alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gilroy gasskraftverk

Gilroy gasskraftverk er et varmekraftverk i Gilroy i California, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 269 MW, med 2 kogenerasjons-gassturbiner på 128 MW fra 1988, og tre turbiner fra 2002 som produserer 141 MW. Operatør er energiselskapet Calpine Corp. 

Kraftverket stod ferdig utbygd i 2003. Brenselkilden er naturgass.

Se også
 Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 Power Plants – Calpine Corp. Besøkt 2. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kraftverk i California
Santa Clara County
Sutter gasskraftverk

Sutter gasskraftverk (engelsk: Sutter Energy Center) er et varmekraftverk i Yuba City i California, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 578 MW, med kogenerasjons-gassturbiner. Operatør er energiselskapet Calpine Corp. 

Kraftverket stod ferdig utbygd i 2001. Brenselkilden er naturgass.

Se også
 Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 Power Plants – Calpine Corp. Besøkt 2. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kraftverk i California
Kraftverk etablert i 2001
2001 i California
Sutter County
Delta Township gasskraftverk

Delta Township gasskraftverk er et varmekraftverk under bygging i Delta Township i Pennsylvania, USA. Anlegget får en installert produksjonskapasitet på 565 MW, med kogenerasjons-gassturbiner. Utbygger er energiselskapet Calpine Corp.

Kraftverket skal etter planene stå ferdig i 2011. Brenselkilden blir naturgass.

Se også
 Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 Power Plants – Calpine Corp. Besøkt 2. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kraftverk i Pennsylvania
Årungen

Årungen er en innsjø i Ås og Frogn kommuner i Viken. Vannets areal er  og det ligger 34 meter over havet.

Tilsiget kommer fra Østensjøvannet og flere mindre bekker. Utløpet er Årungselva nordover til Bunnefjorden. På østsiden av vannet ved Syverrud er adkomsten til Årungen Rostadion riksanlegg. Sør for dette er østsiden tilrettelagt med turstier og rasteplasser.

Førsteleddet i navnet kommer antakelig av norrønt ǫlr, 'or', og Årungen betyr i så fall 'sjøen der det vokser or omkring'.

Vannet er grunt og næringsrikt, og tilsig fra landbruket gir høy risiko for oppblomstring av giftige blågrønnalger. Sjøen er likevel fiskerik, med gjedde, abbor, mort og ål, og det gjøres stadig forsøk på å bedre vannkvaliteten. Våtmarksområdet i sydenden er også viktig for dyre- og plantelivet, med flere rødlistede arter.

Idrett 
Ved Årungens østre side ligger Årungen Rostadion, nasjonalanlegg for roing og padling.

Ås IL arrangerer hver høst løpet Årungen Rundt.

Se også 
 Liste over innsjøer i Akershus

Referanser 

Innsjøer i Ås
Innsjøer i Frogn
Hatanagi vannkraftverk

Hatanagi vannkraftverk er et kompleks med to demninger og installsjoner i elven Ōi i prefekturet Shizuoka i det sørøstre Japan. 

Hatanagi I er en demning som er 125 meter høy og 275 meter bred, og en betong gravitasjonsdam. Den eies av Chubu Electric Power Company og har en total, installert produksjonskapasitet på 137 MW. Anlegget ble bygget ut i årene 1957–1961. Oppdemmingen skaper reservoaret kalt Hatanagisjøen, som er et av reservoarene for pumpekraftverket her, og som bruker reservoaret fra Hatanagi II som nedre reservoar.

Hatanagi II er en mindre demning nedenfor Hatanagi I,  sistnevnte skaper en produksjonskapasitet på 85 MW. Dette er også et pumpekraftverk, som skaper nedre reservoar for Hatanagi I.

Hele komplekset er et resultat av aktiv investeringspolitikk på 1950-tallet. ligger i en nasjonalpark, kalt  Minami-alpenes nasjonalpark. Anleggene baserer seg også på vannkilder som brukes til drikkevann.

Eksterne lenker
 Chubu Electric home page – oversikt over Hatanagi-anlegget.

Vannkraftverk i Japan
Pumpekraftverk i Japan
Kraftverk etablert i 1961
1961 i Japan
Demninger fullført i 1961
Øverlandselva

Øverlandselva er ei elv i Bærum kommune i Akershus. Den starter i Østernvann ved Fossum, og renner ut i Engervannet ved Sandvika. Elva er 16,8 kilometer lang, og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er . Elva var tidligere sterkt forurenset og tjente som en åpen kloakk med utløp i Engervannet.

Referanser 

Sandviksvassdraget
Elver i Bærum
Emfesz gasskraftverk

Emfecz kraftverk er et varmekraftverk under bygging ved Nyirtass i Ungarn, en liten by nær grensen til Ukraina. Det får en installert produksjonskapasitet på 2.400 MW, fordelt på 3 gassturbiner à 800 MW hver. Brenseltypen blir naturgass. Kraftverket ble påbegynt i 2009 og skal stå ferdig i 2013. Eier og utbygger er selskapet Emfesz, som eies 100% av ukrainske Group DF.

Se også
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 Emfesz Power Plant.

Gasskraftverk i Ungarn
Varmekraftverk i Ungarn
Wanze

Wanze er en vallonsk kommune i provinsen Liège, Belgia. Den består av de tidligere kommunene Wanze, Antheit, Bas-Oha, Huccorgne, Moha og Vinalmont og ligger i Meusedalen (Maasdalen).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i provinsen Liège
Royal Aircraft Factory B.E.2

Royal Aircraft Factory B.E.2 (Blériot Experimental) var et britisk en-motors, to-seters  to-dekker som var i bruk hos Royal Flying Corps (RFC) under første verdenskrig. Det ble bygget i ca. 3 500 eksemplarer og brukt som jagerfly, til avskjæring av fienden, som lett bomber, til trening og rekognosering.

B.E.2 var konstruert av Geoffrey de Havilland som en videre utvikling av B.E.1, og fløy første gang i februar 1912 med de Havilland selv som prøveflyver. Den 12. august 1912 satte det britisk høyderekord på 3 219 m. Det ble opprinnelig bygget som et rekognoseringsfly og sendt til Frankrike kort tid etter krigens utbudd. B.E.2a og b ble avløst i løpet av 1915 av B.E.2c som var så omfattende modifisert at det nærmest var å betrakte som et nytt fly. c-varianten ble etterhvert avløst av den endelige varianten; B.E.2e, med kallenavnet Quirk i 1916.

I krigens siste ble  B.E.2 for det meste trukket tilbake fra førstelinje, men fortsatte å bli brukt som natt-jager på let etter tyske Zeppeliner til å lete etter  ubåter og som skolefly. Forut for dette hadde det vist seg som en effektiv nattjager, der den kunne notere seg for flere nedskytinger av Zeppeliner over London.

Flyet finnes bevart på følgende museer: 
 Imperial War Museum, Duxford;, England
 RAF Museum, Hendon; 
 Canada Aviation Museum, Ottawa; 
 Musée de l'Air et de L'Espace, Paris; 
 Militaire Luchtvaartmuseum Soesterberg, Nederland; 
 Forsvarets flysamling, Gardermoen.
En B.E.2f har blitt restaurert til flydyktig stand av  The Vintage Aviator Ltd i New Zealand.

Eksterne lenker
 The BE2e aeroplanes of Major Allister Mackintosh Miller., 2002-05-03, International Plastic Modellers Society of South Africa, 

Jagerfly
Treningsfly
Fly fra første verdenskrig
Enmotors propelldrevne luftfartøy
Luftfartøy produsert i Storbritannia
Biplan
Jia Lanpo

Jia Lanpo (kinesisk: 贾兰坡, født 25. november 1908 i Yutian i provinsen Hebei i Kina, død 8. juli 2001) var en kinesisk paleontolog, antropolog og prehistoriker.

Professor Jia var en av grunnleggerne av kinesisk antropologi.

I april 1931 ble han med på utgravingene etter Pekingmennesket i Zhoukoudian, og samarbeidet der med flere av verdens mest kjente antropologer den gang, blant annet med Pierre Teilhard de Chardin, Henri Breuil, Davidson Black, Franz Weidenreich og Pei Wenzhong. Han overtok etter sistnevnte som leder av Zhoukoudian-utgravningene i  1935. Etter 1949 innehadde han mange ledende akademiske stillinger.

Hans kremerte levninger ble begravet bak museet i Zhoukoudian ved siden av sine kolleger Pei Wenzhong og Yang Zhongjians aske.

Verker i utvalg 

 Early Man in China 
 The Story of Peking Man

Referanser

Eksterne lenker 
 https://archive.is/20110708145222/http://www.chineseprehistory.com/jia.htm

Personer fra Tangshan
Paleontologer
Kinesiske antropologer
Fødsler i 1908
Dødsfall i 2002
Tåsen Idrettslag

Tåsen Idrettslag (stiftet 25. mai 1924) er et norsk idrettslag, som holder til på Tåsen i bydel Nordre Aker i Oslo. Klubben driver med tennis, tidligere også med bandy, fotball, innebandy og friidrett.

Stiftelsen
Tåsen IL ble stiftet av overingeniør Hans Sundby, som ønsket å sikre et idrettstilbud til ungdommen i forbindelse med boligutbyggingen på Tåsen i begynnelsen av 1920-årene. Omtrent samtidig som klubben ble stiftet, planla naboklubben Lyn bygging av Ullevaal Stadion. Klubbene i Aker ble spurt om å låne ut penger til anlegget, og det nystartede Tåsen IL besluttet å gå inn med 1000 kroner i prosjektet for at banen også kunne brukes av Tåsen-ungdommen.

I 1936 ble Tåsen Arbeideridrettslag stiftet. Tåsen AIL var tilsluttet Arbeidernes Idrettsforbund og rekrutterte for det meste fra nedre Tåsen. Tåsen Tennisklubb ble stiftet 10. juni 1937 og disponerte tennisbaner anlagt av Tåsen havebys velforening. Tåsen IL, Tåsen AIL og Tåsen Tennisklubb slo seg sammen i 1945.

Bandy
Klubbens fremste meritter er innen bandysporten. Tåsen debuterte i 1. divisjon i 1956 og etablerte seg på 1960-tallet i toppserien. I 1966 vant klubben sin avdeling i seriespillet, og i 1967 spilte Tåsen seg fram til NM-finalen, som de imidlertid tapte 2-1 for Strømsgodset. Laget var senest i den øverste divisjonen mot slutten av 1990-tallet, men kom i søkelyset i negativ forstand da de høsten 2000 trakk laget fra serien. Dette var angivelig på grunn av mangel på spillere, ledere og penger.

Gunnar Jørgensen representerte klubben som president i Norges Bandyforbund fra 1963 til 1972.

Tennis
I tilknytning til Tåsens klubbhus ligger tre tennisbaner. Tåsen IL reiste i 1966 Norges første plasthall for tennis. Hallen sto til 1981, da den ble erstattet av en tilsvarende hall. På 1980- og 1990-tallet arrangerte klubben Finn Solvang cup, en turnering for landets beste ungdomsspillere. Synne Jarnfeldt ble i 1987 norgesmester i single, double og mixed double.

Referanser

Eksterne lenker
 

Idrettslag i Oslo
Idrettslag etablert i 1924
Fotballag i Oslo
Fotballag etablert i 1924
Bandyklubber i Norge
Tennisklubber i Norge
Sport i bydel Nordre Aker
Norges kokkelandslag

Norges kokkelandslag ble etablert i 1979 og består av norske kokker. Det utpekes av Norges Kokkemesteres Landsforening og en av oppgavene er å representere Norge i Kokke-OL hvert fjerde år, samt i de jevnlig arrangerte verdensmesterskap (VM).

Det var Edgar Ludl på 1980-tallet og Harald Osa på 1990-tallet som ledet an. Under ledelse av Sven Erik Renaa ble Norge beste nasjon i VM  (Luxembourg, 2006), beste nasjon i varm mat (Chicago, 2007) og vinner av det seneste OL (Erfurt, 2008).

Laget ligger i trening ett år før viktige konkurranser, som til OL i 1988 da laget besto av  Harald Osa, Lars Erik Underthun, Hans Robert Bruun, Lars Barmen, Arne Brimi, Bent Stiansen, Siegfried Thallinger og Eyvind Hellstrøm.

I 2010 utgjordes laget av
Jostein Medhus (kaptein), Sven Erik Renaa (team manager), kokkene Alexander Berg, Espen Aunaas, Jan Robin Ektvedt, Ronny Kolvik, Ørjan Johannessen og Øyvind Novak. I tillegg har man commis Miriam Jenssen og Stian G. Iversen, samt Steffen Engelhard (rådgiver).

Ved sølvmedaljen i Kokke-OL 2012 var laget ifølge Tidens Krav ledet av den tidligere Kristiansundere Jan Robin Ektvedt. Øivind Dalelv fra Bodø, Eline Gulbrandsen, Miriam Østvik Jenssen, Arnt Skjerve, Adam S. Bjerck, Christopher Davidsen, Morten Rathe, Karl Erik Pallesen, Alexander Berg og Espen Aunaas var også med.  Medhus var manager og Eirik Østebø Thomsen commis. Oppgaven var ifølge Trønderavisa å lage en treretters varmmeny til 110 personer på tid, samt en buffét med noe kald mat.

Ny gullgenerasjon.
I 2020 vant Norge igjen gull i OL. For første gang ble OL arrangert på en annen plass en Erfurt. Stuttgart var ny arrangørby, og den tradisjonelle kaldmaten med glasering var byttet ut med en mer tidsriktig Chef’s Table der man man lager en avsmakningsmeny til 12 personer. 
Varmmat til 110 personer gikk som vanlig.

Topp 3 Chef’s Table.
1 Norge
2 Finland
3 Sverige

Topp 3 varmmat
1 Sverige
2 Norge
3 Italia

Topp 3 sammenlagt
1 Norge
2 Sverige
3 Island

Varmmatslag:

Kjell Patrik Johnsen(K)

Tonje Torvanger

Kåre André Hjartholm

Henrik Falkensten

Aron Espaland

Kristoffer Lofnes

Oppvask Kenneth Pettersen

Chef’s Table:

Kjell Patrik Johnsen(K)

Tonje Torvanger

Kåre André Hjartholm

Henrik Falkensten

Aron Espaland

Kristoffer Lofnes

Jan-Erik Hauge

Oppvask Robert Haugen

Coach: Gunnar Hvarnes

Referanser

Norsk mat
Kokker
Etableringer i 1979
Kunståret 1435



Malerier
 ca. 1435: Lorenzo Ghiberti,  Paradisets porter, på dørene i Battistero di San Giovanni (Firenze).

Fødsler

|-
|align=center|1435 || Oktober || 24. || Andrea della Robbia || italiensk || skulptør og keramiker i renessansen ||align=center|89 ||align=center| || 

|align=center|ca. 1435 || || || Andrea del Verrocchio || italiensk || innflytelsesrik billedhugger, gullsmedog maler som arbeidet ved hoffettil Lorenzo de' Medici i Firenze ||align=center|ca. 52/53 ||align=center|1488 || 
|-
|ca. 1435-40 || || || Bernt Notke || tysk || kunstmaler og billedhugger||align=center|ca. 68-74 ||align=center|1509 || 

| ca. 1433-40 || || || Hans Memling || tysk ||  tidlig nederlandsk maler ||align=center|ca. 53-61 ||align=center|1494 || 
|-
| ca. 1430-35 || || || Carlo Crivelli || italiensk || renessansemaler innen den konservative seingotiske dekorative sensibilitet ||align=center|ca. 59-65 ||align=center|ca. 1495 || 

| 1430-40 || || || Pietro Alemanno || østerriksk-italiensk || kunstmaler i renessansen ||align=center|57-68 ||align=center| 1497/98 || 
|}
 ca. 1435: Pietro Lombardo - italiensk renessanse billedhugger og arkitekt (død 1515)
 ca. 1435: Michael Pacher - østerriksk tyrolsk  maler og billedhugger (død 1498)
 ca. 1435: Nicolas Froment - fransk maler (død 1486) 
 ca. 1435: Giovanni Santi - italiensk maler, poet, og far til Raphael (død 1494)
 1435-40: Jan Polack - polskfødt tysk maler (død 1519) 
 1435-40: Bertoldo di Giovanni - billedhugger (død 1491)

Dødsfall

|-
|1435 || Zhu Zhanji || kinesisk || keiser av Kina som også var en kunstmaler,spesielt med dyr som motiv ||align=center|36/37 ||align=center|1398 || 
|}

Referanser 

en:1435 in art
Martin Spinnangr

Martin «Spinny» Spinnangr (født i 5. mai 1987) er en norsk tidligere sandvolleyballspiller fra Farsund (oppvokst i Vanse) i Vest-Agder. Han spilte i par med Tarjei Skarlund. 

Martin ble sammen med Skarlund norgesmester i 2009, og deltok i VM i sandvolleyball samme år, men fikk sitt definitive internasjonale gjennombrudd i sanden i Vågen i Stavanger i 2010, da han kom på 2.-plass i Grand Slam. Han deltok i  2011 i VM igjen, men ble sist i sin gruppe. Senere samme år slo Martin til i Stavanger ved å nå semifinale etter å ha slått ut de regjerende verdensmesterne Emanuel Rego og  Alison Cerutti i kvartfinalen. Det ble til slutt 4.-plass for Skarlund/Spinnangr. 
Spinnangr vant bronse i EM i sandvolleyball i 2012. Spinnangr spilte på sandvolleyballaget i Sommer-OL 2012 og endte på 9.-plass. 19. august 2012 la Tarjei Skarlund opp karrieren som sandvolleyballspiller. Martin Spinnangr stod uten makker frem til 17. oktober 2012 da også han la opp.

Referanser

Kilder 
 http://www.fivb.org/EN/BeachVolleyball/Player_DataDB.asp?No=118942
 Profil in der Beach Volleyball Database

Eksterne lenker 
 

Norske sandvolleyballspillere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2012
Sandvolleyballspillere under Sommer-OL 2012
Personer fra Farsund kommune
James M. Barry kraftverk

James M. Barry kraftverk  er et varmekraftverk i Bucks ved Mobile-elva i Mobile County,  delstaten Alabama i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 2.657 MW, fordelt på 7 turbiner. Brenselkilden er kull og naturgass. Operatør er energiselskapet Alabama Power, et heleid datterselskap av Southern Company. 

Totale utslipp av CO2 i 2007 var 12,8 mill tonn.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Alabama and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 Plants – Alabama Power. Besøkt 3. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Alabama
Mobile County
Sara Kværnø Saugen

Sara Kværnø Saugen, tidligere Sara Blengsli Kværnø, (født 28. juli 1982) er en norsk badmintonspiller og skoleleder  fra Grong.

Hun var pr. 2010 ranket som Norges beste tennisspiller. Hun har vært kongepokalvinner i badminton 7 ganger fra 2004 til 2012, og har 12 ganger fra 2002 til 2012 vunnet Norgesmesterskapet i badminton i ulike klasser. Hun deltok for Norge under Sommer-OL 2012 i London.

Hun er utdannet med bachelor i pedagogikk og master i didaktikk og organisasjonsledelse. Hun er siden 2018 rektor ved  Overhalla barne- og ungdomsskole.

Saugen ble rangert som nummer 169 på listen over de 1000 beste idrettsutøverne i Trøndelag på avisa Nidaros sin kåring i 2020.

Hun er gift med sykepleieren og Sp-politikeren Hege Kristin Kværnø Saugen.

Se også 
 Badminton under Sommer-OL 2012 – Singel kvinner

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Sara B. Kvernøs hjemmeside

Norske badmintonspillere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2012
Badmintonspillere under Sommer-OL 2012
Kongepokalvinnere i badminton
White Bluff kullkraftverk

White Bluff kullkraftverk er et varmekraftverk utenfor byen Redfield i delstaten Arkansas i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.659 MW, utvidet fra opprinnelig 945 MW, fordelt på 2 turbiner. Årsproduksjonen er om lag 6,28 TWh elektrisk kraft. Brenselkilden er kull. Operatør er energiselskapet Entergy, mens største eier er energi-kooperativet Arkansas Electric.

Utslippet av CO2 i 2007 var 10,9491 mill tonn.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Arkansas and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.

 Om anlegget – AEP.
 2009 Investor Guide – Entergy, side 41. Besøkt 3. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Arkansas
Jefferson County (Arkansas)
Lansing Smith kraftverk

Lansing Smith kraftverk er et varmekraftverk i Bay County, delstaten Florida i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 890-945 MW, fordelt på 4 turbiner. Brenselkilden er kull, fyringsolje og naturgass. Operatør er energiselskapet Gulf Power, et heleid datterselskap av Southern Company.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Referanser

Eksterne lenker
 Plants – Gulf Power. Besøkt 3. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Oljekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Florida
Bay County (Florida)
Beesley’s Point kraftverk

Beesley's Point kraftverk , også kjent som B. L. England kraftverk, er et varmekraftverk i Cape May County, delstaten New Jersey i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 450 MW fordelt på tre blokker. Anlegget har 5 turbiner for fyringsolje, fire av dem med en effekt på bare 2 MW hver, den siste turbinen på 148 – 176 MW. Brenselkilden for de øvrige turbinene er kull.

Anlegget har et renseanlegg for SO2 som gir kommersielt salgbar gips som biprodukt.

Eksterne lenker
 Scorecard 
 EPA information
 Electricity Generating Capacity, 2008 – U.S. Energy Information Administration. Besøkt 6. august 2011.

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kraftverk i New Jersey
AES Hawaii kullkraftverk

AES Hawaii kullkraftverk er et varmekraftverk i Oahu County på Oahu i delstaten Hawaii i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 180 MW fordelt på tre blokker. Brenselkilden er bildekk og årlig 650 000 tonn kull importert fra Indonesia. Eier er energiselskapet AES.

Eksterne lenker
 Aerial photo of the plant (near the center of the lower-left quadrant) and the surrounding Campbell Industrial Park area.
 Map of Barbers Point Harbor and the coal conveyor

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk på Hawaii
Kraftverk etablert i 1992
1992 i USA
1990-årene på Hawaii
Fisk kullkraftverk

Fisk (Street) kullkraftverk  er et varmekraftverk i Chicago, fylket Cook County i delstaten Illinois i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 590 MW fordelt på en blokk for kullfyring, og 8 backup-enheter som kan støtte med brenning av parafin. Kraftverket stod ferdig i 1968og eier er energiselskapet Midwest Generation.

Eksterne lenker
 2003 Fisk Generating Station Fact Sheet

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kraftverk i Illinois
Cook County (Illinois)
Flint Creek kullkraftverk

Flint Creek) kullkraftverk  er et varmekraftverk ved Gentry i Benton County, delstaten Arkansas i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 528 MW fordelt på 1 turbin. Brenselkilden er kull fra Wyoming. Kraftverket stod ferdig i 1978 og eier er energi-kooperativet Arkansas Electric.

Eksterne lenker
 Om anlegget – AEP.

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Arkansas
Benton County (Arkansas)
Dresden gasskraftverk

Dresden gasskraftverk er et varmekraftverk under bygging ved byen Dresden i delstaten Ohio i USA. Det skal få en installert produksjonskapasitet på 580 MW. Brenselkilden blir naturgass. Operatør og eneste eier er energiselskapet American Electric Power. Anlegget ble påbegynt 2007, og byttet eier da AEP kjøpte det prosjekterte anlegget 19. september 2007. I 2009 stoppet arbeidene opp som følge av den økonomiske krisen, og det er avtalt å gjenoppta utbyggingen i 2012.

Se også
 Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 Om anlegget - AEP.
 Tillegg til årsmelding 2009 – AEP, side 96.

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kraftverk i Ohio
Muskingum County
Kraftverk etablert i 2012
2012 i Ohio
Darby gasskraftverk

Darby gasskraftverk er et varmekraftverk ved byen Mount Sterling i delstaten Ohio i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 480 MW. Brenselkilden er naturgass. Operatør og eneste eier er energiselskapet American Electric Power, som kjøpte det i november 2006.

Se også
 Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 Tillegg til årsmelding 2009 – AEP, side 96.

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Kraftverk i Ohio
Pickaway County
Kraftverk etablert i 2001
2001 i Ohio
Kraftverk etablert i 2002
2002 i Ohio
F. B. Culley kullkraftverk

F. B. Culley kullkraftverk  er et varmekraftverk ved byen Newburgh i Warrick County, delstaten Indiana i USA. Det ligger ved Ohio River og har en installert produksjonskapasitet på 369 MW fordelt på 3 enheter. Brenselkilden er kull. Utbyggingen skjedde 1965–1973. Operatør og hovedeier er energiselskapet Vectren Corp. 

Anlegget ligger ved siden av Warrick kullkraftverk.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Indiana and Coal, inkludert utslippstall - Source Watch.
 Barges hauling coal up the Ohio River with the F. B. Culley and Warrick Power Stations in the background

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Indiana
Warrick County
Kraftverk etablert i 1966
Kraftverk etablert i 1973
1966 i Indiana
1973 i Indiana
Charles P. Crane kraftverk

Charles P. Crane kraftverk  var et varmekraftverk i Baltimore County, 23 km øst for Baltimore i delstaten Maryland i USA. Det lå ved Ohio River og hadde en installert produksjonskapasitet på 400 MW fordelt på 2 enheter. Brenselkilden var kull og fyringsolje. Utbyggingen skjedde 1960–1963; nedstengningen skjedde den 1. juni 2018. Operatør og hovedeier var energiselskapet Constellation Energy Group. 

I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 2,24 millioner tonn CO2.

Se også
Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
 Beskrivelse av anlegget - SourceWatch. Besøkt 4. juli 2010.
 Charles P. Crane – offisiell hjemmeside
 Plants – Constellation Energy. Besøkt 3. juli 2010.

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Oljekraftverk i USA
Kraftverk i Maryland
Kraftverk etablert i 1961
Kraftverk etablert i 1963
1961 i USA
1963 i USA
Baltimore County
John P. Madgett kullkraftverk

John P. Madgett kullkraftverk  er et varmekraftverk i Buffalo County, nær tettstedet Alma, i delstaten Wisconsin i USA. Det ligger ved Ohio River og har en installert produksjonskapasitet på 400 MW. Brenselkilden er kull. Utbyggingen skjedde 1975–1979. Operatør og hovedeier er Dairyland Power Cooperative. 

Det ligger ved siden av Alma kullkraftverk ved bredden av Mississippi River.

Se også
 Liste over verdens største kullkraftverk

Eksterne lenker
 Informasjon fra DairyNet .

Varmekraftverk i USA
Kullkraftverk i USA
Kraftverk i Wisconsin
Buffalo County (Wisconsin)