alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lowndes County (Alabama)

Lowndes County er et fylke i den amerikanske delstaten Alabama. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Autauga County i nord, Montgomery County i øst Crenshaw County i sørøst, Butler County i sør, Wilcox County i sørvest og mot Dallas County i vest.

Lowndes Countys totale areal er 1 878 km² hvorav 18 km² er vann. I 2000 hadde fylket 13 473 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Hayneville. 

Fylket ble etablert i 1830 og har fått sitt navn etter kongress-medlem William Lowndes.

Eksterne lenker 
 

Fylker i Alabama
Fylker i USA etablert i 1830
1830-årene i Alabama
Spock’s Beard (album)

Spock's Beard er det selvtitulerte, niende studioalbumet til det amerikanske progrock-bandet Spock's Beard.

Bakgrunnen for navnet
Den 21. september 2006 la bassist Dave Meros ut en tentativ låtrekkefølge på bandets nettsted, og ga samtidig følgende grunn for et selvtitulert album:

«As you probably know by now, we're calling our 9th studio release simply Spock's Beard. No big heavy reasoning behind that, really, it just seemed like a cool thing to do. (Of course, you are more than welcome to help us invent some heavy philosophical or hidden meaning so we'll have something interesting to say in interviews...)

There are a few cool song titles that could have become the CD title (see below) but we've done that a lot before. Then there is the obvious "SB9" and it's variations, or the clever play on words thing, like nein or asinine or something like that.

But, in the end, we decided to just not name it at all. We saved all of our energy for the CD itself. It's going to be one big, fat CD filled to the brim with close to 78 minutes of material.»

Sporliste
 «On a Perfect Day» – 7:47
 «Skeletons at the Feast» (instrumental) – 6:33
 «Is This Love» – 2:51
 «All That's Left» – 4:45
 «With Your Kiss» – 11:46
 «Sometimes They Stay, Sometimes They Go» – 4:31
 «The Slow Crash Landing Man» – 5:47
 «Wherever You Stand» – 5:09
 «Hereafter» – 5:01
 «As Far as the Mind Can See – Part 1 – Dreaming in the Age of Answers» – 04:49
 «As Far as the Mind Can See – Part 2 – Here's a Man» – 03:28
 «As Far as the Mind Can See – Part 3 – They Know We Know» – 03:18
 «As Far as the Mind Can See – Part 4 – Stream of Unconsciousness» – 05:23
 «Rearranged» – 6:07

Musikere
Nick D'Virgilio – vokal, trommer, perkusjon
Alan Morse – gitar
Ryo Okumoto – keyboard
Dave Meros – bass

Referanser og fotnoter

Eksterne lenker 
 

Musikkalbum fra 2006
Progressiv rock-album
Musikkalbum fra USA
Point of Peace

Point of Peace er en menneskerettighets- og medieorganisasjon som samarbeider med vinnere av Nobels fredspris med kommunikasjontiltak i deres hjemland og internasjonalt. Point of Peace er basert i Stavanger.

Grunnlaget for organisasjonens arbeid er:
FNs menneskerettighetserklæring, artikkel 19, som fastslår at ’enhver har rett til menings- og ytringsfrihet. Denne rett omfatter frihet til å hevde meninger uten innblanding og til å øke, motta og meddele opplysninger og ideer gjennom ethvert meddelelsesmiddel og uten hensyn til landegrenser
FNs menneskerettighetserklæring, artikkel 21, som fastslår følgende: Enhver har rett til å delta i sitt lands styre, direkte eller gjennom fritt valgte representanter. Enhver har rett til lik adgang til offentlige tjenester i sitt land. Folkets vilje skal være grunnlaget for offentlig myndighet. Denne vilje skal komme til uttrykk gjennom periodiske og reelle valg med allmenn og lik stemmerett og med hemmelig avstemning eller likeverdig fri stemmemåte.

I september 2008 ble det holdt et toppmøte med tidligere fredsprisvinnere og internasjonale eksperter. Tidligere president i Sør-Korea og nobelprisvinner Kim Dae-jung, og nobelprisvinner Mairead Corrigan deltok på konferansen. 

Point of Peace er et offisielt prosjekt i forbindelse med at Stavanger er Europeisk kulturhovedstad i 2008 og blir støttet med vel 8 millioner kroner.

12. september 2008 lanserte stiftelsen Peace Channel sammen med Bob Geldof. Peace Channel er en web-basert TV-kanal for fred og konfliktløsning.

Eksterne lenker
 Omtale i Stavanger Aftenblad 26. april 2006. Besøkt 10. oktober 2006.
 www.pointofpeace.org
 Reuters om Peace Channel

Norske ideelle organisasjoner
Krokeide

Krokeide (tettstedsnavn Krokeidet) er en grunnkrets og et tettsted i Fana bydel i Bergen, beliggende mellom Fanafjorden og Lysefjorden, med fergeforbindelse til Austevoll.

På Krokeide ligger militærfortet Korsneset fort. Ved fergeleiet ligger det en liten kro som heter Gullkroken der man kan kjøpe is, pølse eller snop mens man venter på fergen. På Krokeide er det også flere gårdsbruk, forutenom selve tettbebyggelsen.

Krokeide skole er en fådelt barneskole med ca. 70 elever fra første til syvende klasse. Krokeide videregående skole, tidligere del av Krokeidesenteret, er eid av LHL (Landsforeningen for hjerte- og lungesyke). Den ble etablert i 1946, og er Norges største attføringsfaglige skole. Skolen er landsdekkende og har 145 elever.

Grunnkretsen Krokeide hadde 718 innbyggere 1. januar 2014, og et areal på 11,72 km² landareal og 0,19 km² ferskvann, mens selve tettstedet har  innbyggere per 1. januar .

Referanser

Eksterne lenker
 Krokeidesenterets nettsted 

Fana
Tettsteder i Vestland
Fergesteder i Vestland
Bosetninger i Bergen
Artikler som trenger bilde (Hordaland)
Solveien (Oslo)

Solveien er en vei i Oslo på Nordstrandhøgda i bydel Nordstrand. Veien går fra Kongsveien til Ljabruveien og er 3,9 km lang. 

Solveien regnes som en av Oslos dyreste adresser, og slik har det vært siden tidlig på 1900-tallet.  

Husnumrene løper fra 1 til 145 og fra 2 til 148.

Historie 
Veien ble anlagt i flere etapper og har hatt flere navn. Den eldste delen som gikk fra Nordstrandveien til Ljabruveien het Jomfru Andersens vei. Dette navnet fikk veien fra eieren av Vestre Sæter gård som anla veien i 1888. Fra Nordstrandveien og et stykke nordover het veien Bjerckes øvre vei etter O. C. Bjercke som anla denne delen av veien samt en rekke andre veier i området. Den nordligste delen av veien ble privat anlagt i 1890-årene. De to veiene ble knyttet sammen ved Kastellet i 1923, og broen over Kastellveien stod ferdig samme år. Veien fikk sitt navn i 1904 og 1917 og navnet kommer av veiens beliggenhet over en åsrygg som gir meget gode solforhold morgen til kveld.

Bygninger og annet 

 53 A/B - Her finnes to store furutrær, vernet den 23. januar 1957 som naturminne.

Noen kjente bygninger i Solveien:
 70 b – Villa oppført for grosserer O. Bull Aakrann 1916, og tegnet av arkitektene Carl og Jørgen Berner.

 97 – Villa Nova som har gitt navn til Via Nova. Villa oppført for Alb. Hansen i 1905, og tegnet av Carl Aaman.

 112 – Villa Friedheim, oppført i nybarokk stil for fabrikkeier Olaf Sandaas i 1917, og tegnet av arkitekt Gustav Lorentz Guldbrandsen. (Adresse i dag er Florabakken 2C)

 112 b – Villa oppført for grosserer S. Palvnik i 1920, og tegnet av arkitekt Herman Herzog.

 113 – Toetasjers skolebygning med innredet loft. Bygning ble oppført som privat skole for Agnes Thorsen i 1891, og tegnet av arkitekt Hjalmar Welhaven. Dette var den første høyere skole i Aker. Kommunal eier fra 1917. 1892-1926 Nordstrand middelskole, fra 1926 ominnredet til boligformål og fra 1997 Rudolf Steinerskolen på Nordstrand. 

 126 – Villa oppført for trelasthandler M. Guldbrandsen i 1914 og tegnet av arkitekt J. Johansen.

 143 c – Villa Granli er en villa oppført i sveitserstil som trolig ble oppført for direktøren ved Schous bryggeri Hans von der Planitz i 1894.

Under andre verdenskrig ble jøder kastet ut av hjemmene sine av okkupasjonsmakten og medhjelpere, og det skjedde også i Solveien, blant annet i hjemmet til Samuel Steinmanns familie. Noen uker seinere ble jøder i Norge deportert til tyske konsentrasjons- og dødsleirer.

Referanser

Veier på Nordstrand (strøk)
Veier på Nordstrand (delområde)
Veier på Bekkelaget
New Skin for the Old Ceremony

New Skin for the Old Ceremony er Leonard Cohens fjerde studioalbum, utgitt i 1974.

Sangene er variert og sparsomt arrangert, skjønt korte til Cohen å være. John Lissauers arrangementer har elementer av blant annet folkemusikk og jazz i seg. I konsertopptredener var sangene gjerne mer utbrodert.

En remastret CD ble utgitt i 1995.

Sporliste
Skrevet av Leonard Cohen der annet ikke er angitt
«Is This What You Wanted» (4.17)
«Chelsea Hotel #2» (3.07), av Cohen, Ron Cornelius
«Lover Lover Lover» (3.20)
«Field Commander Cohen» (4.01)
«Why Don't You Try» (3.53)

«There Is a War» (3.01)
«A Singer Must Die» (3.20)
«I Tried to Leave You» (2.41)
«Who by Fire» (2.35)
«Take This Longing» (4.08)
«Leaving Greensleeves» (2.41)

Sanginformasjon
Han fremførte alle sangene live.
Cohen komponerte melodien til «Chelsea Hotel» sammen med bandleder Ron Cornelius. Han ble ikke kreditert for sitt bidrag før i 2006 (på hyllestalbumet Leonard Cohen: I'm Your Man). «Chelsea Hotel» ble bare spilt på konsert. Sangen er inspirert av et møte med Joplin på hotellet. Cohen angret senere på at han gjorde det offentlig kjent at sangen omhandlet Joplin.
«Lover Lover Lover» ble fremført live med et ekstra vers i 1979; likeledes «A Singer Must Die» i 1985.
«Who by Fire» (en duett med Janis Ian) er basert på den hebraiske bønnen «Mi ba-esh», som synges ved jom kippúr. Ifølge Kramer er «Who by Fire» basert på den tradisjonelle bønnen «Unetaneh Tokef» som leses under jom kippúr og rosj hasjaná.
«Take This Longing» var skrevet for Nico.
«Leaving Greensleeves» er basert på «Greensleeves».

Musikere

Leonard Cohen, gitar, vokal, produsent
John Lissauer, treblåsere, tangenter, koring, produsent, arrangør
Emily Bindiger, koring
Gerald Chamberlain, tromboner
Erin Dickins, koring
Lewis Furey, fiolin
Ralph Gibson, gitar
Armen Halburian, perkusjon
Janis Ian, vokal
Gail Kantor, koring
Jeff Layton, banjo, mandolin, gitar, trompet
Barry Lazarowitz, perkusjon
Roy Markowitz, trommer
John Miller, bass
Don Payne, bass

Referanser

Eksterne lenker   
 

Leonard Cohen-album
Musikkalbum fra 1974
Evanger kraftverk

Evanger kraftverk er et vannkraftverk som ligger i Voss kommune i Vestland. Deler av nedslagsfeltet ligger i Vaksdal og Vik kommuner. Kraftstasjonen er bygget  inne i fjellet ved Evangervatnet. Kraftverket startet produksjonen  i 1969 og ble modifisert i 1977.

Kraftverket forsynes fra inntaksmagasinet i Askjellsdalsvatnet gjennom en  lang tunnel med tverrsnitt på 30 m2, som da var verdens lengste vanntunnel. Tunnelen har en fallhøyde på ,

Kraftverket får vann fra Modalen, Eksingedalen og Teigdalsvassdragene.  Mange av vannene i disse to vassdragene er regulerte og brukes som magasin. Nedslagsfeltet er på  og tilsiget på . Magasinkapasiteten er omkring 560 millioner m3. Etter utbyggingen ble anleggsveien mellom Teigdalen og Eksingedalen åpnet for vanlig trafikk som fylkesvei 313 (Hordaland). Det ble i alt anlagt 70 km anleggsvei i fjellet.

Den ene veggen i maskinsalen er utsmykket med det største dekorasjonsarbeid i noen norsk kraftstasjon. Kunstverket ble utført av Reidar Johan Berle i 1969.

Kraftverket eies og driftes av BKK.

I forbindelse med utbygging fra 1963 ble masse fra tunneldrivingen lagt i Evangervatnet og brukt til utvidelse av tettstedet Evanger. De ble også lagt sidespor fra Bergensbanen ved Evanger stasjon over ny bro til kraftstasjonen.

Kraftstasjonen er utstyrt med tre peltonturbiner med en ytelse hver   totalt .  Midlere årsproduksjon er på , noe som gjør det til Norges tiende største.

Kraftverket gjennomgår en stor rehabilitering i perioden 2016 til 2026. Oppgradering av vannveien er avsluttet i 2018, det ga produsjonsstans i 11 uker. I 2019 starter oppgradering av aggregatene, som skal tas ut av drift ett om gangen. Kostnaden er beregnet til 250 millioner kroner.

Grøndalsvatn pumpe
Pumpestasjon som ligger under dammen i Grøndalsvatn. Tatt i bruk i 1975. Effekt er 1.36 MW.

Tunnelen går fra Askjellsdalsvatnet, via Kvandalsvatn og Grøndalsvatn.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Grøndalsvatn pumpe
 Eksingedals- og Teigdalsvassdraget
 BKK 

Vannkraftverk i Vestland
BKK
Kraftverk etablert i 1969
Vossovassdraget
Attentat

Et attentat (fra latin: attentatum, «forsøk på [forbrytelse]») er et planlagt, forsøkt eller utført angrep på person(er), som regel offentlige personer.

Referanser

Se også
 Attentater på amerikanske presidenter

Eksterne lenker
Mjåsundbrua (Gulen)

Mjåsundbrua er ei bru på fylkesvei 4 i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Brua krysser Mjåsundet mellom Sandøyna og Mjømna og er en del av fastlandssambandet til øyene Byrknesøyna, Sande og Mjømna. Arbeidet med den er 217 meter lange brua startet i oktober 1992, og den ble åpnet 9. juli 1993 av fylkesordfører Sjur Hopperstad. Mjåsundbrua er bygget i stål og betong og ligger på to dominerende fyllinger. Den er malt i en varm rødfarge for å gjøre den ekstra synlig.

Se også

Brandangersundet bru
Mjømnesundbrua
Nappsundbrua
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Eksterne lenker 
 Sogn og Fjordane fylkesarkiv: Veg og ferje mellom Byrknesøy og fastlandet

Broer i Gulen
1993 i Norge
Broer åpnet i 1993
Pål Kraby

Pål Kraby (født 16. februar 1932, død 8. august 2009) var en norsk høyesterettsadvokat og leder av Norsk Arbeidsgiverforening (NAF). Han ble cand.jur. i 1959 og ansatt i NAF i 1963 som juridisk medarbeider. I 1968 ble han høyesterettsadvokat. I 1972 ble Kraby direktør og leder for NAFs utredningsavdeling, og i 1977 ble han administrerende direktør i NAF.

Han er særlig kjent for en lockout NAF iverksatte mot LOs medlemmer i 1986. Lockouten ble et nederlag for NAF,  og Kraby måtte etter nederlaget forlate NAF med en gyllen fallskjerm. Arne O. Holm, som avslørte avtalen om Krabys fallskjerm, fikk SKUP-prisen for avsløringen i 1992.

Pål Kraby spilte i 1953 to landskamper i bandy. Hans bandyklubb var Ready.

Kraby var far til juristen Ida Hjort Kraby.

Referanser

Eksterne lenker 
  Bergens Tidende om lockouten.
 Arne O. Holm fikk SKUP prisen for avsløringen om Pål Kraby sin fallskjerm

Norske foreningspersoner
Norske høyesterettsadvokater
Norske bandyspillere
Ja da – vi elsker!

Ja da – vi elsker! er en episode av TV-serien om Marve Fleksnes. Episoden ble vist på NRK i 1988 og er den første i en føljetong på ti episoder som i hovedsak består av gamle episoder vevd inn i nytt materiale. I motsetning til de andre består denne episoden utelukkende av originalmateriale. Den varer i 50 minutter. Episoden bygget på et teaterstykke ved samme navn, som Rolv Wesenlund og Aud Schønemann spilte under to omfattende turnéer i 1983-1984.

Handling 
Marve Fleksnes og Modern er på sommerferie ved Nøttefjord camping. Der forelsker hun seg i en eldre enkemann, men dette blir ikke Marve særlig begeistret for. Når han i tillegg for høre at hun har tenkt å gifte seg med ham bestemmer han seg for å bedrive litt sabotasje for å forhindre giftemålet. Skjebnen vil det imidlertid annerledes da Marve blir utsatt for en ulykke og dør. Han havner deretter ved Perleporten der han får et kort møte med St. Peter. Han ønsker seg inn, men får beskjed om å vente på en benk utenfor i påvente av videre granskning av hans liv og levnet på jorden.

Om episoden 
Episoden ble sett av over to millioner i Norge og ble med det ukens suverent mest sette program. Seerandelen var på 72 %, mens nest meste sette program, Norge Rundt, hadde en seerandel på 48 %.

Den ble også sendt på svensk TV. Første episoden ble sendt dagen før den ble vist i Norge. De svenske TV-amelderne slaktet langt på vei første episode. Blant annet savnet flere det tempo som hadde vært i episodene fra tidligere år. Heller ikke de norske anmelderne var særlig positive. Enkelte mente at første episode ble skadelidende av at den var altfor lang.

Rollebesetning i denne episode 
Rolv Wesenlund som Marve Fleksnes
Henki Kolstad som St. Peter
Aud Schønemann som Magnhild, "Modern"
Rolf Berntzen som Einar, Magnhilds kommende ektemann
Magne Henriksen som mann med trekkspill

Referanser

Eksterne lenker 
 

 Teaterstykket Jada, vi elsker i Scenewebarkivet

Fleksnes-episoder
Høyt henger vi ’88

Høyt henger vi '88 er en episode av TV-serien om Marve Fleksnes. Episoden ble vist på NRK i 1988 og er den niende i en føljetong på ti episoder som i hovedsak består av gamle episoder vevd inn i nytt materiale. Det meste av handlingen i denne er hentet fra en eldre episode kalt Høyt henger vi. Den har en varighet på ca. 30 minutter.

Bakgrunnen for handlingen er at Mave Fleksnes har dødd i en ulykke på Nøttefjord camping og deretter havnet ved Perleporten. Her vil han gjerne inn, men St. Peter ønsker å granske hans liv på jorden først. I denne episoden lurer St. Peter på om hvordan Marve hadde taklet en situasjon hvor alle rundt ham bryter sammen. Marve bedyrer at slike situasjonen bringer frem det beste i ham og eksemplifiserer det ved å fortelle den gang han og "Modern" tok taubane sammen med noen utenlandske turister. Tubanen stanset midtveis og Marve forsøkte så å ta kontroll over situasjonen. St. Peter blir imidlertid ikke særlig imponert over hans påståtte "tapperhet" og de to ender opp i en krangel. Marve må atter en gang må han belage seg på å vente utenfor Perleporten, mens han ser en av de andre fra taubanevognen får komme inn. Spillet inn i studio og Krossobanen i Rjukan.

Rollebesetning i denne episode 
Rolv Wesenlund som Marve Fleksnes
Henki Kolstad som St. Peter
Aud Schønemann som Magnhild, "Modern"
Per Pallesen som dansk turist
Evert Lindkvist som svensk prest
Helga Dahmen som tysk kvinnelig turist
Frank Straass som tysk mannlig turist

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fleksnes-episoder
Hygrobiidae

Hygrobia hermanni

Hygrobiidae er en liten familie av biller som lever i vann, men sjelden svømmer. Både larvene og de voksne kryper rundt i mudderet på bunnen av dammer, der de spiser insektlarver og fåbørstemark. Én art, Hygrobia hermanni finnes i Europa, men ikke i Norge, ellers er det kjent fire arter fra Australia og én fra Kina. Billene kan ligne på vannkjær, de er middels store (den europeiske arten opptil 9 mm lang) og rød-brunlige på farge. Kroppsformen er oval, antennene er trådformede og fasettøynene er runde og påfallende utstående. Om man fanger en voksen bille, vil den lage gnisselyder ved å gni bakkroppsspissen mot dekkvingene. De blir derfor kalt "screech beetles" på engelsk. Larvene er nokså brede, parallellsidige eller pæreformede, med et stort hode, tre par lange, tynne bein og tre lange, fjærgrenede haletråder. De kryper på land når de skal forvandle seg til pupper.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Familien Hygrobiidae
 Slekten Hygrobia
 Hygrobia australasiae
 Hygrobia hermanni (Fabricius, 1775) – eneste europeiske art
 Hygrobia maculata
 Hygrobia tarda
+ to arter til av Hygrobia

Eksterne lenker 
 

Biller
Tuva Hølmebakk

Tuva Hølmebakk (født 5. oktober 1974) er en norsk skuespiller og produksjonsdesigner/scenograf. Hun er utdannet ved Lee Strasberg Theatre and Film Institute i Los Angeles, og er blant annet kjent i fra forskjellige NRK-produksjoner som barneserien Uhu!, ungdomsprogrammet U, og mange kortfilmer. Siden 1999 har hun drevet friteatergruppen MollyMelon.

Som produksjonsdesigner har hun vunnet Kanonprisen 2016 for filmen Rosemari. Hun har også vært nominert til Kanonprisen 2012 og Amandaprisen 2013 for Som du ser meg, til Kanonprisen 2015 for Kvinner i for store herreskjorter og til Gullruten 2022 for Lykkeland, alle i klassen beste produksjonsdesign.

Referanser

Eksterne lenker   
 

Norske skuespillere
Norske scenografer
Vinnere av Kanonprisen
Amphizoidae

Amphizoa

Amphizoidae er en liten familie av vannlevende biller. De svømmer ikke, men kryper på bunnen av rasktflytende elver i Nord-Amerika og Kina. På engelsk blir de kalt «troutstream beetles». De er ganske brede, litt flate biller med kraftig punktert kropp. Antennene er trådformede, omtrent så lange som hodet er bredt. Brystskjoldet (pronotum) er ganske lite, bredere enn langt. Dekkvingene er brede med tydelige «skuldre». Beina er slanke, de har noen få «svømmehår», men billene kan ikke svømme.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Adephaga
 Familien Amphizoidae
 Amphizoa carinata Edwards, 1951
 Amphizoa davidi
 Amphizoa insolens LeConte, 1853
 Amphizoa lecontei Matthew, 1872
 Amphizoa sinica
 Amphizoa striata VanDyke, 1927

Kilder 

 Ribera, I., Beutel, R.G., Balke, M. og Vogler, A.P. 2002. Discovery of Aspidytidae, a new family of aquatic Coleoptera. Proceedings of the Royal Society, London, B (publisert online)
 Maddison, D.R. 1995. Amphizoidae på Tree of Life. Med bilde av Amphizoa insolens.

Eksterne lenker 
 

Biller
Terje

Terje er en yngre form av mannsnavnet Torgeir. Den opprinnelige norrøne varianten Þórgeirr er dannet av gudenavnet Tor og geirr, «spyd».

Utbredelse
Terje er et vanlig navn i befolkningen i Norge, men er lite utbredt i andre land.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Terje i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.

Terje var blant de mest populære døpenavnene i Norge i perioden ca. 1940-1970.

Kjente personer med navnet
 Terje Rød-Larsen (1947–), politiker og diplomat
 Terje Formoe (1949–), artist, komponist og forfatter
 Terje Tysland (1951–), musiker
 Terje Andersen (1952–), skøyteløper og skøytepresident
 Terje Strømdahl (1952–), skuespiller
 Terje Moe Gustavsen (1954–2019), samferdselsminister og vegdirektør
 Terje Dragseth (1955–) forfatter, filminstruktør og musiker i bandet «I Sing My Body Electric»
 Dag Terje Andersen (1957–), politiker
 Terje Hellesø (1964–), naturfotograf
 Terje Isungset (1964–), jazzmusiker
 Terje Langli (1965–), langrennsløper 
 Terje Søviknes (1969–), politiker
 Terje Håkonsen (1974–), snøbrettkjører
 Terje Sporsem (1976–), Stand up-komiker fra Ålesund
 Terje «Valfar» Bakken (1978–2004), musiker i bandet Windir

Oppdiktede personer
 Terje Vigen i diktet «Terje Vigen» av Henrik Ibsen
 Pitbull-Terje i barneboken Pitbull-Terje går amok av Endre Lund Eriksen
 Pitbullterje i filmen av samme navn

Kuriosa
 Terje er et estlandsk kvinnenavn

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mannsnavn
Pont de Normandie

Pont de Normandie eller Normandiebroen går over utløpet av elven Seinen. Nærmeste større byer er Le Havre og Honfleur. Broen har fire kjørefelt og bredt fortau på begge sider. Avstanden mellom brotårnene er 856 m. Brospennet er 2147 meter. En kort tid var den verdens lengste – nå{ nest lengst avhengig av målemetoden. (Norske broer måles tydeligvis ikke på samme måte.)

Ingeniørene som sto for konstruksjonen valgte vekk hengebro til fordel for to selvstendige pilarer som hver bar sin del av broen ved kabeloppheng (skråkabelbro). Dette hadde med grunnforhold og porøse bergarter i grunnen å gjøre.

Broen mellom denne og Le Havre er på sin måte like interessant. Den går over en liten fjordarm, og er en pilarbro som går i sving, med brospennet som en del av svingen. Formen kjenner nordmenn igjen fra Atlanterhavsveien i Møre og Romsdal.

Påbegynt i 1986, ble den offisielt åpnet i januar 1995. Prisen på det tidspunktet var USD465 mill. Der gikk med over 19 000 tonn stål og over 70 000 m³ betong. Det blir fortsatt betalt bompenger med 5 euro pr. passering.

Referanser

Eksterne lenker
 En del konstruksjonsfakta (eng).

Skråkabelbroer
Broer i Frankrike
Broer åpnet i 1995
1995 i Frankrike
T-70

T-70 var en lett stridsvogn utviklet av Sovjetunionen som en forbedring av stridsvognen T-60 som hadde vist seg å ha utilstrekkelig ildkraft og pansring etterhvert som tyske stridsvogner utviklet seg. Over 8 000 ble produsert før produksjonen stanset i 1944. T-70 faller som de fleste andre sovjetiske stridsvogner i skyggen av T-34, men disse lette stridsvognene spilte en stor rolle i blant annet slaget ved Kursk.

T-70 hadde en bestykning på en 45 mm ZiS-19BM kanon og en 7,62 mm mitraljøse, panseret var fra 10 mm til 60 mm tykt og den var drevet av to GAZ-202 bensinmotorer på 70 hk hver. Den hadde et mannskap på to og veide 9 050 kg. T-70A hadde et modifisert tårn med blant annet tykkere panser, men var ellers identisk med T-70.

T-70 ble også brukt som grunnlag for selvdrevet artilleri SU-76.

Stridsvogner fra andre verdenskrig
GAZ
Lette stridsvogner