alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Palmesus

Palmesus er en musikkfestival som avholdes på Bystranda i Kristiansand sentrum hver sommer.

Utvalgt liste over artister 
2019: Macklemore - Sigrid - Unge Ferrari - Highasakite - Fedde le Grand - Kjartan Lauritzen - Ruben - Tiësto - Marshmello - The Chainsmokers - Alan Walker
2018: Martin Garrix - Hardwell - Dimitri Vegas & Like Mike - Don Diablo - Fedde le Grand - Ina Wroldsen - Steve Aoki - DJ Snake
2017: The Chainsmokers - Armin van Buuren - Dimitri Vegas & Like Mike - Zara Larsson - Seeb - Martin Solveig - Veronica Maggio - Fedde le Grand - Mike Perry - Gabrielle - Phaxx - SJUR - Inti
2016: Martin Garrix - Axwell & Ingrosso - Jason Derulo - Robin Shulz - Matoma - Karpe Diem - Fedde Le Grand - Aurora - Lars Vaular - Klovner i kamp
2015: Kygo – Fatboy Slim – Steve Aoki – Fedde le Grand – Wyclef Jean – Charli XCX – Highasakite – Gabrielle – Ralph Myerz and the Jack Herren Band

2014: Jason Derulo – Steve Aoki – Fedde le Grand – Kent – Bernhoft – Klingande – Kelis – Icona Pop – Gabrielle – CLMD

Artister 2013 
Nelly Furtado (CA), Axwell (SE), Faithless - live PA & dj set (UK), Fedde le Grand (NL), Karpe Diem, Alina Devecerski (SE), Sirkus Eliassen), LidoLido, Ørjan Nilsen, RE.NO, The Glue, NO_ID (NL), Evan Seleven, Charlie Roennez, Chris H, Josef Bamba, Phaxx (SE), dj Hyde (UK), K-mixx, dj Moodswing, dj Beautiful, DJ Difee

Artister 2012 
Taio Cruz (UK), Benny Benassi (IT), Vinni, Yves Larock (SU), Quentin Mosimann (SU), Congorock (IT), Sirkus Eliassen, Marit Larsen, Donkeyboy, Tôg, Tom Hugo, Phaxx (SE), dj Hyde (UK), K-mixx, dj Moodswing, dj Beautiful, Gaute Haaversen, DJ Difee

Artister 2011 
Kelis (US), The Dandy Warhols (US), Fedde le Grand (NL), Veronica Maggio (SE), Erik og Kriss, Lars Vaular, Rasmus Seebach (DK), Qentin Mosimann (CH), Erik Faber, Tom Hugo, Salvador Sanchez, MoY, dj Santiago (US), Phaxx (SE), dj Hyde (UK), K-mixx, dj Moodswing, dj Beautiful, José Zapata, DJ Difee, dj Inti, Club Dynamight,

Artister 2010 
Yves Larock (CH), Datarock, Madcon, Lars Vaular, Seamus Haji (UK), Todd Terje, dj Momjeans, José Zapata, dj Phaxx, DJ Goldfinger, Sheepy, John Moss, dj K-mixx, Syntax-E, dj Hyde, Juicy, diskJokke, dj Santiago (IT), Frank Xerox, DJ Friendly

Artister 2009 
Seamus Haji (UK), Cibelle Cavalli (BR), Rune Refling, Phaxx, DJ Goldfinger, John Moss, Trash Kassett, Hans Wickstrøm, DJ Friendly, Nils Noa

Eksterne lenker 
 Nettside 

Musikkfestivaler i Agder
Kultur i Kristiansand
Næringsliv i Kristiansand
Stenostola dubia

Stenostola dubia er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er funnet spredt over det meste av Norge.

Utseende 

En middelsstor (9–14 mm), slank, svart trebukk, kroppen med en svak, blå eller blågrønn metallglans. Den er svært lik på slektningen Stenostola ferrea, men sistnevnte er slankere og mangler metallglans. Antennene er svarte og tydelig kortere enn kroppen. Hodet er svart, noe rundet sett ovenfra, ganske tett kledt med lysgrå hår. Pronotum er rektangulært, litt bredere enn langt, nokså matt, med lysgrå hår. Dekkvingene er lange, slanke og parallellsidige, en del bredere enn pronotum, svarte, med grove punkter og med smale lengderibber i den fremre delen. Beina er middels lange og mørke. For å skille denne arten fra Stenostola ferrea med sikkerhet kreves det gjerne at man dissekerer kjønnsorganene.

Levevis 
Larvene utvikler seg i nylig døde greiner av løvtrær, særlig lind, rogn og hassel, både slike som fortsatt sitter på treet og slike som ligger på bakken. Utviklingen tar to år. De voksne billene er ute i mai-juni og kan særlig finnes rundt greinhauger som ligger igjen etter hogst.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Europa, bortsett fra de vestligste delene. I Norge er den funnet langs kysten av Sørlandet og Østlandet, det synes også å være bestander i indre fjordstrøk flere steder, med spredte funn nord til Troms.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
 Stammen Phytoeciini 
 Stenostola dubia (Laicharting, 1784)

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Stenostola dubia

Eksterne lenker 
 
 Bilde av arten, fra Encyclopedia of Life

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1784
Stenostola ferrea

Stenostola ferrea er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er tilsynelatende svært sjelden og er bare funnet med sikkerhet på Sørlandet og det sørlige Østlandet i Norge.

Utseende 

En middelsstor (9–14 mm), slank, svart trebukk, kroppen helt uten metallglans. Den er svært lik på slektningen Stenostola dubia, men sistnevnte er litt kraftigere og kroppen har metallglans (men ofte ganske utydelig). Antennene er svarte og omtrent så lange som kroppen. Hodet er svart, noe rundet sett ovenfra, ganske tett kledt med lysgrå hår. Pronotum er omtrent kvadratisk, nokså matt, ikke påfallende hårete. Dekkvingene er lange, slanke og parallellsidige, en del bredere enn pronotum, svarte, med grove punkter og med smale lengderibber i den fremre delen. Beina er middels lange og mørke. For å skille denne arten fra Stenostola dubia med sikkerhet kreves det gjerne at man dissekerer kjønnsorganene.

Levevis 
Larvene utvikler seg i nylig døde greiner av løvtrær, særlig lind, både slike som fortsatt sitter på treet og slike som ligger på bakken. Utviklingen tar to år. De voksne billene er ute i mai-juni.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Europa, bortsett fra Den iberiske halvøya. I Norge er den bare funnet på Sørlandet og det sørlige Østlandet, men utbredelsen er usikker siden arten er så lik på den antatt mye vanligere Stenostola dubia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
 Stammen Phytoeciini 
 Stenostola ferrea (Schrank, 1776)

Referanser

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Stenostola ferrea

Eksterne lenker 
 
 Bilde av arten

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1776
Agapanthia villosoviridescens

Tistelbukk (Agapanthia villosoviridescens) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I motsetning til de fleste andre trebukker utvikler ikke larvene seg i busker og trær, men i tistler og andre høye urter. I Norge finnes den på Sør-Østlandet.

Utseende 

En middelsstor (10–22 mm), slank, sylindrisk, grågul trebukk. På farge ligner den på liten ospebukk Saperda populnea, men er betydelig slankere enn denne arten, særlig kan man skille dem på at pronotum er mye smalere enn dekkvingene hos tistelbukken, bare litt smalere hos liten ospebukk. Antennene er tydelig lengre enn kroppen, hvert ledd er tofarget, lyst i den indre delen og mørkt i den ytre. Den første antenneleddet er svart og påfallende kraftig. Hodet er forholdsvis lite og tett hårete. Pronotum er tydelig lengre enn bredt og litt tilsmalnende forover. Det har tre grågule lengdestriper. Dekkvingene er smale, parallellsidige, med markerte, rettvinklede skuldre, omtrent en og en halv gang så brede som pronotum. De er spraglete i mørkgrått og grågult, men uten regelmessige flekker. Beina er middels lange og grå.

Levevis 
Dette er en av forholdsvis få trebukker i vår fauna som har larver i urter. Denne artens larver lever inne i stenglene på tistler, de er også funnet i hjortetrøst og brennesler. Larven lever inne i stilken og også i alle fall den øvre delen av røttene på planten. Larven er fullvokst om høsten, men overvintrer, gjerne inne i den visne stilken, før den forpupper seg neste vår, slik at utviklingstiden blir ett år. Larven er noe uvanlig bygd, og, uvanlig for en trebukklarve, kan den forflytte seg svært raskt inne i stilken ved å stemme kroppen mot veggene. De voksne billen påtreffes i nærheten av næringsplantene i juni-juli.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Europa og det vestlige Sibir, og ser ut til å være i spredning. I Norge er den funnet på Østlandet og ved Kristiansand.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, (Cerambycidae) Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
 Stammen Agapanthiini 
 tistelbukk, Agapanthia villosoviridescens (De Geer, 1775)

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Agapanthia villosoviridescens

Eksterne lenker 
 

Biller formelt beskrevet i 1775
Lamiinae
Disteniinae

Cyrtonopini
 Disteniini
 Dynamostini
 Heteropalpini

Disteniinae er en gruppe av underamilie av trebukker (Cerambycidae). Det er beskrevet omtrent 360 arter, ingen er funnet i Europa.

Utseende 
Slanke trebukker med lange, tynne antenner. De kan ligne mye på underfamilien blomsterbukker (Lepturinae), men skiller seg fra dem blant andre på at hodet er ganske kort. Pronotum er smalere enn dekkvingene og har gjerne en pigg på sidekanten.

Levevis 
Som andre trebukker lever larvene av de fleste artene i død ved. De voksne billene er oftest nattaktive.

Utbredelse 
Gruppen er hovedsakelig utbredt på de sørlige kontinentene, med noen få arter på den nordlige halvkulen (blant annet i Nord-Amerika), ingen i Europa. Særlig artsrik er gruppen på Madagaskar der den endemiske slekten Nethinius har svært mange arter.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien Disteniinae Thomson, 1861
 Stammen Cyrtonopini Gressitt, 1940 
 Slekten Cyrtonops White, 1853 - kan også plasseres i Disteniini
 Slekten Dandamis Gahan, 1906 - kan også plasseres i Prioninae, Aegosomatini
 Stammen Disteniini Thomson, 1861 
 Slekten Abauba Santos-Silva & Tavakilian, 2009
 Slekten America Santos-Silva & Tavakilian, 2009
 Slekten Arietocometes Santos-Silva & Tavakilian, 2009
 Slekten Capnethinius Adlbauer, 2006
 Slekten Clytomelegena Pic, 1928
 Slekten Cometes Lepeletier & Audinet-Serville, 1828
 Slekten Cupecuara Santos-Silva & Tavakilian, 2009
 Slekten Distenia Lepeletier & Audinet-Serville, 1828
 Slekten Disteniazteca Hovore & Santos-Silva, 2007
 Slekten Elytrimitatrix Hovore & Santos-Silva, 2007 – finnes i Nord-Amerika
 Slekten Hovorestenia Santos-Silva, 2007
 Slekten Melegena Pascoe, 1869
 Slekten Micronoemia Aurivillius, 1922
 Slekten Myopsocometes Santos-Silva & Tavakilian, 2009
 Slekten Nericonia Pascoe, 1869
 Slekten Nethinius Fairmaire, 1889– Madagaskar, svært artsrik
 Slekten Noemia Pascoe, 1857
 Slekten Novantinoe Hovore & Santos-Silva, 2007
 Slekten Nupseranodes Adlbauer, 2006
 Slekten Oculipetilus Hovore & Santos-Silva, 2007
 Slekten Olemehlia Holzschuh, 2011
 Slekten Paracometes Villiers, 1957
 Slekten Phelocalocera Thomson, 1857
 Slekten Phelocalocerella Villiers, 1957
 Slekten Saphanodes Hintz, 1913
 Slekten Tengius Matsushita, 1938
 Slekten Thaigena Holzschuh, 2011
 Slekten Typodryas Pascoe, 1869
 Slekten Villiersicometes Santos-Silva, 2003
 Stammen Dynamostini Lacordaire, 1869
 Slekten Aiurasyma Martins & Galileo, 2001
 Slekten Dynamostes Pascoe, 1857
 Stammen Heteropalpini Villiers, 1980
 Slekten Heteropalpus Buquet, 1843
 Slekten Pseudocometes Villiers, 1957

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri over nordamerikanske arter
 Worldwide Cerambycoidea Photo Gallery - Disteniidae . Stort bildegalleri.
 Katalog med utbredelsesdata, Amerika
 Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden

Trebukker
 
Dyr formelt beskrevet i 1861
Oxypeltinae

Cheloderus
 Oxypeltus

Oxypeltinae er en gruppe av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Det er beskrevet bare tre arter. Gruppens plassering er usikker, deres nærmeste slektninger er muligens Vesperinae. Noen klassifikasjoner fører dem som en egen familie, Oxypeltidae.

Utseende 
Store (gjerne 25-30 millimeter), flate, metallisk fargede trebukker med lange, kraftige antenner. De kan minne om underfamilien Prioninae, men disse har sjelden metalliske farger. Pronotum kan ha spisst framskutte forhjørner. Dekkvingene er store (utgjør mesteparten av dyrets lengde) og grovt punkterte. Et særtrekk er av flygevingene er fiolette, hos nesten alle andre trebukker er de glassklare.

Levevis 
Larvene lever i død ved.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den sørlige delen av Sør-Amerika (Argentina og Chile).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien Oxypeltinae Lacordaire, 1868
 Slekten Cheloderus Gray, 1832
 Cheloderus childreni Gray, 1832
 Cheloderus penai Kuschel, 1955
 Slekten Oxypeltus Blanchard, 1851
 Oxypeltus quadrispinosus Blanchard, 1851

Eksterne lenker 
 
 Worldwide Cerambycoidea Photo Gallery. Bildegalleri over artene
 Oversikt over artene

Trebukker
Dyr formelt beskrevet i 1868
Ishockey-VM 2014 for menn

VM i ishockey 2014 er det 78. verdensmesterskapet i ishockey og blir arrangert på fire nivåer. Det egentlige VM (elitedivisjonen) med deltakelse av 16 land vil bli avholdt i Minsk i Hviterussland og kampene spilt i perioden 9. til 25. mai 2014. VM på lavere nivåer vil bli arrangert på forskjellige terminer i april 2014.

Elitedivisjonen 

VM i ishockey for elitedivisjonen blir arrangert i Minsk i Hviterussland i perioden 9. til 25. mai 2014.

 — opprykk fra Divisjon I A 2013

 — opprykk fra Divisjon I A 2013

Divisjon I 

Turneringen for divisjon I vil bli avholdt i to grupper. Gruppe A avholdes i Goyang, Sør-Korea og gruppe B blir avholdt i Kaunas, Litauen i perioden 20. til 26. april 2014.

Divisjon I A
 — Rykket ned fra elitedivisjonen 2013
 — Rykket ned fra elitedivisjonen 2013

 — Rykket opp fra divisjon I B 2013

Divisjon I B
 — Rykket ned fra divisjon I A 2013

 — Rykket opp fra divisjon II A 2013

Divisjon II 

Turneringen for divisjon II vil bli avholdt i to grupper. Gruppe A avholdes i enten Beograd eller Novi Sad, Serbia og gruppe B blir avholdt i Jaca, Spania i perioden 5. til 11. april 2014.

Group A
 — Rykket ned fra divisjon I B 2013

 — Rykket opp fra divisjon II B 2013

Group B
 — Rykket ned fra divisjon II A 2013

 — Rykket opp fra divisjon III 2013

Divisjon III 

Turneringen for divisjon III vil bli avholdt i Luxembourg, Luxembourg i perioden 6. til 12. april 2014.

Divisjon III
 — Rykket ned fra Divisjon II B 2013

Referanser 

Ishockey-VM
Ishockey i 2014
Internasjonale mesterskap i 2014
Internasjonale mesterskap i Hviterussland
Sport i Belarus i 2014
Ishockey i Hviterussland
Ol Doinyo Lengai

Ol Doinyo Lengai er en stratovulkan som ligger i den nordlige delen av Tanzania. Vulkanen er spesiell fordi den produserer lava bestående av natrokarbonatritt. Denne lavaen har en temperatur på cirka 500−600 ℃, som er mye lavere enn andre typer lava.

Referanser 

Vulkaner i Tanzania
Fjell over 2000 meter
Arusha (region)
Riftdalen
Rødfotsule

{{Taksoboks
| bilde=Red-footed booby.jpg|
| bildetekst= Hvit fase av rødfotsule, Palmyra-atollen.
| norsknavn=rødfotsule
| vitenskapsnavn=Sula sula’’
| autor= Linné
| autorår=1766
| regnum = Dyreriket
| phylum = Ryggstrengdyr
| classis = Fugler
| ordo = Sulefugler
| familia = Suler
| genus = Sula (suler)}}

Rødfotsule (Sula Sula'') er en stor sjøfugl av sulefamilien (Sulidae). På tross av den anselige størrelsen er den minst av sulene. De er kraftige bygd og raske flygere, men som alle suler er de klønete i takeoff og landing.

Beskrivelse 
Rødfotsula er den minste av alle suler: 71 cm i lengde og med et vingespenn på 137 cm. Den har røde bein, og nebbet og hakeposen er blå med et rosa felt ved basis. Det fins to varianter, kalt hvit og brun fase. Den hvite fasen er for det meste hvit med svarte svingfjærr. Den brune formen er brun med lysere buk, gumper og hale. Begge former kan forekomme i samme koloni for eksempel på  St. Giles Island, Tobago, og kan ikke regnes som ulike underarter.

Kjønnene er like. Ungfuglene er gråaktige med brunere vinger og rosa bein.

Hekking 
Denne arten hekker på øyer i de fleste tropiske hav. Utenfor hekkesesongen er den sjelden å se, idet den stort sett ferdes til havs. Den hekker i store kolonier. Hunnen legger ett blått egg  med tykt kalkskall i et reir av kvister oppe i et tre. Begge foreldrene ruger i 44-46 dager. Det kan ta tre måneder før ungen gjør sine første flyforsøk, og fem måneder før den gjør omfattende flyturer.

Parene kan holde sammen i flere sesonger. De utfører omfattende hilsningsritualer, inkludert gryntelyder og mannens utstilling av den blå hakeposen.

Føde 
Rødfotsule er spektakulære dykkere, stuper ned i havet ved høye hastigheter for å fange byttedyr. De spiser hovedsakelig små fisk eller blekksprut.

Eksterne lenker

Kilder 
 Hoyo, Josep del, Elliott, Andrew & Sargatal, Jordi: handbook of The Birds of The World, Vol. 1, p 324-325, Lynx Edicions Barcelona, 1992 isbn 84-87334-10-5
 AmericanNaturalist11:65. 
 AnimalBehavior51:273,51:1197,68:1331. 
 AtollResearch Bulletin176. 
 Bulletin Of The British Ornithologists Club129:87. 
 Harrison, Peter; Seabirds of the World, Princeton University Press 1996 isbn = 0-691-01551-1
 ffrench,  Richard: A Guide to the Birds of Trinidad and Tobago, 2nd edition
Comstock Publishing,1991  isbn = 0-8014-9792-2 

Sulefugler
Exocentrus adspersus

Exocentrus adspersus er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Det er en mellomeuropeisk art som har en relikt-forekomst i Sør-Sverige.

Utseende 
En liten (5–8 mm), brun trebukk med lange antenner. Arten ligner slektningen Exocentrus lusitanus men er noe større og bredere enn denne. Dekkvingene har jevnt spredte, lange, oppstående børster innimellom de korte, nedliggende hårene. Antennene er noe lengre enn kroppen og gulbrune, med ganske lange, utstående hår. Hodet er kort og bredt. Pronotum er en del bredere enn langt, i midten av hver sidekant med en spiss, bakoverrettet pigg. Det er kledt med lyse hår som er innover- og bakoverrettede. Dekkvingene er noe bredere enn pronotum, med markerte skuldre og et tverrbånd av lyse hår litt bak midten. Beina er brune og forholdsvis korte.

Levevis 
Larvene utvikler seg i innerbarken (basten) på nylig døde greiner av eik, av og til også hassel og lind. Larven lever av innerbarken, men gnager seg inn i veden for å forpuppe seg. Larvene finnes ofte sammen med trebukkene Phymatodes alni, Phymatodes pusillus, Anaesthetis testacea og Exocentrus lusitanus. Utviklingen tar to år. De voksne billene kan finnes mellom eikegreiner i juni-juli.

Utbredelse 
Arten finnes i Sør- og Mellom-Europa, mot øst til Kaukasus. Den finnes ikke i Norge, men det er en relikt-bestand i Småland i Sverige.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
 Stammen Acanthocinini 
 Exocentrus adspersus Mulsant, 1846

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

Eksterne lenker 
 
 Bilde av arten

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1846
Joe’s Garage

{{Infoboks musikk
| navn = Joe's Garage
| bilde = 
| format = Studioalbum
| artist = Frank Zappa
| utgitt = Akt 1: 17. september 1979Akt 2 og 3: 19. november 1979
| innspilt = mars–juni 1979
| sjanger = progressiv rock, jazz, fusion, eksperimentell rock
| timer = 1
| minutter = 55
| sekunder = 14
| plateselskap = Zappa Records
| produsent = Frank Zappa
| anmeldelse = *Allmusic  lenke
Akt 1  lenke
Akt 2 og 3  lenke
Rolling Stone (positiv) lenkeRolling Stone lenke
| forrige = Orchestral Favorites(1979)
| neste = Tinseltown Rebellion(1981)
| singler = 
| comcat = 
}}Joe's Garage'' er et konseptalbum av Frank Zappa. Det ble utgitt i 1979 og er i tre «akter». Det er, som alle andre album av Frank Zappa, veldig fylt av humor, hvor det mest selvfølgelige eksempelet er «Why Does It Hurt When I Pee?».

Sporliste

Akt 1

Side 1 
«The Central Scrutinizer» – 3:28
«Joe's Garage» – 6:10
«Catholic Girls» – 4:26
«Crew Slut» – 6:31

Side 2 
«Fembot in a Wet T-Shirt» – 4:45
«On the Bus» – 4:19
«Why Does It Hurt When I Pee?» – 2:36
«Lucille Has Messed My Mind Up» – 5:43
«Scrutinizer Postlude» – 1:35
 På den originale vinylutgivelsen var «Fembot in a Wet T-Shirt» kalt «Wet T-Shirt Nite»
 På vinyl var «Lucille» og «Scrutinizer Postlude» bare en sang.

Akt 2

Side 1 
«A Token of My Extreme» – 5:30
«Stick It Out» – 4:34
«Sy Borg» – 8:56

Side 2 
«Dong Work For Yuda» – 5:03
«Keep It Greasey» – 8:22
«Outside Now» – 5:50

Akt 3

Side 1 
«He Used to Cut the Grass» – 8:35
«Packard Goose» – 11:34

Side 2 
«Watermelon in Easter Hay» – 9:09
«A Little Green Rosetta» – 8:15

Personell 

 Frank Zappa – vokalist og gitar
 Warren Cuccurullo – rytmegitar, vokalist, kor, bakgrunnsvokal, orgel, gitar
 Denny Walley – vokalist, slidegitar, gitar
 Craig Twister Steward – munnspill
 Jeff – tenorsaksofon
 Marginal Chagrin – barytonsaksofon
 Patrick O'Hearn – blåseinstrument, bass
 Peter Wolf – keyboard
 Stumuk – barytonsaksofon, bass-saksofon
 Tommy Mars – keyboard
 Vinnie Colaiuta – trommer, perkusjon
 Arthur Barrow – vokalist, bass
 Ed Mann – vokalist, perkusjon
 Dale Bozzio – vokalist
 Al Malkin – vokalist
 Ike Willis – vokalist
 Barbara Isaak – kor, bakgrunnsvokal, assistent
 Geordie Hormel – kor, bakgrunnsvokal
 Terry Bozzio – gjestevokalist
 Ferenc Dobronyi – coverdesign
 Steve Alsberg – prosjektkoordinator
 Joe Chiccarelli – lydtekniker, lydmiksing, innspilling
 Norman Seeff – fotograf, albumcoverbilde
 John Williams – kunstverk
 Steve Nye – remiksing
 Mick Glossop – remiksing
 Stan Ricker – mastering
 Jack Hunt – mastering
 Thomas Nordegg – assistent
 Tom Cummings – assistent

Eksterne lenker 
 

Frank Zappa-album
Konseptalbum
Musikkalbum fra 1979
The Retreat Building

The Retreat Building er en av de tre offisielle presidentresidensene til Indias president. Den ligger i Chharabra ved Shimla. Residensen ligger 10 km fra Shimla og 305 meter høyere enn toppen av Shimlaåsen. 

Den andre presidentresidensen er Rashtrapati Nilayam i Hyderabad.

Historie 
The Retreat Building ble bygget i 1850 og var en del av eiendommen til visekongen av India. Denne bygningen ble overtatt fra visekongen i 1895.

Design 
Arkitekturen og de pittoreske omgivelsene til bygningen gjør det til en stor turistattraksjon i Shimla. Den enestående egenskapen ved denne bygningen er at det er en ren trekonstruksjon med dajji veggstruktur. The Retreat Building har et areal på 987,4 kvadratmeter.

Se også 
 Rashtrapati Bhavan

Eksterne lenker 
  Om residensen på presidentens offisielle nettside

Byggverk i India
Embetsboliger