alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Birgitte Larsen

Birgitte Larsen (født 1981) er en norsk skuespiller og dramatiker fra Kvinesdal.

Hun ble utdannet ved Statens teaterhøgskole fra 2000 til 2003. Hennes første rolle var i stykket Bikubesesong av Frode Grytten i 2003. I 2004 ble hun ansatt ved Nationaltheatret i 2004 hvor hennes første rolle var i Teatermakeren. Hun har siden hatt roller som Media i Evripides's Bakkantinnene, den yngste datteren i Lars Noréns krig, Hedvig i Vildanden og den unge kvinnen i Jon Fosses Svevn. For sin rolle i Laura Wingfield i Glassmenasjeriet av Tennessee Williams vant hun Heddaprisen 2007 i klassen beste kvinnelige hovedrolle. I 2013 vant hun Anders Jahres kulturpris for yngre kunstnere.

Blant film og TV-roller har hun spilt filmen Den brysomme mannen, TV-serien En udødelig mann, begge fra 2006, og filmen Som du ser meg fra 2012. I 2017 spilte hun rollen som Gritt i Itonje Søimer Guttormsens kortfilm Retrett. I 2021 kom gjentok hun rollen i spillefilmen og fortsettelsen Gritt. For Gritt vant hun prisen for beste kvinnelige skuespiller under filmfestivalen i Vilnius. Hun vant også Amandaprisen 2021 i klassen beste kostyme sammen med blant andre regissør Itonje Søimer Guttormsen og var i tillegg nominert i klassen beste kvinnelige skuespiller for filmen.

Hun har skrevet teaterstykket Point of You som ble vist på Nationaltheatret i 2013 sammen med ,  og . Stykket ble senere vist i Israel og Palestina. Hun har også skrevet Rådyret på den andre siden av elva som ble vist ved Dramatikkfestivalen 2019. Sammen med Monna Tandberg, Anders T. Andersen og Runar Hodne hadde hun det kunstneriske ansvaret for Torshovteatret fra 2007 til 2009.

Filmografi 
 2006: Den brysomme mannen (film) - Ingeborg
 2006: En udødelig mann (TV-serie) - Hedvig Ibsen
 2012: Som du ser meg (film) - Siri Helene Kvernland
 2014: Meglerne (TV-serie), journalist
 2015: Kampen for tilværelsen (TV-serie) - yngre kvinne i transit
 2016: Snøfall (TV-serie) - advokat
 2016: Welcome to Norway (film) - UDI-kvinne
 2017: Retrett (kortfilm) - Gritt
 2020: Lyset fra sjokoladefabrikken (film)
 2021: Gritt (film) - Gritt

Priser og nominasjoner 
 Sverre Anker Ousdals kulturstipend 2000
 Kvinesdal kommunes kulturstipend 2000
 Heddaprisen 2007 for rollen som Laura i Glassmenasjeriet
 Anders Jahres kulturpris for yngre kunstnere 2013
 Beste kvinnelige skuespiller under filmfestivalen for Gritt
 Nominert til Amandaprisen 2021 i klassen beste kvinnelige skuespiller for Gritt
 Amandaprisen 2021 i klassen beste kostyme for Gritt (sammen med Ingjerd Meland, Marianne Stranger, Itonje Søimer Guttormsen og Nina Buer Brun)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Vinnere av Heddaprisen
Amandaprisen 2021
Vinnere av Amanda-prisen
Moss prestegjeld

Moss prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Vestre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet byen Moss i Østfold fylke, og hovedkirken var Moss kirke.

Historikk

Byen Moss fikk kjøpstadsrettigheter i 1720 og Moss prestegjeld ble utskilt fra Rygge prestegjeld ved kgl. res. 07.05.1790, og omfattet byen og landsognet (Jeløy).

Hovedkirken er den tredje i Moss. Ifølge et bevart dokument fra 1607 var den første kirken nettopp ferdigstilt på dette tidspunkt. Det var en langkirke i tømmer med tre innganger, våpenhus og sakristi. Den er avbildet på Jacob Conings prospekt av Moss fra 1699.

I løpet av 1700-tallet ble kirken både for liten og for dårlig og i 1779 ble det reist en korskirke i tømmer rundt 100 meter øst for den gamle. Under bybrannen i 1858 brant kirken ned og dagens kirke ble reist på den samme tomten i 1861.

Nyere tid 

Moss prestegjeld ble delt i 1963, ved opprettelse av Jeløy prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Moss prestegjeld og dets sogn er nå en del av Moss kirkelige fellesråd underlagt Vestre Borgesyssel prosti.

Kirkesogn
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn:
 Moss

Referanser

Prestegjeld i Borg bispedømme
Moss
Hvaler prestegjeld

Hvaler prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Fredrikstad domprosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Hvaler kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Hvaler kirke.

Historikk

Hvalír sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, med Hvaler kirke, Hvala kirkja, som en av landets eldste kirker, oppført på 1000- eller 1100-tallet.

Hvaler prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I høymiddelalderen ble Hvaler, sammen med Borge og Torsnes omtalt som Ábyggja, og utgjorde Ábyggja skipreiða i Borgarsysla. 
Kirken er omtalt i Biskop Eysteins jordebok fra 1397 som Hvala kirkja, og prestegjeldet oppført i Skattematrikkelen 1647 som Hualløer sougen i Thuene, Aabøyde och Hualløers fougderie.

Nyere tid 

Hvaler prestegjeld dannet grunnlaget for Hvaler formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Spjærøy kirke, opprinnelig Spjærøy kapell, ble oppført på Spjærøy i 1891, og annekssognet opprettet i 1892.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Hvaler prestegjeld og dets sogn er nå en del av Hvaler kirkelige fellesråd underlagt Fredrikstad domprosti.

Kirkesogn
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn:
 Hvaler
 Spjærøy

Referanser

Prestegjeld i Borg bispedømme
Hvaler kommune
Kinas Grand Prix 2018

Kinas Grand Prix 2018 (offisielt navn: Formula 1 2018 Heineken Chinese Grand Prix) er et Formel 1-løp som ble arrangert 15. april 2018 på Shanghai International Circuit i Shanghai, Kina. Det var det tredgje løpet i Formel 1-sesongen 2018 og 15. gang Shanghai International Circuit ble arrangert i Formel 1-sammenheng. Løpet ble vunnet av Daniel Ricciardo i Red Bull Racing. Mercedes-fører Valtteri Bottas tok andreplassen og Ferrari-fører Kimi Räikkönen tok tredjeplassen.

Klassifisering

Kvalifisering 

Noter til tabellene:

 Marcus Ericsson fikk en gridstraff på fem plasser for å ignorere gulflagg i kvalifiseringen

Løpet 

Noter til tabellene:

 Max Verstappen fullførte løpet på 4. plass, men fikk 10 sekund lagt til løpstiden for å forårsake en unngåelig ulykke
 Pierre Gasly fullførte løpet på 15. plass, men fikk 10 sekund lagt til løpstiden for å forårsake en unngåelig ulykke
 Brendon Hartley fullførte ikke løpet, men ble klassifisert ettersom han hadde fulført 90% av løpsdistansen

Treninger

Trening 1

Trening 2

Trening 3

Referanser 

Formel 1-sesongen 2018
Kinas Grand Prix
Sport i Kina
Borge prestegjeld (Borg)

Borge prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Fredrikstad domprosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Borge kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Borge kirke.

Historikk 

Borgar sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, og den første Borge kirke, Borgar Olafs kirkja, antas å ha blitt oppført på 1100-tallet.

Borge ble i høymiddelalderen omtalt som Ámorð, og utgjorde sammen med Hvaler Ábyggja skipreiða i Borgarsysla.

Borge var før reformasjonen annekssogn til Tune prestegjeld, mens Torsnes ansees å ha vært eget prestegjeld. I Biskop Eysteins jordebok  fra omkring år 1390 er Borgar kirkja og Holms kirkja (Thorsnes) oppført.

Antakelig i årene etter reformasjonen ble Borge overført som anneks fra Tune til Torsnes, og gjennom 15- og 1600-tallet ble Torsnes regnet som hovedsognet og Borge som annekssogn. De omtales i Skattematrikkelen 1647 som Boerre sougen og Tousnæs sougen i Thuene, Aabøyde och Hualløers fougderie. I 1733 var Borge kirke hovedkirken i prestegjeldet, men navnet var fremdeles Torsnes prestegjeld. I 1769 er Tosnæs anneks under Borge hovedsogn.

Nyere tid 

Borge prestegjeld dannet grunnlaget for Borge formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Borge prestegjeld og dets sogn er nå en del av Fredrikstad kirkelige fellesråd underlagt Fredrikstad domprosti.

Kirkesogn
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn:
 Borge
 Torsnes

Referanser

Prestegjeld i Borg bispedømme
Fredrikstads historie
Fjærvekt

Fjærvekt kan vise til:

 Fjærvekt (boksing), en vektklasse i boksing
 Fjærvekt (måleinstrument), et apparat som måler kraft ved strekking eller samanpressing av en metallfjær
Kathrine Thorborg Johansen

Kathrine Thorborg Johansen (født 1989) er en norsk skuespiller fra Nøtterøy.

Hun ble utdannet ved Statens teaterhøgskole fra 2009 til 2013. Deretter jobbet hun to år ved Trøndelag Teater og senere ved Det Norske Teatret og Nationaltheatret. Hun ble nominert til Heddaprisen i 2018 for rollen som Hedvig i Henrik Ibsens Vianden ved Trøndelag Teater.

Hun har spilt en av hovedrollene i filmen Skjelvet fra 2018, TV-serien Oljefondet fra 2019 og filmen Oslo – København fra 2020. For Oslo – København ble hun nominert til Amandaprisen 2021 i klassen beste kvinnelige skuespiller.

Filmografi 
 2018: Heimebane (TV-serie)
 2018: Skjelvet (film)
 2018: Oljefondet (TV-serie)
 2019-2020: Okkupert (TV-serie)
 2020: De forbandede år (film)
 2020: Ragnarok (TV-serie)
 2020: Børning 3 (film)
 2020: Oslo – København (film)
 2021: Vildmænd (film)
 2021: Post Mortem: Ingen dør på Skarnes (TV-serie)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Kristine Kujath Thorp

Kristine Kujath Thorp (født 1992) er en norsk skuespiller, produksjonsdesigner og forfatter fra Oppsal og Tveita i Oslo.

Hun er utdannet produksjonsdesigner fra Designskolen i København og bosatte seg deretter i Danmark. Hun begynte å jobbe som produksjonsdesigner for film og TV, men tok samtidig mindre roller. Hennes første hovedrolle var i kortfilmen Fanny fra 2017 som ble nominert til Amandaprisen 2017. Hun har spilt hovedrollen i den danske TV-serien Noget om Emma fra 2020 og den norske filmen Ninjababy fra 2021. For Ninjababy vant hun Amandaprisen 2021 i klassen beste kvinnelige skuespiller. Hun har også hatt en større roller i filmene i Den største forbrytelsen fra 2020 og spilte hovedrollen i katastrofefilmen Nordsjøen fra 2021. For Nordsjøen ble hun nominert til Amandaprisen 2022 i klassen beste kvinnelige skuespiller.

Bokutgivelser 
 2020: Hjelp småkrypene  Denne boken har hun også illustrert selv

Filmografi 
 2017: Mercur (TV-serie)
 2017: Lovers (film)
 2018: Vild Sommer (TV-serie)
 2018: Doggystyle  (TV-serie)
 2019: Blank (TV-serie)
 2020: En rapport om festen og gæsterne (film)
 2020: Noget om Emma (TV-serie)
 2020: Den største forbrytelsen (film)
 2021: Ninjababy (film)
 2021: Nordsjøen (film)
 2022: Syk pike (film - hovedrolle)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Amanda for beste kvinnelige hovedrolle
Amandaprisen 2021
Drive-by-wire

Bilstyring via elektrisk ledning, bedre kjent ved det engelske navnet drive-by-wire, er en metode for styring av biler hvor styresignaler for ratt, gasspådrag, brems og giring ikke virker direkte via mekanisk kobling på styreflatene, men istedet aktueres ved hjelp av aktuatorer styrt med strøm via elektriske ledninger. Dette står i motsetning til tradisjonelle styresystemer hvor dette har blitt gjort med rene mekaniske koblinger. Selve aktuatoren kan være for eksempel elektronisk, elektromekaniske eller hydraulisk

Pedal- og rattfølelse 
Med bilstyring via elektrisk ledning er det ofte ønskelig at brukergrensesnittet til ratt og pedaler etterligner pedal- og styringsfølelsen fra mekaniske systemer slik at sjåføren får tilbakemelding på bilens oppførsel mot underlaget, og slik for eksempel kan reagere og unngå skrens.

Fordeler og ulemper 
Bilstyring via elektrisk ledning gjør det mulig å sløyfe mange komponenter, som for eksempel rattstamme, mellomakslinger, pumper, slanger, beltereimer, kjølere, vakuumservo og hovedsylinder, og man kan spare plass og masse. Drive-by-wire har mange likheter med fly-by-wire som er mye brukt i luftfart.

En ulempe med drive-by-wire-styring er at man mangler en reserveløsning dersom elektronikken slår seg vrang, mens man for eksempel med en mekanisk styring assistert av hydraulisk servo fortsatt vil ha muligheten til mekanisk styring dersom hjelpen fra servoen faller bort.

Typer 
Drive-by-wire kan deles inn i følgende kategorier:
 Gasspådrag via elektrisk ledning (throttle-by-wire)
 Bremsing via elektrisk ledning (brake-by-wire)
 Giring via elektrisk ledning (shift-by-wire)
 Styring eller svinging via elektrisk ledning (steer-by-wire)
 Parkeringsbrems via elektrisk ledning (park-by-wire)

Se også 
 Servostyring
 Direktedrevet mekanisme

Kjøretøyteknologi
Adrianna Sułek

Adrianna Sułek (født 3. april 1999) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. 

Hun ble U23-europamester i sjukamp i 2021, og er fire ganger polsk mester i sjukamp utendørs og femkamp innendørs.

Hun representerte Polen under VM i friidrett innendørs 2022, der hun vant sølv i femkamp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Polske mangekjempere
Polske mestere i friidrett
U23-europamestere i friidrett
Deltakere for Polen under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
VM-sølvmedaljevinnere i friidrett innendørs for Polen
Deltakere for Polen under VM i friidrett innendørs 2022
Deltakere for Polen under EM i friidrett 2022
Tune prestegjeld

Tune prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Søndre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Tune kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Tune kirke.

Historikk

Túnir sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, og sies å ha hatt kirke i over tusen år. I høymiddelalderen var Tune kirke fylkeskirke i Vingulmǫrk. Dagens kirkebygg som er den tredje kirken ble oppført i 1908–10 med noe gjenbruk av de gamle murene og innviet den 30. desember 1910. Tune utgjorde i høymiddelalderen en del av Tunir skipreiða i Borgarsysla.

Det vidstrakte Tune prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Det omfattet i senmiddelalderen også Borge, Glemmen og Alnes kirker som annekssogn. Kirken er omtalt i Biskop Eysteins jordebok fra 1397 som Tuna kirkja, og sognet oppført i Skattematrikkelen 1647 som Tunne sougen i Thuene, Aabøyde och Hualløers fougderie.

Borge ble etter reformasjonen annekssogn til Torsnes., og i 1685 ble Glemminge overført fra Tune til Fredrikstad prestegjeld.

Nyere tid 

Tune prestegjeld dannet grunnlaget for Tune formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Sarpsborg prestegjeld ble utskilt fra Tune ved kgl. res. 09.03.1859, Varteig ved kgl. res. 11.07.1860 og Rolvsøy ved kgl. res. 09.12.1910.

Så, i helt nyere tid, ble Tune prestegjeld i 1985 igjen delt, ved at de mer bymessige delene mot Sarpsborg ble utskilt i et eget prestegjeld, Greåker prestegjeld, med virkning fra 1. januar 1986.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Tune prestegjeld og dets sogn er nå en del av Sarpsborg kirkelige fellesråd underlagt Søndre Borgesyssel prosti.

Kirkesogn

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn:
 Tune
 Solli
 Holleby
 Greåker

Referanser

Prestegjeld i Borg bispedømme
Sarpsborgs historie
Skjeberg prestegjeld

Skjeberg prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Søndre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Skjeberg kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Skjeberg kirke.

Historikk 

Skjálberg sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. De eldste delene fra den gamle Skjeberg kirke, Skjálbergs Christi, Stæ Mariæ &St. Petri kirkja, er fra perioden 1050-1250. Kirkens 900-årsjubileum ble feiret i 1996. Skjeberg prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Skjeberg ble i høymiddelalderen omtalt som Védalr, og utgjorde Skjálberg skipreiða i Borgarsysla. Kirken er omtalt i Biskop Eysteins jordebok fra 1397 som Skjalbergs kirkja, og sognet oppført i Skattematrikkelen 1647 som Skieberig sougen i Wærnøe Closters lehn.

Nyere tid 

Skjeberg prestegjeld dannet grunnlaget for Skjeberg formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Skjeberg prestegjeld og dets sogn er nå en del av Sarpsborg kirkelige fellesråd underlagt Søndre Borgesyssel prosti.

Kirkesogn
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn:
 Skjeberg
 Ullerøy
 Ingedal
 Skjebergdalen
 Hafslund

Referanser

Prestegjeld i Borg bispedømme
Sarpsborgs historie
Berg prestegjeld (Borg)

Berg prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sarpsborg prosti (i dag: Søndre Borgesyssel prosti) i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Berg kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Berg kirke.

Historikk

Bergs sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, og Berg kirke, Bergs kirkja, fra begynnelsen av 1100-tallet er den største av Haldens middelalderkirker og antas også å være den eldste. Berg prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Det omtales i Skattematrikkelen 1647 som Beriig sougen i Jdde och Marker lehne.

Berg ble i høymiddelalderen omtalt som Hveinabygd.

I Biskop Eysteins jordebok fra omkring år 1390 er følgende kirker i Haldensområdet nevnt: Berg, Asaka, Rodka og Iddar. Fra gammelt av fulgte grensen mellom Berg og Idd elven Tista i Haldenvassdraget, med Berg prestegjeld på nordsiden og Idd prestegjeld på sydsiden, følgelig kom alle de tre første sognene under Berg.

Etter etableringen av byen Fredrikshald i 1665, gikk det et drøyt hundreår før Fredrikshald ble eget prestegjeld, iflg. kgl. reskr. 13.12.1769. Da ble Nordre Fredrikshald utskilt fra Berg og Søndre Fredrikshald fra Idd prestegjeld. Nordre Fredrikshald omfattet bymessige strøk nord for elven Tista, mens Søndre Fredrikshald var bymessige strøk syd for elven.

Nyere tid 

Berg prestegjeld dannet grunnlaget for Berg formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

I 1987, som følge av vedtak om endring av den kirkelige inndeling, ble Berg sokneprestembede lagt ned og prestegjeldet delt slik at Berg og Rokke sogn inngikk i Halden prestegjeld, mens Asak sogn inngikk i Idd prestegjeld.

Kirkesogn
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn:
 Berg
 Rokke
 Asak

Referanser 

Prestegjeld i Borg bispedømme
Haldens historie
Anne Vik (professor)

Anne Vik er en norsk lege som er professor på Fakultet for medisin og helsevitenskap ved NTNU og overlege i nevrokirurgi ved Nevrokirurgisk avdeling St. Olavs hospital. Vik forsker på hodeskader. Hun leder Trondheim TBI (Traumatic Brain Injury) group ved NTNUs Institutt for nevromedisin og bevegelsesvitenskap, sammen med professor Asta Håberg fMRI.

TBI-gruppen forsker på traumatiske hodeskader, som kan påvirke og svekke psykiske, kognitive, følelses og sosiale funksjoner. Forskningen gjøres med vekt på bruk av MR-bilder fra hodeskadepasienter for vurdering av hvordan pasienter bør følges opp.

TBIs forskning er tverrfaglig med samarbeid av klinikere og forskere fra flere avdelinger ved St.Olavs hospital og ulike institutter ved Fakultet for medisin og helsevitenskap, NTNU. TBI-gruppen har flere internasjonale og nasjonale samarbeidspartnere. Forskningsgruppen deltar fra februar 2015 i EU-studien Center-TBI (2014-2021).

Publikasjoner

Referanser 

Professorer ved NTNU
Fødselsdato ikke oppgitt
Fødselsår ikke oppgitt
Norske medisinprofessorer
Norske leger
Idd prestegjeld

Idd prestegjeld (Idde prestegjeld) var et prestegjeld tilhørende Sarpsborg prosti (i dag: Søndre Borgesyssel prosti) i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Idd kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Idd kirke.

Historikk

Iddar sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, og Idd kirke, Iddar kirkja har stått siden 1100-tallet eller der omkring. Det er en romansk langkirke i stein med rett avsluttet kor, hvor skipet og koret er bevart fra middelalderen. Det antas at koret — som er uvanlig langt i forhold til skipet, selv for en middelalderkirke — ble forlenget i senmiddelalderen.

Idd utgjorde i høymiddelalderen Iddar skipreiða i Borgarsysla. Idd prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Biskop Eysteins jordebok fra omkring år 1390 er følgende kirker i Haldensområdet nevnt: Berg, Asaka, Rodka og Iddar. Fra gammelt av fulgte grensen mellom Berg og Idd elven Tista i Haldenvassdraget, med Berg prestegjeld på nordsiden og Idd prestegjeld på sydsiden, følgelig kom alle de tre første sognene under Berg. Det omtales i Skattematrikkelen 1647 som Jdde lehn og sougen i Jdde och Marker lehne.

I forbindelse med avståelsen av Båhuslen til Sverige ved freden i Roskilde i 1658 oppstod det uenighet om Enningdalen skulle tilhøre Norge eller Sverige. Før 1658 hørte området geistlig til Naverstad prestegjeld i Båhuslen, men lå verdslig under Idd og Marker len. Først tre år senere ble den siste delen av fredsavtalen underskrevet og Enningdalen lagt til Norge, og Enningdal annekssogn til Idd fra 1661.

Etter etableringen av byen Fredrikshald i 1665, gikk det et drøyt hundreår før Fredrikshald ble eget prestegjeld, iflg. kgl. reskr. 13.12.1769. Da ble Nordre Fredrikshald utskilt fra Berg og Søndre Fredrikshald fra Idd prestegjeld. Nordre Fredrikshald omfattet bymessige strøk nord for elven Tista, mens Søndre Fredrikshald var bymessige strøk syd for elven.

Nyere tid 

Idd prestegjeld dannet grunnlaget for Idd formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

I 1987, som følge av vedtak om endring av den kirkelige inndeling, ble Idd prestegjeld utvidet med Asak sogn fra Berg prestegjeld, og opprettelse av nytt Tistedal sogn ved deling av Idd.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Idd prestegjeld og dets sogn er nå en del av Halden kirkelige fellesråd underlagt Søndre Borgesyssel prosti.

Kirkesogn
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn:
 Idd
 Asak
 Tistedal
 Enningdal

Referanser

Prestegjeld i Borg bispedømme
Haldens historie
Selemon Barega

Selemon Barega (født 20. januar 2000) er en etiopisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2019 i Doha, der han vant sølv på  meter.

I 2021 representerte han Etiopia på øvelsen  meter under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo, og vant gullmedalje.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer etter føde- eller oppvekststed i Etiopia
Etiopiske langdistanseløpere
Olympiske mestere for Etiopia
VM-sølvmedaljevinnere i friidrett for Etiopia
Verdensmestere i friidrett innendørs for Etiopia
Deltakere for Etiopia under VM i friidrett 2017
Deltakere for Etiopia under VM i friidrett 2019
Deltakere for Etiopia under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Medaljevinnere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Etiopia under VM i friidrett innendørs 2022
Deltakere for Etiopia under VM i friidrett 2022
Elmo Lakka

Elmo Johannes Hannunpoika Lakka (født 10. april 1993 i Elimä) er en finsk friidrettsutøver som har spesialiserte på hekkeløping. Han har representert landet sitt i to utendørs- og to innendørs-EM i friidrett. Han har kvalifisert seg til en final.

Hans personlige rekorder er 13,59 sekunder  110 meter hekk (+1,2 m/s, Kuortane 2019) og 7,67 sekunder på 60 meter hekk (Kuopio 2019).

2. juni 2021,løp han på 13,31 (-0.3) på Harjun stadion, i Jyväskylä, og slo den nasjonale rekorden.

Internasjonale konkurranser

Referanser

Eksterne lenker 
 
Offisiell side

Finske friidrettsutøvere
Personer fra Kouvola
Deltakere for Finland under EM i friidrett 2016
Deltakere for Finland under EM i friidrett 2018
Deltakere for Finland under VM i friidrett 2019
Deltakere for Finland under EM i friidrett innendørs 2021
Finske mestere i friidrett
Deltakere for Finland under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Finland under VM i friidrett 2022
Deltakere for Finland under EM i friidrett 2022