alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Huset Bourbon

Huset Bourbon er en europeisk kongeætt av fransk opprinnelse, en gren av huset Capet. Bourbon-kongene styrte først i Frankrike og Navarra på 1500-tallet. Ved 1700-tallet holdt medlemmer av dynastiet Bourbon tronene også i Spania, Napoli, Sicilia, og Parma. Slektssetet var borgen og byen Bourbon, den første hovedstaden i den historiske provinsen Bourbonnais i sentrale Frankrike. I dag er den kjent som landsbyen Bourbon-l'Archambault i departementet Allier, navngitt etter en tidlig seignneur av Bourbon, Archambaud I (930-990).

Det nåværende huset Bourbon er en gren av huset Capet gjennom Filip III av Frankrikes bror, Robert, greve av Clermont, som giftet seg med Beatrix, en datterdatter til Archambaud eller Arcimbold VII, den siste hertugen av det eldre huset Bourbon. Den bourbonske tittel har flere ganger blitt ført videre gjennom kvinneledd. Den første kongen av Frankrike fra dette hus var Henrik IV av Frankrike (1553–1610) sønn til hertugen av Vendôme og dronning Johanna III av Navarra.

Den franske kongehuset Bourbon ble grunnlagt av Henrik IV av Frankrike. Grener av det franske huset Bourbon har også regjert i Napoli og Sicilia samt i Parma og innehar fortsatt den spanske tronen. En gren av ætten fikk tittelen fyrste av Condé. Den grenen døde ut i 1830. Det eneste statsoverhode av ætten i dag er Felipe VI av Spania.

Liste over regenter fra huset Bourbon

Frankrike

Franske monarker 
Datoene viser regjeringstid
 Henrik IV, den store (1589–1610)
 Ludvig XIII, den rettferdige (1610–1643)
 Ludvig XIV, solkongen (1643–1715)
 Ludvig XV, den elskede (1715–1774
 Filip II av Orléans (statsminister) (1715–1723)
 Ludvig XVI (1774–1792)

Pretendenter til den franske tronen 
 Ludvig XVI (1792–1793)
 Ludvig XVII (1793–1795)
 Ludvig XVIII (1795–1814)

Franske monarker 
 Ludvig XVIII (1814–1824)
 Karl X (1824–1830)
 Ludvig XIX (1830)
 Ludvig Filip (1830–1848)

Legitmistenes pretendenter til den franske tronen 
 Karl X (1830–1836)
 Ludvig XIX (1836–1844)
 Henrik V (1844–1883)
 Johan III (1883–1887)
 Karl XI (1887–1903)
 Jaime I (1903–1931)
 Karl XII (1931–1936)
 Alfonse I (1936–1941)
 Henrik VI (1941–1975)
 Alfonso, hertug av Anjou og Cádiz (1975–1989)
 Louis Alphonse, hertug av Anjou (1989–nåværende)

Orléanistenes og unionistenes pretendenter til den franske tronen  
 Ludvig Filip II/ Filip VII (1883–1894)
 Filip VIII (1894–1926)
  Johan III (1926–1940)
 Henrik av Paris (1940–1999)
  Henrik VII (1999–nåværende)

Referanser 

Fyrstehus
Basun

En basun er et langt, trompetlignende instrument uten ventiler. Ordet påtreffes vanligvis i bibelske sammenhenger. Ordet basun brukes også om trombone, da gjerne spesifisert som trekkbasun. Ventilbasunen har, som navnet tilsier, ventiler.

Naturhorn
Norges Hundekjørerforbund

Norges Hundekjørerforbund

Stiftet
18. november 1951
President
Siri Barfod
Generalsekretær
Vibecke Schøyen

Norges Hundekjørerforbund (NHF) er en sammenslutning av alle lag som organiserer hundekjøreridrett og er medlemmer av Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité (NIF). NHF er den høyeste faglige myndighet i Norge for hundekjøring som idrettsgren. NHF ble stiftet den 18. november 1951 og er tilsluttet European Sled Dog Racing Association (ESDRA) og International Federation of Sleddog Sports (IFSS).

Historie 
NHF har sitt utspring i Norsk Trekkhundklubb (NTK) og Norges Trekkhundforbund (NTF). NTK ble stiftet i 1931 og ble fra starten av sterkt engasjert i ambulansekjøring med hundespann. Dette ledet til at medlemmer som var mer opptatt av konkurranserkjøring dannet NTF i 1936. Begge klubbene var imidlertid engasjert i både ambulansekjøring og konkurransekjøring, men altså med hovedvekt på hvert sitt område i trekkhundmiljøet. 

Etter hvert som årene gikk ble konkurranseforholdet mellom klubbene stadig sterkere, noe som ikke alltid var til deres beste. Dette ble også registrert av de to klubbenes ledelse, som begge innså at ingen av dem var tjent med en slik situasjon. Det ble derfor innledet forhandlinger mellom klubbene, noe som resulterte i at Norges Hundekjørerforbund ble stiftet i 1951. På den tiden hadde klubbene sju avdelinger hver. Forhandlingene ble sluttført av Torgrim Andersen, Erling Sættem og Torodd M. Hustad, og det nye forbundet ble tatt opp som likeverdig medlem i NIF i 1956. Per 31. oktober 2006 organiserte NHF 61 lag med til sammen 3625 medlemmer.

Tidsskrift 
 Hundekjøring er et tidsskrift som ble stiftet av Norges Hundekjørerforbund i 1997. Bladet eies og drives av Monica Celius (redaktør) og Arild Stangenes. Hundekjøring er et abonnementstidsskrift for sledehundkjøring, nordisk stil og friluftsliv med hund. Bladet utgis fire ganger i året.

Eksterne lenker 
 Norges Hundekjørerforbund
 Norsk trekkhundklubb
 Bladet Hundekjøring

Hundekjøring
Norske hundeforeninger
Hundekjører
Idrettslag etablert i 1951
1951 i Norge
Organisasjoner etablert i 1951
Epimetopidae

Epimetopus
 Eumetopus
 Eupotemus

Epimetopidae er en liten gruppe av biller som hører til gruppen vannkjær (Hydrophiloidea). Det er beskrevet 29 arter fra Amerika, Asia og Afrika.

Utseende 
Små (de asiatiske artene 2,5 – 3,5 mm), nokså brede biller. Hodet er bredt og flatt, antennene er kølleformede, palpene er noe kortere enn antennene. De runde fasettøynene er nesten delt i to av en hylleaktig innskjæring i fremkant. Brystskjoldet (pronotum) er bredest nær fremhjørnene, og har i fremkanten en tungeformet utvekst i midten som dekker deler av hodet. Kroppen er dekket av kraftige punktgroper. Dekkvingene er brede med tydelige "skuldre", fine punkrekker og avlange knøler mellom punktrekkene. Disse knølene kan ha sterke farger. Beina er korte og kraftige.

Levevis 
Billene har vært funnet i fuktig sand på elvebredder. Arten Eumetopus thermarum lever i kanten av varme kilder.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien vannkjær (Hydrophiloidea)
 Familien Epimetopidae
 Slekten Epimetopus Lacordaire, 1854  – 19 arter i Nord- og Sør-Amerika
 Epimetopus punctipennis Perkins
 Epimetopus thermarum Schwarz & Barker
 Slekten Eumetopus Balfour-Browne, 1949  – 8 kjente arter i Asia
 Eumetopus schmelkei Jäch, 2002
 Eumetopus weigeli Skale & Jäch, 2003
 Slekten Eupotemus Li & Jäch  – to arter i Afrika

Kilder 
 Balke, M., Jäch, M.A. og Heindrich, L. Freshwater Invertebrates of the Malaysian Region. Insecta Coleoptera.

Eksterne lenker 
 

Vannkjær
Sandstrandbiller

Sphaerius

Sandstrandbiller (Sphaeriusidae) er en liten gruppe av knøttsmå biller. De hører til den artsfattige gruppen Myxophaga. Disse billene lever av alger, og finnes i "grønske" på fuktige steder, som på elvebredder, på myrer, mellom løvstrø og under steiner. Familien er foreløpig ikke funnet i Norge, men én art er registrert i nabolandene, og den bør derfor kunne finnes i Norge også. Familien har tidligere vært kjent som Sphaeriidae eller Microsporidae, men begge disse navnene har blitt forkastet fordi de også er brukt på andre dyregrupper (såkalt homonymi). I slike tilfeller er det det eldste navnet som er gjeldende. I dag skal navnet Sphaeriidae bare brukes om den bløtdyrfamilien som på norsk heter kulemuslinger, mens Microsporidae skal brukes om en gruppe encellede sporedyr.

Utseende 
Knøttsmå (0,5–1,2 mm), ovale, blanke, glatte, mørkfargede biller. Antennene er 11-leddede, med oppsvulmede innerste ledd og en tre-leddet kølle ytterst. Denne køllen bærer noen lange hår. Kroppen er oval og høyt hvelvet, hode, brystskjold og dekkvinger danner en kontinuerlig kurve. Beina er ganske korte, leggene (tibiae) er noe utvidete, føttene (tarsene) er tre-leddede og slanke. Larvene er korte og trinne.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Myxophaga
 Familien sandstrandbiller, Sphaeriusidae
 Slekten Sphaerius   – 23 kjente arter, derav 3 i Europa
 Sphaerius acaroides Waltl, 1839  – funnet over det meste av Europa inkludert Sverige, Finland og Danmark
 Sphaerius africanus (Endrödy-Younga, 1997)
 Sphaerius alticola (Löbl, 1995)
 Sphaerius coenensis (Oke, 1954)
 Sphaerius coomani
 Sphaerius cribratus
 Sphaerius favosus
 Sphaerius gustavlohsei (Löbl, 1995)
 Sphaerius hispanicus Matthews, 1899  – Frankrike og Spania
 Sphaerius humicola (Löbl, 1995)
 Sphaerius laeviventris Champion, 1923
 Sphaerius madecassus Paulian, 1949
 Sphaerius minutus Liang & Jia, 2018
 Sphaerius obsoletus
 Sphaerius ovensensis (Oke, 1954)
 Sphaerius papulosus Lesne, 1940
 Sphaerius perlaevis
 Sphaerius politus Horn, 1868
 Sphaerius spississimus Lesne, 1935  – Frankrike, Sardinia og Russland.
 Sphaerius sylvicola (Löbl, 1995)
 Sphaerius tesselatus
 Sphaerius texanus Matthews, 1899
 Sphaerius tropicus Matthews, 1888

Kilder 
Maddison, D.R. 1995. Tree of life: Sphaeriusidae, Minute Bog Beetles. 

Utbredelsesdata: Nettressursen Fauna Europaea.

Eksterne lenker 
 

Biller
Myxophaga
Lü Bu

Lü Bu (tradisjonell kinesisk: 呂布, forenklet kinesisk: 吕布, pinyin: Lǚ Bù, født 156 i Wuyuan i det som i dag er Indre Mongolia i Kina, død 7. februar 199) var en militær general og krigsherre under Han-dynastiet og De tre kongedømmers tid i det gamle Kina. Lu Bu var ifølge Beretningen om de tre kongedømmer en mester i ridning, bueskyting og armert kampstil, og ble derfor også kjent som «flyvende general»  Hans bilde som en pen og mektig kriger utstyrt med en Ji (en slags hellebard) på toppen av sin hest Røde Hare var senere popularisert av den 14. århundres historiske novellen Beretningen om de tre kongedømmer. 

Foruten å være uovertruffen på slagmarken var Lu Bu også kjent for å ha myrdet to separate mestere (begge adoptivfedrene hans). Han var vel kanskje mest kjent for sitt amorøse forhold til den oppdiktede Diao Chan som førte til hans mord på sin adoptivfar Dong Zhuo, den tyranniske krigsherren som holdt keiser Xian i sin makt. På grunn av sin legendariske ferdighet ble det ofte frarådet om å forfølge ham på slagmarken.

Lu Bu ble til slutt beseiret og tatt til fange av Cao Cao ved Xiapi.
Lu Bu ble kvalt til døde som var et tegn på feighet.

Navn 
Forenklet Kinesisk: 吕布
Tradisjonell Kinesisk: 呂布
Pinyin: Lǚ Bù
Wade-Giles: Lü Pu eller Lu Pu
Zi(字): Fèng Xiān (奉先)

Dynasty Warriors & Total War 
Lu Bu er en spillbar figur i Dynasty Warriors serien av Koei, hvor hans valgte våpen er en kinesisk hellebard. Lu Bu er også i strategi-spillet Total War: Three Kingdoms der han kan bli brukt som general.

Referanser

Kilder
 Chen Shou (2002). San Guo Zhi. Yue Lu Shu She
 Luo Guanzhong (1986). San Guo Yan Yi. Yue Lu Shu She
 Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor (2002). Romance of the Three Kingdoms. Tuttle Publishing

Kinesiske offiserer
Kinesiske krigsherrer
Personer fra Bayan Nur
Fødselsdato ukjent
Trones (Namsskogan)

Trones er et tettbebygd sted i Namsskogan kommune i Trøndelag, beliggende 30 kilometer sør for tettstedet Namsskogan, og 15 kilometer sør for Brekkvasselv.

E6 går gjennom Trones, og her er også Trones kirke og Namsskogan familiepark.

Referanser

Bygder og grender i Trøndelag
Bosetninger i Namsskogan
Sevjebiller

Sphaerites

Sevjebiller (Sphaeritidae) er en liten gruppe av biller som lever i skog. Det er kjent bare én slekt med tre arter, hvorav én finnes i Norge. De ligner sterkt på stumpbiller, men kan skilles fra disse på at dekkvingene har punktrekker jevnt fordelt utover vingene, og at beina har legger (tibiae) som ikke er utvidet til sidene. Sevjebillene er skogsdyr.

Utseende 
Mellomstore (3,7 – 7 mm), flate, svarte, blanke biller. Hodet har kraftige punktgroper. Kjevene er store og fremoverrettede, som hos de andre gruppene i overfamilien stumpbiller (Histeroidea). Antennene ender i en tydelig kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, med rett fremkant og jevnt krummede sider. Dekkvingene er brede, med rekker av fine punkter jevnt fordelt utover vingene. Bakkanten av dekkvingene er tvert avskåret, og de dekker ikke bakkroppsspissen (pygidiet). Beina er temmelig korte og kraftige, leggene (tibiae) er krumme, men ikke nevneverdig utvidet.

Levevis 
Lite er kjent om biologien til disse billene, som vanligvis er ganske fåtallige. De lever trolig av råtnende organisk materiale og har blitt funnet på sopp, møkk, under barken på døde trær og særlig der sevje har flytt ut fra skader på trær. De er skogsinsekter.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
 Familien sevjebiller, Sphaeritidae
 Slekten Sphaerites Duftschmid, 1805
 Sphaerites dimidiatus Jurecek, 1934
 Sphaerites glabratus (Fabricius, 1792) – i barskog, vanligvis funnet ved sevje, også i Norge
 Sphaerites politus Mannerheim, 1846  – Øst-Asia og USA

Referanser

Eksterne lenker 
 

Biller
Krig. 1940

Krig. 1940 er den midtre romanen i Dag Solstads sosialrealistiske trilogi om krigsårene i Norge og omhandler tiden fra okkupasjonen til utpå høsten og vinteren 1940. Solstad skildrer både forholdene slik de fortoner seg for de som er igjen i byen, samtidig som vi følger norske soldater som har vervet seg for å kjempe mot tyskerne. I boken beskrives blant annet hvordan arbeiderklassens ungdom stiller frivillig som soldater, mens borgerskapets offiserer deserterer, gjerne med hele avdelinger.

Vi følger både kvinner og menn innen borgerskapet og arbeiderklassen. Spesielt for denne trilogien er de levende skildringene av arbeidermiljøet på Grünerløkka i Oslo. 

Tematisk sett skildrer romanen forskjellige former for svik. Klassesvik, landssvik og forræderi går igjen. Flere av personene i romanen skal være skapt over virkelige personer, men det er uenighet omkring hvor godt boka skildrer det som virkelig skjedde.
Den første boken i denne trilogien er Svik. Førkrigsår, mens det siste er Brød og Våpen.

Eksterne lenker 
 Utgaven fra 1978 hos Nasjonalbiblioteket.

Norske romaner
Bøker om Norge under andre verdenskrig
Bøker fra 1978
Dag Solstad
Margaret Beckett

Margaret Becket (født Margaret Mary Jackson 15. januar 1943) er en britisk politiker (Labour). Hun var Storbritannias utenriksminister fra 5. mai 2006 til 27. juni 2007.

Beckett representerer valgkretsen Derby South i Underhuset. Hun var minister for miljø- mat- og distriksspørsmål 2001-06, før hun som første kvinne i Storbritannia ble utnevnt til utenriksminister. Beckett ble regnet for å tilhøre statsminister Tony Blairs innerste krets, samtidig som hun hadde sterke kontakter innen fagbevegelsen. Beckett fungerte en kort periode som Labours leder etter at John Smith brått døde av hjerteinfarkt.

I 2012 ble Beckett utnevnt til kommandørdame (DBE) av Den britiske imperieordenen.
Hun ble derved adlet, og fikk da rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

 

Britiske utenriksministre
Lord Presidents of the Council
Order of the British Empire (KBE/DBE)
Personer fra Tameside
Medlemmer av Labour Party (Storbritannia)
Denis Papin

Denis Papin (født 22. august 1647 i Chitenay i Frankrike, død ca. 1712 eller kanskje 1714 i London) var en fransk fysiker, matematiker og oppfinner, etterhvert gjennomgående glemt, men som fortjenes å huskes særlig for sitt arbeide med dampkraft og konseptet undervannsbåt.

Liv og virke

Bakgrunn 
Papin kom fra en borgerlig familiebakgrunn i grevskapet Blois. Selv om han var av kalvinistisk bekjennelse gikk han på en jesuittskole, og studerte deretter fra 1661 ved Universitetet i Angers der han ervervet doktorgraden i 1669. Under studiet utviklet han en sterk interesse for fysikalske problemer.

Forskning
Han studerte medisin og naturvitenskap i Paris der han var Christiaan Huygens behjelpelig ved eksperimenter med luftpumper. Papin, som var protestant, måtte etter opphevelsen av ediktet i Nantes forlate Frankrike. I 1681 dro han til London, der han begynte å samarbeide med Robert Boyle. I perioden 1681-84 var Papin i Venezia og utførte fysikalske undersøkelser sammen med Sarotti. Han vendte deretter tilbake til London. I 1687 begav han seg til Tyskland, der han ble til 1707, først som professor i matematikk og fysikk i Marburg, senere i Kassel.

Fra Papin stammer en rekke viktige oppfinnelser. Luftpumpen ble forbedret av ham, fremfor alt ved bruken av en treveiskran. I 1681 oppfant han den trykkoker som etter ham kalles Papins gryte. Han konstruerte også en av de første dampmaskinene, som han senere også forbedret. I 1707 bygde Papin en hjuldamper, med hvilken han på elven Fulda kunne komme fra Kassel til Münden, der medlemmer av skipslauget imidlertid slo båten i stykker.

Thomas Newcomens dampmaskin bygde på Papins atmosfæriske kulldampmaskin fra 1690. Papins opphold i London fra 1707 endte med at han havnet i konflikt med Royal Society. Han tros å ha dødd utfattig i 1712, samme år som Newcomens dampmaskin ble satt i drift.

Referanser

Litteratur 
 
 
 Ludwig Darmstaedter: Denis Papin. Ein vergessener Erfinder. In: Zeitung des Vereins Deutscher Eisenbahnverwaltungen, 66. Jahrgang, Nr. 9 (4. März 1926), S. 233.

Eksterne lenker
 Dennis Papin, fra Encyclædia Britannica 
 https://snl.no/Denis_Papin I Store norske leksikon.

Franske fysikere
Franske matematikere
Franske oppfinnere
Personer fra departementet Loir-et-Cher
Fødsler i 1647
Dødsfall i 1712
Angstauren

Angstauren (Høgøya) er ei øy i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger på vestsiden av Kvaløya, sørvest for Ersfjorden og nordøst for Tussøya. Øya er avlang i nord/sør-retning. Angstauren er i dag ubebodd. Øya ble fraflyttet i 1953.

Eksterne lenker 
 Bent Svinnungs padleside om Angstauren
 Kattfjord-Nytt: En skildring fra Angstauren

Øyer i Tromsø
Tidligere bosetninger i Troms og Finnmark
Skjeggedal kraftverk

Skjeggedal kraftverk er et tidligere vannkraftverk ved Tyssedal i Odda kommune i Hordaland. 

Kraftverket ble i 1986 ombygget til Skjeggedal pumpestasjon. Tilløpsrøret til kraftstasjonen er benyttet til pumpesjakt. Maksimal pumpekapasitet er 9 m³/s fordelt på to pumper som hver har et maksimalt forbruk på 5,3 MW. Årlig forbruk er 17 GWh.


Kraftstasjonen
Skjeggedal kraftstasjon stod ferdig i 1938 og ble tegnet av arkitektene Henning og Thorvald Astrup. Før Oksla kraftverk startet produksjonen våren 1980 utnyttet Skjeggedal kraftverk fallet på 30 meter fra Ringedalsvann til Vetlevann.

Pumpestasjonen
Fra 1986 har Skjeggedal pumpestasjon pumpet vann brukt i Mågeli kraftverk gjennom Bruuns tunnel under Ringedalsdammen og opp i Ringedalsvannet slik at det kan brukes i Oksla kraftverk.

Eier
Eier er AS Tyssefaldene, som igjen eies av DNN Industrier AS 40 % og Statkraft 60 %. Deler av konsesjonen for anlegget gikk ut i 2010.

Se også 
 Oksla kraftverk
 Tysso I kraftverk
 Tysso II kraftverk
 Mågeli kraftverk
 Håvardsvann kraftverk

Referanser

Kilder 
 Statkraft
 NVE
 AS Tyssefaldene

Kraftverk i Ullensvang
Statkraft
Kraftverk etablert i 1938
Kraftverk etablert i 1986
Tyssovassdraget
Jarl av Northumbria

Jarl av Northumbria var en tittel for et jarledømme i det dansk-angelsaksiske samfunnet på 1000-tallet, inkludert også den sene angelsaksiske og den tidlige normanniske perioden i England. Jarledømmet Northumbria var en etterfølger av jarledømmet Bamburgh (som da var underlagt en ealdorman før denne tittelen ble erstattet med det norrøne jarl, nyengelske earl). 

På 600-tallet da de angelsaksiske kongerikene Bernicia og Deira ble forent i kongeriket Northumbria, men dette ble ødelagt av norrøne vikinger i 867. Sørlige Northumbria, det tidligere Deira, ble det norrøne kongeriket York (Jorvik), mens de angelsaksiske jarlene styrte det tidligere nordlige kongeriket Bernicia fra deres base i Bamburgh. Den nordlige delen av Bernicia gikk tapt til skottene, antagelig på slutten av 900-tallet. I 1006 var Uhtred den modige jarl av Bamburgh, og kong Æthelred II av England utnevnte ham også til jarl av York, således forente de områdene av Northumbria som fortsatt var under angelsaksisk kontroll til et enkelt jarledømme. Uhtred ble myrdet i 1016, og Knut den mektige utnevnte da norske Eirik Håkonsson til jarl av Northumbria ved York, men Uhtreds slekt holdt kontrollen over Bernicia fram til 1041 da jarledømmet igjen ble forent. En etterkommer av Uhtred, Gospatric, ble utnevnt til jarl av normanniske Vilhelm erobreren i 1067, men forviste ham allerede i 1072. Gospatric ble deretter gitt land i Skottland, og hans etterkommere ble jarlene av Dunbar.<ref> Aird, William M. (2004): «Gospatric, earl of Northumbria (d. 1073x5)», Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/11110. <small< betalingsmur</small></ref> Jarledømmet Northumbria ble brutt opp i tidlig normannisk tid og fordelt som jarledømmene York og Northumberland, og hvor store landområder ble gitt til fyrstebiskopen av Durham. For sistnevnte hadde biskopen tittelen «fyrstebiskop», med unntak av den første, William Walcher, som hadde tittelen «jarlebiskop».

Liste over jarlene 
Jarlene var:

Osulf I (954-963), jarl av Bernicia fra 930
Waltheof I (963-995)
Uchtred den modige (995-1016)
Eirik Håkonsson (Eirik av Hlathir) (1016–1031)
Siward (1031–1055), uten underordnete i Bernicia fra 1041
Toste Godwinson (1055–1065)
Morcar (1065–1066)
Copsi (1067)
Osulf II (1067)
Cospatric (1067–1068)
Robert Comine (1068–1069)
Cospatric (1069–1072), igjen

Ubesatt under massakrene i Nord-England inntil...

Waltheof II (1072–1075)
William Walcher (1075–1080), også fyrstebispedømmet Durham
Aubrey de Coucy (1080), kanskje formelt inntil 1086
Robert de Mowbray (1086–1095)
 Henry av Skottland (1139–1152)
 Vilhelm av Skottland (1152–1157)

Referanser

Se også
 Liste over kongene av Jorvik
 Liste over konger av Northumbria
 Liste over jarler av York
 Liste over jarler av Northumberland

Northumbria
Northumbria, liste over jarler av
Mauranger kraftverk

Mauranger kraftverk er et vannkraftverk ved Mauranger i Kvinnherad kommune i Vestland. Kraftstasjonen utnytter et fall fra reguleringsmagasinet i Mysevatn og til sjøen i Austrepollen. Mauranger er sammen med Svartisen kraftverk er et av to kraftverk i Norge med inntak under en bre (subglasialt inntak).

Det innhentes også vann fra flere bekkeinntak i form av en takrennetunnel. Tunnelen samler inn vann fra randsonen rundt Folgefonnen og tørrlegger flere elver og fosser som normalt ville ha rent ned i Bondhusdalen.

Mysevatn er regulert mellom 855 og 755 moh.

Fra nordsiden av kraftverket overføres det vann fra Jukla kraftverk samt Blådalsvatn og Svartdalsvatn. Ved Svartedal er Markjelkevatn pumpestasjon som pumper vannet til Mysevatn. Pumpeeffekt er 1,2 MW, forbruk er 9 GWh i året.

Kraftstasjonen startet produksjonen i 1974 og har to pelton turbiner på tilsammen 250 MW. Midlere årsproduksjon er ca. 1150 GWh. Nominell fallhøyde er 825 meter.

Kraftverket ble i utgangspunktet bygget for å forsyne Sør-Al på Husnes med energi.

Eier er Statkraft, som planlegger å øke effekt til 880 MW og øke produksjonen med 70 GWh/år.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Statkraft
 Skagerak Kraft

Se også 
 Folgefonna
 NVE film: Breen temmes
 Markjelke pumpestasjon

Vannkraftverk i Vestland
Kraftverk i Kvinnherad
Statkraft
Skagerak kraft
Kraftverk etablert i 1974
Røde hare

Røde Hare (kinesisk: 赤兔马; pinyin: Chìtù mǎ) er navnet til en meget praktfull hest som opptrer i den historiske romanen Beretningen om de tre kongedømmer.   Hesten ble gitt i gave av Dong Zhuo til Lü Bu, sammen med gull, perler og et belte av jade. for å overtale Lü Bu til å drepe sin stefar Ding Yuan og slutte seg til Dong Zhuo. Det var sagt at Røde Hare kunne løpe tusen lǐ på bare én dag. Historien sier ingenting om hesten etter at Lü Bu er blitt henrettet av Cao Cao ved Xiapi.

I romanen blir Røde Hare presentert til Guan Yu som en gave. Cao Cao lot til og med Guan Yu få beholde hesten etter at Guan Yu hadde forlatt Cao Cao sin tjeneste og gjestfrihet. Da Guan Yu ble fanget av Lü Meng, ble Røde Hare gitt til Ma Zhong av Sun Quan. Etter at Guan Yu ble henrettet nektet Røde Hare å spise og døde til slutt av sult. 

Røde Hare er antatt for å ha vært en Dayuanhest fra Ferganaregionen i Sentral-Asia.

Berømte dyr
Kinesisk litteratur