alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Plesthenus

Plesthenus er en slekt av biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det gjerne en flat knøl eller et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med rader av firkantede groper.

Levevis 
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Sulawesi og Ny-Guinea.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae - totalt 70 slekter
 Underfamilien Macrolininae
 Slekten Plesthenus Kaup, 1871
 Plesthenus anneae Boucher, 1996
 Plesthenus invitus Kuwert, 1891
 Plesthenus lottini (Boisduval, 1835)
 Plesthenus sanghiensis Boucher, 1996
 Plesthenus scutellopunctatus Zang, 1903

Eksterne lenker 
 Oversikt over artene
 

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Ogyges

Ogyges er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

Utseende 
Middelsstore til nokså store (22-48 millimeter), blanke, kraftige passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

Levevis 
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved. De finnes helst i tåkeskog mellom 900-2400 meter over havet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae 
 Underfamilien Passalinae Leach, 1815
 Stammen Proculini
 Slekten Ogyges Kaup, 1871
 Ogyges adamsi Schuster & Reyes-Castillo, 1990
 Ogyges aluxi Schuster, Cano & Boucher, 2005
 Ogyges cakchiqueli Schuster & Reyes-Castillo, 1990
 Ogyges cavei Cano, 2014
 Ogyges championi (Bates, 1886)
 Ogyges coxchicopi Schuster, Cano & Boucher, 2005
 Ogyges crassulus (Casey, 1897)
 Ogyges furcillatus Schuster & Reyes-Castillo, 1990
 Ogyges granulipennis Zang, 1905 
 Ogyges handali Cano, 2014
 Ogyges hondurensis Schuster & Reyes-Castillo, 1990
 Ogyges kekchii Schuster & Reyes-Castillo, 1990
 Ogyges laevissimus (Kaup, 1868)
 Ogyges laurae Cano, 2014
 Ogyges llama Cano, 2014
 Ogyges marilucasae Reyes-Castillo & Castillo, 1986
 Ogyges menchuae Cano, 2014
 Ogyges monzoni Schuster, Cano & Boucher, 2005
 Ogyges mutenroshii Cano, 2014
 Ogyges nahuali Schuster, Cano & Boucher, 2005
 Ogyges politus (Hincks, 1953)
 Ogyges ratcliffei Cano, 2014
 Ogyges sandinoi Cano, 2014
 Ogyges quichensis Schuster & Reyes-Castillo, 1990
 Ogyges toriyamai Cano, 2014
 Ogyges tzutuhili Schuster & Reyes-Castillo, 1990

Eksterne lenker 
 Cano, E. (2014) Ogyges Kaup, a flightless genus of Passalidae (Coleoptera) from Mesoamerica: nine new species, a key to identify species, and a novel character to support its monophyly. Zootaxa 3889(4): 451–484.  
 Schuster, J.C., Cano, E.B. & Boucher, S. (2005) Ogyges and Veturius (Coleoptera: Passalidae) in Central America: synonymies, range extensions and new species. Acta Zoologica Mexicana 21 (2) 
 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
 Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
 Oversikt over artene

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Karen Brochmann

Karen Berner Brochmann (født 19. september 1908 i Oslo, død 23. august 1988) var en norsk arkitekt.

Familie 
Hun var datter av arkitekt Carl Berner og Gunhild f. Iversen. Hun giftet seg i 1935 med arkitekten Odd Brochmann; ekteparet skilte seg i 1963.

Arkitektur 
Karen Berner tok examen artium i 1926. Deretter studerte hun ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo, og avla eksamener der i 1928 og 1930. Senere var hun hospitant ved Norges Tekniske Høyskole i Trondheim.

Etter endt utdannelse var Karen Berner først assistent hos arkitektene Hauff og Arneberg, samt hos sin far. Ekteparet Brochmann etablerte arkitektkontoret Karen & Odd Brochmann i 1937. I perioden 1939–1940 drev de praksisen fra Bergen, for øvrig holdt de til i Oslo. I 1952 innledet de et samarbeid med arkitekt Dag Rognlien. De drev praksis sammen til 1965, da overtok Rognlien firmaet alene. 

Karen Brochmann arbeidet særlig med interiører og med møbeldesign. Arbeidene fra starten av hennes karriere kjennetegnes av en historisistisk stil, men senere arbeidet hun i et funksjonalistisk formspråk.

I samarbeid med interiørarkitekt Eva Nordsveen tegnet Brochmann interiøret til Maison de Norvège, Norges hus, i Cité internationale universitaire de Paris. Selve bygget ble tegnet av arkitekt Reidar Lund. Bygningen ble bekostet av Île-de-France-regionen og det norske utenriksdepartementet, og ble innviet i 1954.

Verker (utvalg) 
 1939: Bergenshallen
 1946: Egen bolig, Skådalsveien 46, Oslo
 1947-1948: Røde Kors' åndssvakeanstalt for barn og ungdom (Bakkebøanstalten), Egersund 
 1950: Astmahjemmet i Kongsberg
 Tidlig på 1950-tallet: Lunde barneskole, Skien
 Tidlig på 1950-tallet: interiøret i Maison de Norvège, Norges hus, i Cité internationale universitaire de Paris (i samarbeid med interiørarkitekt Eva Nordsveen).
 1953: Rjukan Yrkesskole, Rjukan
 1953: Møglestu husmorskole, Lillesand
 1955: Sogn behandlingshjem
 1956: Hellandheimen, Molde
 1958: Paviljong for Reisetrafikkforeningen i Oslo
 1963–1965: Lohøgda borettslag, Oslo

Priser og utmerkelser 
 1934: H.A. Benneches legat
Arkitektkontoret Karen & Odd Brochmann ble tildelt følgende priser og utmerkelser:
 1938: 1. pris i arkitektkonkurransen om Norges paviljong til Verdensutstillingen i New York (overdratt til Finn Bryn) 
 1938: 1. pris i plankonkurransen for polarutstillingen i Bergen (utstillingen ble utsatt etter utbruddet av andre verdenskrig) 
 1940: Houens fonds legat
 Dansk Røde Kors' Hederstegn

Referanser

Eksterne lenker 
 Brochmanns arkitektkontor, Karen og Odd Arkitekturleksikon, Abstrakt forlag (1999)
 Brochmanns arkitektkontor, Karen og Odd og Dag Rognlien Arkitekturleksikon, Abstrakt forlag (1999)

Fødsler i 1908
Dødsfall i 1988
Norske arkitekter
Popilius

Popilius er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

Utseende 
Middelsstore til nokså store (17 - 38 millimeter), blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

Levevis 
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved. De finnes fra havnivå til 3000 meter over havet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, men mangler vest for Andesfjellene bortsett fra helt i nord.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae 
 Underfamilien Passalinae Leach, 1815
 Stammen Proculini
 Slekten Popilius Kaup, 1871
 Popilius abormalis Luederwaldt, 1941
 Popilius amazonicus Gravely, 1918
 Popilius eclipticus (Truqui, 1857)
 Popilius erotylus Reyes-Castillo & Castillo, 1992
 Popilius fischeri (Pereira, 1941)
 Popilius gibbosus (Burmeister, 1847)
 Popilius haagi (Kaup, 1868)
 Popilius hebes Kuwert, 1891
 Popilius hirsutus Luederwaldt, 1941
 Popilius klingelhoefferi (Kaup, 1869)
 Popilius lenzi Kuwert, 1897
 Popilius magdalenae Boucher, 1986
 Popilius marginatus (Percheron, 1835)
 Popilius moritzi Kuwert, 1897
 Popilius mysticus Bates, 1886
 Popilius novus Kuwert, 1891
 Popilius parvicornis (Gravely, 1918)
 Popilius punctatissimus Luederwaldt, 1941
 Popilius refugicornis Buehrnheim, 1962
 Popilius scutellopunctatus Kuwert, 1897
 Popilius tetraphyllus (Eschscholtz, 1829)
 Popilius villei Kuwert, 1897
I tillegg 10 hittil ubeskrevne arter

Eksterne lenker 
 A.R. Gillogly (2005) Review of the genus Popilius and prelimianry phylogeny of Passalidae (Coleoptera). Doktorgradsavhandling, Texas A & M University 
 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
 Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
 Oversikt over artene

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Anne Morrow Lindbergh

Anne Morrow Lindbergh (født som Anne Spencer Morrow 22. juni 1906 i Englewood, New Jersey, død 7. februar 2001) var en amerikansk forfattarinne og flyver. Hun skrev lyrikk, reiseskildringer og essay. Hun var datter av bankmannen Dwight Morrow og fra 1929 gift med flyveren Charles Lindbergh. Et av hennes mest kjente verk er Gift from the Sea fra 1955, som er en refleksjon over kvinnen og ekteskapet.

Forfatterskap 
Anne Morrow Lindbergh debuterte 1935 med boken North to the Orient, som skildrer hennes og ektemannens flyvning til Kina via de nordlige trakter over Alaska. Boken ble en bestselger i USA og fikk den første National Book Award for faglitteratur. Hennes neste bok, Listen! The wind fra 1939, skildrer ektemennenes arbeid i Afrika. Selv om denne ble en suksess, ble den avvist av flere jødiske bokkjeder i USA på grunn av Charles Lindberghs uttalte tyskvennlighet. Anne Morrow Lindbergh fulgte opp dette i 1940 med essayet The wave of the future, hvor hun argumenterte for en fredsavtale med Tyskland og at verden må lære seg å leve med fascismenn. Boken ble mottatt med massiv fordømmelse fra såvel den amerikanske presse som Franklin D. Roosevelts regjering, og Lindbergh ble beskrevet, likesom ektemannen som egoistiske og antisemittiske. Lindbergh, som alltid hadde vært selvkritisk anlagt, tok det hele veldig tungt.

På 1950-tallet foretok hun en reise på egen hånd til Captiva Island i Florida, hvor hun bodde i en hytte og samlet snegler. Oppholdet resulterte i boken Gave fra havet, som ble utgitt 1955 og solgte i millionopplag. I boken søker Lindbergh kvinnerollen, ekteskapets betydning og betydningen av egentid. På 1970-tallet ga hun ut sine brev og dagbøker i bokform, hvor hun blant annet deler sine opplevelser om kidnappingen og mordet på sønnen i  1932.

Bibliografi 
 North to the Orient. Norsk oversettelse: Over Polhavet til Orienten (1955)
 Listen! The wind (1938)
 The wave of the future: a confession of faith (1940)
 The steep ascent (1944)
 Gift from the Sea Norsk oversettelse: Gave fra havet: skisser (1961)
 The unicorn and other poem 1935–1955 (1956)
 Dearly beloved (1962)
 Earth shine (1969)
 Bring me a unicorn: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1922–1928 (1971)
 Hour of gold, hour of lead: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1929–1932 (1973)
 Locked rooms and open doors: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1933–1935 (1974)
 The flower and the nettle: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1936–1939 (1976)
 War without and within: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1939–1944 (1980)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Flyvere fra USA
Lyrikere fra USA
Forfattere av reiseskildringer fra USA
Dagboksforfattere
Personer fra Englewood
National Women's Hall of Fame
The Evening World

The Evening World var en avis som ble utgitt av Pulitzer-familien i New York City fra 1887 til 1931.

Historie
Avisen kom ut første gang 10. oktober 1887. Den ble utgitt daglig unntatt søndager, siste gang 26. februar 1931. Den ble slått sammen med New York World og New York Telegram og ble New York World-Telegram.

Referanser 

Publikasjoner etablert i 1887
Aviser i USA
Robert N. Hartzell

Robert Norris Hartzell (født 3. juni 1896 i Ohio, død 11. desember 1968) var en amerikansk forretningsmann som startet en bedrift, Hartzell Propeller, som produserte flypropeller.

Liv og virke

Bakgrunn
Romert N. Hartzell studerte for å bli ingeniør ved University of Cincinnati, men forlot studiet i 1917 for å hjelpe faren i hans trelastfirma.

Flypropeller
Et embargo forårsaket av første verdenskrig gjorde tilgangen på varer problematisk og firmaet måtte improvisere. De gikk da over til produksjon av geværkolber, samtidig som de leverte trelast til firmaer som produserte flypropeller. Orville Wright, som bodde i nærheten og kjente til Hartzells interesse for fly og flygning, foreslo at firmaet selv begynte med propellproduksjon. Hartzell gikk i gang, og fikk en ordre fra US Navy på propeller til Liberty-motorer, en av datidens vanligste flymotorer. 

Krigen sluttet, og ordrene opphørte. Hartzell begynte da produksjonen av sitt første fly, FC-1. Flyet av kryssfiner deltok i 1923 i et flyrace som det vant. En forbedret utgave, FC-2, vant et annet race året etter. Men Hartzell syntes det var problematisk å konkurrere mot kunder av hans egne propeller, og avsluttet flyproduksjonen.

På 1920-tallet måtte firmaet igjen se på andre måter å tjene penger. Han oppdaget at det lå penger i takvifter, og startet firmaet Hartzell Propeller Fan Company. Firmaet lagde også kabinetter til radioer og platespillere, og bilratt. Samtidig fikk flypropellfabrikken ordre fra marinen på propeller til luftskipene Macon og Shenandoah. 

Med andre verdenskrig kom ny pågang med ordre fra forsvaret. Hartzell gikk over fra valnøttrepropeller og begynte å produsere propeller i metall for Curtiss-Wright og Hamilton Standard. Etter krigen ble han markedsledende på propeller med variabelt pitch av aluminium, samtidig som han utviklet propellblader i komposittmaterialer. I 1949 tok han patent på komposittet Hartzite.

Takket være lett vekt og lave kostnader, var Harzells propeller markedsledende på 60- og 70-tallet, med markedsandeler på over 90 prosent på tomotors småfly. 

Hartzell døde i 1968. 

I 2015 ble han innlemmet i National Aviation Hall of Fame.

Eksterne lenker
Biografi hos nationalaviation.com

Forretningsfolk fra USA
Personer fra Darke County i Ohio
Fødsler i 1896
Dødsfall i 1968
Publius

Publius er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

Utseende 
Middelsstore til nokså store, blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

Levevis 
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling 
Slekten blir ofte plassert som en underslekt av Veturius.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae 
 Underfamilien Passalinae Leach, 1815
 Stammen Proculini
 Slekten Publius Kaup, 1871
 Publius agassizi Kaup, 1871
 Publius alani Boucher, 2005
 Publius centralis Boucher, 2005
 Publius crassus (Smith, 1852)
 Publius danieli Boucher, 2005
 Publius dupuisi Boucher, 2005
 Publius granulipennis Zang, 1905
 Publius pehlkei Boucher, 2005
 Publius rugifrons Boucher, 2005
 Publius solisi Boucher, 2005
 Publius spinipes Zang, 1905
 Publius steinheili Boucher, 2005
 Publius talamacaensis (Boucher, 2006)
 Publius taurus Boucher, 2005
 Publius tectus Boucher, 2005
 Publius unanus (Boucher, 2016)

Eksterne lenker 
 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
 Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
 Oversikt over artene

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Spurius

Spurius er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

Utseende 
Middelsstore til nokså store, blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

Levevis 
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae 
 Underfamilien Passalinae Leach, 1815
 Stammen Proculini
 Slekten Spurius Kaup, 1871
 Spurius bicornis (Truqui, 1857)
 Spurius conradi Rosmini, 1902
 Spurius depressifrons Bates, 1886
 Spurius dichotomus Zang, 1905
 Spurius halffteri Reyes-Castillo, 1970

Eksterne lenker 
 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
 Sjekkliste over Passalidae fra Mexico

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Rolls-Royce Griffon

Rolls-Royce Griffon er en flymotor konstruert og bygget av Rolls-Royce. Arbeidet ble begynt i 1938 etter anmodning fra Admiralitetet om en motor passende for Fairey Firefly. Motoren viste seg også å være et passe alternativ for Supermarine Spitfire. På grunn av andre verdenskrigs utbrudd ble utviklingen lagt på is og man konsentrerte seg i stedet på den noe mindre Rolls-Royce Merlin og den 24-sylindrede Rolls-Royce Vulture. Utviklingen av Vulture ble dog rammet av flere tilbakeslag og i begynnelsen av 1941 fortsatte man utviklingen av Griffon.

Til tross for at Griffon hadde 36 % større sylindervolum enn Merlin var den ikke nevneverdig veldig større. Takket være at kamakslene og magnettenningen ble drevet av girkassen foran  på motoren i stedet for via remmer på baksiden var Griffon til og med kortere enn Merlin. Griffon var også Rolls-Royces første motor med innehul veivaksel for smøring av veivlagrene.

Til forskjell fra Merlin, som hadde toveiskompressor for ikke å tape effekt i store høyder, ble Griffon konstruert fra begynnelsen med en enklere kompressor mer tilpasset lav og middels høyde. Først senere versjoner av Griffon fikk samme kompressor som Merlin-motorene. En annen forskjell var at Griffon roterte motveis i stedet for medveis, noe som gjorde at flyet ville svinge mot høyre i stedet for til venstre ved gasspådrag. Griffons høyere dreiemoment gjorde selve gyroskopeffektene mer merkbare. For å klare det konstruerte Rolls-Royce versjoner av Griffon med girkasse for kontraroterende propeller. En Supermarine Spitfire som på forsøk var utstyrt med kontraroterende propeller lyktes 1946 å oppnå en hastighet på 795 km/t.

De feste brukte Griffon-motorer har havnet i private hender hvor de har blitt trimmet til effekter på over 3&Nbsp;000 H/k. Slike motorer er populære for konkurranseflyvning, offshore-konkurranser og traktortrekking.

Flymotorer
Rolls-Royce
Verres

Verres er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

Utseende 
Middelsstore til nokså store, blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

Levevis 
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Passalidae 
 Underfamilien Passalinae Leach, 1815
 Stammen Proculini
 Slekten Verres Kaup, 1871
 Verres achoros Marshall, 2000
 Verres arion Marshall, 2000
 Verres cavicollis Bates, 1886
 Verres corticicola (Truqui, 1857)
 Verres deficiens Kuwert
 Verres furcilabris (Eschscholtz)
 Verres gilloglyi Marshall, 2000
 Verres hageni Kaup, 1871
 Verres intermedius Kaup, 1871
 Verres longicornis (Luederwaldt, 1934)
 Verres onorei Boucher & Pardo Locarno
 Verres schoolmeestersi Pardo Locarno, 2014
 Verres sternbergianus Zang

Eksterne lenker 
 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):
 Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
 Oversikt over artene

Passalidae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Komplement (mengdelære)

Innen mengdelære er komplementet til ei mengde M ei mengde bestående av alle elementene som ikke er med i M. Dette omtales også som absolutt komplement. Det relative komplementet for ei mengde kalles mengdedifferanse. Ofte betegnes det absolutte komplementet av M som ∁(M),   eller . Ofte har man ei underliggende universalmengde som det tas utgangspunkt i. Følgende er et enkelt eksempel. Om universalmengda er alle menneskene på jorda og vi tar komplementet av alle kvinner, vil vi få alle menn.

Mengdelære
Theta-healing

Theta-healing er en alternativ behandlingsform som er utviklet av amerikanske Vianna Stibal.

Teoriene bak Theta-healing har sin rot i vitenskap om hjernebølger, der nervecellene i hjernen kommuniserer via elektriske signaler i bestemte frekvensmønstre. Det er imidlertid ikke vitenskapelig belegg i den videre hypotesen om at man kan helbrede alvorlige sykdommer bare ved å stimulere hjernen til et bestemt bevissthetsnivå der den kommuniserer i frekvensområdet theta. Vianna Stibal påstår selv at hun gjennom denne formen for healing kurerte sin egen kreftsykdom i løpet av sekunder. Utøvere av theta-healing har blitt møtt med skarp kritikk for sine udokumenterte påstander om å kunne helbrede alvorlige sykdommer.

Stibal tilbyr opplæring i theta-healing ved ThetaHealing Institute of Knowledge i Idaho. I Norge har Theta-healing blitt innført som en del av den alternative behandlingsformen referansepunktterapi.

I 2001 saksøkte Vianna Stibal sin ektemann for å ha påført henne varige fysiske og psykiske mén etter at paret var innblandet i en trafikkulykke.

Referanser 

Alternativ behandling