sanger, dirigent og korpedagog ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium og Kungliga Musikhögskolan i Stockholm. Han har hatt en rekke oppdrag som korpedagog og dirigent rundt om i Norden.

Han er en ofte brukt foredragsholder både internasjonalt nasjonalt med en omfattende seminarvirksomhet, som dommer i korkonkurranser og gjennom mange gjesteopptredener som dirigent.

Thomas Caplin ble i 2004 valgt til «Årets kordirigent» av Foreningen Norske Kordirigenter (FONOKO). Han har fått internasjonal anerkjennelse som dirigent for Den norske Studentersangforening, Lunds Studentsångförening og  Kammerkoret Collegium Vocale på Hamar. Etter 20 års innsats som musikalsk leder for Collegium Vocale fratrådte han stillingen i juni 2010. Han er kunstnerisk leder for og sanger i Vokalgruppen Nordic Blue (Hamar), og dirigent for ungdomskoret Defrost Youth Choir.

Caplin sitter som rådsmedlem for Norge i World Choir Counsil (Interkultur) og sitter i styringsgruppen for prosjektet Conductors Without Borders (IFCM).

Hans nåværende stilling er som dosent ved Høgskolen i Innlandet. Han også arbeidet som musikkfaglig rådgiver i Norges Korforbund.

Publikasjoner 

Hans publikasjoner omfatter bl.a. en bok i korledelse, «Fra teknikk til musikk» utgitt på Musikk-Husets Forlag, og et antall komposisjoner og arrangement som er å finne på det samme forlaget samt på Cantando Musikkforlag. Boka i korledelse er også gitt ut i Sverige på SK-Gehrmans förlag AB med tittel På slaget.

Ekko fra Norge

Norske perspektiver

Referanser 

Norske dirigenter
Norske musikkpedagoger
Fødsler i 1960