alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Stavanger Høyre

Stavanger Høyre er partiet Høyres lokalforening i Stavanger. Høyre er kommunens største parti med 21 av 67 medlemmer av bystyret og 5 medlemmer av formannskapet i perioden 2015–2019. Christine Sagen Helgø er ordfører, mens John Peter Hernes er gruppeleder. Leder i Stavanger Høyre er Elisabeth Schanche, mens nestlederne er Frank Arild-Nordmanseth og Berit Hopland.

Historie 
Stavanger Høyre ble dannet som Grundlovsforeningen i Stavanger, senere Stavanger Konservative Forening, den 17. september 1883. Foreningen skulle «virke for bevarelsen af landets konstitutionelle forfatning,» og valgte havnefogd og tidligere stortingsmann Thomas Natvig til sin første formann. Ungdomsorganisasjonen Stavanger Unge Høyre er landets eldste Unge Høyre-forening, stiftet den 27. januar 1892. I 1914 ble Høirekvinners Forening i Stavanger etablert. Like etter unionsoppløsningen fikk partiet konkurranse fra Moderate Venstre og Frisinnede Venstre, men ble samlet i Høires Fællesorganisation i Stavanger i 1918.

Høyre og Frisinnede Venstre hadde en felles organisasjon i byene i Rogaland og Vest-Agder, som var en egen valgkrets til Stortinget. Med opphevelsen av bondeparagrafen i 1952 ble byvalgkretsene avskaffet. Etter fire års tid med et fellesutvalg gikk Stavanger Høyre inn i Rogaland Høyre fra 1954.

Ordførere

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Høyre
Politikk i Stavanger
Politiske partier etablert i 1883
1883 i Norge
Glaucytini

Se Systematisk inndeling

Glaucytini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Små til middelsstore, blanke trebukker, oftest brunsvarte med lyse striper.

Utbredelse 
Gruppen er nesten utelukkende utbredt på øyer: Madagaskar, Seychellene, Komorene, Sri Lanka, Borneo, Molukkene, Ny-Guinea, Salomonøyene, Vanuatu, Palau, Fiji, Ny-Caledonia. I tillegg finnes det noen få arter i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Glaucytini Lacordaire, 1869
 Slekten Aureoglaucytes Breuning, 1970 - Samoa
 Slekten Ceylanoglaucytes Breuning, 1970 - Sri Lanka
 Slekten Coeruleoglaucytes Breuning & Villiers, 1968 - Madagaskar
 Slekten Dilachnus Fairmaire, 1896 - Madagaskar
 Slekten Glaucytes J. Thomson, 1858- Madagaskar
 Slekten Graphicoglaucytes Breuning, 1970 - Australia
 Slekten Helenoglaucytes Breuning, 1970 - Vanuatu
 Slekten Iresioides J. Thomson, 1858 - Madagaskar, Seychellene, Komorene
 Slekten Metalliglaucytes Breuning & Villiers, 1968 - Madagaskar
 Slekten Novaeglaucytes Hayashi, 1961 - Ny-Caledonia
 Slekten Pachycytes Fairmaire, 1903 - Madagaskar
 Slekten Paracleonice Breuning, 1970 - Borneo
 Slekten Polyphida Pascoe, 1869 - Indonesia
 Slekten Polyphidopsis Hayashi, 1970 - Malaysia
 Slekten Pulchroglaucytes Breuning & Villiers, 1968 - Madagaskar
 Slekten Scituloglaucytes Breuning, 1970 - Papua Ny-Guinea, Palau, Fiji, Vanuatu, Salomonøyene
 Slekten Seuthes Pascoe, 1869 - Ny-Guinea, Molukkene
 Slekten Thaumasocerus Fairmaire, 1871 - Madagaskar, Komorene

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Graciliini

Se Systematisk inndeling

Graciliini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Ganske små (gjerne 4-5 millimeter), spinkle, brunlige trebukker.
De fleste er lyst brunlige på farge. Antennene er vanligvis lengre enn kroppen, pronotum mer eller mindre tønneformet og lengre enn bredt. Dekkvingene er parallellsidige. Kroppen er kledt med fine, korte hår.

Utbredelse 
Gruppen er representert i alle verdensdeler bortsett fra Australia, men har svært få representanter i Asia og på det afrikanske fastlandet (noen arter på Madagaskar).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Graciliini Mulsant, 1839
 Slekten Acutelinopteridius Breuning & Villiers, 1958
 Slekten Ambagous Fairmaire, 1896
 Slekten Araeotis Bates, 1867
 Slekten Aruama Martins & Napp, 2007
 Slekten Axinopalpis Dejean, 1835
 Slekten Bolivarita Escalera, 1914 - kan også plasseres i Obriini
 Slekten Caribbomerus Vitali, 2003
 Slekten Elaphopsis Audinet-Serville, 1834
 Slekten Gracilia Audinet-Serville, 1834 - i Norge:
 Pilbukk, Gracilia minuta (Fabricius, 1781)
 Slekten Hybometopia Ganglbauer, 1889
 Slekten Hypexilis Horn, 1885
 Slekten Ischnorrhabda Ganglbauer, 1890
 Slekten Lianema Fall, 1907
 Slekten Linopodius Fairmaire, 1896
 Slekten Linopteridius Fairmaire, 1896
 Slekten Linopteropsis Breuning & Villiers, 1958
 Slekten Longelinopodius Breuning & Villiers, 1958
 Slekten Lucasianus Pic, 1891
 Slekten Neomicrus Gahan, 1894
 Slekten Nisibistum J. Thomson, 1878
 Slekten Parommidion Martins, 1974
 Slekten Penichroa Stephens, 1839
 Slekten Perigracilia Linsley, 1942
 Slekten Raglicia Martins, Galileo & Santos-Silva, 2015
 Slekten Tricholinopteridius Breuning & Villiers, 1958
 Slekten Vesperella Dayrem, 1933

Kilder 

 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata 
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Distributisme

Distributisme er en økonomisk teori formulert av Hilaire Belloc og G.K. Chesterton, basert på pave Pius XIs og Leo XIIIs skrifter om sosial rettferdighet.

Ifølge distributismen er privat eiendomsrett en fundamental rettighet, og produksjonsmidlene bør spres så bredt som mulig og ikke sentraliseres under statlig kontroll, et fåtall individer eller selskaper. Distributismen støtter et samfunn der eierskap er vidt distribuert for slik å bidra til sosial orden.

Distributismen beskrives ofte som i opposisjon både til sosialisme og kapitalisme. Tilhengere av distributisme mener kapitalismen er ustabil fordi den er basert på frihet, men virker sentraliserende. Sosialisme anses som både sentraliserende og regulerende. Tilhengere vil derfor hevde at begge systemene vil frata individet kontroll over nødvendige velferdstjenester, enten til markedet eller til staten. 

Distributismen blir sagt å vektlegge menneskelig aktivitet, åndsliv og familieliv over økonomisk aktivitet.

Referanser

Økonomiske ideologier
Maria av Montferrat

Maria av Montferrat også benevnt Maria av Jerusalem og Maria la Marquise, (født 5. april 1192, død 1212) var dronning av Jerusalem fra 1205 og fram til sin død.

Hun var datter av  dronning Isabella I av Jerusalem og marki Konrad av Montferrat og stammet slik gjennom sin far fra Huset Aleramici og ble på grunn av hennes fars tittel kalt Maria la Marquise som barn. Hun ble dronning i 13-årsalderen over kongeriket Jerusalem da hennes mor døde, og hennes mors halvbror Johan av Ibelin ble regent mens hun var umyndig. Da hun som 17 åring ble myndig i 1209 ble det besluttet at hun burde gifte seg så snart som mulig for å kunne bli sittende på tronen, og Frankrikes konge Filip II August av Frankrike ble kontaktet for å finne et riktig parti for henne. Den franske kongen viste til sin tilhenger Johannes av Brienne som hennes ektefelle. Johannes av Brienne var imidlertid ikke noen rik man, og ble støtte av den franske kongen og pave Innocens III med midler slik at han kunne ivareta sine forpliktelser som hersker ved å holde hoff og en egen vaktstyrke. 

Johannes og Maria giftet seg 4. september 1210 og ble kronet som samregenter 3. oktober i katedralen i Tyr. 

Maria døde i 1212 i barselfeber etter å ha født datteren Isabella som arvet tronen etter sin mor. Faren Johannes av Brienne fortsatte som regent for datteren, fram til hun giftet seg med Fredrik II av Det tysk-romerske rike i 1225.

Referanser 

Dronninger av Jerusalem
Personer fra middelalderen
Personer knyttet til korstogene
Kvinner i historien
Jurij Ljadov

Jurij Ljadov, belarusisk Юры Лядаў - Jury Ljadaw (født 3. desember 1987) er en belarusisk skiskytter. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste resultat var nummer 57 på sprinten.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Belarusiske skiskyttere
Deltakere for Hviterussland under Vinter-OL 2014
Skiskyttere under Vinter-OL 2014
Fødsler i 1987
Deltakere under VM i skiskyting 2012
Deltakere under VM i skiskyting 2013
Deltakere under VM i skiskyting 2015
Deltakere under VM i skiskyting 2016
Serafin Wiestner

Serafin Wiestner (født 20. juli 1990) er en sveitsisk skiskytter. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste resultat var nummer 40 på sprinten.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Sveitsiske skiskyttere
Deltakere for Sveits under Vinter-OL 2014
Skiskyttere under Vinter-OL 2014
Deltakere for Sveits under Vinter-OL 2018
Skiskyttere under Vinter-OL 2018
Deltakere under VM i skiskyting 2015
Deltakere under VM i skiskyting 2016
Deltakere under VM i skiskyting 2017
Deltakere under VM i skiskyting 2019
Deltakere under VM i skiskyting 2020
Deltakere under VM i skiskyting 2021
Artem Pryma

Artem Andrijovytsj Pryma, ukrainsk Артем Андрійович Прима (født 30. mai 1987) er en ukrainsk skiskytter. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste resultat var nummer 32 på sprinten.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fødsler i 1987
Ukrainske skiskyttere
Deltakere for Ukraina under Vinter-OL 2014
Skiskyttere under Vinter-OL 2014
Deltakere for Ukraina under Vinter-OL 2018
Skiskyttere under Vinter-OL 2018
Deltakere for Ukraina under Vinter-OL 2022
Skiskyttere under Vinter-OL 2022
Deltakere under VM i skiskyting 2011
Deltakere under VM i skiskyting 2012
Deltakere under VM i skiskyting 2013
Deltakere under VM i skiskyting 2015
Deltakere under VM i skiskyting 2016
Deltakere under VM i skiskyting 2017
Deltakere under VM i skiskyting 2019
Deltakere under VM i skiskyting 2020
Deltakere under VM i skiskyting 2021
Vladimir Tsjepelin

Vladimir Tsjepelin, belarusisk Уладзімір Віталевіч Чапелін - Uladzimir Vitaljevitsj Tsjapjelin (født 15. juli 1988) er en belarusisk skiskytter. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste resultat var nummer 29 på sprinten.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Belarusiske skiskyttere
Deltakere for Hviterussland under Vinter-OL 2014
Skiskyttere under Vinter-OL 2014
Deltakere for Belarus under Vinter-OL 2018
Skiskyttere under Vinter-OL 2018
Fødsler i 1988
Deltakere under VM i skiskyting 2011
Deltakere under VM i skiskyting 2013
Deltakere under VM i skiskyting 2015
Deltakere under VM i skiskyting 2016
Deltakere under VM i skiskyting 2017
Deltakere under VM i skiskyting 2019
Lukas Hofer

Lukas Hofer (født 30. september 1989 i Bruneck, Syd-Tirol) er en italiensk skiskytter. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han var med på Italias lag som tok bronse i mixed stafett. Hans beste individuelle resultat var nummer 12 på sprinten.

Under VM i skiskyting 2011 i Khanty-Mansijsk tok han bronse på fellesstarten.

Han var med på Italias lag som tok bronse på mixed stafett under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Italienske skiskyttere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Italia
Deltakere for Italia under Vinter-OL 2014
Skiskyttere under Vinter-OL 2014
Medaljevinnere under Vinter-OL 2014
Deltakere for Italia under Vinter-OL 2018
Skiskyttere under Vinter-OL 2018
Medaljevinnere under Vinter-OL 2018
Deltakere for Italia under Vinter-OL 2022
Skiskyttere under Vinter-OL 2022
Personer fra Bruneck
Deltakere under VM i skiskyting 2010
Deltakere under VM i skiskyting 2011
Deltakere under VM i skiskyting 2012
Deltakere under VM i skiskyting 2013
Deltakere under VM i skiskyting 2015
Deltakere under VM i skiskyting 2016
Deltakere under VM i skiskyting 2017
Deltakere under VM i skiskyting 2019
Deltakere under VM i skiskyting 2020
Deltakere under VM i skiskyting 2021
Allround-NM på skøyter 1950 for herrer

Allround-NM på skøyter 1950 for herrer ble avholdt 28. og 29. januar 1950 på Øya stadion i Trondheim.Teknisk arrangør var Sportsklubben Falken.

Norgesmester ble Hjalmar Andersen, Spk Falken etter 3 distanseseiere.

Sammenlagt

Kilder

Eksterne lenker 
 

Allround-NM på skøyter
Øya (Trondheim)
Sport i Trondheim
Sportsarrangementer i Trøndelag
Hurtigløp på skøyter i 1950
Skøyter
Artikler i skøytesportprosjektet
Aleksandr Davidovitsj

Aleksandr Antonovitsj Davidovitsj (russisk: Александр Антонович Давидович; født 29. april 1984 i Gorodets) er en russisk funksjonshemmet skiskytter og langrennsløper. Han har to VM-bronsemedaljer fra 2009 og to bronsemedaljer fra Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji som fremste internasjonale meritter. 

Han begynte med langrenn i 2005, og konkurrerer i klassen LW12 for sittende utøvere. Han skadet beina i en arbeidsulykke da han var 20 år gammel. 

Han er gift og har en sønn.

Karriere 
Davidovitsj deltok ved Paralympiske vinterleker 2006 i Torino, der han deltok i både langrenn og skiskyting. I langrenn kom han på 6.-plass på 15 km, 7.-plass på 10 km og 8.-plass på 5 km. I skiskyting kom han på 15.-plass på 7,5 km. 

I 2009 deltok han i sitt første VM, da han deltok i VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2009. Der fikk han han bronse på både 10 og 15 km langrenn (LW10-12), mens på langrennssprinten kom han på 6.-plass. I skiskyting kom han på 2.-plass på 3 km jaktstart, og 3.-plass på 12,5 km. Året etter deltok han ved Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver, der han fikk 6.-plass på 15 km langrenn som beste resultat. På 10 km langrenn kom han på 8.-plass, og på langrennssprinten kom han på 12.-plass. Han deltok også i skiskyting ved disse lekene, og kom på 10.-plass på 12,5 km og 8.-plass på 2,4 km jaktstart. 

Ved Para-VM 2011 kom han på 5.-plass på 15 km langrenn, og 7.-plass på 10 km. I skiskyting kom han på 5.-plass på 12,5 km, mens han endte på 11.-plass på 7,5 km og 12.-plass på 2,4 km jaktstart. 

Ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji fikk han to bronsemedaljer. Han kom på 3.-plass på 15 km langrenn og 15 km skiskyting. Han deltok ikke i noen andre øvelser.

Utmerkelser 
 Master of Sport of International Class (Russland)

Eksterne lenker 
 Profil hos Paralympics 2014 
 Profil hos IPC (biografi og resultater)

Russiske handikappidrettsutøvere
Russiske langrennsløpere
Russiske skiskyttere
Paralympiske bronsemedaljevinnere for Russland
Deltakere for Russland under Paralympiske vinterleker 2006
Skiskyttere under Paralympiske vinterleker 2006
Langrennsløpere under Paralympiske vinterleker 2006
Deltakere for Russland under Paralympiske vinterleker 2010
Skiskyttere under Paralympiske vinterleker 2010
Langrennsløpere under Paralympiske vinterleker 2010
Deltakere for Russland under Paralympiske vinterleker 2014
Langrennsløpere under Paralympiske vinterleker 2014
Skiskyttere under Paralympiske vinterleker 2014
Fødsler i 1984
Paul Michelet

Paul Michelet (født 23. september 1880  ved Halden, død 20. november 1958 i Oslo) var en norsk OL-rytter og rittmester i kavaleriet.

Etter Trondheim katedralskole og examen artium 1902, tok han Krigsskolen øverste avdeling, slik at han i 1905 ble utnevnt til premierløytnant i den Trondhjemske infanteribrigade, fra 1906 i kavaleriet, der han fra 1909 lærte seg å ri. Først 1909–1910 på det norske kavaleriets egen rideskole, dernest ett år ved rideskolen i tyske Hannover og fra 1911 tilbrakte han måneder ved en rideskole i franske Saumur. Michelet var på dette tidspunkt blitt adjutant ved det Nordenfjeldske dragonregiment nr. 3, men etter å ha oppnådd 2. lærers posisjon ved kavaleriets egen rideskole i 1917 kunne han i 1918 se seg forfremmet til rittmester, samme som kapteins grad, og var dermed 2. lærer ved Artilleriets rideskole.  I 1918 ble han sjef for Sparbu eskadron, så bars det til Verdal, og 1929 til Rakkestad. Fra 1930 var han i kompaniskap med grosserer Anders Bye innehaver av skipsutstyrsfirmaet Klemp & Berthelsen AS (etablert 1904 i Oslo).

Etter oppholdet i Frankrike 1911 til 1912 var Michelet en av landets aktive innen hestesport, herunder concours hippiques og veddeløp.  Med hesten «Ravn» vant han også internasjonale mesterskap. Han var ofte deltagende og seirende ved løpene på Øvrevoll Galoppbane, der han i 1932 vant åpningsløpet med «Not Many». Michelet ble i 1933 noe satt tilbake etter en alvorlig rideulykke på Kontraskjæret, der han ble liggende under sin hest. Dog kom han tilbake og deltok så sent som i 1935, i en alder av femtifem år. Fra 1920 var han formann i Ryttersportklubben.

Paul var sønn av infanterikaptein Simon Olaus Wolff Michelet (1840–1882) og Petronelle Maren Olava Wiel (født 1850).  Faren var også ivrig rytter. De var bosatt på Fjellstuen i Asak utenfor Halden, men faren døde da hesteekvipasjen med familie kolliderte på vei heim fra en familiemiddag, da Paul var kun to år gammel. I 1912 giftet Paul seg med Helga Young Michelet (født 1890), som var datter av høyesterettadvokat Christian Fredrik Michelet (1863–1927). Helga og Paul hadde felles opphav i Christian Fredrik Michelet (1792–1874) som kom fra Fyresdal. Senere skilte Paul  seg og i 1935 ektet han Augusta Birkeland Bachke (1909–1994).
''Se Michelet for mer om slekten.

Meritter 
 Norge under Sommer-OL 1920 i Amsterdam: 4.-plass i hestehopping.
 Norge under Sommer-OL 1928 i Antwerpen: 26.-plass i dressurridning.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske ryttere
Norske rittmestere
Norske offiserer
Ryttere under Sommer-OL 1920
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1920
Ryttere under Sommer-OL 1928
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1928
Kommunitarisme

Kommunitarisme er en retning innen politisk filosofi som anser fellesskapet som samfunnets grunnleggende enhet, og ikke individet, staten eller nasjonen. Betegnelsen er avledet av det engelske ordet community (nærsamfunn eller fellesskap), og må ikke forveksles med kommunisme.

Kommunitarisme har lange idehistoriske røtter, men ble en utviklet til en egen politisk filosofi på 1970-tallet. Filosofene Alasdair MacIntyre, Charles Taylor og Michael Walzer regnes sammen med sosiologen Amitai Etzioni, som de største tilhengere av kommunitarismen.

Som sosialfilosofisk retning legger kommunitarismen vekt på at enkeltmennesker ikke kan eksistere uten å søke sammen i samfunnsgrupper av ulik størrelse, og at disse samfunnsgruppene former sine medlemmers verdier og vurderinger på en grunnleggende måte.

Sentrale kommunitaristiske idéer er at:
 Det finnes ingen tilstand som kommer før for fellesskapet. Mennesket har ikke etablert fellesskapet for å oppnå bestemte mål – det har alltid eksistert.
 Fellesskapet er bygget på noen felles verdier, som alle i fellesskapet anerkjenner.
 Initiativer i verdifellesskapet kommer nedefra – ikke fra staten.
 Fellesskapets verdier er dypt rotfestet i tradisjoner.

Kommunitarisme kan også betegne en moralfilosofisk retning som legger vekt på hvordan normer og verdier må tolkes innenfor rammen av et gitt fellesskap, og ikke løsrevet fra dette.

Referanser

Kilder
 Vetlesen, Arne Johan: "Kommunitarisme", artikkel i Samtiden nr. 4/1996. https://web.archive.org/web/20140502065757/https://samtiden.no/9604/komm.htm%3Cnowiki/>

Politiske ideologier
Amandaprisen 2007

Amandaprisen 2007 var den 23. utdelingen av Amandaprisen. Utdelingen fant sted 17. august 2007 i forbindelse med den 35. utgaven av Den norske filmfestivalen i Haugesund. Prisen gjaldt norske filmproduksjoner i perioden 1. juli 2006 til 1. juli 2007.

Joachim Triers debutfilm Reprise fikk flest priser med tre, hvor Trier selv fikk pris for både regi og manus, mens Fritt vilt og Jenter fikk to priser hver. Det ble delt ut priser i 14 kategorier. For første gang ble prisen Folkets Amanda delt ut, en pris hvor publikum stemmer fram årets beste kinofilm. Klassen var i utgangspunktet ment å være en erstatning for klassen beste norske kinofilm og hadde navnet Folkets Amanda — Beste norske kinofilm. Etter protester fra filmbransjen valgte Amandakomiteen imidlertid å gjeninnføre klassen beste norske kinofilm hvor vinner kåres av en jury og i tillegg beholde Folkets Amanda som en ny publikumspris. Antall nominerte i klassen beste norske kinofilm ble samtidig redusert til tre filmer. Nominasjonene til Folkets Amanda ble beholdt og ved hjelp av avstemning på VGs nettsider gikk fem av disse videre til en finalerunde hvor vinneren ble kåret gjennom publikumsavstemning under selve utdelingen. Utdelingen var andre og siste gang klassen beste film rett på DVD ble delt ut. 

Utdelingen ble overført på TV 2 og ble for andre gang ledet av Thomas Giertsen mens Sissel Benneche Osvold var juryleder. Nominasjonene ble offentliggjort 26. juni og 26 filmer ble vurdert.

Vinnere og nominerte 
Vinnere står først i tabellen og er merket med fet skrift.

Referanser

Kilder
Lovisaprisen

Lovisaprisen er Sagene Bydels miljø- og kulturpris. Den er oppkalt etter Oskar Braatens rollefigur Hønse-Lovisa, kvinnen som tok seg av fabrikkjentene på Sagene når de kom i vanskeligheter. Prisen skal ifølge statuttene gis til kandidater som har gjort en ekstraordinær innsats for å bedre det fysiske miljøet, eller  tilsvarende kulturelt eller sosialt arbeid i bydelen. Både forslagsstillere og kandidater til prisen må ha tilknytning til Bydel Sagene. 

Statuetten er skapt av kunstneren Nina Sundbye spesielt for Lovisaprisen, og deles ut hvert år under Bydelsdagene.

Vinnere av prisen 

2021: Sagene IF, for deres arbeid for deres store sosiale engasjement for sine medmenesker de 100 årene klubben har vært til.
2020: Sagene Bokhandel, for å skape glede over gammel og ny litteratur, og for å ha skapt en viktig møteplass for alle litteraturinteresserte.
2019: Sagene Torshov historielag, for langvarig arbeide med å ta vare på og dele lokalhistorie.
2018: Harald Øyen, for å spre livsglede blant mange eldre ved å ta dem med på sykkelturer.
2017: Aslaug Holm for å ha dokumentert en oppvekst på Sagene gjennom filmen «Brødre».
2016: Skeid for klubbens rolle innen aktivisering og inkludering av lokale barn og unge
2015: Abdifatah Hashi Hussein for å ha startet opp leksehjelp for barn og unge i bydelen
2014: Lillebjørn Nilsen for inspirasjon til unge utøvende kunstnere i bydelen
2013: Anne Mette Hegdahl for sin kulturspredning i Hønse-Lovisas hus
2012: Kjersti Evensen for sitt pionerarbeid for steppdansen
2011: Tom Skjellum for sitt brennende engasjement for amatør- og lokalkulturen
2010: Merethe Hannestad, forkjemper for beboernes rettigheter i boligstrøket River’n
2009: Visegruppa Sagene Ring for godt nærmiljø- og kulturarbeid i tekster og konserter
2008: Odvar Mysterud for sin butikk med «sjel», en møteplass på Sagene
2007: Greta Tuft for hennes innsats for forskjønnelse av området ved Sagene Ring
2006: Veien blir til … for sitt sosiale og kulturelle arbeid og tilbud i Hønse-Lovisas Hus
2005:  Fortidsminneforeningen Oslo/Akershus for kulturhistorisk arbeid i bydelen
2004: Sagene Nærmiljøsenter for medvirkning til positiv involvering av folk i bydelen
2003: De norske Lenker, Oslo 89 for aktivt arbeid innen rusomsorg
2002: Historiker Gro Røde for lokalhistorisk arbeid og boka Livet langs elva
2001: Hanna Hernæss for allsidig frivillig innsats, bl a på Sagene/Bjølsen eldresenter
2000: Thore Wolfgang Ferger for mange års innsats innen barne- og ungdomsidretten
1999: Lise Eskedal og Gerd Svenfors for innsats i Askeladden barne- og ungdomsteater
1998: Skuespiller Grethe Ryen for start av og drivkraft i Lilleborg Amatørteater
1997: Organist Tom Wiklund for bred musikkvirksomhet i Torshov kirke
1996: Torshov Kunst- og Kulturforening for kunstutstillinger og -foredrag
1995: Arne Gjesti for et bredt sosialt arbeid og for etablering av Sagene Samfunnshus

Referanser

Eksterne lenker

Lovisaprisen. Oslo kommunes nettsted. Besøkt 7. februar 2017.

Bydel Sagene
Priser og utmerkelser i Oslo