alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hurtigmat

Hurtigmat, gatekjøkkenmat eller fast food er enkle småretter som serveres normalt fra en hurtigmatrestaurant, gatekjøkken, butikk eller kiosk. Hurtigmat har vært sett på som billig mat med noe tvilsom kvalitet, men er i endring etter hvert som nye serveringskonsept innføres.

Nasjonale variasjoner 

I Norge har pølse i brød lang tradisjon som hurtigmat. I dag finnes et videre utvalg av serveringstilbud, med forskjellige pølser og hamburgervarianter, sandwicher, kebab, pitabrød, kylling, pommes frites, taco, pizza, løvstek, biffsnadder og gryteretter. Det spises mest hurtigmat pr. innbygger i Finnmark, og hver finnmarking spiser i snitt 1,3 kg pølse i året.

I andre land varierer mattilbudet etter de lokale skikkene, i Japan er sushi og fiskeretter utbredt, mens i England er fish and chips svært vanlig.

Noen hurtigmatkjeder 
Arby's – i USA og Canada
Big Bite – Over 50 avdelinger i Norge
Burger King – i 65 land
Dairy Queen – i USA, Canada og 22 andre land
Hesburger - Finlands største hurtigmatkjede
Kentucky Fried Chicken – i 88 land
McDonald's – i 119 land
Panda Express - største kinamatkjede i USA
Pizza Hut – i 90 land
Quiznos - sandwichkjede med 4000 restauranter i over 40 land
Subway – i 86 land

Referanser

Eksterne lenker
Hamburger

Hamburger er både selve kjøttet og den ferdige retten som vanligvis serveres som to stykker brød med rent, finhakket stekt eller grillet kjøtt mellom.  Hamburger kan også serveres som en åpen sandwich, med overdelen av brødet ved siden av. Kjøttet består opprinnelig av rent, grovkvernet storfekjøtt, men kan også bestå av kylling, kalkun, svin, en blanding av disse, eller til og med fisk eller grønnsaker. Man serverer ofte en hamburger med salat, bacon, tomat, sylteagurk og forskjellige dressinger. De vanligste dressingene er sennep, ketchup, varianter av Thousand Island og majones.

Det kvernede kjøttet formes til flate kaker som stekes på grill eller i panne. Hamburgerbrødet skjæres i to og snittflatene ristes. Den ferdigstekte hamburgeren legges på hamburgerbrødet og toppes med garnityr. Hamburgerbrødets øvre del kan serveres ved siden av. Servert på denne måten, spises hamburger med kniv og gaffel. Når øvre del legges oppå garnityren, kan retten spises uten bestikk. Hamburgere serveres ofte med pommes frites. Hamburger tilberedt med osteskiver kalles cheeseburger. Hamburger med chili con carne kalles chiliburger. Hamburger laget av sopp, grønnsaker eller annen kjøtterstatning kalles gjerne vegetarburger.  

En slider er en liten hamburger, vanligvis ikke mer enn 3″ (7,6 cm) i diameter, bestående av to stykker brød med et stykke stekt eller grillet kjøtt mellom. Noen ganger brukes kylling, fisk eller grønnsaker.

Etymologi 
Navnet «hamburger» viser opprinnelig til en person fra Hamburg. I utvidet betydning ble ordet etterhvert brukt om andre ting, deriblant storfekjøttet som stammet fra eller var populært i Hamburg. Opprinnelig var kaker av storfekjøtt kjent som «hamburgerbiff» (første gang omtalt i en amerikansk kokebok i 1891), og når denne farsekaken ble lagt mellom brødskiver, ble navnet «hamburgersandwich». På midten av 1900-tallet var begge betegnelsene forkortet til «hamburger» eller simpelthen «burger». Ordet har etter hvert blitt et samlebegrep og brukes også om sandwicher med andre kjøttslag. Det er sannsynlig at en snack bestående av Brötchen (= rundstykke) fylt med kvernet kjøtt ble tatt med til statene av tyske innvandrere, kalt «hamburgere» etter Hamburg-Amerikalinjen de ankom med.

Historie 
Ifølge Library of Congress var den danske immigranten Louis Lassen den første som serverte hamburgere. Det hendte i 1895 i kaféen Louis' Lunch i New Haven, der Lassen serverte hakkekjøtt i toast sandwich, tilsatt enten løk, tomat eller ost. 

Under første verdenskrig omdøpte amerikanerne hamburgeren til liberty sandwich (= frihetssandwich). Andre ting av tysk opphav ble tilsvarende omdøpt, slik at Sauerkraut (gjæret surkål) ble kalt liberty cabbage (= frihetskål) - mens dachshunder ble til liberty hounds (= frihetshunder) og German measles (= røde hunder) til liberty measles (= frihetsmeslinger).

Referanser 

 
Kjøttretter
Vlaams Blok

Vlaams Blok var et høyrepopulistisk politisk parti i Belgia, grunnlagt i 1978. Det ble nedlagt i 2004 etter at Belgias høyesterett hadde avgjort at partiet var rasistisk.

Historie 
Grunnleggerne av Vlaams Blok hadde nære forbindelser til pro-fascistiske krefter under annen verdenskrig. Partiets mål var uavhengighet for Flandern, og de var imot staten Belgia. Partiet var en ledende kraft i den militante flamske bevegelsen. Det er likevel blitt beskrevet som et euronasjonalistisk parti.

Partiet stod særlig sterkt i Antwerpen-provinsen, hvor det fikk 33 % oppslutning og var største parti i bystyret. Det var det femte største partiet i Belgias parlament, med 11,6 % på landsbasis og 17,9 % av stemmene blant flamske velgere. Det hadde dermed 18 seter i det føderale parlamentet. Ved valget i 2004 ble partiet nest størst i det flamske delstatsparlamentet, med 24,1 % av stemmene og 32 representanter.

Senere samme år ble partiet dømt av Belgias høyesterett for å fremme rasisme. Dette var den direkte årsaken til at partiet ble oppløst, men dets program er likevel i stor grad videreført i Vlaams Belang.

Kjente medlemmer 
 Gerolf Annemans
 Lode Claes
 Filip Dewinter
 Karel Dillen
 Roeland Raes
 Frank Vanhecke

Referanser

Eksterne lenker 
 
 https://web.archive.org/web/20180829151909/http://www.vl-onafhankelijk.org/
 https://web.archive.org/web/20110223222339/http://www.flemishrepublic.org/

Politiske partier i Belgia
Politiske partier etablert i 1978
Politiske partier nedlagt i 2004
1978 i Belgia
2004 i Belgia
Sylte (tidligere kommune)

«Sylte» har flere betydninger

Sylte er en tidligere kommune i Møre og Romsdal, opprinnelig (fra 1837) del av Vestnes formannskapsdistrikt. Sylte ble skilt ut som egen kommune 1. januar 1899. Den hadde da 1 408 innbyggere.

28. april 1922 ble kommunenavnet ved kongelig resolusjon endret fra Sylte til Tresfjord. Kommunen er i dag del av Vestnes kommune.

Bygdeveien fra Gjermundnes til Tresfjord ble etablert i årene 1828 til 1835.

Tidligere kommuner i Møre og Romsdal
Vestnes
Norske kommuner etablert i 1899
Kommuner opphørt i 1922
Arne Haugestad

Arne Haugestad (1935–2008) var en norsk jurist. Han var høyesterettsadvokat, ekspedisjonssjef i Justisdepartementet, sjef for Fengselsstyret og sorenskriver på Lillehammer. Haugestad var daglig leder for Folkebevegelsen mot norsk medlemskap i EEC fra 1970 til 1973 og forsvarer for Arne Treholt fra 1985 til 1992.

Liv og virke

Bakgrunn
Arne Haugestad var sønn av høyesterettsadvokat Einar Haugestad (1903–84) og Ellen Margareta Thelin (1908–99). Han flyttet til Oslo som tolvåring og tok examen artium der i 1954. 

1960 avla han juridisk embetseksamen. Som student var han formann (titulert «Formand») av Det Norske Studentersamfund i 1961 og leder av Norsk Studentunion i 1958.

Han ble gift i 1959 med Anne Lise Jahr (1936–2006), datter av handelsmann Erling Jahr (1901–57) og Olaug Hestnæs (1907–86).

Karriere

Haugestad var daglig leder for Folkebevegelsen mot norsk medlemskap i EEC fra 1970 til 1973 og forsvarer for Arne Treholt fra 1985 til 1992.

Mens han var ekspedisjonssjef i Justisdepartementet og sjef for Fengselsstyret i perioden fra 1975 til 1980, hadde han ansvaret for kriminalmeldingen under justisminister Inger Louise Valle fra Arbeiderpartiet. Der ble det foreslått tiltak som ville ha ført til atskillig reduksjon i bruk av fengselsstraff. Han nedtonet det individuelle ansvaret og den allmennpreventive begrunnelsen for straff. I stedet la han større vekt på sosiale årsaker til lovbrudd.

Lekkasjesaken 
Arne Haugestad forbindes spesielt med lekkasjesaken som førte til at Per Borten måtte gå av som statsminister. Det var under en flyreise i 1971 at Borten ba Haugestad om å lese et notat der det framgikk at et fransk kommisjonsmedlem mente Norge ikke burde søke om medlemskap da motstanden i folket var meget sterk. Innholdet i notatet ble slått stort opp i Dagbladet, og det førte til en intens kildejakt. Flere mente at Haugestad måtte være kilden. Det ble senere klarlagt at det ikke var Haugestad, men Ole N. Hoemsnes som var Dagbladets kilde.

Bibliografi 
 1970 ABC om EEC
 2004 Kappefall : et varslet justismord –  ISBN  82-03-18219-4

Referanser

Kilder 
 VG:Arne Haugestad er død

Eksterne lenker 
 

Norske advokater
Sorenskrivere
Norske foreningspersoner
Formenn av Det Norske Studentersamfund
Personer fra Horten kommune
Personer fra Oslo
Tang (redskap)

Ei tang er et redskap for å endre formen på, holde eller klippe materiale.  Tenger består av en kjeft og to håndtak.

Eksempler på tenger er:
Avisoleringstang – Laget for avisolering av ledninger
Avbitertang – for å klippe og avisolere ledninger
Kombinasjonstang – med kjeft med rund del, flat del og avbiter
Låsetang – for å tvinne og klippe låsetråd ved låsing av bolter etc.
Rundtang – for detaljarbeid
Spisstang – for detaljarbeid, gjør det lettere å komme til på trange steder. Finnes i både rette og skjeve varianter, som begge kan være hendige i ulike arbeidssituasjoner.
Spenntang – for å holde fast emner
Telefontang – Flate kjever og avbitermekanisme.
Vannpumpetang – Justerbar gripvidde

Pinsett er et redskap som overlapper tang i funksjon og definisjon. Og et redskap som pølseklypa kan valgfritt defineres som en variant av en av disse.

Typer 

Under følger en liste over ulike typer tenger:

Kilder
Alt om bilen, Det Beste A/S, 1974, ISBN 82-7010-036-6

Verktøy
Bjørn Aamodt

Bjørn Aamodt (født 24. februar 1944 i Bærum, død 29. april 2006 i Oslo) var en norsk lyriker, sønn av billedkunstneren Asbjørn Aamodt.

Han arbeidet som sjømann, metallarbeider og sosialarbeider. Debutboken hans var diktsamlingen Tilegnet som kom i 1973. I flere av diktsamlingene har Aamodt brukt erfaringer og vokabular, fra sjømannslivet og arbeidet som kranfører, og diktene er blant høydepunktene i norsk arbeiderlyrikk. I samlingene Stå, ABC og Atom har han brukt andre motivkretser.

Diktsamlinger 
 2010 Avskjed (Gyldendal, Oslo) 
 2004 Arbeidsstykker og atten tauverk (Gyldendal, Oslo) 
 2002 Atom (Gyldendal, Oslo) 
 1997 Anchorage (Gyldendal, Oslo) 
 1994 ABC (Gyldendal, Oslo) 
 1990 Stå (Gyldendal, Oslo)
 1980 Knuter, Mulm og andre dikt (Gyldendal, Oslo)
 1973 Tilegnet (Gyldendal, Oslo)

Priser og utmerkelser 
 2003 – Doblougprisen
 1998 – Nominert til Nordisk råds litteraturpris
 1997 – Halldis Moren Vesaas-prisen
 1997 – Gyldendalprisen 
 1995 – Nominert til Nordisk råds litteraturpris 
 1994 – Gyldendals legat

Referanser

Eksterne lenker 
 Poeten Bjørn Aamodt og ettermælet hans. Forfatterskapslesning av Atle Kittang. 

Norske lyrikere
Sosialarbeidere
Vinnere av Gyldendals legat
Vinnere av Gyldendalprisen
Vinnere av Doblougprisen
Vinnere av Halldis Moren Vesaas-prisen
Personer fra Bærum kommune
Forsvarsministeriet (Danmark)

For forsvarsdepartementer i andre land, se Forsvarsdepartement

Forsvarsministeriet i Danmark er et ministerium med ansvar for det danske forsvar og relaterte sivile funksjoner, herunder oppgaver i forbindelse med internasjonale aktiviteter og samarbeidsaktiviteter til støtte for bevaring eller etablering av fred.

I tillegg har ministeriet ansvar for oppgaver rundt sikring av trafikk og overvåkning av farvann rundt Danmark, Grønland og Færøyene, herunder suverenitetshevdelse på sjøterritoriet. Tilsvarende oppgaver ivaretas for luftrommet.

Til ministerområdet hører blant annet Forsvarskommandoen, Hjemmeværnskommandoen, Forsvarets Efterretningstjeneste, Forsvarets Auditørkorps, Farvandsvæsenet, Forsvarets Oplysnings- og Velfærdstjeneste, Forsvarets Interne Revision, Beredskabsstyrelsen, Militærnægteradministrationen, Forsvarsministeriets Krigergravtilsyn, Forsvarsministeriets Jagtbestyrer, Hendes Majestæt Dronningens Jagtkaptajn og Hendes Majestæt Dronningens Adjudantstab.

Eksterne lenker
 Forsvarsministeriet

Danske ministerier
Danmarks forsvar
Forsvarsdepartementer
Etableringer i 1950
1950 i Danmark
Nansenmedaljen

Nansenmedaljen ble første gang delt ut i 1954 og er en internasjonal hedersbevisning for fortjenstfull innsats for flyktninger. Medaljen deles ut hvert år og er oppkalt etter Fridtjof Nansen, som var Folkeforbundets første høykommissær for flyktninger. Den er siden 2001 knyttet til Nansenprisen, som også omfatter en pengebelønning.

Prismedalje
Prismedaljen har på advers et venstrevendt portrett av Fridtjof Nansen med hans navn med store bokstaver i en bue nederst og i en bue i øvre del «• NESTEKJÆRLIGHET ER REALPOLITIKK •». Reversen har en brutt lenke i ring og plass til inngravering av prisvinnerens navn. Medaljen er støpt og har en diameter på 90 mm. Den er modellert av Maja Refsum.

Litteratur
«Nansenmedaljen», Nordisk Numismatisk Unions medlemsblad, nr. 7, 1957, s. 201–202

Nansenprisen
FN
Flyktninger
Utmerkelser etablert i 1954
Fridtjof Nansen
Frank-Peter Roetsch

Frank-Peter Roetsch (født 19. april 1964 i Güstrow) er en tysk tidligere skiskytter, som representerte DDR.

Frank-Peter Roetsch var den første skiskytteren som tok i bruk skøyteteknikk, da han seiret klart i et verdenscupløp i Oberhof i 1985. Individuelt har han åtte mesterskapsmedaljer (5 gull og 3 sølv), og fem i stafett (2 gull og 3 sølv).

Meritter

OL  
 Vinter-OL 1988 Calgary: Gull på 10 km og 20 km 	
 Vinter-OL 1984 Sarajevo: Sølv på 20 km

VM 
 2 ganger juniorverdensmester
 5 ganger verdensmester (3 individuelt og 2 stafett)

Verdenscupen 
 3 ganger vinner av verdenscupen sammenlagt

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Om Frank-Peter Rötsch på Biathlonworld

Tyske skiskyttere
Olympiske mestere for Øst-Tyskland
Olympiske sølvmedaljevinnere for Øst-Tyskland
Olympiske mestere i skiskyting
Olympiske sølvmedaljevinnere i skiskyting
Verdensmestere i skiskyting
Medaljevinnere under Vinter-OL 1984
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1984
Skiskyttere under Vinter-OL 1984
Medaljevinnere under Vinter-OL 1988
Deltakere for Øst-Tyskland under Vinter-OL 1988
Skiskyttere under Vinter-OL 1988
Deltakere for Tyskland under Vinter-OL 1992
Skiskyttere under Vinter-OL 1992
Personer fra Güstrow
Fødsler i 1964
Deltakere under VM i skiskyting 1983
Deltakere under VM i skiskyting 1985
Deltakere under VM i skiskyting 1986
Deltakere under VM i skiskyting 1987
Deltakere under VM i skiskyting 1989
Deltakere under VM i skiskyting 1991
Vladimír Veselý

Vladimír Veselý (død 1982 i Wiesbaden, Hessen) var en tsjekkoslovakisk journalist som ble vervet som CIA-agent da han var korrespondent i Frankfurt am Main på 1950-tallet. I 1956 ble han vervet av norsk etterretningstjeneste for å spionere på kommunistregimet i Tsjekkoslovakia for Norge. Året etter ble han arrestert og dømt til 25 års fengsel; det ble først kjent senere at det var en norsk agent som hadde vervet Veselý. Han ble sluppet ut på prøve etter 10 år, kort før Sovjetunionen, DDR og Polen invaderte Tsjekkoslovakia. 

Etter den sovjetiske invasjonen flyktet han til Vest-Tyskland, der han fikk jobb som journalist for ZDF. Veselý ble i årene som fulgte overvåket av tsjekkoslovakisk etterretning, hvor blant annet personlige detaljer om hans bopel i Vest-Tyskland ble kringkastet i tsjekkoslovakisk fjernsyn. Han fikk i 1982 diagnosen kreft, men mente han var blitt forgiftet av tsjekkoslovakiske agenter.

Referanser

Tsjekkiske journalister
Tyske journalister
Spioner for USA
Spioner under den kalde krigen
Personer fra Wiesbaden
Feiring

Feiring [fe:`ring] er ei bygd og et sted i Eidsvoll kommune i Akershus med ca. 1000 innbyggere. Navnet Feiring er etymologisk knyttet til ordet «fager». Feiring ligger på vestsiden av Mjøsas sørende. Stedet ble 1. januar 1870 skilt ut fra Hurdal som egen kommune og slått sammen med Eidsvoll kommune 1. januar 1964. Feiring kommune hadde et flatemål på 102,45 km².

Fylkesvei 33 mellom Minnesund og Østre Toten, er bygdas eneste samferdselsåre, og ble bygget i 1890-årene. Før 1. januar 2010 var veien riksvei, men etter at forvaltningsreformen trådte i kraft har den fått status som fylkesvei.

Feiring kirke ble bygd i 1870. Opprinnelig skulle den gamle kirka fra 1693 restaureres, men etter drøfting i kommunestyret ble det vedtatt å bygge ny kirke. Mye av materialet i kirka stammer likevel fra den gamle tømmerkirka.

På 1600-tallet ble det drevet ca. 20 kobbergruver nord og nordvest for kirka, med smeltehytte ved Flesvikelva. Carsten Anker drev i perioden 1806–1818 Feiring jernverk ved Skreikampen. Feiring jernverk er et av de best bevarte jernverksområdene i Norge fra tiden etter den industrielle revolusjonen. Hustuftene har stått nesten helt urørt frem til i dag. Jernverkstuftene og restene etter masovnen er blitt restaurert, og Eidsvoll historielag har satt opp informasjonstavler på verksområdet. De senere årene er det årlig satt opp et historisk teaterstykke på verksområdet. «Jernverkshelga» arrangeres i august.

Behandlings- og rehabiliteringssenteret for hjertesyke, Feiringklinikken, drevet av Landsforeningen for hjerte- og lungesyke, lå sentralt i Kirkebygda ned mot Mjøsa. I 2017 ble sykehuset flyttet til Gardermoen sammen med Glitreklinikken. Det nye sykehuset fikk navnet LHL-sykehuset. LHL klarte ikke å drive sykehuset og i 2022 ble det klart at Stiftelsen Diakonissehuset Lovisenberg overtok driften. 

Feiring videregående skole startet høsten 2020 opp i lokalene etter Feiringklinikken. Skolen ble drevet av Videreskolene AS og er en tilrettelagt skole for ungdom og unge voksne med behov for særskilt tilrettelagt opplæring.

I dag ser man fortsatt milepælen som viser grenseposten ved riksvei 33 mellom Østre Toten og Eidsvoll kommuner (gamle Feiring herred). Grenseposten mellom Feiring og Eidsvoll er dessverre fjernet, slik at besøkende ikke lenger vet når de kjører inn i kjerneområdet av Romerike. Men det er mye som tyder på at den stod rett før svingen som populært blir kalt Migersvingen eller Migern.

I 2006 fikk Feiring sin egen "regjering" som er bygdas talerør til Eidsvoll kommune. Og som står for ting som skjer i bygda både på det kulturelle og politiske plan.

Referanser

Eksterne lenker
 Jernverkshelga
 Feirings egen hjemmeside
 Feiring videregående skole

Tidligere kommuner i Akershus
Bosetninger i Eidsvoll
Norske kommuner etablert i 1870
Kommuner opphørt i 1964
Gregoriana

Pontificia Università Gregoriana (PUG) er et av de pavelige universiteter i Roma. Det ble grunnlagt i 1551 og har hele tiden vært drevet av jesuittordenen, det het til å begynne med Collegium Romanum. Det ligger på vatikansk ekstraterritorialt område i Roma, og regnes derfor ikke som liggende i Italia.

Historie
Universitetet ble grunnlagt i 1551 som Collegio Romano av jesuittordenens stifter Ignatius av Loyola. Det lå opprinnelig ved foten av Capitolium, men ble flyttet allerede under pave Gregor XIII (1572–1585) til en tomt mellom Pantheon og Via del Corso. Omkring 300 år senere, i 1873, lot pave Pius IX universitetet flytte til dets nåværende plass ved Piazza della Pilotta, ved foten av Quirinalen.

Organisasjon 
Universitetet er delt i fire institutter, seks fakulteter og ytterligere tre utdannelsessentra.

Fakultetene dekker fagene:
 Teologi
 Kirkerett
 Filosofi
 Kirkehistorie
 Missiologi
 Sosialvitenskaper

Tilordnet Gregoriana er også Matteo Ricci Conference Centre, der det finner sted internasjonale kongresser.

Kjente studenter og dosenter 

Oscar Romero 
Joseph Höffner 
Joachim Meisner 
Augustin Bea 
Pave Innocent XIII 
Karl Lehmann 
Carlo Maria Martini 
Friedrich Wetter 
Karlheinz Diez
Catherine Cowley
Angelo Secchi

Eksterne lenker 
 

Pavelige universiteter og kollegier
Universiteter i Roma
Jesuittordenen
Etableringer i 1551
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1550-årene
Rione Trevi
Filmteknikk

Filmteknikk (på engelsk cinematic techniques), også kalt audiovisuelle virkemidler eller filmatiske grunnelementer,  er ulike kunstneriske, fortellertekniske, visuelle og lydmessige metoder filmskapere benytter seg av for kommunisere en mening, underholde, og for å skape en bestemt følelsesmessig eller psykologisk reaksjon hos publikum. 

Med filmteknikk mener man de mest grunnleggende virkemidlene i filmmediet.  

Terminologien for filmteknikk er ofte overlappende med tegneseriens. I litteraturen kalles de tilsvarende metodene "litterære virkemidler".

Mise en scène 
Se utdypende artikkel om Mise en scène

Mise en scène er et audiovisuelt virkemiddlel som brukes når man lager film, og innebærer rommet og elementene som stilles foran kamera. Dette inkluderer scenografi (rommet som avbildes), skuespillere, og lysetting. Mise en scène etablierer stemningen i en scene, og karakteriserer og identifiserer miljøet og personer i scenen.

Ordet er fransk og betyr «det som stilles til skue».

Kinematografi 
Se utdypende artikkel om Kinematografi

Kinematografi er en del av filmteknikk og et audiovisuelt virkemiddel, samt filmatiske grunnelementer.

Med Kinematografi mener man alt av filminnspillingen som skjer inne i kameraet. Dette innebærer alle estetiske valg om innspillinger osv. Det innebærer:
 Billedutsnitt
 Perspektiv
 Kameraføring
 Kamerainnstillinger
 Objektivet

Filmlyd 
Se utdypende artikkel om Filmlyd

Filmlyd er en betegnelse på lyden i film. Ofte blir filmlyd definert i disse gruppene:

Effektlyd
Filmmusikk
Reallyd
Kontentum
Dialog
Monolog

Klipping 
Se utdypende artikkel om Klipping

Klipping er den prosessen hvor man setter sammen en mengde opptak til en hel film, et fjernsynsprogram eller en video. Det er altså en måte å redigere opptak på, eller en måte å sette sekvenser i en montasje på, som har vært i kontinuerlig utvikling helt siden levende film ble oppfunnet. 
Et klipp er overgangen fra en sekvens til en annen, eventuelt avslutningen av ett klipp, og begynnelsen på et annet.

Alt etter hvilken teknikk man velger i en gitt situasjon, og hva man ønsker å oppnå, kan man velge å fremheve eller skjule et klipp. Innen amerikansk filmproduksjon søkes det gjerne i størst mulig grad å skjule klippene for å ikke trekke oppmerksomhet fra selve historien.

Klipping er en egen kunstform innen filmproduksjon, og blir gjerne omtalt som «andre gangs regissering» av filmen.

Se også
Film
Filmhistorie
Filmteori
Filmproduksjon