alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Aslak Nore

Aslak Fløgstad Nore (født 12. mai 1978) er en norsk forfatter, journalist og forlagsredaktør.

Biografi 
Aslak Nore vokste opp i Oslo, som sønn av forfatteren Kjartan Fløgstad og overlege Anne Kathrine Nore. Han avtjente verneplikten i Telemark bataljon og har tjenestegjort i NATO-styrken i Bosnia som geværmann. Han har vært journalist i den norske styrken i Afghanistan og amerikanske styrker i Irak. Nore er utdannet ved Universitetet i Oslo og har hatt Fulbright-stipend på New School for Social Research i New York. Han har dessuten bodd og arbeidet i Guatemala.

Nore har arbeidet som journalist i Klassekampen og vært tilknyttet Samtiden, Prosa, Elle, Ny Tid, VG og Aftenposten som frilansskribent. Nore har også vært dokumentarredaktør i Gyldendal, og er redaktør i Kagge Forlag.

Forfatterskap 
Høsten 2007 debuterte Nore med boka Gud er norsk, en fortelling om norske soldater, som kombinerte journalistikk, norsk utenrikspolitisk historie og personlig reiseskildring. og et «elegant og sobert svennestykke fra en skribent med unorske ambisjoner» (Dagbladet, «tre favoritter fra bokhøsten»). Morgenbladet var imidlertid kritiske, og mente Nore blandet rollen som soldat og journalist i en fortelling «på tomgang». 

I september 2009 kom boka Ekstremistan ut, hvor Nore mente at «Norge blir mer ekstremt på godt og vondt» på grunn av innvandringen. Boka var gjenstand for debatt i Norge høsten 2009. I forbindelse med lanseringen av boka omtalte Nore seg som sosialdemokrat.

Høsten 2012 utkom spenningsromanen En norsk spion med etterretningsagenten Peter Wessel i hovedrollen. Boken utspiller seg blant annet i Dubai, Afghanistan og Libanon. Nore driver også krimbloggen OP-5 sammen med Asbjørn Slettemark. Sammen skriver de en spalte om Spenning i Aftenpostens helgemagasin A-magasinet. 

Spenningsromanen Oslo Noir (2014) skildrer hovedpersonen Peter Wessels oppvekst i Oslo på 1990-tallet med grunnstemning fra hardkokt amerikansk krim og nyere TV-serier.

Han fikk Rivertonprisen for Ulvefellen, 2017

Bibliografi 
 Gud er norsk: Soldatene fra fredsnasjonen - sakprosa (2007)
 Ekstremistan: Frykt og håp i det flerkulturelle Norge - sakprosa (2009)
 En norsk spion - spenningsroman (2012)
 Oslo Noir - spenningsroman, Aschehoug (2014) ISBN 978-82-03-35810-4
 Ulvefellen - spionroman, Aschehoug (2017)  ISBN 9788203363122
 Havets kirkegård - roman, Aschehoug (2021).

Referanser

Eksterne lenker 
 

  Om Aslak Nore på Aschehougs hjemmeside
  Symptomet Nore. i Dagbladet av Rune Slagstad Dr. philos.
  Den nye nye vinen. New New Journalism og litterær sakprosa i Norge. Aslak Nore

Offiserer i Hæren (Norge)
Norske journalister
Norske sakprosaforfattere
Norske Fulbright-stipendiater
Personer tilknyttet Telemark Bataljon
Vinnere av Rivertonprisen
Fronter

Fronter, tidligere ClassFronter, er en norskutviklet læringsplattform (Learning Management System, LMS).

Fronter ble startet av Roger Larsen og Bjarne Hadland i 1998. Fra 2008 til 2015 var selskapet eid av konsernet Pearson til det i 2015 ble kjøpt av It's learning.

Fronter er en plattform for nettbasert læring og samarbeid, utviklet spesifikt for utdanningssektoren. Fronter har ifølge egne nettsider over åtte millioner brukere fordelt på over 30 land. Læringsplattformen består av en rekke ulike verktøy som fleksibelt kan settes sammen for å dekke behov innen:

 Personal Learning Environment (PLE) – Personlig arbeid og portefølje
 Learning Management System (LMS) – Læring og pedagogikk
 Samarbeid og kommunikasjon 
 Oppsett og administrasjon 
 Publisering og innholdsproduksjon

Fronter bygger på en skolebygningsmetafor. En går inn i den virtuelle skolen, og der velger en å gå inn i de klasserommene en har tilgang/tilhørighet til. Dette digitale klasserommet gir lærere og elever mulighet til å kommunisere utover den vanlige, fastsatte skolehverdagen. Hver bruker har sitt eget passord, noe som gir hver elev sitt private rom å arbeide i som kun lærer, og ikke medelever, har tilgang til.

Fronter ble i november 2015 kjøpt opp av itslearning, og sammen er de nå den største LMS-leverandøren i Europa.

Referanser

Eksterne lenker 
 fronter.no

Digital læring
Læringsplattformer
Lukksund bru

Lukksund bru er ei fritt frambygg-bro i betong som går over Lukksundet mellom fastlandet til en liten del Bjørnafjorden og Tysnesøya i Vestland. Brua er 316 meter lang og har lengste spenn på 175 meter. Brua er en del av fylkesvei 49, og den ble åpnet 4. oktober 1986.

Se også
Stussvikhovdatunnelen
Liste over broer i Norge

Referanser

Fritt frambygg-broer
Veibroer i Vestland
Veier i Tysnes
Veier i Bjørnafjorden
1986 i Norge
Broer åpnet i 1986
Fylkesvei 49
Leversundbrua

Leversundbrua er ei bru som går over Leversundet i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Brua som ble åpnet i 1964 er 152 meter lang og en del av fylkesvei 57. Sammen med Undaltunnelen og Lundtunnelen førte det til sammenhengende riksvei fra Fensfjorden til ferjeleiet på Rutledal ved Sognefjorden. Strekningen Leversund-Austgulen-Takle ble også åpnet samtidig og gav veisamband til Brekke
Under broen på den nordsiden av Leversundet finnes det flere jettegryter.

Se også

Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Buebroer
Broer i Gulen
1964 i Norge
Broer åpnet i 1964
Fylkesvei 57
Fylkesvei 5734

Fylkesvei 5734 går mellom bygdesenteret Reed i Breim og bygda Årdal i Gloppen kommune. Veien er 7,9 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 694 (Sogn og Fjordane).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestland
Veier i Gloppen
Fylkesvei 5735

Fylkesvei 5735 går mellom Seimsbrua og Byrkjelo gård i Breim i Gloppen kommune. Veien er 6,0 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 695 (Sogn og Fjordane).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestland
Veier i Gloppen
Fredrik Paasche

Johan Fredrik Paasche (født 3. februar 1886 i Bindal, død 1. september 1943 i Uppsala) var en norsk litteraturhistoriker og professor i europeisk litteratur i 1920 og middelalderlitteratur i 1938.

Han var sønn av sogneprest og stortingsrepresentant Olaf Kristian Amundsen, og bror av juristen og politikeren Olaf Amundsen. Han var yngst av fem sønner og kom til verden på sin morfar Johan Fredrik Paasches dødsdag. Det ble derfor bestemt at han skulle føre morfarens slektsnavn videre, da moren ikke hadde noen brødre. I 1905 tok han sin mors pikenavn Paasche. Han var gift to ganger, begge ganger med svenske kvinner.

Utdannelse 
I oppveksten gikk Paasche på skole i Bodø, emn da faren fikk sognekall på Onsøy, ble sønnen innskrevet ved Oslo katedralskole. Her fikk han overlærer Jens Christopher Delphin Schive til norsklærer. Da klassen leverte inn sin første norske stiloppgave, syntes Schive at Paasches besvarelse var så moden at han beskyldte gutten for å ha jukset og skrevet av etter en eller annen bok. Paasche meldte seg etter dette ut av katedralskolen og tok i stedet artium på et toårig kurs, der han ble preseterist.

Fagmann 
Han skrev om Luther, Goethe, kong Sverre, Olav den hellige, Snorre, oversatte Njåls saga og skrev første og tredje bind av Norsk litteraturhistorie (Bull-Paasche-Winsnes-Houm) (1926 og 1932). Han var også en aktiv foredragsholder og bidro til første utgave av Norsk biografisk leksikon.

Hans største faglige interesse som litteraturhistoriker var middelalderen. Hans Kristendom og kvads, en studie i norrøn middelalder (1914) lanserte nye, kontroversielle teorier om at skaldediktningen på Island på 1100- og 1200-tallet var preget av kristendommens verdensbilde. Hans første fagområde ved universitetet var tysk litteratur, hvor han var dosent fra 1917 og professor fra 1920. Han ble professor i middelalderlitteratur i 1938, og i eksil i Sverige under annen verdenskrig ble han æresdoktor i teologi ved universitetet i Uppsala.  Hedenskap og kristendom, studier i norrøn middelalder utkom posthumt i 1948.

Medlemskap og utmerkelser 
Paasche mottok Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning, historisk-filosofisk klasse
i 1934. Han ble æresdoktor ved Uppsala universitet i 1941 og medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien i 1943.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Digitaliserte bøker av Paasche og om Paasche hos Nasjonalbiblioteket
 Minnesmerke i Universitetshagen - et tidlig verk av billedhugger Knut Steen

Norske litteraturhistorikere og litteraturkritikere
Norske middelalderhistorikere
Professorer ved Universitetet i Oslo
Formenn av Det Norske Studentersamfund
Medlemmer av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien
Æresdoktorer ved Uppsala universitet
Personer begravet på Vår Frelsers gravlund
Personer fra Bindal kommune
Saltgruven Wieliczka

Saltgruven Wieliczka (polsk Kopalnia soli Wieliczka) er en av verdens eldste og mest kjente saltgruver. Den befinner seg i byen Wieliczka ved Kraków i Polen, og ble skrevet inn som en av de 12 aller første objekter på UNESCOS liste over verdens kulturarv i 1978. Den benevnes ofte som et av verdens uskrevne underverker.

Saltgruvens historie strekker seg tilbake til middelalderen, og Wieliczka er i dag verdens eneste gruveobjekt som har vært i kontinuerlig virksomhet siden da. Den er derfor av stor historisk betydning, da den gir muligheten til å følge utviklingen innen gruveteknikken i de forskjellige historiske epokene. 

Saltgruven teller 9 nivåer, som strekker seg helt til 327 meter under jorden. Kubaturen til dette underjordiske landskapet er på omtrent 7,5 millioner kubikkmeter. Den samlede lengden av ganger utgjør over 300 kilometer, hvor 3 kilometer er åpnet for turister. Igjennom syv hundre år har bergmenn hogd ut 2040 underjordiske kamre her. 

Nede i saltgruvens sjakter finnes en underjordisk by av altere, kapeller, utallige skulpturer og relieffer – alt uthogd i salt. Gruvens hovedattraksjon er kanskje den rikt utsmykkede saltkatedralen «St. Kingas kapell» (Kaplica Świętej Kingi).  Den er i sin helhet hogd ut i salt, og er verdens største underjordiske helligdom, med plass til 500 troende. I gruven finnes også en rekke innsjøer, og verdens dypest plasserte kurbad.

Gruven kjennetegnes av et unikt mikroklima, som består – ved siden av den store fuktigheten og innholdet natriumklorid – av en fast temperatur (14°C), trykk, ionisering og lysstråling, samt en stor konsentrasjon av mangan, magnesium og kalsium i luften. Den blir derfor også brukt til rehabilitering av personer med luftsveisykdommer. 

Wieliczka er for øvrig kjent for sine lange turisttradisjoner – det vakre underjordiske saltlandskapet er blitt besøkt gjennom århundrene av mange store personligheter – blant annet Nikolaus Kopernikus, Frédéric Chopin, Conrad Celtes, Johann Wolfgang von Goethe, Alexander von Humboldt, Dmitrij Mendelejev, Alexander I, Frans Josef I, Bolesław Prus, Ignacy Paderewski, Robert Baden-Powell, Ferdinand Foch, Jacob Bronowski, Henryk Sienkiewicz, Jan Matejko, Czesław Miłosz, Józef Piłsudski, Karol Wojtyła (den senere Pave Johannes Paul II), Bill Clinton, flere kongelige og presidenter, og mange andre betydelige personligheter innen kultur og politikk. Over 1 million turister besøker saltgruven årlig.

Denne respektinngytende, labyrintiske oldtidssaltgruven var en viktig inspirasjonskilde for labyrintscenene i Bolesław Prus’ historiske roman Faraon (1895).

Eksterne lenker 
 

 Wieliczka The salt of the Earth/ 

Wieliczka
Wieliczka
Vagantviser

Vagantviser er dikt og sanger som ble dikta av middelalderens omstreifende vaganter, det vil si studenter som vandra mellom de ulike europeiske universitetene. Det var særlig på tyskspråklig område at vagantvisene hadde sin blomstringstid på 1100- og 1200-tallet. I stil og stemning spenner de fra det høystemt poetiske til burleske og folkelige tekster. Piker, vin og terningspill er gjennomgangsmotiver i vagantdiktninga.

De fleste bevarte tekstene er på latin, men det er også bevart mange tekster på folkespråket. De fleste tekstene har ukjent forfatter. Det store navnet i vagantdiktninga er Arkipoeta («erkepoeten»), som en kjenner ti dikt av. Bak pseudonymet skjuler det seg en person som har studert i blant annet Pavia og Salerno, og som i en periode har oppholdt seg i nærheten av Fredrik Barbarossas hoff.

Den største enkeltsamlinga av vagantviser er Carmina Burana, som er blitt vidt kjent etter at Carl Orff satte musikk til noen av tekstene. 

Vagantviser nådde også norsk område i middelalderen. Under utgravningene på Bryggen i Bergen ble det funnet en runepinne med bruddstykker av to latinske vagantstrofer. Den ene lyder slik i Sigmund Skards gjendiktning: «Ei har fanga hjarta mitt / der i draum eg vankar / leikar i mi lengting blidt / fyller mine tankar / Sola stig i veldet sitt / heitt mitt hjarta bankar.»

Se også
Trubadur
Minnesang
Folkeviser

Litteratur fra middelalderen
Lyriske sjangre
Visesang
Kalwaria Zebrzydowska

Kalwaria Zebrzydowska (Zebrzydowski-kalvariet) er en by i sørlige Polen med 4 524 innbyggere (2005). Den ligger i det lillepolske voivodskap.

Byen ble grunnlagt på begynnelsen av det 17. århundre av Mikołaj Zebrzydowski. De naturlige terrengforholdene ble utnyttet til byggingen av et kapell- og kirkekompleks, som danner et kalvarium, og siden 1700-tallet er Kalwaria Zebrzydowska et valfartssted for katolikker. Det besøkes årlig av 1 million troende, og er blitt besøkt av blant annet Pave Johannes Paul II og Pave Benedikt XVI.

Av spesielt stor verdi er Matka Boska Anielska-kirken, fransiskanerklosteret, og 42 kapeller og småkirker som ligger på fjellet Żar. Dette manneristiske arkitektur- og landskapskomplekset og pilegrimsparken i Kalwaria Zebrzydowska er skrevet inn på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

Eksterne lenker 
 

Byer i det lillepolske voivodskap
Verdensarven i Polen
Theopompos

Theopompos (gresk: Θεόπομπος; født ca. 380, død ca. 315 f.Kr.), ifølge en kort bysantinsk biografi født i 378/77 f.Kr. som sønn av Damasistratos, var en gresk historiker og retoriker. 

I Alexandria skal han ha skrevet en beretning om krigene mellom egyptere og persere. Den er tapt, men beskrev hendelsene fra Artaxerxes Is vellykte invasjon, til Artaxerxes II Mnemons feilslåtte felttog.

Forfatterskap 
Theopompos var muligvis forfatter til et sammendrag av Herodots Historie. Teksten «Angrep på Platon» og avhandlingen «Om fromhet», som er kjent i fragmenter og sitater, er tidvis referert til som adskilte verker, men var kanskje bare to av mange digresjoner i historien om Filip II av Makedonia (360‑36 f.Kr.), hans mest omfattende verk. Herfra er mer enn 370 bruddstykker identifisert. Theopompos trodde på monarki og anså Filip II som en ideell konge, selv om han kritiserte kongens alkoholisme. I tillegg er dette en omfattende beskrivelse av samtiden, med omtale av ulike historiske skikkelser og etnografiske beskrivelser av fremmede land og folkeslag. Siden han levde i forvisning i mange år, var Theopompus mye på reisefot. Han forsøkte å være objektiv, og inspirerte senere greske historikere til det samme. Ikke minst bemerket de hans retoriske grep og fokus på drama, en kombinasjon kjent som «retorisk historie». skaffet det meste av stoffet til Historiæ Philippicæ.

Referanser

Eksterne lenker 
 «Theopompus of Chios», av Jona Lendering, Livius.org

Greske historikere fra antikken
Greske retorikere fra oldtiden
Personer fra Khíos
Pastourelle

Pastourelle er diktsjanger fra middelalderen. Gjennomgangsmotivet i pastourellene er en scene der ei gjeterjente blir oppvarta av en forfører – som oftest av høyere byrd. Scenen ender med et avslag, eventuelt en voldtekt, eller den får en lykkelig utgang.

Litteratur fra middelalderen
Lyriske sjangre
Jenny Hval

Jenny Hval (født 11. juli 1980 i Oslo) er en norsk vokalist, komponist, tekstforfatter og skribent. 

Hun har gitt ut to musikkalbum under navnet Rockettothesky. Hennes tredje album, Viscera (2011), ble utgitt under hennes eget navn.

Bakgrunn 
Hval studerte skrivekunst og performance i Australia på University of Melbourne. Samtidig spilte hun i bandene iPanic og Folding For Air og laget sin egen musikk, som hun fortsatte med da hun flyttet tilbake til Norge i 2004. Etter debutalbumet To Sing You Apple Trees i 2006 ble hun nominert til Spellemannprisen 2006 som beste nykommer. Hun ga i 2013 ut albumet Innocence is Kinky og ble nominert til Spellemannprisen 2013 klassen komponist for albumet og til Nordic Music Prize. I 2014 ga hun ut albumet Meshes of Voice sammen med Susanna Wallumrød. For albumet fikk de Spellemannprisen 2014 i åpen klasse. Hun ble for andre gang nominert til Nordic Music Prize for albumet Apocalypse, girl fra 2015.  For albumet Blood Bitch fra 2016 vant hun Nordic Music Prize for 2016 og fikk i tillegg tre nominasjoner under Spellemannprisen 2016: klassene indie, årets album og tekstforfatter. Foran Spellemannprisen 2017 ble hun nominert i klassen årets musikkvideo for «The Great Undressing» regissert av Marie Kristiansen. I 2022 ble hun nominert til Nordic Music Prize for Classic Objects og fikk Gammleng-prisen i åpen klasse.

Hun har også utgitt romanen Perlebryggeriet (2009), publisert tekster i tidsskrifter og antologier, studert litteraturvitenskap og arbeider som frilansspaltist og skribent for bl.a. Klassekampen.

Diskografi

Album 
Som Rockettothesky:
 To Sing You Apple Trees (2006, Trust Me Records)
 Medea (2008, Trust Me Records)
Som Jenny Hval:
 Viscera (2011, Rune Grammofon)
 Innocence Is Kinky (2013, Rune Grammofon)
 Meshes of Voice (2014) - sammen med Susanna Wallumrød
 Apocalypse, girl (2015)
 Blood Bitch (2016) 
 The Practice of Love (2019)
 Classic Objects (2022)

Som Nude on Sand (med Håvard Volden)
 Nude on Sand (2012, SOFA)

Andre utgivelser: 
 Menneskekollektivet (2021) sammen med Lost Girls og Håvard Volden

EP-er 
 Cigars (2006)
The Long Sleep (2018)

Bibliografi

Romaner 
 Perlebryggeriet (Kolon, 2009) – nominert til Sørlandets litteraturpris 2010

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
  Interview with Jenny Hval in The Quietus

Norske sangere
Norske låtskrivere
Vinnere av Spellemannprisen
Tales of the Abyss

Tales of the Abyss er et rollespill utviklet av Namco Tales Studio, og utgitt av Namco Bandai. I Japan ble det utgitt den 15. desember 2005, nøyaktig ti år etter at det første spillet i Tales-serien, Tales of Phantasia, ble lansert. Den nordamerikanske versjonen ble utgitt den 11. oktober 2006. Figurene i spillet er designet av manga-artisten Kosuke Fujishima. Mellomsekvensene i Tales of the Abyss er laget av Production I.G.

Handling 
Handlingen finner sted på Auldrant, som er en planet oppbygd av fonons. I denne sammenhengen, er fonons en slags energi som finnes i alle levende skapninger og enheter. For mange år siden oppdaget menneskene på Auldrant en ny type fonons, som gjorde det mulig å lese fremtiden. Yulia Jue, som nå oppfattes som en viktig profet, skrev ned fremtiden hun så på utallige steinplater, og spredte disse platene rundt omkring på planeten. Denne profetien blir kalt «The Score». Konflikter imellom de to kongedømmene Malkuth og Kimlasca-Lanvaldear har pågått i flere hundre år, da begge nasjonene konkurrerer om å finne de mange steinplatene som ble spredt for over tusen år siden.

Spilleren blir satt i rollen til 17 år gamle Luke fon Fabre, som er sønnen av en greve i Kimlasca-Lanvaldear. I The Score er det spådd at Luke vil komme til å bringe velferd til Kimlasca. Luke ble kidnappet for 10 år siden, og husker ikke noe fra tiden før han ble bortført. Siden da har Luke vært holdt i husarrest på herregården til moren og faren sin. Alt dette endres når en mystisk kvinne bryter seg inn på herregården og angriper Van, som er Lukes trener innen sverdkunst.

Viktige figurer 
 Luke fon Fabre – sønnen av Duke fon Fabre og hovedpersonen i Tales of the Abyss.
 Jade Curtiss – oberst i Malkuths militære styrker og velkjent åndemaner.
 Tear Grants – soldat i Church of Lorelei.
 Guy Cecil – Lukes bestevenn og livvakt.
 Natalia Luzu Kimlasca Lanvaldear – prinsesse av Kimlasca og Lukes forlovede.

De mest betydelige motstanderne i Tales of the Abyss er en gruppe av generaler, som går under navnet «The Six God-Generals», og lederen deres.

Kampsystem 
Tales of the Abyss viderefører kampsystemet Tales-serien er kjent for, og lar spilleren bevege seg akkurat dit han eller hun vil under kamp, ved hjelp av tredimensjonale slagmarker. Man beveger seg fritt ved å holde L2-knappen på håndkontrolleren inne, mens man bare kan løpe i to retninger når denne funksjonen, som kalles «Free Run», ikke er aktivert.

Alle de spillbare figurene kan lære såkalte «AD Skills», som er en betegnelse på spesialangrepene i spillet. Figurene kan lære flere av disse angrepene ved hjelp av «Capacity Cores», som er gjenstander som gjør figurene sterkere, og lar dem lære nye AD Skills etter hvert som de tjener erfaringspoenger (ofte forkortet til exp.) ved å slåss. Dersom det ønskes, kan flere spillere delta på samme lag i kampene. Hvis bare en deltaker spiller, er det mulig å velge hvilken figur man vil ta kontrollen over.

Tales
PlayStation 2-spill
Videospill fra 2005
Videospill utviklet i Japan
Kvant

Se også Kvant (tidsskrift)
I fysikken er et kvant (fra latin av quantus) den minste enheten av energi som finnes. Et kvant blir sett på som en udelelig enhet. For eksempel er et foton (partikkel i elektromagnetisk stråling) et lyskvant, da det er den minste enheten av lysenergi (og andre deler av elektromagnetisk stråling) med en bestemt frekvens, som finnes.

Begrepet oppstod i 1900 da Max Planck klarte å forklare egenskapene ved sort stråling ved å anta at veggene som holdt strålingen på plass, kun kunne sende ut og ta i mot energi fra strålingen i diskrete mengder. Selve strålingen antok han var beskrevet ved de kontinuerlige ligningene til  Maxwell.

I de følgende årene undersøkte Albert Einstein  de termiske egenskapene til denne strålingen og fant ut at Plancks strålingslov i stedet skulle forstås som om selve strålingen hadde egenskaper som en diskret gass av lyspartikler eller fotoner. Denne innsikten gjorde det mulig for ham i 1905 å gi en forklaring av den fotoelektriske effekten. Dette betyr at når lys blir emittert (sendt ut) fra en gjenstand eller et atom, så skjer det i diskrete energimengder . Dette resultatet brukte Niels Bohr noen år senere i sin atommodell.

Formelen for energien til et lyskvant eller foton med frekvens ν er:

hvor:
 E er den totale energimengden,
 h er en kjent tallkonst, Plancks konstant, og
 ν er strålingsfrekvensen.

Se også 
 Foton
 Kvantemekanikk
 Kvantesprang

Referanser 

Kvantemekanikk
Ole Bendik Eilertsen

Ole Bendik Eilertsen (født 20. januar 1961) er en norsk gitarist, komponist og pedagog, utdannet ved Østlandets musikkonservatorium (1982–87). Har bl.a spilt i bandene Jazz Police (gitarist, vokalist og bassist), Lobster Copter og Petit Bel. Har deltatt på en rekke innspillinger som gitarist, vokalist, bassist, komponist, arrangør og lydtekniker/produsent, bl.a. med Øivind Hånes, Karl-Henrik Gunderssen, Lobster Copter og The Jazz Police. Han ga ut sin første solo CDThe Move You Make i 2015.

Referanser

Eksterne lenker 
 http://www.rockipedia.no/artister/ole_bendik_eilertsen-30264/
 http://www.olebendik.com

Norske gitarister
Norske låtskrivere
Fødsler i 1961