alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Daniel Herskedal

Daniel Herskedal (født 2. april 1982 i Molde) er en norsk jazzmusiker som spiller tuba. Han har spilt sammen med en rekke besetninger og deltatt på flere plateutgivelser. Herskedal blir av noen ansett som et av landets fremste talent innen jazztubaismen, samt for å kombinere flere musikkformer. 

Som gutt spilte Daniel Herskedal valthorn men gikk over til brorens tuba.  Videre gikk han skole i Storyville Jazz Club, på musikklinja ved Molde videregående skole i årene 1998–2001, og ble med på flere plater med hjembyens Dixi før flytting til Trondheim og bachelor-grad ved Jazzlinja (NTNU) (2006), og senere mastergrad i jazztubaisme ved Rhythm Music Conservatory (RMC) i København (2008). Han skrev der avhandling om joik og jazz, samt utferdiget orkesterverket A sacred narrative som ble fremført i Kong Haakon kirke, Norges sjømannskirke i byen (2007). I studietiden var han i Trondheim Jazzorkester ved flere anledninger, og i København spilte han i professor Django Bates sitt studentorkester, stoRMChaser. Han har også arbeidet som fylkesmusiker i Nord-Trøndelag.

Han har gitt ut plate med trioen Listen! (etablert 2002) der Bendik Giske spiller saksofon og Espen Berg piano. I trioen Kaktusch har han med seg Anton Eger på trommer og Marius Neset på saksofon. I Quintus Big Band (etablert 2007)  spiller han med nevnte Giske saksofon, medtubaist Kristoffer Lo, Ingrid Bergene Fosaa horn, Morten Schrøder og Bjørn Erik Heggli trompet, samt perkusjonistene Frode Fjellheim/Stian Lundberg og Elisabeth Fossan trombone. Kvartetten Bat Band har i tillegg Hayden Powell trompet, Steinar Nickelsen orgel og Lasse Ehn trommer. Med Ehn er han i kvartetten BrassBoost sammen med Stefan Ringive trombone og Anders Bast saksofon. Nevnte Powell, Erik Johannessen (1975) trombone og
Erik Nylander trommer utgjorde kvartetten Magic Pocket som bidro ved Nattjazz og Moldejazz (2004). Han skrev musikken til kortfilmen The end (2008) av Bendik Kaltenborn.

Diskografi 
 City Stories (, NORCD / Musikkoperatørene - NORCD1094)

Umerkelser 
 Getxco internasjonale jazzkonkurranse, juryens solistpris (2004)
 Hoeillart internasjonale jazzcontest, juryens 1. pris med Listen! (2004)
 GNIST mørestipend, Sparebanken Møre  (2007)
 Årets studentlegat, Rytmisk musikkonservatorium i København (2007)
 JazzTalent-prisen ved Moldejazz, Midt-Norsk Jazzsenter and Sparebank1 SMN (2008)
 TÆL-stipendet, Sparebank1 SMN (2008)
 JazZtipendiat (w/ Magic Pocket) of the year, chosen by Moldejazz, Midt-norsk Jazzsenter                                                                                                og Sparebank1 (2009)
 Gullnominasjon (The End, Visueltdagene
 Gullnominasjon (The End), Kolla! (SE)
 Nominert til Spellemannprisen 2012 i åpen klasse for Neck Of the Woods (sammen med Marius Neset)
 Nominert til Folkelarmprisen 2020 i open klasse for Lååje – Dawn (sammen med Marja Mortensson)
 Vinner av Spellemannprisen 2020 i klassen TONOs komponistpris for Call for Winter

Referanser

Eksterne lenker 
 

Jazztubaister
Norske jazzkomponister
Personer fra Molde kommune
Vinnere av Spellemannprisen
Olga Tsjernjavskaja

Olga Mikhajlovna Tsjernjavskaja (russisk Ольга Михайловна Чернявская, født som Davidova da Burova den 17. september 1963 i Irbit) er en tidligere russisk diskoskaster. Tsjernjavskaja var som best på begynnelsen av 1990-tallet og hennes personlige rekord på 68.38 er fra en konkurranse i 1992. Året etter kastet hun 67.40 under VM som holdt til seier. To år senere under VM i Göteborg lyktes hun ikke i å forsvare VM-gullet, da hun endte på en tredjeplass. Hennes siste store mesterskap var OL i 1996 hvor hun ikke kvalifiserte seg til finalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Russiske diskoskastere
Sovjetiske diskoskastere
Verdensmestere i friidrett
Deltakere for SUS under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Deltakere for Russland under Sommer-OL 1996
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1996
Fødsler i 1963
Ruth Kasirye

Ruth Nanozzi Kasirye (født 10. oktober 1982 i Mukono i Uganda) er en norsk-ugandisk vektløfter. Hun er bosatt i Tønsberg og representerer Tønsberg-Kameratene. Tidligere representerte Kasirye Trondheim Atletklubb. Hun studerer vernepleie, men har tatt permisjon i forbindelse med satsingen på vektløfting.

Biografi 
Kasirye kom til Norge i 1998. Hun innehar de norske rekordene i rykk, støt og sammenlagt i tre vektklasser: 58, 63 og 69 kilo. I 2007 ble hun nummer ni i VM med 94 kg i rykk, 115 kg i støt og 209 kilo sammenlagt. Kasirye har vunnet sølv- og bronsemedalje i EM i vektløfting.

2008 – Syvendeplass i OL 
I 2008 kvalifiserte Kasirye seg til OL i Kina, der hun var norsk flaggbærer under åpningsseremonien. Hun ble nummer syv i 63-kilosklassen, med nordisk rekord med 224 kilo totalt. Etter ny personlig rekord i rykk på 103 kilo, ble hun stresset av at hun måtte på toalettet og fikk ikke varmet opp godt nok til øvelsen støt. Hun var nummer fire etter rykk-øvelsen, men med bare 121 kilo, falt hun av til syvendeplass.

2009 – EM-sølv 
Onsdag 8. april vant hun sammenlagt sølv under europamesterskapet i București bak tyrkiske Sibel Şimşek. Kasiryes resultat ble 231 kg. Med 107 kg (ny norsk rekord) vant hun sølv også i rykk. I støt endte hun utenfor pallen med 124 kg, og var litt skuffet da hun under NM få dager i forveien hadde løftet 130 kg. Alle de tre medaljevinnerne stoppet på 128 kg.

Doping 
Den 5. april 2016 ble Kasirye suspendert av Antidoping Norge etter at hun i januar hadde testet positivt for det forbudte stoffet meldonium. Meldonium ble satt på listen over forbudte stoffer av WADA 1. januar samme år. Kasirye hevdet at hun fikk stoffet under behandling av malaria da hun var i Uganda i desember 2015. Bruken av meldonium for å behandle malaria er ikke vanlig, ifølge flere leger. Den 8. april 2016 opplyste Kasirye at hun ikke kom til å anke suspensjonen.

Personlige rekorder 

Kasiryes personlige rekorder står alle som norske rekorder, mens rekorden i 63-kilosklassen også er nordisk rekord.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Tønsberg-Kameratene nettside med bilde av Kasirye

Norske vektløftere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 2008
Vektløftere under Sommer-OL 2008
Personer etter føde- eller oppvekststed i Uganda
Personer fra Tønsberg kommune
Dopingsaker i vektløfting
Fødsler i 1982
Kongepokalvinnere i vektløfting
Alain Casanova

Alain Casanova (født 18. september 1961 i Clermont-Ferrand, Frankrike) er en fransk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den sveitsiske klubben FC Lausanne-Sport.

I sin karriere var han målvakt.

Nå er han hovedtrener for den franske toppklubben Toulouse. Han har hatt stillingen siden 30. mai 2008 da han tok over for Élie Baup.

Gjennom karrieren spilte han for INF Vichy, Le Hacre AC, Olympique de Marseille og Toulouse.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske fotballspillere
Franske fotballtrenere
Fotballspillere for Le Havre AC
Fotballspillere for Olympique de Marseille
Fotballspillere for Toulouse FC
Fotballtrenere for Toulouse FC
Fotballtrenere for RC Lens
Fotballtrenere for FC Lausanne-Sport
Fødsler i 1961
Zusja

Zusja (russisk: Зуша) er ei elv i Orjol oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Oka, og er 234 km lang, med et nedbørfelt på 6 950 km². Zusja fryser til i begynnelsen av desember og er islagt til sist i mars. Den største sideelva er Nerutsj. 

Byene Mtsensk og Novosil ligger ved Zusja. Elva er seilbar fra Mtsensk. 

Elver i Orjol oblast
Fetsund stasjon

Fetsund stasjon er en av de opprinnelige stasjonene på Kongsvingerbanen, 8,12 km fra Lillestrøm, og åpnet i 1862. Den betjenes av lokaltog L14 mellom Asker - Oslo S - Kongsvinger.
Det finnes et busstopp på stasjonen som heter "Fetsund Stasjon" som betjenes av Ruters busslinje 875 (Trøgstad - Lillestrøm), bussen har bare 2 avganger i rushtiden på morgenen og ettermiddagen. 2 busser til Lillestrøm på morgenen og 2 busser til Trøgstad på ettermiddagen.

Litteratur

Eksterne lenker 
 Geir Tandberg Steigan om stasjonsbygningen
 Stasjonsdatabasen om stasjonen
 

Jernbanestasjoner på Kongsvingerbanen
Jernbanestasjoner i Akershus
Jernbanestasjoner åpnet i 1862 i Norge
Kulturminner i Lillestrøm
Wilhelm von Hanno
Heinrich Ernst Schirmer
Günther Schüssler
Fredete byggverk i Viken
Jernbanebyggverk i Lillestrøm
Akershus' samferdselshistorie
Anivabukta

Anivabukta (russisk: Анива залив – Aniva Zaliv, japansk: 亜庭湾) er ei bukt på sørkysten av øya Sakhalin i Russland. Bukta ligger på nordsiden av La Pérouse-stredet, som skiller Sakhalin fra den japanske øya Hokkaido i sør. Ved bukta ligger byene Korsakov og Aniva. Bukta er 104 km bred og 90 km lang, og største dybde er 93 meter 

Bukter i Russland
Sakhalin oblasts geografi
4. divisjon fotball for menn (Trøndelag)

4. divisjon fotball for menn (Trøndelag) er en regionalliga i fotball under Trøndelag Fotballkrets, som består av lag fra Nord- og Sør-Trøndelag. Fra og med sesongen 2011 vil 4. divisjon være det høyeste nivået i det regionale divisjonssystemet.

Før 2011 var den øverste avdelingen i kretsen, 3. divisjon, avdeling 19 og 3. divisjon, avdeling 20.

Lagene (2022)

Avdeling 1

Avdeling 2

Tabeller

2023

Avdeling 1

Avdeling 2

2022

Avdeling 1

Avdeling 2

2021

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 4

Avdeling 5

2020

Avdeling 1

Avdeling 2

2019

Avdeling 1

Avdeling 2

2018

Avdeling 1

Avdeling 2

2017

Avdeling 1

Avdeling 2

2016

Avdeling 1

Avdeling 2

2015

Avdeling 1

Avdeling 2

2014

Avdeling 1

Avdeling 2

2013

Avdeling 1

Avdeling 2

2012

Avdeling 1

Avdeling 2

2011

Avdeling 1

Avdeling 2

2010

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2009

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2008

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2007

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2006

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2005 Hydro/Texaco-Serien

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2004 Hydro/Texaco-Serien

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2003 Hydro/Texaco-Serien

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2002

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2001

Avdeling 1

Avdeling 2

Avdeling 3

Avdeling 4

2000

Avdeling 1

Avdeling 2

1999

Avdeling 1

Avdeling 2

Trøndelag
Fotball i Trøndelag
Sportsarrangementer i Trøndelag
Voronezj (elv)

Voronezj (russisk: Воро́неж) er ei elv i Tambov, Lipetsk og Voronezj oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Don, og er 342 km lang, med et nedbørfelt på 21 600 km². Elva fryser over først i desember og er islagt til slutten av mars. De nederste strekningene av elva er seilbare, og ved elva ligger byene Lipetsk og Voronezj.

Elver i Lipetsk oblast
Elver i Tambov oblast
Elver i Voronezj oblast
Dons vassdragsområde
Alf West

Alfred «Alf» West (født 15. desember 1881 i Nottingham, død 27. juni 1944) var en engelsk fotballspiller. Hans posisjon på banen var forsvarsspiller.

West spilte for amatørklubbene Nottingham Jardines Athletic, Radford Congregationals og Ilkeston Town (som senere ble til Barnsley FC), før han ble hentet til Liverpool av manager Tom Watson i november 1903.

Han fikk sin debut i hjemmekampen på Anfield 7. november samme år mot Notts County FC i en kamp Liverpool vant 2–1. Hans første mål kom på straffespark i hjemmekampen mot Bury FC 16. april 1904 i en kamp Liverpool vant 3–0. Han spilte fast på laget, men han og resten av lagkameratene hans klarte ikke å forhindre at Liverpool rykket ned til 2. divisjon dette året.

Året etter spilte han 16 av kampene i 2. divisjon hvor de røde vant divsjonen, og igjen skulle spille på det øverste nivået. I sesongen etter (1905/1906) gikk han glipp av kun en kamp, i det Liverpool vant ligamesterskapet for 2. gang i klubbens historie.

Han ble værende i klubben frem til 1909 da han signerte for Reading FC. Her ble han kun en sesong før han returnerte til Liverpool i 1910. Han spilte kun fire kamper for klubben i denne perioden, og i 1911 signerte han for Notts County. Han spilte senere også for amatørklubbene 
Mansfield Town og Shirebrook før han la støvlene på hylla.

Statistikk 
Liverpool

Kamper 
 1903–1909 & 1910–1911: Ligakamper - mål: 128 kamper - 5 mål.
 1903–1909 & 1910–1911: Totalt kamper - mål: 141 kamper - 6 mål.

Medaljer 
 1904/1905: Ligamester 2. divisjon.
 1905/1906: Ligamester 1. divisjon.

Referanser

Eksterne lenker 
 Profil på LFChistory.net

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Barnsley FC
Fotballspillere for Liverpool FC
Fotballspillere for Reading FC
Fotballspillere for Notts County FC
Personer fra Nottingham
Anji

Anji (kinesisk: 安吉县; pinyin: Ānjí Xiàn) er et fylke i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Huzhou.

I 1999 hadde det en befolkning på  innbyggere.

Kulturminner
Småbyen Dipu (Dipu chengzhi, 递铺城址), Dusongpasset og den gamle postveien (Dusongguan he gu yidao, 独松关和古驿道) og Anchengs gamle bymur (Ancheng chengqiang, 安城城墙) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Referanser

Eksterne lenker 
 Hjemmeside 
 Dipu chengzhi
 Ancheng chengqiang

Anji
Flunk

Flunk er et norsk elektronika-band. Bandet ble startet vinteren 2000/2001 av Ulf Nygaard fra Folk & Røvere og gitarist Jo Bakke fra Happy Campers. I tillegg består bandet av vokalist Anja Øyen Vister og blir i livesammenheng utvidet med trommeslager Erik Ruud. Bandet debuterte i 2002 med albumet For Sleepyheads Only 
og singelen «Blue Monday» som er en coverversjon av New Orders sang fra 1983. Totalt har bandet gitt ut fem album, alle på Beatservice Records. I tillegg har de gitt ut remiksete versjoner av albumene For Sleepyheads Only og Personal Stereo. 

Flunks musikk er blitt brukt i enkelte amerikanske TV-serier og filmer som The O.C. («Play» fra albumet Morning Star), Numb3rs («Spring To Kingdom Come» fra albumet Morning Star)  og filmen Frøken detektiv – Nancy Drew («Blue Monday» fra For Sleepyheads Only).

Diskografi 

 For Sleepyheads Only (Beatservice, 2002)
 Treat Me Like You Do – For Sleepyheads Only Remixed (Beatservice, 2003) Remiks
 Morning Star (Beatservice, 2004)
 Play America (Beatservice, 2005)
 Personal Stereo (Beatservice, 2007)
 Democracy – Personal Stereo Versions (Beatservice, 2007) Remiks
 This Is What You Get (Beatservice, 2009)
 The Songs We Sing (2012)
 Lost Causes (2013)

Eksterne lenker  
 Hjemmeside
 Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon

Norske artister innen elektronisk musikk
Fjoneferga

Fjoneferga er et kabelfergesamband som krysser et 500 meter bredt sund i Nisser mellom Fjone og Sundsodden. Sambandet knytter sammen øst- og vestsiden av Nisser omtrent midtveis langs det ca. 35 km lange vannet. Veien på land er fylkesvei 3380, mens selve fergen er kommunal.

Dagens ferge, MF «Nissen», er fra 1976. Den frakter ca. 5- biler årlig. Fjoneferga er Norges minste kabelferge.

Historie 
Sambandet har vært betjent av forskjellige utgaver av ferga «Nissen» fra starten i 1947, men med et opphold på 1950-tallet. Fram til veien fra Treungen ble åpnet i 1967 var den også det eneste veisambandet til Fjone.

I mars 1976 ble det vedtatt å bygge ny Fjoneferge til  kroner, som ble levert fra Elvestad Verksted i Skien i starten av oktober samme år.

Ferga har tidligere bare gått mellom mai og nyttår, så for å kunne gi innbyggerne på Fjone mulighet til å krysse over Nisser hele året og til alle døgnets tider, ble det i 2011 startet en underskriftskampanje for å erstatte ferga med bru. Dette førte ikke fram, men høsten 2017 ble det foreslått at ferga som et prøveprosjekt for 2018 og 2019 skal gå hele året. Fartøyet er ikke klassifisert for is, så hvis isen skulle legge seg vil trafikken måtte opphøre for en periode. Prøvedrift med helårsferge ble vedtatt på siste kommunestyremøte i 2017.

Den forrige Fjoneferga 

Ferga gikk som ny i Haugsjåsund, men ble senere flyttet til Fjonesundet og fikk navnet «Nissen». Da den gikk i Haugsjåsund ble den manuelt sveivet fram etter kabelen av to menn. Senere ble en motorbåt benyttet som framdrift. Da den i 1976 ble avløst av ny ferge ble den solgt til Lieng Bulldoserlag i Kviteseid for  kroner, og ble i 1978 brukt som lekter i forbindelse med veibygging mellom Østenå og Kilen. I 1985 bevilget fylket midler til å sette ferga inn i trafikk mellom Fjågesund og Østenå (Fylkesvei 3320), og trafikken kom igang 26. januar 1987 med det nye navnet «Østenå». Der gikk den i trafikk helt fram til Fjågesund bru ble åpnet i desember 1997, og har siden da ikke vært benyttet som ferge.

Referanser

Eksterne lenker 
 Ruteopplysninger hos Nissedal kommune 
 Om den forrige Fjoneferga (senere Fjågesundferga) på fjordfaehren.de 

Samferdsel i Nissedal
Fergesamband i Vestfold og Telemark
Kabelferger i Norge
Artikler i sjøfart-prosjektet
University of Aberdeen

University of Aberdeen (lat.: Universitas Aberdonensis) er et offentlig universitet i Aberdeen i Skottland. Det har ca. 13 500 studenter (2005).

Det er et av de eldste universitetene i Skottland. Dets to forløpere King's College, grunnlagt i 1495, og Marischal College, grunnlagt i 1593, ble slått sammen til University of Aberdeen i 1860.

Rangeringer 
University of Aberdeen ble rangert som nummer 40 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 41 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.

THE World University Rankings 2014-2015 plasserte universitetet som det 178. av de 500 beste universitetene i verden. I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet som nummer 137 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 som nummer 201-300 av verdens universiteter.

Fakulteter
College of Arts and Social Sciences
School of Divinity
History and Philosophy
School of Education
School of Language & Literature
School of Law
School of Social Science
University of Aberdeen Business School
College of Life Sciences and Medicine
School of Biological Sciences
School of Medical Sciences
School of Medicine
School of Psychology
Graduate School
College of Physical Sciences
School of Engineering and Physical Sciences
School of Geosciences
Graduate School

Referanser

Eksterne lenker
 

Aberdeen
Aberdeen
Etableringer i 1495
Utdanningsinstitusjoner etablert på 1400-tallet
Strandreddik

Strandreddik, også kalt strandsennep  (latin: Cakile maritima) er en ettårig plante av strandreddikslekten i korsblomstfamilien (Brassicaceae), som vokser langs kysten ved strender. Den er  lang og krypende eller svakt oppreist. Strandreddik har forgrenede stilker og lyst blå eller bleklilla blomster. 

Frøene flyter og spres over havet. Hare og rådyr spiser strandreddiken, og kålsommerfuglens larve lever på den.

Planten er rikt forgrenet, har svært smale og kjøttfulle blader som nesten ser ut som bladløse grener. Stengelblad har  lange parfliker, ellers er bladene lite iøynefallende. Fargen på stilk og blader er dypt grønn eller blekgrønn, i tørkeperioder med overgang mot gult.

Blomstene er blekt blå, blekt lilla eller blåhvite. De har fire små kronblad,  lange, med gul blomsterbunn. Blomstene sitter 2–6 stk i en blomsterklase. Blomstringen skjer i juli-september.

Om høsten dannes en  lang, dypgrønn skulpe som er toleddet med et ofte pilformet eller hornet ytterledd.

Underarter 
Det finnes i alt fire underarter i vår del av verden, som er svært vanskelige å skjelne fra hverandre visuelt:
 Strandreddik, Cakile maritima spp maritima)
 Østersjøreddik, Cakile maritima ssp baltica) fra Østersjøen til Sør-Norge
 Nordsjøreddik, Cakile maritima ssp integrifolia) fra Mandal til Fræna
 Ishavsreddik, Cakile maritima ssp islandica) fra Nord-Trøndelag til Finnmark, Island og Færøyene

Alle underarter og varianter er ettårige og har svært like utseende.

Utbredelse 
I Norden vokser strandreddik (C. maritima) langs hele kyststrekningen fra Finskebukta til midtre Troms, inklusive hele kysten av Danmark. Det er derimot bare spredte og få forekomster i Bottenviken og langs østkysten av Sverige ned til Stockholms skjærgård.

Strandreddik i Norge vokser langs hele kysten fra Svinesund til Boknafjorden, deretter konsentrert om Haugaland, Sunnhordland, utløpet av Sognefjorden, Sunnmøre, kysten av Romsdal, Trondheimsfjorden, Namsos, Bodø, Lofoten, Ofoten og midtre Troms.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 Kristins nettflora – Strandreddik

Korsblomstfamilien
Røde blomster
Blå blomster
Norges flora
Danmarks flora
Kaukasias flora
Enzo Francescoli

Enzo Francescoli Uriarte (født 12. november 1961 i Montevideo) er en tidligere uruguayansk fotballspiller, som la opp i 1997. Han spilte 72 ganger for  mellom 1982 og 1997,

Klubbkarriere 
Han begynte å spille for den uruguayanske klubben Montevideo Wanderers., og spilte i flere år for River Plate i Argentina der han vant fem ligatitler og Copa Libertadores i 1996. 

Han spilte også for de franske klubbene Racing Club de Paris og Olympique de Marseille samt de italienske lagene Cagliari og Torino.

Landslagskarriere 
Francescoli fikk 72 landskamper og scoret 15 mål i perioden fra 1982 til 1997. Han spilte under VM 1986 og 1990.  Han var med på å vinne Copa América tre ganger med Uruguay (i 1983, 1987 og 1995).

Eksterne lenker 
 

Uruguayanske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 1986
Spillere i Fotball-VM 1990
Fotballspillere for Montevideo Wanderers FC
Fotballspillere for CA River Plate
Fotballspillere for RC Paris
Fotballspillere for Olympique de Marseille
Fotballspillere for Cagliari Calcio
Fotballspillere for Torino FC
Personer fra Montevideo
Uruguayanere av italiensk opphav
Fødsler i 1961
Geiteryggtunnelen (Skien)

Geiteryggtunnelen er en 105 meter lang tunnel på riksvei 36 under rullebanen på Skien lufthavn, Geiteryggen i Skien.

Referanser

Veitunneler i Vestfold og Telemark
Veier i Skien
Tunneler åpnet i 1982
Slyngsøtvier

Slyngsøtvier (latin: Solanum dulcamara ) er en flerårig plante i søtvierslekten av søtvierfamilien (Solanaceae). Den blir 20-200 cm lang, og har forvedet bakkestengel som ligger eller slynger seg, og en øvre plantestengel som er opprett. Hele planten er giftig.

Slyngsøtvier har en klatrende eller liggende, forvedet jordstengel, mens øvre del av stengelen er myk og rød-lilla. Bladene er pilformet eller trekantformet, med inntil fire fliker (pilspisshorn) nærmest bladfestet. 

Blomstene er blålilla, har 5 kronblad som ofte er bakoverbøyd, og sterkt gul fruktstand med griffel. Bærene opptrer ofte samtidig med blomstringen, og er eggrunde med om lag 5-10 mm lengde. De går fra grønn til sterkt rød i løpet av midtsommeren.

Blomstringen skjer juni-august, ofte med forekomst av unge skudd, fullblomstrede kronblad, og bær av ulik modenhetsgrad samtidig på samme plante.
Slyngsøtvier trives på karrig grunn, fuktig, nitrogenholdig eller kalkholdig jord, og kan vokse fra sprekker på berg langs havet. Den trives også på sumpmark, i oresump, grøfter, dammer, rundt gårdsbruk, og på rullesteinsstrand.

I Norden vokser slyngsøtvier langs kysten og i lavlandet nord til Nord-Trøndelag og indre Bottenviken.

Eksterne lenker 
 

Søtvierfamilien
Blå blomster
Flerfargede blomster
Giftige planter
Stauder
Planter formelt beskrevet i 1753
Norges flora
Danmarks flora
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Klatreplanter