alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nøtteskrike

Nøtteskrike (Garrulus glandarius) er en kråkefugl.  Vingene er svarte og hvite med et turkis- og svartspettet felt og svarte tverrbånd. Issen har svarte og hvite fjær som kan reises i en topp når nøtteskrika er opphisset. Nebbet er kraftig og spisst. Det brukes til å åpne nøtter og til graving. Nøtteskrika er rundt 35 cm lang, og vekten er 140-190 gram.

Nøtteskrika lever i den sørlige delen av Norge. Den finnes også noe mer spredt nordover helt opp til den delen av Finnmark som er dekket av blandingsskog. Vi kan finne den i skog, og mer åpne områder med spredte trær. Om høsten kan den trekke inn mot bebyggelse for å samle hassel- og eikenøtter. Vi kan også se den i potetåkeren. Nøtteskrika spiser insektlarver, mark, edderkopper, smågnagere, fugleegg, fugleunger, frø og frukt. Om høsten spiser den nøtter, og den graver også ned nøtter til vintermat.

Redet er flatt og blir bygd høyt oppe i et tre av kvister, plantestengler og tørt gress. Nøtteskrika legger egg i mai/juni, og ungene klekkes ut etter 16-17 dager. Noen kaller nøtteskrika for Skogskjære eller Gransjur.

Eksterne lenker 
 

Kråkefugler
Fugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Keisergås

Keisergås (Anser canagicus) er en fugl i andefamilien.

Eksterne lenker 
 

Andefugler
Norges Kreative Høyskole

Norges Kreative Høyskole (tidligere Norges Kreative Fagskole) var en del av Høyskolen Campus Kristiania (CK), som også bestod av Markedshøyskolen, Norges Helsehøyskole og NKS Nettstudier. 3. september 2015 besluttet styret ved CK at det skulle innføres ett felles merkenavn for hele høyskolen. 1. januar 2016 ble de fire skolene samlet under det nye navnet Høyskolen Kristiania.

Norges Kreative Høyskole hadde avdelinger i Oslo, Bergen og Trondheim og tilbød fagskoleutdanninger og bachelorstudier innen media, kommunikasjon og design. Skolens utdanningstilbud var godkjent av NOKUT.

Studentene ved Norges Kreative Høyskole var tilknyttet Studentunionen ved Campus Kristiania og studentsamskipnaden ved de ulike studiestedene.

Studietilbud 
Bachelorstudier
 Bachelor i grafisk design
 Bachelor i interiørarkitektur
 Bachelor i journalistikk
 Bachelor i kreativ markedskommunikasjon
Fagskolestudier
 3D og animasjon
 Film
 Grafisk design
 Illustrasjon
 Interiør
 Musikkdesign
 Reklame og merkekommunikasjon

Eksterne lenker
 Høyskolen Kristiania

Høyskolen Kristiania
Tidligere høgskoler i Norge
Fagskoler
IGM Designskolen

IGM Designskolen  (tidligere Institutt for grafiske medier) er et norsk aksjeselskap som tilbyr kurs, studier og konferanser innen digitale medier. IGMs studier foregår hovedsakelig i Oslo og arrangeres i samarbeid med Høgskulen i Volda.

Historie 
Institutt for grafiske medier ble dannet i 1999 da Grafisk Institutt fusjonerte med Grafisk Kompetansesenter Oslo. Stiftelsen ble opprettet i et samarbeid mellom  arbeidsgiverne og arbeidstakerne i grafisk bransje (Mediebedriftenes Landsforening, Grafisk bransjeforening og Fellesforbundet). I januar 2004 kjøpte IGM opp Designskolen.

I 2014 ble stiftelsen omdannet til et aksjeselskap eid av de ansatte.

Referanser

Eksterne lenker
IGM, Institutt for grafiske medier

Fagskoler
Skoler i Oslo
Norske stiftelser
Etableringer i 1999
Noord-Kaap

Noord-Kaap (afrikaans: Noord-Kaap; setswana: Kapa Bokone; xhosa: uMntla-Koloni; engelsk: Northern Cape) er den største provinsen i Sør-Afrika med sine 361 830 km². Den hadde i 2015 et beregnet innbyggertall på . Hovedstaden i Noord-Kaap er Kimberley.

Provinsen ble grunnlagt i 1994 og utgjør den nordligste delen av den gamle Kapp-provinsen.

Kalahari Gemsbok National Park ligger i provinsen og er del av en park som strekker seg over grensen til Botswana. Her ligger også Augrabies-fallene og diamantgruveregionene i Kimberley og Alexander Bay. Namaqualand-regionen i vest er kjent for sine tusenfryder. Byene De Aar og Colesburg i sør er del av Great Karoo og er betydelig transportsentre mellom Johannesburg, Cape Town og Port Elizabeth. Oranje renner gjennom provinsen og utgjør grensen mot Freistata i sørøst og med Namibia i nordvest. Oranje brukes også til irrigasjon av de mange vingårdene nær Upington som er svært viktig i den for det meste tørre provinsen. Kuruman i nordøst er kjent som misjonsstasjon og for sitt øye. 

Noord-Kaap har den største prosentandelen av innbyggere som har afrikaans som morsmål i Sør-Afrika.

Geografi 

Noord-Kaap er Sør-Afrikas største provins, og avstandene mellom byer er store. Provinsen har omtrent samme areal som Norge. Provinsen domineres av Karoobassenget og består for det meste av sedimentære bergarter og noen forekomster av doleritt. Den sørlige og sørøstlige delen av provinsen ligger mellom 1200 og 1900 moh i distriktene Roggeveld og Nuweveld. Vestkysten domineres av regionen Namaqualand, kjent for sine vårblomster. Dette området er preget av høyder og fjell og består av granitt og andre metamorfe bergarter. De sentrale delene er generelt flate med noen spredte saltgryter. Kimberlitt punkterer bergartene i Karoo, noe som gir provinsen dens mest verdifulle naturressurs, diamanter. Den nordlige delen består for det meste av Kalahari-ørkenen, karakterisert av parallelle røde sanddyner og akasietrær på tørr savanne.

Klima 

Provinsen er for det meste tørr til halvtørr og det er få områder som får mer enn 400 mm nedbør per år. Nedbøren øker generelt fra vest mot øst. De vestlige delene får mest nedbør om vinteren, mens de østlige delene får det meste av sin fuktighet fra tordenstormer sent på sommeren. Mange områder opplever ekstrem hete. De varmeste temperaturene i Sør-Afrika måles langs grensen til Namibia. Maksimumstemperaturen om sommeren er vanligvis 30°C eller høyere, noen ganger høyere enn 40°C. Vintrene er vanligvis preget av frost og klare, og de sørlige delene blir noen ganger svært kalde, som Sutherland som ofte får snø og temperaturer som noen ganger faller under -10°C.

Økonomi 
Noord-Kaap er mest kjent for sine diamantgruver rundt Kimberley, men provinsen har også et betydelig landbruksområde rundt elva Oranje. År 2005 sto provinsen for 12 % av Sør-Afrikas vinproduksjon., og også for det meste av Sør-Afrikas sultanarosiner.

Referanser

Eksterne lenker 
 Noord-Kaaps turisme 
 Noord-Kaaps provinsielle myndigheter

 
Stater og territorier etablert i 1994
1994 i Sør-Afrika
Fylkesvei 541

Fylkesvei 541 går mellom Ekornsætre i Bømlo og Fjellstad i Sveio. Veien (unntatt fergestrekningen) er 45,6 km lang.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

2019 ble strekningen gjennom Sveio flyttet til  fylkesvei 4980. Den tidligere strekningen mellom Ekornsætre og Rubbestadneset ble overført til fylkesvei 542.

Kommuner og knutepunkter

 

 Ferge fra Langevåg ferjekai

 til Buavåg (20 min, hver time, artikkel)

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 
 Fergeinfo Buavåg-Langevåg

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestland
Veier i Sveio
Veier i Bømlo
Lokale lister og felleslister

Lokale lister og felleslister (bygdelister) er en fellesbetegnelse på partier og politiske grupperinger som bare stiller til valg i en eller et begrenset antall kommuner.

Norge 
Listene oppstår ofte som kamplister for å redde en lokal skole fra nedleggelse, hindre en kommunesammenslåing eller etter interne stridigheter i et eksisterende lokalparti.

Felleslister er en betegnelse på lister hvor lokale representanter for flere større partier, eventuelt sammen med andre borgere, har slått seg sammen for å oppnå nok kandidater til å danne en liste. Dette er ofte lister med kandidater fra Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet eller lister med kandidater fra to eller flere borgerlige partier.

Andre ganger kan det være koalisjoner som er uvanlige i nasjonal målestokk som i Bø i Vesterålen hvor Høyre og Arbeiderpartiet i 2007 stilte en fellesliste som oppnådde flertall. Dette fordi geografi, personkjemi og lokale saker ofte har mer å si i mindre kommuner enn ideologi

For å kunne stille til kommunevalg må partiet ha underskrifter fra minimum 2% av det stemmeberettige befolkningen. Dette må i tillegg være flere enn antallet representanter som skal velges til kommunestyret. 300 underskrifter vil i alle tilfeller være tilstrekkelig.

I 2003 ble det stilt lokale lister i 175 av landets kommuner, og disse oppnådde rundt 3,3% av stemmene.

Lokale lister med ordfører 2019–2023

Lokale lister med ordfører 2015−2019

Lokale lister med ordfører 2011–2015

Felleslister med ordfører 2011–2015

Tyskland 
I Tyskland opptrer lokale lister ofte under betegnelsen Freie Wähler (frie velgere). En rekke frie velgerlister er sammensluttet i Forbundet for frie velgere (Bundesverband Freie Wähler).

Se også 
Bygdeliste

Referanser

Eksterne lenker
 SSB: Kommunestyremedlemmer, etter parti/valgliste1 ved kommunestyrevalget 2003
 SSB: Ordførere/varaordførere 2003. Spesifikasjon av Felleslister (FL), lokale lister (LL) og andre lister AL)

  
Politiske partier i Norge
Politiske partier i Tyskland
Wuchang

Wuchang er også et byfylke i provinsen Heilongjiang.
Wuchang (kinesisk: 武昌区; pinyin: Wǔchāng Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Wuhan, hovedstaden i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 82,2 / 81 km² og teller 932.682 innbyggere (2004). 

Wuchang var tidligere en selvstendig by. Sammen med to andre byer, Hankou og Hanyang, ble den slått sammen til det som i dag er provinshovedstaden og storbyen Wuhan i 1953. Wuchang ligger ved utløpet av elven Han og ved Jangtsekiangs høyre bredd.

Historie

Wuchang var i perioder hovedstad for Wu-dynastiet (Det østlige Wu). Her er det imidlertid en rekke kompliserende faktorer, ikke minst på grunn av navneskifter. 

Første gang (222-229) Wuchang var hovedstad, da for kongeriket Wu (som kan dateres fra 222, men som gikk over til å kalle seg keiserrike i 229), lå byen på et annet sted, noe lenger øst langs Yangtzis sørlige bredd. Navnet Wuchang var blitt gitt i 221, tidligere het stedet E (鄂, È). Men så, i 229, flyttet keiseren (Sun Quan) sin hovedstad langt øst til Jianye. Imidlertid havnet det under keiser Sun Hao i 265, et sted som ligger i det moderne bydistriktet Wuchang, og navnet Wuchang fulgte med. Imidlertid beholdt også det opprinnelige Wuchang (nå bydistriktet Echeng i dagens byprefektur Ezhou) sitt navn, med samme kinesiske skrivemåte, noe som kan virke forvirrende. 

Lenge etter, mot slutten av Qing-dynastiets tid, var Wuchang hovedstad for Huguang («de to Hu»), som bestod av de to kombinerte provinsene Hubei og Hunan. Den øverste leder hadde visekonges rang og myndighet. 

Den 10. oktober 1911 brøt det ut et opprør mot Qing-dynastiet i Wuchangs barakker. Denne hendelsen, som må er kjent som Wuchangopprøret, førte til Qing-styrets fall og opprettelsen av Republikken Kina.

Maos favorittfisk
Den lokale fiskesorten Wuchangfisken (Megalobrama amblycephala) har et meget godt renomme, og etter at Mao kom til makten kunne han forlange å få denne fisken bragt levende fra Wuhan og opp til Beijing til sine fiskemåltider.

Kulturminner
Militærregjeringens sete under Wuchangopprøret (武昌起義軍政府舊址, Wǔchāng qǐyì jūnzhèngfǔ jiùzhǐ) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
Jingguangbanen, som er toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Shijiazhuang, Handan, Zhengzhou, Changsha og Shaoguan.

Eksterne lenker 
 Informasjonsside 

Wuhan
Distrikter i Hubei
Antonov An-24

Antonov An-24 (NATO-kallenavn Coke) er et passasjer- og transportfly produsert av ukrainske (tidligere sovjetiske) flyfabrikken Antonov. Det har 44 seter og er utstyrt med to turboprop-motorer.  Det ble flydd første gang i 1960, og har en rekkevidde på 2400 km og en marsjhastighet på 450 km/h. Over 1000 eksemplarer ble bygget og omtrent 300 er fremdeles i tjeneste, spesielt i Samveldet av uavhengige stater og i Afrika.

Brukere

Militært 

 Afghanistan, Algerie, Angola, Aserbajdsjan, Bangladesh, Hviterussland, Bulgaria, Kambodsja, Kina, Kongo, Cuba, Tsjekkia (før 2005), tidligere Øst-Tyskland, Egypt, Guinea, Guinea Bisseau, Ungarn, Irak, Kasakhstan, Laos, Litauen, Mali, Mongolia, Nord-Korea, Polen, Romania, Russland, Slovakia, Somalia, Sudan, Syria, Ukraina, Usbekistan, Vietnam, Jemen

Sivilt 

 Aeroflot, Air Guinee, Air Mali, Balkan Bulgarian, CAAC, Cubana, Egyptair, Interflug, Iraqi Airways, Lebanese Air Transport, Lina Congo, Lot Polish Airlines, Misrair (Egyptair), Pan African Air Service,  Altyn Air

Se også 
Delt utvikling:
 An-26
 An-30
 An-32

Lignende fly:
 Xian Y-7

Navnesekvensen til Antonov:
An-12 -
An-14 -
An-22 -
An-24 -
An-26 -
An-28 -
An-30

Kilder 
 Aviation.ru
 Airliners.net
 Dagbladet.no og VG.no

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri og informasjon (engelsk)

An-24
Antonov An-024
Antonov An-024
An-024
Peter Jacobsen

Peter Jacobsen (født 4. mars 1954) er en amerikansk golfspiller på PGA-touren og Champions-touren. Han er en av golfsportens mer farverike personligheter og er derfor populær blant publikum.

Jacobsen er født i Portland i Oregon, og studerte ved University of Oregon. Han ble profesjonell i 1976 og vant sin første turnering på PGA-touren i Buick-Goodwrench Open i 1980. Han har syv seire totalt, og den siste kom 23 år etter den første. Han har spilt i Ryder Cup to ganger, i 1985 og 1995.

På Champions-touren vant han en major-turnering, U.S. Senior Open, det første året han deltok, i 2004. Året etter fulgte han opp med en ny major, Senior Players Championship.

Jacobsen har hatt to programmer på The Golf Channel: Peter Jacobsen Plugged In og Peter and Friends. Begge var diskusjonsprogrammer, men Plugged In hadde større variasjon og har hatt med band som Hootie and the Blowfish og Jacobsens eget band.  «Jake Trout & the Flounders» var et band Jacobsen («Jake») startet sammen med Mark Lye og Payne Stewart midt på åttitallet.

Meritter

PGA-touren 
 2003: Greater Hartford Open
 1995: Buick Invitational of California; AT&T Pebble Beach National Pro-Am
 1990: Bob Hope Chrysler Classic
 1984: Sammy Davis Jr.–Greater Hartford Open
 1984: Colonial National Invitation
 1980: Buick–Goodwrench Open

Champions Tour 
 2005: Senior Players Championship
 2004: U.S. Senior Open

Ryder Cup 
 1985, 1995

Eksterne lenker 
 
 

Golfspillere fra USA
Fødsler i 1954
Rocco Mediate

Rocco Mediate (født 17. desember 1962) er en amerikansk golfspiller på PGA-touren.

Mediate er født i Pennsylvania og studerte ved Florida Southern University før han ble profesjonell golfspiller i 1985. Han har slitt med ryggproblemer i flere perioder, og begynte tidlig å bruke lang putter. Han ble den første til å vinne på PGA-touren med lang putter da han tok førsteplassen i Doral–Ryder Open i 1991. Han tok en ny seier i KMart Greater Greensboro Open i 1993, men var deretter sykemeldt i lang tid på grunn av prolaps før han vendte tilbake til touren i 1996 med medisinsk unntaksrett.

Han tok nye seire på touren i 1999, 2000 og 2002, og arbeidet hardt for å forebygge ryggproblemene. I 2003 byttet han tilbake til vanlig putter.

Meritter

Seire på PGA-touren 
 2010: Frys.com Open 
 2002: Greater Greensboro Chrysler Classic
 2000: Buick Open
 1999: Phoenix Open
 1993: KMart Greater Greensboro Open
 1991: Doral–Ryder Open

Andre profesjonelle seire 
 2003: CVS Charity Classic (med Jeff Sluman)
 2002: Franklin Templeton Shootout (med Lee Janzen)
 1999: Callaway Pebble Beach Invitational

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Fødsler i 1962
IRIS-T

IRIS-T (Infra Red Imaging System Tail/Thrust Vector-Controlled)  er et flernasjonalt, tyskledet utviklingsprogram for et kortholds luft-til-luft-missil som erstatning for AIM-9 Sidewinder. Missilet er designet som et «skyt-og-glem»-våpen.

Historie 
Tidlig på 1980-tallet var Vest-Tyskland partner med Storbritannia i ASRAAM-programmer. Etter den tyske gjenforeningen satt Tyskland igjen med store lager av den sovjetiske AA-11 Archer, og konkluderte med at AA-11 sine egenskaper var alvorlig undervurdert. Spesielt var den høye manøvreringsevnen og den kraftige søkeren interessant. Dette gjorde at Tyskland stilte spørsmål ved visse aspekter av ASRAAM-programmet, spesielt mangelen på thrust-vectoring for å forbedre manøvrerbarheten.  Ettersom Storbritannia og Tyskland ikke kunne bli enige om et design for ASRAAM, endte det med at Tyskland i 1990 trakk seg fra prosjektet. Storbritannia fortsatte og ferdigstilte og produserte missilet.

I 1995 startet Tyskland et utviklingsprogram for IRIS-T sammen med Hellas, Italia, Norge, Sverige og Canada. Canada trakk seg senere ut.

Arbeidsfordelingen var som følger:
 Tyskland 46%
 Italia 19%
 Sverige 18%
 Hellas 13%
 Resten var delt mellom Canada og Norge.

I oktober 2003 kom Spania med som en innkjøpspartner med en bestilling på 700 missiler .

IRIS-T skal kunne monteres på ethvert fly som kan bære Sidewinder.

Det tyske luftforsvaret mottok første leveranse av missilet 5. desember 2005.

Norske forhold
Missilet kom i bruk i Norge som erstatning for AIM-9L Sidewinder. Norge har handlet inn 150 stk noe som har kostet (inkludert hjelmsikte) 1,4 milliarder kroner fra 2005.

Iris-T var i bruk på F-16 inntil disse ble faset ut i 2022, men kan ikke brukes F-35-kampfly. Planen pr 2022 er i stedet å bruke dem i Kampluftvernbatteriet til hæren, hvor de blir plassert på seks ACSV G5-panservogner.

Varianter 

IRIS-T Luftavfyrt missil. Første variant som ble utviklet.

IRIS-T SL Bakkeavfyrt missil

Referanser

Eksterne lenker 
 

Luft-til-luft-missiler
Missiler brukt av Norges forsvar
Utstyr brukt av Luftforsvaret
Eisaku Satō

Eisaku Sato (佐藤榮作; Satō Eisaku) (født 27. mars 1901, død 3. juni 1975) var en japansk politiker.

Sato var statsminister i Japan i tre perioder: første gang 9. november 1964 til 17. februar 1967, andre gang 17. februar 1967 til 14. januar 1970 og til slutt 14. januar 1970 til 7. juli 1972.

Han ble i 1974 tildelt Nobels fredspris sammen med Seán MacBride.

Referanser

Eksterne lenker 

Japanske politikere
Japanske nobelprisvinnere
Nobelprisvinnere (fred)
Personer fra prefekturet Yamaguchi
Fødsler i 1901
Dødsfall i 1975
Philip John Noel-Baker

Philip John Noel-Baker, baron Noel-Baker (født 1. november 1889, død 8. oktober 1982) var en britisk politiker, diplomat, professor og friidrettsutøver.

Han ble født Philip Baker men byttet navn til Noel-Baker i 1943 etter hustruen siden 1915, Irene Noel. I 1912 deltok han, som Philip Baker, i OL for Storbritannia som mellomdistanseløper. I Antwerpen 1920 vant han en sølvmedalje på 1500 meter. 

Etter første verdenskrig var han med i opprettelsen av Folkeforbundet som assistent for Robert Gascoyne-Cecil, som igjen var assistent til Eric Drummond, Folkeforbundets første generalsekretær. Han var også professor i internasjonal rett ved University of London fra 1924 til 1929 og foreleser ved Yale-universitetet 1933 til 1934.

Den politiske karrieren begynte i 1924 da han for første gang prøvde å bli valgt til Det britiske parlamentet for Labour. Det lyktes riktignok ikke før i 1929, og han tapte plassen igjen to år senere, men i 1936 tok han plassen tilbake og beholdt den helt til 1970.

Han ble tildelt Nobels fredspris i 1959.

OL-medaljer 
 1920  Antwerpen -  Sølv i friidrett, 1500 meter  Storbritannia

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Britiske parlamentsmedlemmer
Britiske mellomdistanseløpere
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1912
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1912
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1920
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1920
Medaljevinnere under Sommer-OL 1920
Britiske diplomater
Britiske nobelprisvinnere
Nobelprisvinnere (fred)
Personer fra London
Dominique Pire

Dominique Pire (født Georges Charles Clement Ghislain Pire 10. februar 1910 i Dinant, død 30. januar 1969 i Leuven) var en belgisk munk. Han kalte seg for Dominique Pire etter å ha avlagt munkeløftet i 1932.

I 1958 ble han tildelt Nobels fredspris for sin innsats for å hjelpe flyktninger i etterkrigstidens Europa.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Nobelprisvinnere (fred)
Belgiske katolske prester
Medlemmer av Dominikanerordenen
Belgiske medlemmer av katolske ordener
Personer fra Dinant
Hugh Grant

Hugh John Mungo Grant (født 9. september 1960 i London) er en Golden Globe-vinnende, britisk filmskuespiller. Han fikk sin debut i 1982 i filmen Privileged. Han spilte senere i noen mindre filmer og TV-serier. Han blir av mange sett på som romantiske komediers store konge.

Hans første store rolle kom i filmen The Remains of the Day i 1993. Populariteten hans steg betydelig da han forlovet seg med skuespillerkollegaen Elizabeth Hurley som han hadde vært sammen med siden 1987. I 1993 kom det helt store gjennombruddet med filmen Fire bryllup og en gravferd. Dette gjorde ham til en stor stjerne, også utenfor Storbritannia.

Hugh Grant har hatt flere uheldige episoder privat. I 1995 ble han arrestert av politiet etter å ha hatt oralsex med en prostituert. Denne episoden ga ham mye negativ publisitet, og han prøvde å rette på inntrykket folk hadde fått, blant annet ved å komme med en offisiell unnskyldning i talkshowet The Tonight Show med Jay Leno. Han ble tilgitt av Hurley, men de skilte lag bare et par år senere.

Etter episoden med den prostituerte i 1995, holdt Grant en lav profil. Han spilte knapt i noen filmer før han i 1999 takket ja til rollen som William Tacker i filmen Notting Hill. Filmen ble en kjempesuksess, og etter dette strømmet rollene på.

Filmografi 
 Privileged (1982)
 Maurice (1987)
 White Mischief (1987)
 Nocturnes (1988)
 The Lair of the White Worm (1988)
 Judith Krantz's Till We Meet Again (1989)
 Champagne Charlie (1989)
 Impromptu (1991)
 Bitter Moon (1992)
 The Remains of the Day (1993)
 Sirens (1994)
 Fire bryllup og en gravferd (1994)
 Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell (1995)
 Ni måneder (1995)
 Extreme Measures (1996)
 Notting Hill (1999)
 Mickey Blue Eyes (1999)
 Small Time Crooks (2000) 
 Bridget Jones' dagbok (2001) 
 Gutter er gutter (2002)
 Two Weeks Notice (2002)
 Love Actually (2003)
 Bridget Jones – På randen (2004)
 American Dreamz (2006)
 Music and Lyrics (2007)
 Did You Hear About the Morgans? (2009)
 I'm Still Here (2010)
 Piratene! (2012)
 Cloud Atlas (2012)
 The Rewrite (2014)
 The Man from U.N.C.L.E. (2015)
 Florence Foster Jenkins (2016)
 Paddington 2 (2017)
 The Gentlemen (2019)

Referanser

Eksterne lenker 
  
 Biografi(engelsk)
 Yahoo fangruppe

Engelske skuespillere
Personer fra London
Hjalmar Branting

Karl Hjalmar Branting (født 23. november 1860 i Stockholm, død 24. februar 1925 samme sted) var en svensk politiker og pressemann.

Hjalmar Branting var statsminister i Sverige i tre perioder: 1920, 1921–1923 (da han dessuten var utenriksminister) og 1924–1925.

Han ble tildelt Nobels fredspris i 1921.

Referanser

Eksterne lenker   
 

Svenske statsministre
Svenske utenriksministre
Svenske nobelprisvinnere
Nobelprisvinnere (fred)
Personer fra Stockholm
Svenske sosialdemokrater