alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Puma (stormpanservogn)

Puma er en tysk stormpanservogn utviklet og produsert av Projekt System & Management GmbH (PSM), et selskap deleid 50/50% av Krauss-Maffei Wegmann og Rheinmetall.  Den første førproduksjonsmodellen sto ferdig i desember 2005, og den tyske hæren har bestilt 410 kjøretøyer, som etter planen skal komme i tjeneste fra 2010.

Tidligere har Puma vært kjent som Igel og Neuer Schützenpanzer (NsPz).  Puma skal erstatte den tyske hærens Marder 1, som har vært i tjeneste siden 1971 og nå begynner å nærme seg slutten på økonomisk drift.

Historie

Prosjektorganisasjonen PSM for å utvikle Puma eies av Krauss-Maffei Wegmann og Rheinmettall Landsysteme, og er basert i Kassel i Tyskland.  Utviklingen av kjøretøyet foregår under et program autorisert av den tyske forbundsdagen i 2002.

I desember 2004 godkjente Bundestag produksjon av de første fem kjøretøyene, og prototypen skal etter planen leveres i mai 2006, med den påfølgende førproduksjonsserien fra sent i 2006 til midt i 2007.  Et totalt antall på 410 kjøretøyer skal produseres for den tyske hæren, og Puma skal i tjeneste fra 2010.

Teknisk

Vognføreren sitter framme til venstre i skroget.  Vognkommandøren og skytteren sitter side-om-side bak vognføreren, og deres kontrollstasjoner er fullstendig redundante.  Infanterilaget sitter bak disse igjen, langsetter kjøretøyet med ansiktet inn mot senterlinjen.  Bak i kjøretøyet er det en stor rampe.  Spesielt for Puma er at alle ombord sitter i det samme rommet; det er ikke avdelte rom for vognfører, for eksempel.

Pansringen leveres i flere forskjellige konfigurasjoner, etter hva som ønskes av beskyttelse i forhold til mobilitet.

Vogna er bestykket med en Mauser 30/2 ABM 30 mm maskinkanon.  Den er montert i et fjernstyrt tårn.  200 skudd ligger klare til kanonen, og 200 skudd til kan lagres i skroget.  Kanonen har en ildtakt på 200 skudd i minuttet, og det er to separate matemekanismer, noe som gjør at skytteren kan bytte ammunisjonstype uten å lade om kanonen.  En 5,56 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og har 1000 skudd klart til bruk.

Motoren er en MTU High Power Density 892 dieselmotor på 800 kW.  Den driver beltene gjennom en hydrodynamisk kraftoverføring.  Hjulopphenget er hydropneumatisk.

Referanser

Eksterne lenker
 Offisiell hjemmeside for prosjektet (tysk, engelsk)

Stormpanservogner
Slaget ved Chickamauga

Slaget ved Chickamauga ble utkjempet den 18.-20. september 1863 i Catoosa og Walker County i Georgia under den amerikanske borgerkrigen. Slaget er spesielt interessant for nordmenn, da det var under dette slaget den norsk-amerikanske oberst Hans Christian Heg ble såret og senere døde.  Han var leder for et regiment i det 15th Wisconsin Volunteer Infantry som bestod av vesentlig norske, men også andre  skadinaviske frivillige.

Chickamauga
Norsk-amerikansk kultur
Konflikter i 1863
Georgias historie (USA)
Catoosa County
Walker County (Georgia)
Kreator

Kreator er et tysk thrash metal-band fra Essen, stiftet i 1982. Bandet ble startet av vokalist og gitarist Mille Petrozza under navnet Tyrant, men ble fort skiftet til Tormentor, før bandet på nytt skiftet navn til Kreator i 1984.

Utgivelser 
Både deres første demo og debutalbumet Endless Pain (begge 1985 under navnet Kreator), inneholder sporet «Tormentor», som ble utgitt for første gang på demoen End of the World (1984 under navnet Tormentor).

Etter debutalbumet ga Kreator ut albumene Pleasure to Kill (1986), Terrible Certainty (1987) og Extreme Aggression (1989). Disse tre albumene førte til at bandet ble store internasjonalt. Det neste albumet, Coma of Souls fikk en dårligere mottakelse.

Kreator begynte å eksperimentere med industrial, avant-garde og gothic metal. Renewal markerte starten på nedgangen for bandet, etterfulgt av Cause for Conflict, Outcast og Endorama. Kreator mottok dårligere og dårligere kritikker og Endorama fra 1999 fikk masseslakt fra tilhengerne av deres gamle album.

I 2001 ga de ut albumet Violent Revolution, det første Kreator-albumet på flere år som fikk gode kritikker. Kreator var nå ute av 90-tallsfasen og spilte mer i stil med sine gamle album. På albumet Enemy of God fra 2005 fortsatte de med den samme spillestilen, og fikk relativt gode listeplasseringer. Hordes of Chaos kom i 2009 og nådde en 19.-plass på den tyske albumlista, og fikk en 16.-plass i Sveits.

Både Michael Wulf og Frank Gosdzik har tidligere spilt i Sodom.

Medlemmer 
Nåværende
 Miland «Mille» Petrozza – Gitar og vokal (1982–)
 Jürgen «Ventor» Reil – Trommer og vokal (1982–1994, 1996-)
 Christian «Speesy» Giesler – Bass (1995–)
 Sami Yli-Sirniö – Gitar (2001–)

Tidligere medlemmer
Gitarister:
 Michael Wulf (1989, kun én konsert. Drept i motorsykkelulykke i 1993)
 Jörg «Tritze» Trzebiatowski (1986–1989)
 Frank «Blackfire» Gosdzik (1989–1996)
 Thomas Vetterli (1996–2001)
 Line Hammett (gjestegitarist)
Bassister:
 Roberto «Rob» Fioretti (1982–1992)
 Bogusz Rutkiewicz (Gjestebassist, kun én konsert)
 Andreas Herz (1992–1995)

Trommeslagere:
 Joe Cangelosi (1994–1996)
 Markus Freiwald (Kun på Endoramaturnéen)

Diskografi 
Album

Konserter i Norge 
 2007, 25. august – Hole in the Sky i Bergen
 2007, 31. mars – Chateau Neuf i Oslo
 2006, 28. april – Rock the Boat, cruise mellom Norge og Danmark
 2005, 27. august – Hole in the Sky i Bergen
 2005, 4. mars – Chateau Neuf i Oslo

Relaterte band 
 Destruction
 Sodom
 Slayer

Eksterne lenker 
 
 
 
 

 
Tyske thrash metal-band
Band etablert i 1982
Slåtthaug videregående skole

Slåtthaug videregående skole er en fylkeskommunal videregående skole i Fana bydel i Bergen. Skolen ble åpnet som Fana yrkesskole i 1966, og fikk sitt nåværende navn i 1992. Den ble slått sammen med Bjørkåsen videregående skole i 2005. Skolen er en knutepunktskole for både hørende, døve og hørselhemmede elever.

Utdanningstilbud
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2021-2022:

Studieretningen Design og håndverk ble lagt ned høsten 2017.

Se også 
Liste over norske videregående skoler

Referanser

Eksterne lenker 
 Slåtthaug videregående skole
 Bergen byleksikon på nett, om Slåtthaug videregående skole

Videregående skoler i Vestland
Fana
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1966
Pottaske

Pottaske er et trivialnavn som oftest brukes om den kjemiske forbindelsen kaliumkarbonat som har formelen K 2 CO 3. Formelen viser at stoffet er sammensatt av to kaliumatomer, et karbonatom og tre oksygenatomer. Til å begynne med framstilte man kaliumkarbonat fra aske. Karbonater er salter av karbonsyre hvor begge hydrogenatomene i karbonsyre er erstattet med kationer.

Forbindelsen er hygroskopisk, noe som betyr at den trekker til seg vann fra omgivelsene. 

Det engelske navnet for kalium, potassium, kommer av det engelske ordet for pottaske: pot ash.

Anvendelsesområder 
Kaliumkarbonat er et godkjent tilsetningsstoff i matvarer, og har E-nummer: E501. Det kan tilsettes mat som et surhetsregulerende middel. I bakverk kan det brukes som hevemiddel, med en virkning lik natron eller bakepulver, fordi det avgir karbondioksid når det reagerer med syre.

Oppløst i vann vil kaliumkarbonat være basisk og kunne brukes som lut.

Tradisjonell framstilling og bruk 
Navnet «pottaske» kommer fra det tyske pottasche. Det tyske ordet forbindes med en tidlig prosess for å utvinne kaliumkarbonat av aske tilsatt vann og deretter kokt tørt. Pott er tysk for kar eller kjeler.

En enkel prosess for å lage lut som inneholder kaliumkarbonat er å koke opp en kjele med en håndfull aske av løvtrær pr liter vann. Etter at løsningen har kokt en halv time kan den trekke i 10 timer. Siste trinn i prosessen er å filtrere løsningen, for eksempel gjennom et tøystykke. Når vannet i en slik løsning dampes bort vil det som er igjen være mer eller mindre ren kaliumkarbonat.

Kaliumkarbonat løst i vann kan forsterke rødfarger i tradisjonell plantefarging. Hvis det tilsettes når man farger gult vil det gi en rødtone til gulfargen. For sterk løsning kan gi et sprøtt og hardt garn.

I nødstid har askelut, som inneholder kaliumkarbonat, blitt brukt for å koke en «grøt» av lav. For å kunne nyttiggjøre seg av næringsstoffene i lav var det først nødvendig å vanne den ut i luten for å redusere bittersmaken og deretter koke den i luten til karbohydratene i laven ble løst opp i vannet. Når det ble nedkjølt stivnet vannet til en geléaktig masse.

Referanser 

Kaliummineraler
Karbonatmineraler
Bakst
E-stoffer
Landnåm

Landnåm betegner i historiefaget at en (tilsynelatende) gjør krav på nytt land. Ordleddet -nåm er det samme som i anamme, det vil si erverve, tilegne seg. Nam eller Nåm betyr å kreve/gjøre krav på.

Uttrykket indre landnåm betegner det faktum at en gjør krav på nye landområder i landet, mens ytre landnåm brukes f.eks om ekspansjonen vestover havet. I norrøn historie snakkes det om landnåm på Island, Færøyene, Hebridene, Shetland, Orknøyene, Grønland og Vinland/Newfoundland. Landnámabók er den islandske saga som forteller historien om de første slektene som bosatte Island. 

Begrepet kan brukes på en etnosentrisk/nasjonalistisk måte som ved Færøyene og i Vinland, ved å legge vekt på norske initiativ til bosetning. Dermed kan begrepet innebære at man overser tidligere utforskning eller lokal befolkning. 

Under landnåmet var det sedvane å kaste høysetestolpene over bord når man nærmet seg land, for så å bosette seg der de hadde drevet i land.

Referanser

Se også
 Landnåmstiden

Vikingtiden
Norrøn tid
Taras Borodajkewycz

Taras (von) Borodajkewycz (født 1. oktober 1902 i Baden bei Wien, død 3. januar 1984 i Wien) var en østerriksk historiker med ukrainsk aner. Han var professor ved Hochschule für Welthandel i Wien.

I mellomkrigstiden var han tilhenger av katolsk-nasjonale idéer, og ble medlem av det i Østerrike fremdeles illegale NSDAP i 1934. Han var også medlem av studentforeningen Norica Wien, som tilhørte Cartellverband der katholischen deutschen Studentenverbindungen. Han ble utvist fra studentforeningen i 1945, men hans fortsatte sympati for nasjonalsosialismen var åpenbar. Som professor ved Hochschule für Welthandel ble han kjent for sine nasjonalsosialistiske og antisemittiske bemerkninger under sine forelesninger. Dette gjorde ham til en svært populær foreleser blant de studentene som delte mange av hans høyreorienterte meninger. Han opererte som spion for SD under andre verdenskrig. 

I 1962 angrep Heinz Fischer, dagens østerrikske president, Borodajkewycz i en artikkel på grunn av hans bemerkninger under en forelesning. Fischers artikkel bygget på notater fra en medstudent, Ferdinand Lacina. Fordi Fischer ikke ville oppgi kilden (noe som kunne ødelagt Lacinas mulighet til å avslutte utdannelsen) ble han dømt for ærekrenkelse av Borodajkewycz, som i sin tur følte seg bekreftet i sine holdninger og la dem frem enda mer åpent i sine forelesninger.

Tre år senere, i mars 1965, arrangerte venstreorienterte studenter og tidligere antinazister en demonstrasjon mot Borodajkewycz. Under demonstrasjonen kom det til sammenstøt med Ring Freiheitlicher Studenten, ungdomsorganisasjonen til Det østerrikske frihetspartiet, som arrangerte en motdemonstrasjon. Ved denne anledningen ble antinazisten Ernst Kirchweger drept.

I april 1965 ble saken mot Fischer gjenopptatt, og som følge av Lacinas vitnemål ble dommen mot Fischer opphevet.

Til slutt ble Borodajkewycz, tross sterk motstand fra utdannelsesminister Theodor Piffl-Percevic, pensjonert. I de senere årene offentliggjorde han artikler i høyreorienterte tidsskrifter.

Referanser

Litteratur 
 Taras Borodajkewycz: Wegmarken der Geschichte Österreichs. Österr. Landesmannschaft, 1972.
 Schmidt, Erich; Konecny, Albrecht K.: "Heil Borodajkewycz!" Österreichs Demokraten im Kampf gegen Professor Borodajkewycz und seine Hintermänner, Wien, München 1966
 Fischer, Heinz: Einer im Vordergrund. Taras Borodajkewycz, Wien, Frankfurt a. M., Zürich

Personer fra Bezirk Baden
Nazister
Østerrikske historikere
Historieprofessorer
SD-personell
Ukrainere
Østerrikere fra andre verdenskrig
Personer tilknyttet det tredje rike
Medlemmer av NSDAP (innmeldt 1933–1945)
Nynazister
Giske (øy)

Giske er den minste bebodde øya i Giske kommune i Møre og Romsdal, og har 762 innbyggere (01.01.2014).  Jordbruk, fiske og trevareindustri er de viktigste næringsveiene. Giske fikk fastlandsforbindelse i 1987, da Giskebrua til Valderøy stod ferdig. Giske fikk senere utvidet veiforbindelse til Godøy gjennom Godøytunnelen som åpnet i 1988.

Kultur
Navnet Giske er trolig avledet av norrønt gizki (duk eller klut), som viser til øyas flate form. Giske var sete for flere mektige slekter; slekten til Ragnvald Mørejarl, Arnungeætta fra 900-tallet, og Giskeætta videre oppover i middelalderen.

Øya har fornminner fra mange epoker, for eksempel Mjelthaugen fra bronsealderen, Giske kyrkje fra middelalderen og det tidligere Giskegodset. Det historiske Giskespelet, som blir fremført annen hver sommer, forteller om sagaen til Arnungane.

Øya er også kjent for å huse Sommerfesten. Festivalen arrangeres årlig den første helga i juli.

Geografi
Øya har et areal på 2,67 km². Ørnebakken (26 moh.) er øyas høyeste punkt.

Våtmarksområdet Makkevika er et fredet fugleområde. Kystlinjen har mange fine sandstrender som blir brukt av både fastboende og turister. På Kvalneset, vest på øya, ble det tidligere tørket fisk.

Se også
Giske

Eksterne lenker
 «Øyriket Giske» på giske.kommune.no
 https://web.archive.org/web/20050210222350/http://www.godoy.no/weber/lokalhistorie/Giske/giske.htm
 Kart og oversikt på visitgiske.no

Øyer i Giske
Tidligere fergesteder i Møre og Romsdal
Bosetninger i Giske
Sydvaranger

Dette begrepet har flere betydninger, se Sør-Varanger kommune.

Sydvaranger AS, og historiske A/S Sydvaranger (etablert i Kirkenes i 1906), Finnmark, er et norsk gruveselskap med det formål å utnytte store forekomster av jernmalm (magnetitt) i Varanger; eksport siden 1910.

Historie
Bergmester Tellef Dahll fikk sammen med professor Theodor Kjerulf i oppgave å utarbeide et geologisk kart over Nordnorge av Stortinget i 1865. De hadde tidligere utarbeidet et tilsvarende kart for resten av Norge. Tellef Dahll reiste til Finnmark  og Pasvik, sommeren 1866, sammen med handelsmann H. P. Figenschou fra Kirkenes, hvor han ved Kobbervik fant jernmalm. Denne var derimot i så små konsentrasjoner at det ikke var mulig å nyttiggjøre funnene. Etterspørselen etter jernmalm økte veldig på slutten av 1800-tallet, noe som gjorde at funnet i Pasvik ble vurdert på nytt.

Drift og eierskap

Jernmalmen ble brutt i Bjørnevatn, og ble transportert med selskapets private jernbane til Kirkenes hvor malmen ble finmalt og gjort om til pellets. Leveransene gikk blant anna til Tyskland med båt. 

Hovedeieren, Staten, vedtok nedleggingsplan i 1985, og kuttet statsstøtten i 1996. Bidjovagge Gruber og Rana Gruber på Storforshei, Nordland, var datterselskap. Selskapet ble etter nedleggelsen omgjort til industripark og delvis eid av Sør-Varanger kommune og Varanger Kraft.

Ny drift
I 2006 ble alle aksjene i Sydvaranger kjøpt av Tschudi Shipping Company (TSC), som eies og drives av Felix Tschudi. Seinhøsten 2007 ble selskapet Northern Iron børsnotert i Australia, hvor det norske selskapet Sydvaranger Gruve AS fikk inn over 140 millioner australske dollar, og gruva i Bjørnevatn kom i drift igjen i 2009. De Australske eierne investerte betydelige summer i etterkant av børsnoteringen på separasjonsanlegget i Kirkenes.

Selskapet Sydvaranger Gruve AS gikk konkurs 18. november 2015 på grunn av vedvarende lave malmpriser. I april 2016 ble konkursboet kjøpt av Tschudi-gruppen, og høsten samme år ble det satt igang testproduksjon basert på tidligere skutt malm. I 2017 utarbeidet Sydvaranger nye geologiske blokkmodeller og gruveplaner, som ble brukt til å sende inn søknad om driftskonsesjon i desember 2017. I 2018 fikk Tschudi inn en partner i gjenåpningsprosessen, Orion Mine Finance, som er et av de største gruvefondene i verden. I 2019 fikk Sydvaranger driftskonsesjon fra Nærings- og Fiskeridepartementet, og oppstart av fullskala drift forventes i 2020.

Museum
Sydvaranger var hjørnesteinsbedriften i Kirkenes og for øvrig Norges største gruveselskap. Dagbruddet i Bjørnevatn er Nord-Europas nest største dagbrudd, etter Aitik ved Gällivare, i Sverige.

Mye historisk materiale er samlet i Sør-Varanger museum.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker
 Bilder fra gruva
 Sør-Varanger museum
 A/S Sydvaranger 
 Sydvaranger Gruve A/S 
 TSC

Bergverksmuseer i Norge
Jernindustriselskaper
Tidligere norske industriselskaper
Tidligere bergverk i Norge
Næringsliv i Sør-Varanger
Selskaper etablert i 1906
Selskaper opphørt i 1996
Selskaper som har vært notert på Oslo Børs
1906 i Norge
Norges arktiske universitetsmuseum

Norges arktiske universitetsmuseum (før 2019: Tromsø Museum) er et regionalt museum etablert 16. oktober 1872. Det inngår i Universitetsmuseet i Tromsø. Museet holder til nær sørspissen av Tromsøya, men det ble i 2016 vedtatt bygging av nybygg i Tromsø sentrum.

Historikk
De tidligste tanker om et museum for Nord-Norge ble lansert i 1840 og resulterte i den første utstilling for Tromsø amt i 1870. To år senere ble et fast museum for Tromsø stift etablert i leide lokaler i Baptistmenighetens kirke i Fredrik Langnesgate, og senere i et nybygg i Muségata (1894). Museet ble flyttet til Folkeparken i 1961. Museets tidsskrift «Ottar» er blitt utgitt siden 1954. Tromsø Museum ble 1. januar 1976 en del av Universitetet i Tromsø og fikk navnet Tromsø Museum - Universitetsmuseet. Siden 1998 har museet vært med i «Museumsprosjektet» for utvikling av online museum. Pr. 2012 omfatter museet to vitenskapelige seksjoner: seksjon for naturvitenskap og seksjon for kulturvitenskap.

Samlinger og utstillinger på Tromsø Museum
Museet består av to vitenskapelige seksjoner: seksjon for naturvitenskap og seksjon for kulturvitenskap. Hver seksjon har store samlinger som dokumenterer mer enn 100 års utforskning av landsdelen og andre nordlige områder. De faste utstillingene på museet omfatter geologi og zoologi samt to samiske utstillinger, en arkeologisk utstilling og en kirkekunstutstilling. I tillegg kommer midlertidige utstillinger som museet selv produserer og utstillinger som hentes inn fra inn- og utland. Museet har også samlinger på Internett, blant annet ca. 50.000 bilder i Universitetsmuseenes fotoportal samt ca. 8000 gjenstander fra nyere kulturhistorisk samling og samisk-etnografisk samling. 

Universitetsmuseet har fire avdelinger som er åpne for publikum: Tromsø Museum på Sørøya, Polarmuseet i sentrum, M/S Polstjerna i Sørbyen og Arktisk-alpin botanisk hage i Breivika.

Referanser

Eksterne lenker 
 Tromsø Museum (besøkt 14. september 2012)

Universitetet i Tromsø
Kultur i Tromsø
Museer i Troms og Finnmark
Arkeologiske museer i Norge
Kulturhistoriske museer
Naturhistoriske museer
Zoologiske museer
Museer etablert i 1872
Vitenskap i 1872
1872 i Norge
Angus Young

Angus McKinnon Young (født 31. mars 1955 i Glasgow, Skottland) er en australsk gitarist, best kjent som hovedgitarist, låtskriver og det eneste konstante medlemmet av det australske «hard rock»-bandet AC/DC. 

Familien Young emigrerte til Australia i 1959. Han begynte å spille gitar som femåring, og grunnla AC/DC sammen med sin bror Malcolm Young i 1973. For mange år siden hevdet bandet selv at Angus ble født i 1959 i stedet for 1955 for å videreføre myten om at han fortsatt var en skolegutt da bandet ble dannet. Angus Young fulgte et forslag fra sin søster og begynte å bruke Ashfield Boys High-skoleuniform på scenen, som siden har blitt et av varemerkene til AC/DC. Young var rangert på 24. plass i Rolling Stones Magazine´s liste over «100 greatest guitarists of all-time». 16. mai 2012 ble han tildelt tittelen «Best Australian Guitarist of All Time» av Australian Guitar Magazine.

Angus er gift med Ellen Young, og bor sammen med henne i Sydney. Han har også et hus i Aalten, Nederland, hvor Ellen kommer fra.Young påsto at han først begynte å spille gitar når han var 5-6 år. Det var i den alderen han hørte Little Richard for første gang. I et intervju med «The Guitar Shows», fortalte Angus at hans påvirkninger til å begynne med gitar, var broren Malcolm Young, Chuck Berry, Freddie King og Muddy Waters.  

Angus Young var 18 år da han og hans eldre bror Malcolm Young formet AC/DC i 1973. Angus var hovedgitarist, Malcolm spilte rytmegitar, Colin Burgess  trommer, Larry Van Kriedt bassgitar og Dave Evans var vokalist. Når han opptrer på scenen er han kjent for å gjøre Chuck Berrys «duckwalk» og falle ned i spasmer mens han spiller en gitarsolo. Angus Young fant også på navnet AC/DC sammen med sin bror Malcolm etter at de så det sto på søsterens symaskin. Hans spillestil er bluesinspirert.

Angus Young bruker Gibson SG standardgitarer, og har i tillegg en egen «signaturmodell». Oftest bruker han Gibson SG Cherry red eller Ebony svart gitar. Han bruker diverse Marshall-forsterkere, men det er JTM45-modellen han benytter mest. Angus Young er kjent for å opptre energisk. Han og AC/DC har spilt i Norge flere ganger, i Chateau Neuf i Oslo i 1980, et par ganger i Drammenshallen i 1986 og 1988, i Oslo Spektrum i 1991 og 1996 og 2000, Telenor Arena i 2009, og i 2009, 2010 og 2015 på Valle Hovin stadion i Oslo.

Referanser

Eksterne lenker  
 
 

Australske gitarister
Låtskrivere
AC/DC
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Personer fra Glasgow
Personer fra Sydney
Hallusinogen

Hallusinogene stoffer (eller bare hallusinogener) er en stor gruppe psykoaktive stoffer som kjennetegnes ved at brukeren opplever en endret bevissthetstilstand. En kan oppleve hallusinasjoner, hvilket vil si syns- og hørselsendringer, sanseendringer, endringer i føleser og tankemønster. Hallusinogener deles ofte opp i tre ulike kategorier, psykedelika, dissosiativer og derilanter, men oppdelingen er ikke eksakt. De mest kjente hallisinigenene er LSD, psilocybin, DMT, meskalin (psykedelika), lystgass, ketamin (dissosiativer), piggeple, bulmeurt, skopolamin (derialnter).

I motsetning til andre psykoaktive stoffer som stimulanter og opiater, forsterker ikke bare hallusinogener vanlige mentale tilstander men induserer tilstander som er helt annerledes enn vanlig bevissthet.

Rusopplevelsen varierer fra person til person avhengig av mental tilstand, omgivelse og verdenssyn, to personer under påvirkning av samme substans kan både oppleve de samme opplevelsene samt helt ulike, selv om de har helt lik set og setting.
Hallusinogener kan fremkalle helt forskjellige effekter i den samme brukeren fra dose til dose, dog noen effekter er det samme er det vanskelig å forutsi effektene som blir produsert.

Erfarne brukere kan lære seg å kontrollere effektene til hallusinogener, som oftest psykedelika, og en erfaren bruker kan som oftest navigere opplevelsen etter eget ønske, og fremkalle de ønskede effektene med konsentrasjon, meditasjon, yoga og andre spirituelle praksiser kan også forsterke effektene av substansen, og derav også effektene av praksisen. Historikere attribuerer ofte bruken av enteogener med utviklingen av disse praksisene, men emnet er svært kontroversielt.

Alment brukte kriterier for etablering at et legemiddel er hallusinogene er:
Endringer i tankevirksomhet, persepsjon, og stemning overskygger andre effekter
Svekkelse av hukommelse og intellekt bør være minimal
Bedøvelse, handlingslammelse eller overdreven stimulering bør ikke være en dominerende effekt
Bivirkninger på det autonome nerversystemet bør være minimale
Avhengiget bør være fraværende

Se også
 Enteogen
 Muskat
 Psykedelisk krise
 Psykedeliske stoffer

Referanser

Eksterne lenker
Glatt muskulatur

Den glatte muskulaturen er autonom, det vil si at organismen ikke bevisst kan styre den selv, i motsetning til tverrstripet muskulatur. Den glatte muskulaturen styrer de indre organene, og er med på å styre blodstrømmen. Den kalles glatt, fordi den ser glatt ut under mikroskop.

anatomi