alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Psilocybin

Psilocybin er et psykedelisk tryptamin som tilhører gruppen hallusinogener og finnes naturlig i sopper i gruppene av fleinsopper (Psilocybe) og flekkskivesopper (Panaeolus''), som i et samlebegrep gjerne kalles psilocybinsopper. Andre stoffer som hører til gruppen er LSD, peyote og meskalin. Felles for disse stoffene er at de kan gi psykose- og drømmelignende tilstander.

Psilocybin brukes både som et rusmiddel og som et legemiddel. Det siste er spesielt aktuelt for pasienter som lider av posttraumatisk stresslidelse, klasehodepine og noen andre spesielt kraftige hodepiner, og da først og fremst de som ikke har god virkning av verken tradisjonelle profylakser, triptaner og oksygenbehandling eller noe annet.

Som rusmiddel 
Psilocybin gir en LSD-lignende rus som varer i 4–6 timer. En vanlig dose er 10–50 mg. Det gir i seg selv ikke noen rusvirkning, men metaboliseres i leveren og gjøres om til det farmakologisk aktive stoffet psilocin. Psilocybin (og psilocin) er ikke giftig og gir ingen direkte skader eller avhengigheter. Mange av disse midlene har lange tradisjoner i religiøse og/eller kulturelle sammenhenger av antropologisk interesse, som danner utgangspunkt for myter og kulturelle moter.

Bruken er oftest episodisk og kan subjektivt gi svært dramatiske opplevelser, av og til farlige. Hallusinogenene gir ofte forvirringstilstander og ettervirkninger i form av svingninger i sanseopplevelser og realitetsforståelse. Dette er trolig opphavet til uttrykket berserkgang.

Referanser

Se også 
 Spiss fleinsopp
 Cannabidiol

Organisk kjemi
Narkotika
Hallusinogener
Yuxi

Yuxi (kinesisk: 玉溪; pinyin: Yùxī; Wade-Giles: Yǜ-hsī) er et byprefektur i den kinesiske provinsen Yunnan.

Administrative enheter 
Byprefekturet Yuxi har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū), 5 fylker (县 xiàn) og 3 autonome fylker (自治县 zìzhìxiàn).

Sigaretter
Det populære kinesiske sigarettmerket Hongtashan produseres i Hongta i Yuxi.

Samferdsel
Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.

Eksterne lenker 
  
 Kart over Yuxi
 Fotos fra Yuxi hos Panoramio

Byprefekturer i Yunnan
Folkemusikk i USA

Folkemusikk i USA omfatter en mengde ulike sjangre tradisjonsmusikk, deriblant spirituals, gospel, old time music, jug band, blues, cajun, indiansk musikk – samt nyere sjangre som bluegrass og samtidens folkelige musikk, eksempelvis  country og americana. 

Sangene kan ha kjente komponister (som "My Grandfather's Clock" og "The Girl I loved in sunny Tennessee"), men ofte vet vi ikke hvem som har komponert dem (f.eks. "Shady Grove"). Musikken regnes som amerikansk fordi den enten har oppstått i USA, eller endret seg så mye i den amerikanske konteksten at den kan skilles fra modersjangeren. Det siste gjelder sanger som har opphav i andre land og har kommet til USA med innvandrere.
       Den amerikanske folkemusikken dannet grunnlag for musikk som senere utviklet seg i USA, og som i dag er viktige elementer av den vestlige musikken, som rock and roll, rhythm and blues og jazz. På den måten er også gamle sanger og melodier akklimatisert for mer moderne musikksjangre, f.eks. ved at "The Blue-Tail Fly" er nyinnspilt av grupper som Johnny and the Hurricanes (som "Beatnick Fly") og Mike Adams and the Red Jackets (som "Foam and Fiberglass").
Francis James Child

Francis James Child (født 1. februar 1825, død 11. september 1896) var en amerikansk akademiker og folkeminneforsker som er kjent for å ha samlet og klassifisert folkesanger fra England og Skottland og deres amerikanske varianter og klassifisert dem etter systemet som kalles Child Ballads.

Child ble født i Boston i Massachusetts. Der gikk han på Boston Latin School, og gikk ut av Harvard i 1846, best i klassen i alle fag. Han undervist i matematikk fra 1846 til 1848, da han fikk en stilling som lærer i historie, politisk økonomi og engelsk litteratur. Etter to års studie i Europa overtok han stillingen som professor i retorikk og talekunst etter Edward T. Channing, et professorat han hadde til 1876.

Child fikk permisjon fra 1849 til 1853, da han studerte engelsk teater  og senere tysk filologi ved Humboldt-universitetet i Berlin og universitetet i Göttingen. Han var redaktør for en omfattende samling av britiske poeter. Han var også redaktør for Edmund Spensers samlede verker (1855) og planla en utgivelse av Geoffrey Chaucer, men nøyde seg med en artikkel i the Memoirs of the American Academy of Arts and Sciences for 1863 under tittelen Observations on the Language of Chaucer's Canterbury Tales. Artikkelen fikk stor betydning for forståelsen av Chaucers grammatikk, uttale og skandering slik vi forstår den i dag.

Størst av hans arbeider var en åtte binds utgivelse av engelske og skotske folkeballader. Etter at han i 1876 fikk en stilling som professor i engelsk, viet han seg til komparative studier av tradisjonelle, engelske ballader. Han samlet en stor mengde manuskripter og andre kilder til folklore, og gjorde undersøkelser også på andre språk enn engelsk. George Lyman Kittredge var blant Childs elever og følte et særlig ansvar for å videreføre Childs arbeid.

Hans siste arbeid ble kalt English and Scottish Popular Ballads, første i ti, siden i fem bind. Verket sto lenge som det autoritative verket på området. Da Child døde hadde han ikke rukket å skrive en innledning eller en bibliografi. Derimot ble utgivelsen forsynt med en kort biografi over Child skrevet av Kittredge.

Bibliografi 
 Four Old Plays' (1848)
 English and Scottish Popular Ballads (1882 – 1898)

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Wikisource gjengir deler av English and Scottish Popular Ballads'': 

Personer fra Boston
Folkeminnesamlere fra USA
Folklorister
Retorikk
Fresvikbreen

Fresvikbreen er en isbre på sørsiden av Sognefjorden i Vik kommune i Vestland. Den ligger mellom Seljadalen i vest og Storedalen i øst, som fører ned mot bygda Fresvik. Rundt isbreen finnes flere fangstanlegg for rein. Mot øst går breen over i et dramatisk landskap ned mot Huldabotn, og smeltevann fra breen danner den vakre Huldafossen. Isbreen er også den eneste som ligger i et verdensarvområde i Norge. Isbreen ligger isolert til, og krever flere timers vandring før en når brekanten. Breen er en del av Nærøyfjorden landskapsvernområde.

Breen har et areal på 15 km² og et toppunkt på 1642 meter over havet, laveste punkt ligger på ca. 1250 meter over havet. Fresvikbreen er den 23. største isbreen på det norske fastlandet.

Fotnoter

Referanser

Se også
Norges isbreer

Breer i Vestland
Viks geografi
Statens spesiallærerhøgskole

Statens spesiallærerhøgskole var en høgskole for spesialpedagogikk. Skolen ble etablert i Bærum i 1961 som Statens spesiallærerskole; og er siden 1990 tilknyttet Universitetet i Oslo som Institutt for spesialpedagogikk.

Før etableringen fantes noen etterutdanningstilbud ved enkelte lærerskoler. Skolen tilbød fra starten et toårig videreutdanningstilbud for lærere. Fra 1976 ble studiene utvidet med hovedfag i spesialpedagogikk. 

Skolens første rektor var Hans Jørgen Gjessing.

Eksterne lenker
 isp.uio.no: ''Om instituttet, historie

Tidligere høgskoler i Norge
Akershus' utdanningshistorie
Det utdanningsvitenskapelige fakultet (UiO)
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1961
Opphør i 1990
Karakterstykke

Karakterstykke er liedens instrumentale motstykke, som oftest for piano, eventuelt et soloinstrument og klaver. Stykkene hadde gjerne en beskrivende tittel, men inneholder ikke tekst.

Historikk 
I romantikken ble det svært populært med klaverstykker som bestod av bare én sats. Det hadde nok en sammenheng med av det var stort marked for slike stykker, for de kunne blitt framført hjemme hos høyerestående borgere. Slike stykker ble ofte brukt til å lære, spesielt unge piker, å spille piano. Men like viktig var det nok at disse småstykkene egnet seg godt til å uttrykke stemningene, og følelsene som komponistene var opptatt av i romantikken.

Titler 
Stykkene kunne ofte få titler som beskrev det utenommusikalske. Eksempler på navn er Draum, Skogsstillhet eller Sommerfugl (Grieg), og liknende. Men også mer generelle navn som Nocturne, Intermezzo, Preludium, Impromptu og Masurka. Disse beskrev gjerne formen, eller stilen til stykket.

Slike titler ble ofte gitt av komponistene selv, men også av utgiverne, for å tjene mer penger.

Komponister 
De fleste komponistene i romantikken skrev slike stykker. Man kan nevne bla. Chopin, Schubert, Schumann, Grieg, Brahms, Liszt og Mendelssohn.

Musikalske former
AIM-7 Sparrow

AIM-7 Sparrow er et amerikansk «mellom-distanse» luft-til-luft styrt missil som blir brukt av flere land. Den første versjonene, AIM-7A, ble satt i produksjon i 1956. I 1997 ble videreutvikling og produksjon stanset, og modellen vil bli erstattet av AIM-120 AMRAAM. Missilet kommer til å være i bruk flere år enda, men blir faset ut etter hvert som oppgraderinger skjer.

AIM-7 Sparrow missilet ble brukt som utgangspunkt for utviklingen av RIM-7 Sea Sparrow missilet.

Eksterne lenker

Luft-til-luft-missiler
Raytheon
Eurovision Young Musicians 2008

Eurovision Young Musicians 2008 var den 14. finalen i Eurovision Young Musicians (siden oppstarten i 1982), og fant sted 9. mai 2008 i Wien under Wiener Festwochen. Arrangementet ble produsert av ORF for Den europeiske kringkastingsunionen.

Av totalt 15 deltagere ble syv bli valgt til å delta i den fjernsynsoverførte finalen. De ble ledsaget av Wiener Philharmoniker under ledelse av dirigent Alexandar Markovic.

Eldbjørg Hemsing (f. 1990, fiolin), som vant NRKs konkurranse Virtuos 2008, representerte Norge i konkurransen, hvor hun fikk publikumsprisen og juryens 3. pris.

Eksterne lenker
 Eurovision Young Musicians 2008 

Den europeiske kringkastingsunion
Kultur i Wien
Cold mailman

Cold Mailman er et norsk indiepopband fra Bodø, bosatt i Oslo. Bandet ble startet av Ivar Bowitz (gitar, vokal og tangenter) og eksisterte de første årene først og fremst som et prosjektnavn for Bowitz' mange popkomposisjoner. Cold Mailman består nå også av Martin Bowitz (ex-The Spectacle) på bass og diverse instrumenter.

Biografi 
Etter en rekke selvproduserte CD-R-utgivelser i små opplag gav Cold Mailman ut debutalbumet How to Escape Cause and Effect på plateselskapet Spoon Train Audio 5. mai 2008. 12. april 2010 slapp de singelen «Pull Yourself Together and Fall In Love With Me» fra albumet Relax; the Mountain Will Come to You, utgitt 4. oktober 2010, denne gangen på plateselskapet til Kråkesølv.

I 2013 kom bandets tredje fullengder, Heavy Hearts, ut på Beyond Records. For albumet mottok bandet mye skryt fra både norsk og internasjonal presse, og Cold Mailman spilte på festivaler som Hovefestivalen og Øyafestivalen samme år. I 2015 ga bandet ut albumet Everything Aflutter. Dagbladets anmelder beskrev platen som "storslagen progpop" og delte ut terningkast fem.

Etter fire års stillhet og noen utskiftninger i bandet ga Cold Mailman ut singelen "Somewhere Else" våren 2019. Det var første forsmak på albumet Baby Wake Up We Are Losing the Fire, som ble utgitt på Snertingdal Records i januar 2020. Albumet er produsert av Nils Martin Larsen (Lama, Apothek, NML). Live har bandet utvidet besetningen med nevnte Larsen, samt Lars Haug Nilsen (Sondre Justad), Ståle Fossheim (Dunderhonning) og Catharina Sletner.

Musikkvideoer 
Cold Mailman har fått mye internasjonal oppmerksomhet for musikkvideoene til singlene "Time Is of the Essence", "My Recurring Dream" og "Something You Do". Samtlige videoer er regissert av nordmannen André Chocron, og har flere hundre tusen visninger på nettstedene YouTube og Vimeo. Musikkvideoene har blant annet blitt nominert til UK Music Video Awards og Spellemannprisen.

Diskografi
Album

Singler

Referanser

Eksterne lenker
 Cold Mailmans offisielle side
 «Årets video» - Spellemann 2011
 UK Music Video Awards - Here are the nominations
 Spirit - Anmeldelse: Cold Malman - Heavy Hearts
 Adressa.no - Anmeldelse: Cold Mailman - Heavy Hearts
 Musikknyheter.no - Anmeldelse: Cold Mailman - Relax; The Mountain Will Come To You

Norske popgrupper
How To Escape Cause And Effect

How To Escape Cause And Effect er en plate som ble utgitt 5. mai 2008 av det norske bandet Cold Mailman på plateselskapet Spoon Train Audio. Innspillingen foregikk i Moe-gården i Bodø sommeren 2006.

Sporliste
«City of Love» – 3:36
«My Balloon» – 3:20
«Folie a deux» – 3:34
«Mermaids» – 4:45
«The Island» – 3:51
«Lost in Youth» – 7:09
«The Great Escape» – 3:58
«All Those Asleep Are Ours to Keep» – 6:46
«The End of the World» – 5:15

Eksterne lenker 

Debutalbum fra 2008
Cold Mailman-album
Studentorganisasjonen ved Universitetet i Stavanger

Studentorganisasjonen StOr ved Universitetet i Stavanger, bedre kjent med forkortelsen StOr, er den lokale studentorganisasjonen ved Universitetet i Stavanger.

Studentparlamentet er det øverste organet i organisasjonen og består av 19 medlemmer valgt i årlige valg ved listevalg. Valget avholdes på høsten og funksjonsperioden til representantene er 1. januar til 31. desember. Studentparlamentet er studentenes valgforsamling til alle styrer og råd som er direkte underlagt Universitetets styre, samt til selve universitetsstyret. StOr er et medlemslag i Norsk Studentorganisasjon.

Studentparlamentet velger et arbeidsutvalg som er organisasjonens utøvende organ og har ansvar for den daglige driften. AU består av leder, nestleder for læringsmiljø og nestleder for utdanning. Universitetet har også ansatt en organisasjonskonsulent på fulltid for organisasjonen.

StOr er paraplyorganisasjon for alle studentorganisasjoner og linjeforeninger ved UiS og har ansvaret for samlingsforumet «Engasjert» hvor felles problemstillinger og prosjekter tas opp.

Det finnes over 60 selvstendige studentorganisasjoner og foreninger registrert under StOr. Et annet forum under StOr er tillitsvalgtforum hvor de ulike studenttillitsvalgte fra institutt- og fakultetsnivå diskuterer felles saker og utfordringer.

StOr har kontorer midt på Universitetsområdet på Studentenes Hus.

Ledere av StOr 
 1991-1993: Johan Olav Brakestad
 1994-1995: Simen Johannessen
 1995-1996: Arne Sørvig
 1996-1997: Tor Åge Risnes
 1997-1998: Line Røreng
 1998-1999: Laila Hamar
 1999-2000: Ann Kristin Johnsen
 2000: Kari Hasselø Lygre
 2000-2002: Frode Træen
 2002: Inger-Lill Olsen (konstituert leder)
 2002-2003: Line Endresen
 2003-2004: Petter Furan
 2004-2005: Maria Karine Aasen-Svensrud
 2005-2006: Jan Erik Vennestrøm
 2006: Mari Hassel Lien (konstituert leder)
 2006-2007: Kjetil Clementsen
 2007-2008: Kristine Skogsrud Nesvik
 2008-2009: Gaute Juveth
 2009-2010: Gunnar Dyrseth
 2010-2011: Daniel Haug Nystad
 2011-2012: Morten Rønne
 2012-2013: Eirik Faret Sakariassen
 2013-2014: Håkon Ohren
 2014-2015: Amund Thomassen
 2015-2016: Anine Klepp
 2016-2017: Magne Bartlett
 2017-2018: Jørgen Sjøberg
2018: Sara Sunniva Jalali 
 2018-2019: Cathrine Johanne Sønvisen
2019-2020: Joachim Børlie
2020-2021: Philip Lundberg Jamissen
2021-2022: Eira Aas Eide
2022-2023: Sara Bianca Beitz

Eksterne lenker 
 Studentorganisasjonen StOr

Universitetet i Stavanger
Norske studentorganisasjoner
Crínán av Dunkeld

Crínán av Dunkeld (død 1045) var lekmannsabbed av bispedømmet Dunkeld, var kanskje også mormaer av Atholl. Crínán var stamfar til Huset Dunkeld, dynastiet eller kongeslekten som skulle styre Skottland fram til slutten av 1200-tallet.

Crínán var gift med Bethoc, datter av kong Malcolm II av Skottland, som regjerte fra 1005 til 1034. Da Malcolm II ikke hadde en sønn var den sterkeste arvelige krav til den skotske tronen etterkommere via Bethóc, og Crináns eldste sønn Donnchad I eller Duncan I ble skottenes konge, regjerte fra 1034 til 1040. Noen kilder indikerer at Malcolm II utpekte Duncan som sin etterfølger under reglene om tanisteri (skotsk-gælisk tana, herredømme) ettersom det ikke var noen annen mulig fordringshavere til tronen.

Crináns andre sønn, Maldred av Allerdale, holdt tittelen herre av Cumbria. Det er sagt at fra ham er det jarlene av Dunbar nedstammer fra i en ubrutt mannlig linje, eksempelvis Patrick Dunbar, 9. jarl av Dunbar.

Crinán ble drept i et slag i 1045 ved Dunkeld.

Crinán som lekmannsabbed av Dunkeld 
Klosteret til Sankt Columba av Iona ble grunnlagt på den nordlige bredden av elven Tay på 500-tallet eller tidlig på 600-tallet etter at Columba gikk i land og møtte pikterne. Sannsynligvis ble klosteret først reist som en enkel gruppe med hus av kvistflettverk, men kirken ble ombygd på 800-tallet av Kenneth I mac Alpin (regjerte 843-858). Kenneth brakte relikvier fra Irland for beskytte dem fra angrep av vikinger fra Norge. Dunkeld ble det fremste bispedømmet i østlige Skottland inntil St Andrews fikk betydning fra 900-tallet.

Mens tittelen arvelig lekmannsabbed var en føydal posisjon som ofte ble utført i kun navnet synes det som om Crinán faktisk opptrådte som abbed for klosteret i sin tid. Han var således en mann av høy posisjon både i kirkelig og i det verdslige samfunnet.

Den praktfullt katedralen i Dunkeld, som nå ligger delvis i ruiner, ble bygget i stadier mellom 1260 og 1501, og står i dag på det stedet som klosteret i sin tid lå. Katedralen inneholder de eneste bevarte levningene fra det tidligere klostersamfunnet; en bane i rød stein som er synlig i østkorets vegg som kan ha blitt gjenbrukt fra en tidligere bygning, og to steinkors fra en gang rundt 800-900-tallet som nå står i katedralmuseet.

Eksterne lenker 
 FMG on Crinan
 Clans and Families of Ireland and Scotland

Fødselsår ikke oppgitt
Skotter
Huset Dunkeld
Dødsfall i 1045
Gregory Boyington

Gregory «Pappy» Boyington (født 4. desember 1912 i Cour d'Alene i Idaho i USA, død 11. januar 1988 i Fresno i California) var en amerikansk jagerpilot og flyveress. 

Han fløy først kampoppdrag for The American Volunteer Group («The Flying Tigers») for Republikken Kina under den annen sino-japanske krig. Senere kommanderte han den berømte United States Marine Corps-skvadronen VMF-214 («The Black Sheep Squadron») under annen verdenskrig. Boyington ble senere i krigen tatt som krigsfange.

Boyington ble for sin tjeneste i U.S. Marine Corps dekorert med Navy Cross og Medal of Honor.

Boyington var indianer fra siouxstammen.

Referanser 

Offiserer i U.S. Marine Corps
Flyveress
Personer fra USA under andre verdenskrig
Medal of Honor
Personer fra Kootenai County i Idaho
Personer fra Benewah County i Idaho
Personer fra Tacoma
Fødsler i 1912
Dødsfall i 1988
The Melting Pot

The Melting Pot (en. Smeltedigelen) er et skuespill av Israel Zangwill, første gang satt opp i 1908. Det handler om livet til en russisk-jødisk immigrant-familie ved navn Quixanos. 

Skuespillet gjorde det veldig bra da det ble spilt for første gang, og var til og med rost av president Theodore Roosevelt.

Handling 
David Quixano emigrerer til Nord-Amerika i kjølvannet av Chisinau-pogromen i april 1903, hvor hele familien hans ble myrdet. Han ønsker å glemme denne forferdelige hendelsen, og skrive en stor symfoni kalt «The Crucible» som uttrykker sitt håp om et samfunn hvor all etnisitet har smeltet vekk, og han forelsker seg i en vakker russisk kristen immigrant ved navn Vera.

Men David møter Veras også far, som viser seg å være den samme russiske offiseren som var ansvarlig for utslettelse av hele Davids familie.

Britiske skuespill
Skuespill fra 1908
Rosemary Lenton

Rosemary Lenton (født 21. august 1949) er en skotsk rullestolcurlingspiller. Hun representerer klubben Kelso and Lockerbie. 

Hun har deltatt i ett VM for Skottland (2008), dette endte med en 7.-plass. Nasjonalt har hun vunnet British Open to år på rad, i 2006 og 2007. Hun ble også skotsk mester i 2007. 

Hun spilte også på det skotske laget som fikk fjerdeplass i Norwegian Open i rullestolcurling 2007.

Resultater

Eksterne lenker 
 Profil hos WCF
 Profil hos the Scottish Institute of Sport
 Profil hos British Curling

Skotske rullestolcurlingspillere
Fødsler i 1949
Marwan Barghouti

Marwan Bin Khatib Barghouti (arabisk: ) (født 6. juni 1959 i Kobar ved Ramallah) er en palestinsk politiker og militær leder, som kom til makten under den første og andre intifada. Han leder det politiske partiet al-Mustaqbal, etter at han trakk seg ut av Fatah. Barghouti skal angivelig ha vært leder for organisasjonens militære divisjoner, al-Aqsa-martyrenes brigader og Tanzim, som regnes som terrororganisasjoner i USA, Canada og EU. Han ble arrestert i 2002 etter å ha blitt siktet for drap på sivile israelere og angrep på israelske soldater. Han ble plassert på et høysikringsfengsel i den israelske ørkenbyen Ber Sheva, hvor han i 2004 lanserte seg selv som presidentkandidat for den palestinske selvstyremyndigheten, som arvtaker for den avdøde Yasir Arafat. Sent i 2004 trakk han seg fra kandidaturet, etter press fra Fatah som ønsket seg Mahmoud Abbas som president.

Referanser 

Personer fra guvernementet Ramallah og Al-Bireh
Palestinere
Fødsler i 1959
Apeplanetens hemmelighet

Apeplanetens hemmelighet (originaltittel: Beneath the Planet of the Apes) er en amerikansk dystopisk science fiction- og eventyrfilm fra 1970 regissert av Ted Post. Filmen er en direkte oppfølger til Apeplaneten og handler om jakten på Taylor, som forsvinner etter en mystisk hendelse i «den forbudt sone». Hovedrollene spilles av James Franciscus og Kim Hunter, mens Charlton Heston har en birolle.

Handling
Filmen starter der den første slapp. Taylor og Nova er ut i ørkenen på jakt etter flere mennesker. De blir de utsatt for noen mystiske fenomen i «den forbudt sone» og Taylor forsvinner plutselig sporløst mens han undersøker et av dem. I et desperat forsøk på å finne hjelp fortsetter Nova videre ut i ørkenen, og støter etter hvert på en annen astronaut, John Brent. Brent er en kollega av Taylor som var sendt ut i rommet i håp om å finne og redde Taylor og hans mannskap. Brent følger med Nova tilbake til apekolonien hvor han treffer Zira og Cornelius som hjelper også ham med nyttige tips om hvor han kan finne Taylor. Det viser seg at Taylor forsvant i en underjordisk by som består av restene av New York – i år 3955. Byen er befolket av avanserte mennesker med overnaturlige evner og som tilber en atombombe som gud. Samtidig med dette planlegger gorillaene et storstilt angrep på byen.

Om filmen

Popularitet og økonomi 
Apeplanetens hemmelighet ble en moderat kommersiell suksess, men innbrakte mindre enn den første. I USA spilte den inn drøyt 19 millioner dollar, ca. halvparten av det den første tjente inn. Ifølge nettstedet The Numbers ble sett av drøyt 11 millioner i USA og havnet på en 16-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1970.

Produksjonskostnadene var på $4,7 millioner.

Anmelderne 
Den fikk dårligere mottakelse enn den første filmen, men regnes av mange som den beste av oppfølgerne. Den har fått 38 % på Rotten Tomatoes. Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.

Annet 
For de andre filmene i denne serien, se Apeplaneten (alternativer).

I rollene
 James Franciscus .... Brent
 Kim Hunter .... Zira
 Maurice Evans .... Dr. Zaius
 Linda Harrison .... Nova
 Paul Richards .... Méndez
 Victor Buono .... Fat Man
 James Gregory .... Ursus
 Charlton Heston .... Taylor

Referanser

Eksterne lenker 

Filmer fra 1970
Apeplaneten
Science fiction-filmer fra USA
Mysteryfilmer fra USA
Dystopiske filmer
Eventyrfilmer fra USA
Postapokalyptiske filmer
Engelskspråklige filmer
Filmer om atomvåpen
Filmer lagt til USA
Oppfølgerfilmer