alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bridget av York

Bridget av York (født 10. november 1480, død 1517) var en engelsk prinsesse, det tiende og siste barnet og den syvende datteren av kong Edvard IV av England og hans hustru Elizabeth Woodville. I motsetning til sin søsken ble hun aldri gift, men levde livet som nonne i et kloster.

Hun var den yngre søsteren av Elizabeth av York, Maria av York, Cecily av York, Edvard V (døde tolv år gammel), Margaret Plantagenet, Richard av Shrewsbury, 1. hertug av York (døde 9 år gammel), Anne av York og George, hertug av Bedford (døde to år gammel) og Katherine av York. Hun var også tante til den senere kong Henrik VIII av England.

Liv og virke

Første år 

Bridget ble født i Eltham i Kent og ble døpt av Edward Story, bishop av Chichester den 11. november 1480. Hennes gudmor ved døpefonten var hennes bestemor på farssiden, Cecily Neville, hertuginne av York, og sin eldste søster Elizabeth av York. Hennes gudfar var William Waynflete, biskop av Winchester. Bridgets tante Margaret, Lady Maltravers, fungerte som hennes gudmor ved hennes konfirmasjon. Bridget var sannsynlig oppkalt etter sankt Birgitta av Vadstena (som i England ble kalt for Bridget av Sverige). Edvard IV hadde vært beskytter av Syonklosteret tilhørende Birgittinerordenen som ble grunnlagt i 1415 i Isleworth (innenfor dagens London). Edvard IV hadde benyttet seg av helgenens Åpenbaringer som støtte for sitt krav på tronen.

Livet som nonne 
Hennes foreldre besluttet allerede da hun ble født at hennes liv skulle bli dedikert til et religiøst liv, og det er antatt prinsesse Bridget ble betrodd til nonneklosteret Dartford Priory en gang mellom 1486 og 1492 hvor hun ble nonne. Klosteret Dartford, opprettet i 1346 og nedlagt i 1559, var et av de viktigste dominikanske nonneklostre i England i henhold til størrelse og rikdom. Hun ble en nonne ved klosteret og tilbrakte resten av sitt liv innenfor dets murer. Hun korresponderte hele livet med sin søster dronningen som også betalte for hennes ulike mindre utgifter. Hun ble kun 37 år gammel.

Bridget opprettholdt brevveksling hele livet med sin søster, dronning Elizabeth av York, som også betalte for hennes forskjellige mindre utgifter, foruten også de mindre utgiftene for den foreldreløse  Agnes av Eltham (senere Agnes Langstroth). Det har blitt spekulert at Agnes var født som illegitim datter av Bridget, men spekulasjonen kan være tvilsom.

Det er kjent at  Bridget forlot Dartford ved minst en anledning, det var da hun var tilstede ved begravelsen av sin mor Elizabeth Woodville i 1492. Hun døde en gang rundt 1517, kun 37 år gammel.

Referanser 

Personer i Tudortiden
Katolske ordenssøstre og nonner
Huset York
Huset Tudor
Personer fra London
Fødsler i 1480
Dødsfall i 1517
Sinne

For kvinnenavnet, se Sine.

Sinne kan være en (fysiologisk og psykologisk) respons til en oppfattet trussel mot seg selv eller andre i nåtid, fortid eller fremtid. Trusselen kan vise være ekte, diskutabel eller ren innbilning.

Sinne er ofte en respons til oppfattelsen av trussel på grunn av fysisk konflikt, urettferdighet, uaktsomhet, ydmykelse eller svik, samt andre personlige strider. Man kan gi uttrykk for sinne gjennom aktiv eller passiv oppførsel. Ved «aktiv» følelse, vil den sinte personen «lange ut» verbalt eller fysisk (aggresjon) mot et tilsiktet mål. Når sinne er en «passiv» følelse, er den karakterisert ved stille hulking, passive-aggressiv atferd (fiendtlighet) og spenning.

Mennesker erfarer sinne i empatisk form: For eksempel kan en person  etter å ha lest en artikkel om en person utsatt for rasisme, kan dette vekke sinne hos en leser, selv om h*n personlig ikke er det faktiske offeret. Sinne blir ofte forsterket og utstrakt i tid når en kognitiv beslutning blir tatt, dersom hensikten til individet (eller personen/objektet) tolker det som påførelse av smerte. Med andre ord, hvis man bestemmer at smertepåførelsen var med vilje, er følelsen vanligvis mer intens.

Forskning
Hvis mennesker forstår hvorfor de blir det, kan de unngå det. Noe av det vanligste misforståelser er som følge:
De plasserer ansvaret for eget sinne hos andre mennesker
De blande stimulansen (utløsende faktor) til selve årsaken
De har dårlig kontakt med egne følelser og behov
De feiltolker andres utsagn eller signaler

Ulike former
Innadvendt og utadvendt sinne har ulike karakteristikker, og kan derfor handle forskjellig ut ifra hvilken personlighetsform individet har:

Innadvendt sinne
Går vekk, lukker seg, blir taus, legger seg til å "sove"
Sarkastisk eller ironisk
Blir sur
Klandrer seg selv
Selvskading
Strammer muskler, særlig i kjeve, nakke og skuldre
Hodepine
Depresjon

Utadvendt sinne
Ødelegger gjenstander
Bruker fysisk vold mot andre
Bruker psykisk vold mot andre
Bruker tvang mot andre
Roper og skriker, gjerne med grovt språk
Truer med noe

Se også 
 Aggresjon
 Vold

Referanser

Eksterne lenker
 Norges helseinformatikk

Følelser
Psykologi
Dan

Dan er et mannsnavn med flere betydninger:

 Dan (bibelsk person)
 Dan, dansk sagnkonge
 Dan (navn), mannsnavn
 Dan (kampsport), gradering av ferdighetsnivå

Geografi 
 Dan (elv), elv i Israel
 Tel Dan, bibelsk by i Israel
 Dan (Israel), kibbutz i Israel
 Dan Jiang, elv i Hubei i Kina

Se også 
 Daniel (andre betydninger)
 Daniels bok i Bibelen
 Deka Newton -Måleenhet
Hedwiges Maduro

Hedwiges Maduro (født 13. februar 1985 i Almere) er en nederlandsk fotballspiller som spiller for den kypriotiske fotballklubben AC Omonia.

Klubbkarriere 
Maduro debuterte på Ajax’ førstelag mot Roda JC 26. februar 2005, like etter han hadde fylt 20 år.

18. januar 2008 signerte Maduro en 4-årskontrakt med Valencia C.F.. Overgangsbeløpet er ukjent, men antas å ligge på rundt €2 millioner.

Landslagskarriere 

Bare uke etter debuten i Eredivisie ble han tatt ut i landslagstroppen til , og debuterte mot  i mars 2005. Under VM 2006 spilte han i kampen mot .

Selv om Maduro hadde spilt 12 A-landskamper, deltok han i VM for U-21-lag i Nederland i 2007, og scoret turneringens første mål da Nederland slo Israel 1-0. Han scoret også i andrerundekampen mot Portugal (Nederland vant 2-1 og gikk videre til semifinalen. I semifinalen ble England slått ut på straffesparkkonkurranse, og ble europamestere etter at de slo Serbia i finalen. 

Familien kommer opprinnelig fra øya Aruba i Karibia.

Statistikk 
(Sist oppdatert 5. mai 2007)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Offisiell Ajax-profil
 Landslagsprofil

Nederlandske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2006
Deltakere for Nederland under Sommer-OL 2008
Fotballspillere under Sommer-OL 2008
Fotballspillere for AFC Ajax
Fotballspillere for Valencia CF
Personer fra Almere
Fødsler i 1985
Peposacaand

Peposacaand (Netta peposaca) er en fugl i andefamilien.

Beskrivelse 

En mellomstor and, ca. 50 cm som voksen.  Andriken har et rødt eller
rosarødt nebb med en knopp ved nebbroten; hodet, nakken og brystet er
purpurskimrende sort, buken hvit, sidene sortspraglete.  Ryggen er
hvitspraglet sort.  Armdekkfjær og håndsvingfjær er hvite med
sorte tupper.  Hunnen er brun med hvit buk og gump og har grått nebb.

Trompetlignende lyd.

Atferd 

Flyr ofte til store høyder, sirkler i stor høyde nesten ute av syne.
Dykker etter vannplanter eller beiter fra overflaten.  Lever hovedsakelig
av vannplanter.

Redet bygges i siv.  Hunnen legger iblant egg i reirene til andre
vadefugler.  Kullene har opptil 14 egg, og ruges i 23 til 25 dager.

Eksterne lenker 
 
Treknature.com: Bilde og beskrivelse

Andefugler
Dyr formelt beskrevet av Louis Jean Pierre Vieillot
Fugler formelt beskrevet i 1816
MEPIS

MEPIS Linux er et Linux-basert skrivebordssystem som også er lett å konfigurere som en dedikert tjener. Det er laget for både personlige og forretningsmessige formål. Det inkluderer siste skrik innen egenskaper, slik som en live/installasjons/gjenopprettings CD, automatisk maskinvare oppdaging, NTFS partisjonsstøtte (også mulig å gjøre om størrelsen), ACPI strømhåndtering, WiFi støtte, anti-aliasing på skrifttyper og en personlig brannmur, KDE.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 MEPIS Community Forum

Tidligere Debianderivater
Tidligere Ubuntuderivater
Linuxdistribusjoner lansert i 2003
Xandros

Xandros er en kommersiell Linuxdistribusjon. Xandros må betale lisensavgift til Microsoft for å kunne tilby støtte for Windows Media i USA, samt lisenspenger for MP3, DVD støtte og Windowskompatibilitet via Wine. Brukere får også tilgang til betalt kundestøtte.

Bakgrunn
Xandros har bakgrunn fra tidligere Corel Business Linux.

Xandros versjon 1 som kom i 2001 hadde støtte via Wine for Microsoftprogrammer som Word, Excel, PowerPoint, Outlook, MS PhotoDraw og Quicken.

Tidligere Debianderivater
Linuxdistribusjoner lansert i 2001
Francis Weston

Francis Weston (født 1513?, henrettet 17. mai 1536) var en rik hoffmann ved kong Henrik VIII av Englands hoff. Han ble trukket inn i anklagene mot kongens hustru Anne Boleyn, anklaget for forræderi og henrettet sammen med dronningen og fire andre. Historikerne mener at han sammen med de andre var høyst sannsynlig uskyldige.

Weston ble født inn i en meget rik og familie med gode kontakter og han fant raskt en posisjon ved hoffet. Han skal etter sigende ha vært meget attraktiv mann med et rykte som en levde livet lett og var ofte i festlige lag. Han var gift, men var ofte utro. Ryktene som gikk på denne tiden ville ha det til at han hadde et hemmelig forhold til Margaret Shelton, som hadde vært elskerinnen til kong Henrik VIII i tiden 1534–1535. Han skal også ha vært involvert i et homoseksuelt forhold til George Boleyn, vicomte av Rochford, men ingen historikere har noen gang funnet bevis på at sistnevnte var homofil.

Weston døde da han var tidlig i tyveårene. Han ble antatt falskt anklaget for å ha vært involvert i utenomekteskapelig forhold til dronning Anne Boleyn. Historikerne mener ganske sikkert at anklagene var fabrikkerte. Han ble halshugget rett utenfor Tower of London den 17. mai 1536.

Referanser

Litteratur
Eric Ives: The Life and Death of Anne Boleyn. 2009: Blackwell Publishing.

Personer i Tudortiden
Personer henrettet ved halshogging
Reformasjonen i England
Personer fra Surrey
Fødsler på 1500-tallet
Dødsfall i 1536
Henrettede personer (før 1900-tallet)
Henrettede briter
Trond Børge Henriksen

Trond Børge Henriksen (født 28. april 1964 i Trondheim) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er Scout og Toppspillerutvikler for .

Henriksen har fortid i  og Rosenborg. Henriksen spilte i store deler av karrieren sin i forsvaret i RBK, men la opp i en alder av 29 år. Han spilte i RBK fra 1983 – 1993, der han fikk 193 seriekamper for klubben og scoret 10 mål. Henriksen var kjent for å ofre alt på banen, og kom mange ganger i harde dueller med motspillerne, derav kallenavnet «Rambo». Med til sammen 29 gule kort gjennom sin karriere hos Rosenborg satte han klubbrekord i antall gule kort pådratt.

I august 1994 takket han ja til å spille to måneder for  som hadde fått problemer i midtforsvaret. Med Henriksen på plass i de siste seks kampene av høstsesongen, sikret Strindheim opprykk til Eliteserien.

Etter endt karriere gikk Henriksen tilbake til jobben som postbud, før han i 2006 ble ansatt som trener i Rosenborg. 25. oktober 2007 overtok Henriksen som midlertidig hovedtrener etter at Knut Tørum ble løst fra sin kontrakt. I desember 2007 uttalte Knut Torbjørn Eggen at han var aktuell som permanent hovedtrener. Henriksen var hovedtrener frem til Erik Hamrén kom til klubben sommeren 2008. Siden 2008 har Henriksen vært assistenttrener i Rosenborg. 

Han tok over som midlertidig hovedtrener etter at Eirik Horneland ble avskjediget 26. juni 2020. 30. august 2020 var siste kampen hans som midlertidig trener hjemme mot Stabekk. 

Trond Henriksen fikk ingen A-landskamper i sin karriere som spiller.

Han er far til fotballspilleren Markus Henriksen.

Meritter
  Seriemester med Rosenborg i 1985
  Seriemester med Rosenborg i 1988
  Norgesmester med Rosenborg i 1988
  Seriemester med Rosenborg i 1990
  Norgesmester med Rosenborg i 1990
  Seriemester med Rosenborg i 1992
  Norgesmester med Rosenborg i 1992
  Seriemester med Rosenborg i 1993

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Trond Henriksen på RBKweb.com
 	

Norske fotballspillere
Norske fotballtrenere
Fotballspillere for Rosenborg BK
Fotballspillere for Strindheim Fotball
Fotballtrenere for Rosenborg Ballklub
Norgesmestere i fotball
Vegard Hansen

Vegard Hansen (født 8. august 1969) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for . 

Som spiller spilte han for Vikersund, Strømsgodset, Kongsvinger, Bristol City, FK Lofoten og L/F Hønefoss.

Før 2004-sesongen ble Hansen spillende hovedtrener for Stord/Moster Fotballklubb i 3. divisjon. Han ledet klubben til opprykk til 2. divisjon i 2004. I september 2005 trakk han seg som trener etter økonomiske problemer i klubben og utestående lønn, og vendte tilbake til Strømsgodset hvor han spilte ut sesongen.

Høsten 2005 ble det kjent at Hansen tok over som spillende hovedtrener for Mjøndalen i 3. divisjon fra og med 2006-sesongen. Hansen ledet Mjøndalen til opprykk fra 3. divisjon i 2006, og fulgte opp med 2.-plass i sin første sesong i 2. divisjon. I 2008 tok han Mjøndalen til sitt andre opprykk på tre sesonger, og Mjøndalen spilte i 1. divisjon i 2009.

I 2014 ledet han Mjøndalen opp til Eliteserien, etter å ha slått Brann i kvalifiseringen. Mjøndalen rykket rett ned igjen fra Eliteserien i 2015. Etter et par sesonger i OBOS-Ligaen, ledet Hansen Mjøndalen til et nytt opprykk i 2018. I 2021 rykket Mjøndalen ned til OBOS-ligaen igjen.

Den 18. august 2022 ble det kjent at Hansen hadde fått sparken i Mjøndalen, etter sviktende resultater over en periode. Dermed tok han farvel med klubben, etter nesten 17 år som hovedtrener. Hansen var den nest lengstsittende hovedtreneren i toppfotballen i verden, på tidspunktet han fikk sparken.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske fotballtrenere
Norske fotballspillere i England
Fotballspillere for FK Lofoten
Fotballspillere for Bristol City FC
Fotballspillere for Strømsgodset TF
Fotballspillere for Mjøndalen IF
Fotballspillere for Hønefoss BK
Fotballspillere for Kongsvinger IL Toppfotball
Fotballtrenere for Mjøndalen IF
Fotballtrenere for Kongsvinger IL
Norgesmestere i fotball
Fødsler i 1969
Gregor XV

Gregor XV (født 9. januar 1554 i Bologna i Kirkestaten, død 8. juli 1623 i Roma), født som Alessandro Ludovisi, var pave fra 1621. Han tok over etter pave Paul V den 9. februar 1621.

Liv og virke

Bakgrunn 
Alessandro Ludovisi var ett av syv overlevende barn av greve Pompeo Ludovisi og hans hustru Camilla Bianchini. Etter studier hos jesuittene ved Collegio Romano, tok han i 1575 eksamen i kanonisk og romersk rett ved universitetet i Bologna. Det mangler belegg for at det var etter dette at han ble presteviet. Hans inntreden i kirkens tjeneste var som jurist.

Biskop, kardinal 
I 1612 utnevnte pave Paul V ham til erkebiskop av Bologna. Han sendte ham i 1616 som nuntius til hertugdømmet Savoia. Samme år, 1616, utnevnte pave Paul ham til kardinalprest av Santa Maria in Traspontina. Ludovisi forble deretter i Bologna til paven var avgått med døden, da han begav seg til Roma for konklaven.

Pave 
Der ble han valgt til pave. Hans høye alder og svake helse foranlediget ham til å finne en ung, energisk mann som kunne være hans høyre hånd. Den personen fant han i sin 25 år gamle slektning Ludovico Ludovisi, som han utnevnte til kardinal på den tredje dagen av sitt pontifikat. Samme dag satte han sin bror Orazio som overhode for de pavelige væpnede styrker. 

Pave Gregor bistod keiser Ferdinand II og Den katolske liga mot protestantene, og Sigismund III Vasa mot tyrkerne, men var forøvrig heller lite engasjert i europeisk politikk. Hans bulle Omnipotentis Dei (20. mars 1623) var den siste dokument mot hekseri som den katolske kirke utstedte. Straffene ble formildet, dødsstraffene gikk tilbake i antall og ble reservert for dem som hadde inngått pakt med djevelen og hadde begått drap med hans assistanse. 

Med bullen Aeterni Patris av 15. november 1621 gjennomførte han den fortsatt i store trekk gjeldende ordningen for pavevalg. Den 6. januar 1622 grunnla han Congregatio de propaganda fide, og han helgenkåret Teresa av Avila, Frans Xavier, Ignatius Loyola og Filip Neri. 

Han lot kalle Guercino til Roma, noe som markerer en milepæl i utviklingen av høybarokken. Under hans pontifikat vant motreformasjonen store seirer, som i Böhmen, Østerrike og Ungarn, også i Frankrike og Nederlandene var det fremganger.

Gregor XV døde den 8. juli 1623 i Kvirinalet og ble begravet i kirken Sant'Ignazio in Campo Marzio.

Litteratur 
 Günther Wassilowsky, Hubert Wolf: Päpstliches Zeremoniell in der Frühen Neuzeit – Das Diarium des Zeremonienmeisters Paolo Alaleone de Branca während des Pontifikats Gregors XV. (1621–1623). Rhema, Münster 2007, ISBN 978-3-930454-80-8.
 Günther Wassilowsky: Die Konklavereform Gregors XV. (1621/22). Wertekonflikte, symbolische Inszenierung und Verfahrenswandel im posttridentinischen Papsttum. Hiersemann, Stuttgart 2010, ISBN 978-3-7772-1003-2 (Päpste und Papsttum 38).
 

Paver
Fødsler i 1554
Dødsfall i 1623
Personer fra Bologna
Den fjerde franske republikk

Den fjerde franske republikk var det politiske regimet i Frankrike mellom 1946 og 1958. Den var på mange måter en fortsettelse av den tredje republikk, som falt ved den tyske invasjonen i 1940, og led under mange av de samme svakhetene. Den fjerde republikkens grunnlov ble vedtatt 13. oktober 1946.

I denne perioden opplevde Frankrike, som Vest-Europa forøvrig, sterk økonomisk vekst, og landets industri og institusjoner ble gjenoppbygget. Landet spilte en avgjørende rolle i den gryende europeiske integrasjonen (Det europeiske kull- og stålfellesskap, som ble etterfulgt av Det europeiske fellesskap (nå Den europeiske union)), som kom til å forandre kontinentet for alltid.

Den fjerde republikk var preget av ustabilitet – det var tyve regjeringsskifter på ti år. Samtidig pågikk avviklingen av koloniveldet. Den første indokinesiske krig endte med nederlag for Det franske ekspedisjonskorps i Det fjerne østen i 1954 og kolonikrigen i Algerie var kostbar, blodig og kontroversiell, og førte til slutt til republikkens fall i 1958, da deler av den franske hæren gjorde opprør mot sin egen regjering til støtte for de franske pied-noirs. General Charles de Gaulle vendte tilbake til politikken og styrte først under unntakslover, før han 21. desember ble valgt til den første president i den femte republikk.

4. republikk
Tidligere land under den kalde krigen
Stater og territorier etablert i 1946
Stater og territorier opphørt i 1958
1940-årene i Frankrike
1950-årene i Frankrike
1946 i Frankrike
1958 i Frankrike
Lacrosse i Norge

Lacrosse i Norge er den eldste av idrettene som er opptatt i Norges Amerikanske Idretters Forbund (NAIF) og følger reglene satt av Federation of International Lacrosse (FIL).

Norges Lacrosse Forbund (NLF) ble dannet 3. april 2007 av ,  og  som det nasjonale ledende organet for lacrosse i Norge. 1. januar 2010 ble NLF tatt opp i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité gjennom et eget grenstyre i Norges Amerikanske Idretters Forbund (NAIF).

Lacrosseklubber 
Det finnes 15 lacrosseklubber i Norge med totalt 27 lag. Det er 997 aktive spillere per 1. juni 2018 fordelt på de 27 lagene.

Norgesmesterskap

Menn 

Sammendrag

Kvinner 

SammendragCh

Herrelandslag

VM-kvalifisering 2022 i Wroclaw, Polen 

 Oppdatert 25. april 2022
 Med 2 seiere og 3 tap ble ikke herrelandslaget kvalifisert til VM
 Statistikk og resultater

Lacrosse-VM 2018 i Netanya, Israel 

 Oppdatert 22. juli 2018
 Plassering: 17 av 46 lag
Statistikk og resultater

Lacrosse-EM 2016 i Budapest, Ungarn

 Plassering: 12 plass av 24 lag

Lacrosse-VM 2014 i Denver, USA 

 Plassering: 25 plass av 38 lag

Lacrosse-EM 2012 i Amsterdam, Nederland 

 Plassering: 14 plass av 17 lag

Lacrosse-VM 2010 i Manchester, Storbritannia

Oppdatert 10. oktober 2010
Plassering: 24 plass av 30 lag

Lacrosse-EM 2008 i Lahtis, Finland
Oppdatert 25. juni 2014
Plassering: 14 plass av 18 lag.

Box-lacrosse 
Box-lacrosse er innendørsversjonen av lacrosse. Kampene spilles på en ishockeybane der hvert lag har fem utespillere på banen, samt en keeper. Målene i box-lacrosse er mindre enn i field-lacrosse og keeperen har mer beskyttelsesutstyr. Norge deltok for første gang med et lag til en internasjonal box-turnering i 2017. Klubblaget GSI Grizzlies har deltatt i flere internasjonale turneringer i Tsjekkia siden 2017.

European Box Lacrosse Invitational 2018 i Radotin, Tsjekkia

European Box Lacrosse Invitational 2017 i Radotin, Tsjekkia

Referanser

Eksterne lenker
Geraldine Ferraro

Geraldine Ferraro (født 26. august 1935 i Newburgh i New York i USA, død 26. mars 2011 i Boston) var en amerikansk politiker fra Det demokratiske parti.

Liv og virke

Bakgrunn
Ferraro var av italiensk avstamning  Moren var Antonetta L. Ferraro (født Corrieri), førstegenerasjons italiensk-amerikansk sydame, og faren var Dominick Ferraro, italiensk innvandrer fra Marcianise i Campania som eide to restauranter. Hun hadde tre eldre brødre, skjønt én døde allerede som spedbarn og en annen i tre-årsalderen. Faren døde da Geraldine var åtte år.

Ferraro gikk frem til 1952 på den katolske Marymount School i Tarrytown. Familien flyttet underveis til South Bronx i New York City. Hun fortsatte på Marymount College i New York City til 1956 og avsluttet med en bachelor of arts. Fra jusstudier på Fordham University i New York tok hun i 1960 en doktorgrad i juss.

Karriere
Ferraro vokste opp i New York City og ble først lærer, senere advokat. Hun ble i 1974 ansatt ved statsadvokatens kontor i Queens County, som dekker en stor del av New York City. Noen år  senere ble hun ser leder av Special Victims Bureau, der behandlet saker om seksualforbrytelser, barnemishandling og husbråk.

Politiker
Hun var medlem av Representantenes hus for New York. Hun ble oppfattet som USAs første kvinnelige partinominerte kandidat til visepresident da hun ble Walter Mondales visepresidentkandidat til presidentvalget i 1984. Det var forsåvidt ikke riktig fordi i 1884 hadde Marietta Stow stilt som visepresidentkandidat. Ferraro var den første som gjorde det for et av de større politiske partiene, et parti som i prinsipp hadde vesentlig vinnersjanse. 

Mondale-Ferraro tapte presidentvalget med nokså klar margin, og Ronald Reagan/George Bush ble valgt til president/visepresident.

Hun var kongressrepresentant fra New York som representant for  Queens i de 96.-98. kongresser (3. januar 1979-3. januar 1985). Ferraro var permanent medlem av FNs menneskerettighetskommisjon fra 1993 til 1996.

Ferraro var fra desember 2006 aktiv i Hillary Clintons mislykkede nominasjonsvalgkamp forut for presidentvalgene i 2008. Ferraro hadde en fremtredende rolle i Clintons kampanjeorganisasjon som hun forlot i mars 2008 etter kontroversielle uttalelser om Clintons konkurrent i de demokratiske primærvalgene, Barack Obama, som også ble demokratenes presidentkandidat.

I 1994 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

Hun døde av benmargskreft tolv etter å ha fått tilstanden diagnostisert.

Verker 
 Ferraro: My Story. Bantam, 1985, ISBN 0553051105
 Changing History: Women, Power and Politics. Moyer Bell 1993, ISBN 155921077X
 Framing a Life: A Family Memoir. Scribner's 1998, ISBN 068485404X

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Politikere fra USA
Kongressrepresentanter fra New York
National Women's Hall of Fame
Personer fra Orange County i New York
Personer fra New York City
Fylkesvei 1358

Fylkesvei 1358 går mellom Sentralholtet i Ås og Brandstad i Vestby. Veiens lengde er 9,5 km.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 4.

Strekningen i Ås var tidligere nummerert Fv51.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Viken
Veier i Ås
Veier i Vestby