alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Liste over Libanons presidenter

Dette er en liste over Libanons presidenter. Selv om det ikke er spesifikt skrevet i konstitusjonen, har en muntlig enighet kjent som Nasjonalpakten (al-mithaq al-watani), besluttet i 1943, resultert i at tittelbæreren har vært maronittkristen i hver eneste valgperiode siden den gang. Flere av presidentene før 1943 kom fra ikke-maronittiske sekter, selv om de var kristne.

Presidenten velges av Det libanesiske parlamentet for en seksårsperiode. Teoretisk sett kan han bli valgt av et simpelt flertall, men i praksis blir han normalt valgt ved en oppnåelse av konsensus mellom landets politiske fraksjoner.

Før uavhengigheten
Charles Debbas: 26. mai 1926 – 2. januar 1934
Privat-Antoine Aubouard (konstituert): 2. – 30. januar 1934
Habib Pacha Es-Saad: 30. januar 1934 – 20. januar 1936
Emile Edde: 20. januar 1936 – 4. april 1941
Pierre-Georges Arlabosse (konstituert): 4 – 9. april 1941
Alfred Naqqache: 9. april 1941 – 18. mars 1943
Ayub Thabit (konstituert): 19. mars – 21. juli 1943
Petro Trad: 22. juli – 30. september 1943

Etter uavhengigheten
Bechara El Khoury: 21. september – 11. november 1943
Emile Edde: 11. – 22. november 1943
Bechara El Khoury: 22. november 1943 – 18. september 1952
Statsminister Fuad Chehab (konstituert): 18. – 22. september 1952
Camille Chamoun: 23. september 1952 – 22. september 1958
Fuad Chehab: 23. september 1958 – 22. september 1964
Charles Helou: 23. september 1964 – 22. september 1970
Suleiman Frangieh: 23. september 1970 – 22. september 1976
Elias Sarkis: 23. september 1976 – 22. september 1982
Bashir Gemayel: 23. august 1982 – 14. september 1982 valgt til president, drept i et attentat ti dager før overtakelse som president
Amine Gemayel: 23. september 1982 – 22. september 1988
Statsminister Michel Aoun (konstituert): 22. september – 13. oktober 1989
René Moawad: 5. november – 22. november 1989
Elias Hrawi: 24. november 1989 – 24. november 1998
Émile Lahoud: 24. november 1998 – 23. november 2007
Statsminister Fouad Siniora (konstituert): 24. november 2007 – 25. mai 2008
Michel Suleiman: 25. mai 2008 - 2014
Michel Aoun: 2016 -

Eksterne lenker 
 

Libanon
Libanesisk politikk
USAs Grand Prix 2007

USAs Grand Prix 2007 var et Formel 1-løp arrangert den 17. juni 2007 på Indianapolis Motor Speedway i Indianapolis. Det var det sjuende løpet i Formel 1-sesongen 2007. Dette var også siste gang et Formel 1-løp ble arrangert i USA frem til det igjen var løp på Circuit of the Americas i 2012.

I BMW Sauber ble Robert Kubica, som ble skadet i et voldsomt krasj i Canada, erstattet av den unge tyskeren Sebastian Vettel.

I startoppstillingen sto de to McLaren-bilene til Lewis Hamilton og Fernando Alonso i første rad. Bak dem stod Ferraris Felipe Massa og Kimi Räikkönen. Dette var det tredje løpet på rad med begge Mclaren-førerne i første rad på griden. Debutanten Vettel kvalifiserte seg til syvende startposisjon, bak sin teamkollega Nick Heidfeld og Heikki Kovalainen i Renault.

Løpet ble vunnet av Hamilton foran sin stallkamerat Alonso, som var drøyt 10 sekunder foran Felipe Massa. Vettel kom på en 8.-plass og tok dermed sitt første Formel 1-poeng i sitt debutløp. Han ble også den yngste Formel 1-føreren i historien, 19 år og 349 dager gammel, til å ta et verdensmesterskapspoeng.

Klassifisering

Kvalifisering

Løpet 

Noter til tabellen:
 Takuma Sato foretok en forbikjøring under gult flagg og skulle egentlig fått en gjennomkjøringsstraff, men ettersom han snurret og brøt løpet før han skulle gjennomføre straffen, ble han flyttet ned 10 plasseringer på startoppstillingen i det neste løpet, Frankrike Grand Prix.

Eksterne lenker 
 

 

2007
Formel 1-sesongen 2007
Indianapolis
Arnt Gudleik Hagen

Arnt Gudleik Hagen (født 17. august 1928 i Eid, død 27. mai 2007) var en norsk politiker (Senterpartiet).

Hagen innehadde flere sentrale verv i Senterpartiet. I årene 1956 til 1958 var Hagen fylkessekretær  for Bondepartiet i Troms. Fra 1959 til 1964 var han formann i Senterungdommens Landsforbund. Han var medlem av Senterpartiets sentralstyre og formann for partiets programkomite fra 1973 til 1977.  Hagen ble innvalgt på Stortinget fra Møre og Romsdal i 1965, etter å ha vært vararepresentant siden 1961. Han representerte fylket i 12 år og satt som stortingsrepresentant fram til 1977. I årene 1963–1967 var Hagen også medlem av bystyret i Molde. 

Hagen var utdannet sivilagronom og arbeidet etter endt utdannelse i 1953 et års tid som jordbrukssjef i Vestnes kommune. Han ble deretter i 1955 avdelingssjef i S/L Nord-Norges salgslag i Harstad og Vadsø. I 1958 ble han disponent i Møre og Romsdal Eggsentral, en stilling han hadde til 1973. I årene 1977–1994 var Hagen utbyggingssjef i Møre og Romsdal fylkeskommune.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter fra Sp
Stortingsrepresentanter for Møre og Romsdal
Stortingsrepresentanter 1965–1969
Stortingsrepresentanter 1969–1973
Stortingsrepresentanter 1973–1977
Algorfa

Algorfa er en liten by i comarca Vega Baja del Segura i Alicante-provinsen i Spania. Algorfa ligger vel elva Segura, cirka 30 minutters kjøring fra Alicante lufthavn og Murcia lufthavn, San Javier, og om lag 15 minutter fra Guardamar del Segura.

Algorfa er en landkommune med en befolkning på nærmere 3 000 innbyggere. Sitroner utgjør en stor del av det som dyrkes i kommunen. Rett utenfor byen ligger en neo-gotisk kirke bygget på begynnelsen av 1800-tallet. Det er et marked i Algorfa hver søndag. I Algorfa ligger også golfklubben La Finca.

Eksterne lenker
 
 AlgorfaSpain.com, nyheter fra Ayuntamiento de Algorfa
 Algorfa.co.uk, 
 Algorfanews.com, 

Kommuner i provinsen Alicante
Byer i Alicante
Vega Baja del Segura
Linköpings universitet

Linköpings universitet (forkortet LiU) er et universitet i Linköping og Norrköping i Sverige. Det ble grunnlagt i 1975, og har tre fakulteter, et teknisk fakultet (som blir kalt ved det eldre navnet Linköpings tekniska högskola), et medisinsk fakultet og et filosofisk fakultet.

Linköpings universitet har tre campuser. Campus Valla, som ligger i Linköping, er den største. I Linköping ligger også Campus US (US er en forkortelse av Universitetssjukhuset). I nabobyen Norrköping ligger den tredje campusen: Campus Norrköping.

Universitetet hadde i 2007 26 757 studenter, 1 418 doktorgradsstipendiater og 2 077 andre vitenskapelig ansatte.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Linköpings universitet
 Linköpings tekniska högskola (teknisk fakultet)
 Hälsouniversitetet (medisinsk fakultet)
 Filosofiska fakulteten
 Utbildningsvetenskap

Universiteter i Sverige
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1975
1975 i Sverige
Linköping kommune
Norrköping kommune
Urmia

Urmia (også Orumiyeh eller Urumiah; persisk: ارومیه tyrkisk/aserbajdsjansk Urmiye, kurdisk Wurmê eller Urmiye) er en by i det nordvestlige Iran ved Urmiasjøen. Byen er administrativ hovedby i provinsen Vest-Aserbajdsjan og har rundt 1 583 255 innbyggere (2013). Urmia het tidligere Rezaiyeh. Byens befolkning består hovedsakelig av kurdere og aserere.

De viktigste stammene i området er tyrkisk-talende Afshar og Kurdisk-talende Shekak.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Iran
Provinsen Vest-Aserbajdsjan
Raumafylke

Raumafylke (norrønt: Raumafylkí) var et fylke og tidligere småkongedømme i det gamle landskapet Oplandene som lå under Eidsivatingsloven. Fylket tilsvarte distriktene Romerike og Glåmdalen, og var et av Norges mest tettbefolkede fylker i vikingtiden.

Raumafylke grenset i nord mot Heinafylke og Østerdalen, i sør mot Alvheim og Vingulmark, og i vest mot Hadafylke.

Tredinger 

Raumafylke var inndelt i tredinger (þridung):
 Nesþridungr (Nes prestegjeld, Odalen og Solør)
 Ullinshofsþridungr (Øvre Romerike)
 Suðrheimsþridungr (Nedre Romerike)

Sysselinndeling
Raumafylke bestod av to sysler:
 Nyrðri hlutr sýsla
 Sóleyar
 Ódalr
 Syðri hlutr sýsla
 Raumaríki

Referanser 

Middelalderen i Norge
Landskap i Norge
Hedmarks historie
Akershus' historie
Randbladmåler

Randbladmåler (Thalera fimbrialis) er en sommerfugl som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). Denne gulgrønne arten kan kjennes på at vingenes ytterkant er gulaktig, og at bakvingen har en avrundet, grunn innskjæring på yttersiden. I Norge er den ganske sjelden, funnet bare ved Oslofjorden og noen få steder på Sørlandet. Den blir vurdert som Sårbar (VU) på Norsk rødliste for arter.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 24 – 30 mm), slank, gulgrønn måler. Vingenes ytterkant er gulaktig, hårfrynsene langs kanten er vekselvis hvite og rødbrune. Forvingen har to hvite tverrlinjer, bakvingen bare en slik linje. Bakvingens ytterkant er noe innskåret i midten. Larven er lang og tynn, grønn med en brunrød ryggstripe som noen ganger er brutt opp til en rekke av flekker. Hodet er delt i to av en dyp kløft i midten. På det fremste kroppsleddet sitter det et par pigger som stikker opp over hodet.

Levevis 
Randbladmåleren finnes på tørre strandenger. Larvene kan leve på mange ulike slags urter, de viktigste næringsplantene er trolig ryllik (Achillea millefolia) og markmalurt (Artemisia campestre). Arten kan være truet ved at denne type miljøer er sterkt utsatt for ferdsel og nedbygging i sammenheng med ferieaktiviteter.

Utbredelse 
Arten finnes i Europa, bortsett fra lengst i nord, videre østover til Korea og Øst-Sibir. I Norge er den bare funnet ved Ytre Oslofjord og noen få steder på Sørlandet vestover til Tromøya ved Arendal.

Rødlistevurdering 
Randbladmåler lever på mange ulike urter. Biotopen er tørrenger nær kysten. I Østfold er den også påvist på noen få lokaliteter et stykke inne i landet. Arten er kjent fra cirka 40 lokaliteter fra Arendal i Aust-Agder til omkring midtre Oslofjord. Trusler mot arten er tråkk, slitasje, gjengroing og utbygging. Disse påvirkningene fører til at forekomstene reduseres og fragmenteres. 
Arten rødlistes i 2021 som nær truet NT.

Referanser

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 Nettsiden Norges sommerfugler
 Silvonen, K. : Larvae of North European Lepidoptera (med foto av larven)

Målere
Sommerfugler på norsk rødliste
Sommerfugler formelt beskrevet i 1763
Dyr formelt beskrevet av Giovanni Antonio Scopoli
Blek bladmåler

Blek bladmåler (Jodis lactearia) er en sommerfugl som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). Denne lille, spinkle, grønnhvite arten er ikke sjelden i Sør-Norge. Som nyklekket er den blekt blågrønn, men fargen blekner snart og de fleste eksemplarene man finner er nesten helt hvite.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 23 – 26 mm), slank måler, blekt blågrønn bleknende til grønnlig hvit. Både for- og bakvingene har to hvite, lett bølgende (ikke tannete) tverrbånd. Larven er lang og tynn, grønn, hodet er delt av en dyp kløft i to spisse lober.

Levevis 
Blek bladmåler holder til i løvskog med innslag av bjørk. Larvenes næringsplante er først og fremst bjørk (Betula spp.), men den kan også gå på hagtorn (Crataegus spp.), eik (Quercus spp.) og andre løvtrær.

Utbredelse 
Arten forekommer i Europa og videre østover til Korea og Japan. I Norge forekommer den på Østlandet nord til Oslo, på Sørlandet og på Vestlandet nord til Lærdal. Den er nokså vanlig på sørvestlandet, ellers mindre vanlig.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 Nettsiden Norges sommerfugler
 Silvonen, K. : Larvae of North European Lepidoptera (med foto av larven)

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Blåbærbladmåler

Blåbærbladmåler (Jodis putata) er en sommerfugl som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). Ved siden av kjempebladmåleren (Geometra papilionaria) er dette den vanligste bladmåleren i Norge. Den ligner blek bladmåler (Jodis lactearia), men skiller seg på denne på at vingenes hvite tverrlinjer er tannete (siksak-formede).

Utseende 
En liten (vingespenn 19 – 22 mm), spinkel måler, blågrønn som nyklekket, men fargen falmer raskt til blekgrønt eller gulaktig. Både for- og bakvingene har to tannete, hvite tverrlinjer. Larven er lang og tynn, grønn med en rekke av røde flekker langs ryggen. Hodet er delt i to spisse lober ("horn") av en dyp pannefure.

Levevis 
Blåbærbladmåleren flyr i bar- og blandingsskog med bunnvegetasjon av bærlyng, og på myrer. Larvenes næringsplanter er blåbær (Vaccinium myrtillus) og blokkebær (Vaccinium uliginosum). De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juli, men de skremmes også lett opp på dagtid.

Utbredelse 
Arten finnes i Europa og videre østover til Kina, Korea og Japan. I Norge er den vanlig i Sør-Norge, mens det er gjort spredte funn av den i Nord-Norge.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 Nettsiden Norges sommerfugler
 Silvonen, K. : Larvae of North European Lepidoptera (med foto av larven)

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Traktaten om pavens makt og overhøyhet

Traktaten om Pavens makt og overhøyhet (1537), (latin: Tractatus de Potestate et Primatu Papae), er den syvende lutherske bekjennelse i Konkordieboken. Philipp Melanchthon, som var forfatteren, fullførte traktaten den 17. februar 1537 under sammenkomsten av fyrster og teologer i Schmalkalden. Traktaten ble ratifisert og underskrevet av denne forsamling som et vedlegg til Den augsburgske bekjennelse, som ikke hadde en spesifikk artikkel som omhandlet embete til Paven. Denne definering av deres holding til pavedømmet var å anse som viktig for lutheranerne siden de stod overfor det truende kirkekonsilet som kom til å møtes som Konsilet i Trient. Traktaten ble historisk sett del av Luthers Schmalkaldiske artikler fordi begge dokumentene ble til med utgangspunkt i Det schmalkaldiske forbund og Traktaten ble plassert etter de schmalkaldiske artikler i Konkordieboken. 

Melanchthon brukte mye den samme retorikk i Traktaten som han gjorde i Apologi for Den augsburgske bekjennelse (1531). Melanchthon brukte Bibelhenvisninger og sitater fra kirkefedrene for å presentere og støtte opp om tre hovedpoenger: 1) Paven er ikke overhode til den kristne kirken og overordnet alle andre biskoper etter guddommelig rett (de iure divino), 2) Paven og biskopene har ikke verdslig øvrighet etter guddommelig rett, 3) påstanden i bullen Unam sanctam (1302) at lydighet til paven er nødvendig for frelse er ikke rett siden det strider imot læren om  rettferdiggjørelse ved tro. Luthers synspunkt at påstandene til paven undergravde evangeliet blir satt frem i denne avhandlig som utgangspunktet for lutherske lekfolk og prester, og den oppnådde «konfesjonell» eller «symbolsk» status ganske raskt: den autorative lære til det som ville bli den evangelisk-lutherske kirke.

Eksterne lenker
 Traktaten om Pavens makt og overhøyhet i fulltekst på dansk
 Traktaten om Pavens makt og overhøyhet i fulltekst på engelsk

Lutherske reformatoriske tekster
Bøker fra 1537
Harald Bjørkøy

Harald Bjørkøy (født 16. januar 1953) er en norsk operasanger  (tenor). Han er oppvokst i Hemne og er bror til Gunnar Bjørkøy, Kåre Bjørkøy og Svein Bjørkøy.

Harald Bjørkøy debuterte som sanger i 1982. I 1991 debuterte han ved Carnegie Hall i New York. Han har et stort repertoar innenfor lied og oratorier og har blant annet sunget ledende operaroller som Don Ottavio, Don Jose, Stewa, Alfredo, Manrico og Canio. Høsten 2002 sang han rollen som Olav Tryggvason i TrønderOperaens urframførelse av Hjalmar Borgstrøms opera Thora på Rimol fra 1894. Han synger også på CD-innspillingen av samme verk som ble utgitt på SIMAX Classics. 

Han har gjestet ved Den Norske Opera, vært solist med alle de norske profesjonelle symfoniorkestrene og konsertert i en rekke europeiske land og i USA.

I tillegg til en aktiv sangkarriere er Bjørkøy professor i sang ved Griegakademiet i Bergen.

Priser 
 Rikskonsertenes debutstøtte 1982
 Pris fra den internasjonale sangkonkurransen i s'Hertogenbosch, Nederland.
 Griegprisen for sine konserter og CD-innspillinger med Edvard Griegs sanger.

Diskografi 
 Shadow Songs EUCD 40 2007 Sammen med Hilde Haraldsen Sveen, Signe Bakke og Jan Hovden.

Eksterne lenker 
 
 
	

  Biografi hos proarte.no

Norske operasangere
Tenorer
Norske musikkprofessorer
Personer fra Hemne kommune
Marianne Bjørneboe

Marianne Bjørneboe (født 7. mai 1961 i Enebakk) er en norsk litteraturviter, skribent, forfatter og filmarbeider.

Hun har hovedfag i litteraturvitenskap fra Universitetet i Oslo 1996 med oppgaven Drømmen om det vakre. Om kjærlighet og ambivalens i to romaner av Ragnhild Jølsen.

Hun arbeider pr 2008 med en dokumentarfilm om forfatteren Ragnhild Jølsen.

Marianne Bjørneboe er datter av forfatter Jens Bjørneboe, og søster av Therese Bjørneboe.

Bibliografi 
 2001: Filmfortellere. Gyldendal. ISBN 978-82-05-28090-8

Filmografi 
 1988: Sensommer/møte Kortfilm
 1989: Menneskeskapte ting - Om farge, form og rytme Dokumentarfilm.
 1991: Sweet Dreams Kortfilm
 2008: Verden kunne være deilig – En film om forfatteren Ragnhild Jølsen. Dokumentar.

Referanser 

Norske sakprosaforfattere
Norske filmregissører
Personer fra Enebakk kommune
Fødsler i 1961
Missourisynoden

Missourisynoden (LCMS, Lutheran Church – Missouri Synod) er et evangelisk-luthersk kirkesamfunn i USA. Missourisynoden ble etablert av tyske gammellutherske innvandrere på 1800-tallet, og er i dag med sine 1,8 millioner medlemmer det nest største lutherske kirkesamfunnet i USA, etter Evangelical Lutheran Church in America. Teologisk har samfunnet hatt et konservativt syn på Bibelen og den lutherske bekjennelsen i Konkordieboken. Allikevel har det under de senere år forekommet indre splittelser mellom dem som ønsker en strengere tolkning av den lutherske bekjennelsen, og mer moderate eller reformvennlige grupper.

Mer konservative lutherske grupperinger som f. eks. Wisconsinsynoden har kritisert Missourisynoden fremfor alt for en slapp praksis i spørsmålet om kirkefellesskap, og for å tillate grupper innfor samfunnet som avviker fra den lutherske læren.

Concordia Lutheran Conference og Lutheran Churches of the Reformation er mindre, sterkt konservative lutherske samfunn med røtter i LCMS.

Utdannelsesinstitusjoner
Kirkesamfunnet driver to presteseminarer, Concordia Seminary i St. Louis, Missouri, og Concordia Theological Seminary i Fort Wayne, Indiana. Dessuten driver LCMS et universitetssystem, Concordia University, med college på flere plasser i USA.

Presidenter 
 1847–1850 Carl Ferdinand Wilhelm Walther
 1850–1864 Friedrich Conrad Dietrich Wyneken 
 1864–1878 Carl Ferdinand Wilhelm Walther
 1878–1899 Heinrich Christian Schwan
 1899–1911 Franz August Otto Pieper 
 1911–1935 Friedrich Pfotenhauer 
 1935–1962 John William Behnken 
 1962–1969 Oliver Raymond Harms 
 1969–1981 Jacob Aall Otteson Preus
 1981–1992 Ralph Arthur Bohlmann
 1992–2001 Alvin L. Barry
 2001–2001 Robert T. Kuhn
 2001–2010 Gerald B. Kieschnick
 2010-idag Matthew C. Harrison

Eksterne lenker
 

Lutherske kirker
Luthersk kristendom
Kristendom i USA
Heathen (album)

Heathen er et studioalbum fra David Bowie fra 2002.   Det ble lansert 11. juni 2002. For første gang siden Scary Monsters (and Super Creeps) samarbeider han med Tony Visconti under produksjonen. Albumet solgte to millioner eksemplarer på verdensbasis.

Bowie hadde opprinnelig tenkt å slippe et album i 2000/2001 kalt «Toy».  Albumet skulle inneholde noen nye sanger – samt mindre kjente sanger fra 60-tallet.  En del av sangene fra dette albumet, som aldri ble utgitt, er med på Heathen. Albumet inneholder tre cover versjoner: «Cactus» av The Pixies; «I've Been Waiting for You» av Neil Young; og «I Took a Trip on a Gemini Spaceship» av the Legendary Stardust Cowboy.

Singler
Det ble gitt ut tre singler knyttet til albumet.
 «Slow Burn» kom 3. juni 2002 med et par sanger som ikke kom med på albumet og et par nyinnspillinger av sanger fra 60-tallet.
 «Everyone Says ’Hi’» kom ut 16. september 2002 med sanger som ikke kom med på albumet, og nyinnspillinger av sanger fra 60-tallet.
 «I've Been Waiting for You» kom ut i oktober i Canada.

Sporliste
«Sunday» (Bowie) – 4:45 
«Cactus» (Black Francis) – 2:54 
«Slip Away» (Bowie) – 6:05 
«Slow Burn» (Bowie) – 4:41 
«Afraid» (Bowie) – 3:28 
«I've Been Waiting for You» (Neil Young) – 3:00 
«I Would Be Your Slave» (Bowie) – 5:14 
«I Took a Trip on a Gemini Spaceship» (Norman Carl Odom) – 4:04 
«5:15 The Angels Have Gone» (Bowie) – 5:00 
«Everyone Says 'Hi'» (Bowie) – 3:59 
«A Better Future» (Bowie) – 4:11 
«Heathen (The Rays) »  (Bowie) – 4:16 
«Wood Jackson» (Ekstraspor på den japanske utgivelsen)

Andre utgivelser
CD’en har blitt utgitt i et begrenset opplag med følgende bonusspor:
«Sunday» (Moby Remix) – 5:09
«A Better Future» (Remix by Air) – 4:56 
«Conversation Piece» (skrevet i 1969, innspilt i 1970, nyinnspilt i 2000) – 3:51 
«Panic in Detroit» («outtake» fra en innspilling i 1979) – 2:57

Musikere
 David Bowie: Vokal, Keyboard, Gitarer, Saksofon, Stylofon, Bagrunnsvokal, Trommer
 Tony Visconti: Bass, Gitarer, Fløyter, Strengearrangementer, Bakgrunnsvokal 
 Matt Chamberlain: Trommer, Loop Programmering, Perkusjon 
 David Torn: Gitarer, Guitar Loops, Omnichord 
 The Scorchio Quartet 
 Greg Kitzis: første fiolin
 Meg Okura: andre fiolin
 Martha Mooke: Viola 
 Mary Wooten: Cello 
 Carlos Alomar: Gitar 
 Sterling Campbell: Trommer og Perkusjon
 Lisa Germano: Fiolin 
 Gerry Leonard: Gitar 
 Tony Levin: Bass 
 Mark Plati: Gitar og Bass 
 Jordan Rudess: Keyboard
 The Borneo Horns: Lenny Pickett, Stan Harrison, Steve Elson 
 Kristeen Young: Vokal og Piano 
 Pete Townshend: Gitar (på «Slow Burn») 
 Dave Grohl: Gitar (på «I've Been Waiting for You) »

Plasseringer
Album

Singel

Eksterne lenker   
 

David Bowie-album
Musikkalbum fra 2002
St. Anton am Arlberg

St. Anton am Arlberg (ofte referert til som St. Anton) er en landsby i Tirol i Østerrike. I 2006 hadde de 2848 innbyggere. Stedet er i hovedsak basert på turisme, spesielt skiturisme.

Det er et større alpinanlegg med flere skiheiser og høyfjellshoteller. VM i alpint i 2001 ble arrangert i byen. Toppstasjonen for skitrekk i St. Anton ligger på 2811 moh og heter Valluga. St. Anton har totalt 280 km med nedfarter og 85 heiser. Nærmeste flyplass er Innsbruck som ligger ca. 110 km fra St. Anton. 

Byer i Tirol
Vintersportssteder i Østerrike