alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Retignano

Retignano er en landsby i den italienske kommunen Stazzema, i Lucca-provinsen i Toscana.

Den var opprinnelig en liten bosetning av apuanligurer, en stamme fra lengre nord i Europa. Den ble innlemmet i Romerriket i år 177 f.kr., og ble en av de mest velstående og velutviklede romerske bosetningene i området, ved de apuanske alper. Landsbyen ble for det meste brukt som et tilfluktssted ved angrep fra sjøen, da det var et godt festningsverk med utsikt over sjøen, og nærhet til strategiske ressurser som tre og marmor.

Retignano var selvstendig i flere hundre år med kallenavnet «den lille kommunen», før selvstendigheten ble opphevet av storhertug Pietro Leopoldo i 1776. Han innlemmet landsbyen i Lucca, som er provinsen den tilhører i dag. Retignano hadde en ny oppblomstring på andre halvdel av 1800-tallet, takket være åpningen av marmorbruddet. Dette var av særlig interesse for engelskmennene, som finansierte prosjektet.

I mellomkrigstiden opplevde landsbyen en kraftig avfolkning på grunn av emigrasjon til byene og utlandet, spesielt Nord-Amerika og Argentina. Tyskerne beleiret landsbyen og utnyttet den gunstige beliggenheten under krigen, før den ble «gjenerobret» av amerikanske soldater. De plasserte en av sine hovedbaser i fremrykningsfasen ved den gotiske linjen her.

Provinsen Lucca
VM i bueskyting 1991

VM i bueskyting 1991 (verdensmesterskapet i bueskyting) ble arrangert i Krakow i Polen i 1991.

Medaljetabell

Referanser 

VM i bueskyting
Internasjonale mesterskap i Polen
Internasjonale mesterskap i 1991
1991 i Polen
Sport i Kraków‎
Bueskyting i Polen
Bueskyting i 1991
Murmanbanen

Murmanbanen eller egentlig Kirovbanen (, Kirovskaya zheleznaya doroga), er en 1.448 km lang jernbanestrekning mellom St. Petersburg og Murmansk.

Ved Olenegorsk avgrener jernbanestrekningen til industribyen Montsjegorsk, og syd for Murmansk, ved Murmasji avgrener linjen til Petsjenga og Nikel, sistnevnte ved grensen til Norge.

Eksterne lenker 

Jernbanestrekninger i Russland
Udo Kier

Udo Kier (egentlig Udo Kierspe, født 14. oktober 1944 i Köln i Tyskland) er en tysk skuespiller, blant annet kjent for å ha spilt i en rekke skrekkfilmer på 1970- og 1980-tallet. Han har og arbeidet med flere berømte regissører deriblant Rainer Werner Fassbinder, Lars von Trier, Gus Van Sant, Dario Argento med flere.

Filmografi (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske skuespillere
Tyske regissører
Personer fra Köln
Fødsler i 1944
Spydnebbdykker

Spydnebbdykker (Podiceps major) er en limnisk art i dykkerfamilien (Podicipedidae). Den har to underarter, P. m. major og P. m. navasi, og er utbredt i Sør-Amerika. Spydnebbdykkeren er den største av dykkerartene.

Beskrivelse 
Spydnebbdykkeren er svært stor, og har mer fasong som en skarv eller gås, enn andre dykkerfugler. Den er ca 67–80 cm og veier vanligvis rundt 1600 gram, men kan veie så mye som opp til 2 kg. Hodet og nakken er svart, framsiden på halsen er rødbrun. Oversiden er svart og undersiden er hvit.

Inndeling 
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Llimona et al. (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men kun en midlertid beskrivelse (i påvente av et offisielt navn).

 Mirandornithes
 Podicipediformes, lappedykkere
 Podicipedidae, dykkerfamilien
 Rollandia
 Tachybaptus
 Podilymbus
 Poliocephalus
 Podiceps
 P. major, spydnebbdykker (Sør-Amerika)
 P. m. major, det nordvestre Peru, Paraguay og det ekstremt sørøstre Brasil sørover til Patagonia og det sentrale Chile
 P. m. navasi, Sør-Chile (sør for Biobío)
 P. grisegena, gråstrupedykker (Eurasia og Nord-Amerika)
 P. cristatus, toppdykker (Eurasia og Afrika)
 P. auritus, horndykker (Eurasia og Nord-Amerika)
 P. nigricollis, svarthalsdykker (Eurasia og Nord-Amerika)
 P. andinus, colombiadykker (†, sist observert i 1977) (Sør-Amerika)
 P. juninensis, (inkadykker eller nordlig sølvdykker, ikke navngitt) (Sør-Amerika)
 P. occipitalis, sølvdykker (Sør-Amerika)
 P. taczanowskii, junindykker (Sør-Amerika)
 P. gallardoi, tiaradykker (Sør-Amerika)
 Aechmophorus

Utbredelse 
Underarten Podiceps major major er utbredt i vestlige Peru, Paraguay, sørøstlige Brasil, Urguay, sentrale Chile og i sørlige Argentina. Underarten Podiceps major navasi er utbredt i sørlige deler av Chile.

Spydnebbdykkeren holder til i åpne vannområder, for det meste på innsjøer og på elver med liten strøm, ofte omringet av skog. Utenfor hekkesesongen holder de til i estuarer og bukt, gjerne med mye tare.

Atferd

Ernæring 
Spydnebbdykkeren spiser hovedsakelig fisk, som regel på 10 cm og mindre, men den kan også spise større fisk.

Hekking 
Spydnebbdykkeren hekker i innlandet. De fleste legger eggene sine mellom oktober og januar, og den legger mellom tre og fem egg. To kull, og muligens flere, kan bli oppdratt samtidig.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Lappedykkere
Sør-Amerikas fugler
Dyr formelt beskrevet av Pieter Boddaert
Fugler formelt beskrevet i 1783
VM i fekting 1967

VM i fekting 1967 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Montreal i Canada i 1967.

Medaljetabell

Referanser 

VM i fekting
Internasjonale mesterskap i Canada
Internasjonale mesterskap i 1967
1967 i Canada
Sport i Montréal
Fekting i Canada
Fekting i 1967
VM i fekting 1971

VM i fekting 1971 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Wien i Østerrike i 1971.

Medaljetabell

Referanser 

VM i fekting
Internasjonale mesterskap i Østerrike
Internasjonale mesterskap i 1971
1971 i Østerrike
Sport i Wien
Fekting i 1971
Fekting i Østerrike
VM i fekting 1979

VM i fekting 1979 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Melbourne i Australia i 1979.

Medaljetabell

Referanser 

VM i fekting
Internasjonale mesterskap i Australia
Internasjonale mesterskap i 1979
1979 i Australia
Sport i Melbourne
Fekting i Australia
Fekting i 1979
Kappsule

Kappsule (Morus capensis, tidligere Sula capensis) er en stor sjøfugl tilhørende gruppen suler. Den er kategorisert som "sterkt truet" på IUCNs rødliste.

Beskrivelse 
Kappsulen er en stor sjøfugl. Den har hvit fjærdrakt og er svart ytterst på vingene. Hodet og nakken er gult. Den er ca 85-90 cm lang og veier rundt 2600 gram. Nebbet er blått

Utbredelse 
Kappsulen forekommer i sørlige deler av Afrika. Den hekker på tre øyer i Sør-Afrika og på tre øyer i Namibia. De hekker i store kolonier på flate deler av øyene. Den største kolonien finnes på øya Malgas i Sør-Afrika, hvor det finnes omtrent 140 000 av dem.

Utenom hekkeperioden forekommer de fra Guineabukta på vestkysten av Afrika, rundt Sør-Afrika og nord til Mosambik på østkysten.

Hekking 
Kappsulen starter hekkingen i august eller september. Som regel består hvert kull av ett egg. Begge foreldrene er med på å ruge ut egget, noe som tar mellom 42 og 46 dager. Når ungen klekker ut er den helt svart, mangler fjær og er blind. Den veier kun rundt 90 gram. I løpet av tre uker vokser den og blir en tredjedel så stor som en voksen kappsule.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sulefugler
Australsule

Australsule (Morus serrator) er en sjøfugl i gruppen suler. Den er utbredt i Australia, New Zealand og på nærliggende øyer.

Beskrivelse 
Australsulens fjærdrakt er hovedsakelig hvit. Den er svart ytterst på vingene og gul på hodet. Den er 84–94 cm lang og veier ca 2350 gram. Vingespennet er 160–170 cm langt.

Utbredelse 
Australsulen hekker på kysten av New Zealand, Victoria og Tasmania. De hekker vanligvis kolonivis på øyer utenfor kysten. 87 % av bestanden finnes på New Zealand.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sulefugler
Kattas Figurteater Ensemble

Kattas Figurteater Ensemble er et norsk figurteaterkompani som ble etablert i 2000 av Anne Helgesen.

Kompaniet har base i Tønsberg.

Oppsetninger (utvalg)

Grå gubber 
Jon Mihle har laget dukker for Kattas Figurteater Ensemble i flere år, og kompaniet anser ham per 2017 som sin fremste dukkemaker. Med utgangspunkt i noen små, grå figurer fremstilt av Mihle utviklet Kattas Figurteater Ensemble videoproduksjonen Grå gubber (2008). Deretter improviserte Kattas frem forestillingen Grå gubber spiller Hamlet for scenen, med premiere i 2009.  Denne forestillingen ble spilt med stor suksess i årene fremover. Da Mihle senere også laget noen kvinnelige figurer av samme type, lanserte Kattas Figurteater Ensemble stykket Grå gubber leker med fyrstikker, som tok utgangspunkt i H.C. Andersens berømte eventyr Piken med svovelstikkene og hadde premiere i 2015. Kattas Figurteater Ensemble beskriver de grå gubbene slik:«Grå Gubber, er en hel kolleksjon av små, grå mannslinger og nå også en del kvinnslinger skapt av Jon Mihle. Disse små grå underlige skapningene har blitt brukt i små episodiske videoer, til læring og til ulike improvisasjoner. I 2009 fikk de sin helt egen forestilling og siden den gang er familien vokst etter hvert som vi har ønsket oss nye grå gubber og kvinner. Grå Gubber har sin egen nettside: www.grågubber.no»Anmelder Fredrik Rütter i Tønsberg Blad var begeistret og skrev: «Det er utrolig hvor mye liv og uttrykk de små gubbene til John Mihle har.»

Chat Noirs skygger 
Teaterets kunstneriske leder Anne Helgesen har forsket på teaterhistorie, og blant annet skrevet bok om Bokken Lasson. I 2016 realiserte Helgesen drømmen om å gjenfortelle historien om Bokken Lasson på scenen. Med sangeren Hilde Louise Asbjørnsen som frontfigur foran en skjerm der historien ble illustrert ved hjelp av skyggespill, og til akkompagnement av Kongelige Norske Marines Musikkorps (Marinemusikken i Horten), hadde forestillingen urpremiere i oktober 2016.

Katharinas Stemmer 
I 2017 satte Kattas Figurteater Ensemble opp forestillingen Katharinas Stemmer, som hadde urpremiere i Sem kirke 2. mars 2017, under Tønsberg Middelalderfestival. Dukkene var laget av Jon Mihle. Stykket handler om Katharina von Bora, og var en produksjon i anledning 500-årsjubileet for Martin Luthers oppspikring av sine teser på kirkedøren i Wittenberg, som regnes som starten på reformasjonen.

Referanser 

Norske figurteaterkompanier
Etableringer i 2000
Kultur i Vestfold og Telemark
Den lille butikk

Den lille butikk (orig.: Obchod na korze) er en tsjekkoslovakisk langfilm regissert av Ján Kadár og Elmar Klos, basert på en roman av Ladislav Grosman.

Filmen vant Oscar for beste fremmed-språklige film under den 38. Oscar-utdelingen i 1965.

Handling 
Under andre verdenskrig, i en liten by i Den første slovakiske republikk: Den milde slovakiske snekkeren Antonín Brtko blir utpekt av en svoger, som har en innflytelsesrik posisjon i den lokale fascistiske regjeringen, for å overta en liten butikk eid av den eldre jødiske enken Rozália Lautmannová. Mens Brtko sliter med å forklare Lautmannová, som er nesten døv, veldig glemsom og generelt forvirret, at han fra nå av skal være hennes ariske veileder i butikken.

Imrich Kuchár, Brtkos gode venn, kommer og informerer Brtko om at virksomheten hennes er ulønnsom og at Lautmannová er avhengig av donasjoner for å få endene til å møtes. Men Brtko bruker i steden mesteparten av tiden sin på å fikse Lautmannovás møbler eller andre eiendeler, eller forsøke å hjelpe henne med forskjellige kunder. De begynner etter hvert å utvikle et nært vennskap.

Men en dag oppdager Brtko at myndighetene skal samle alle medlemmene fra det jødiske borgerskapet i byen, og transportere dem til andre området. Men Brtko forteller ikke dette til Lautmannová, og vurderer først å skjule henne. Men han begynner snart å stille spørsmål ved denne handlingen når oppsamlingene av jøder faktisk begynner. Men Lautmannová oppdager endelig at en pogrom av jøder er i ferd med å skje, og får panikk. Når Brtko får øye på noen soldater på vei mot butikken, kaster han Lautmannová som nå er i vanvidd, inn i et skap i forsøk på å skjule henne.

Roller 
 Ida Kamińska: Rozália Lautmann
 Jozef Kroner: Antonín Brtko  
 Hana Slivková: Evelyna Brtková
 Martin Hollý: Imro Kuchar
 Adám Matejka: Piti Báči
 František Zvarík:  Markus Kolkotský
 Mikulas Ladizinsky:  Marian Peter

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tsjekkiske filmer
Tsjekkoslovakiske filmer
Tsjekkiskspråklige filmer
Filmer fra 1965
Nicoline Berg Kaasin

Nicoline Berg Kaasin (født 1989), også kjent under artistnavnet Nicoline, er en norsk sanger og danser fra Bærum. Hun har gitt ut flere singler og har deltatt i en rekke talentprogrammer på tv, blant annet Grease, The Voice og Stjernekamp. Kaasin deltok også i Melodi Grand Prix 2018.

Bakgrunn 
Kaasin dukket opp på tv første gang i 2008, da hun deltok i konkurransen om å få hovedrollen i Grease på TVNorge. Hun endte på andreplass i den tv-sendte audition-konkurransen.

I 2015 ble hun kjent for et bredere publikum da hun deltok i TV 2-konkurransen The Voice. Etter deltakelsen i The Voice ga hun ut flere singler, og den første var «No Suitcase» i 2016. Samme år deltok hun i NRK-serien Stjernekamp, der hun nådde finalen og ble nummer to etter Knut Anders Sørum.

Kaasin var en av deltakerne til Melodi Grand Prix i Oslo Spektrum 10. mars 2018. I finalen sang hun låten «Light Me Up», som hun har skrevet sammen med Johan Larsson (OnklP & De Fjerne Slektningene) og Emilie Adams (The Stream). Hun ble imidlertid slått ut i første runde og var ikke blant de fire låtene som avanserte til gullfinalen.

Kaasin har tidligere stått på scenen i Melodi Grand Prix-sammenheng, da hun koret for Margaret Berger og «I Feed You My Love». Kaasin var også korist for Berger i Eurovision Song Contest i Malmö samme år, og hun koret også for Agnete Johnsens «Icebreaker» i Eurovision Song Contest 2016 i Stockholm.

Diskografi

Singler

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Bærum kommune
Fødselsdato ikke oppgitt
Deltakere i Melodi Grand Prix
Deltakere i Stjernekamp
Aegus (Gnaphaegus) perforatus

Aegus (Gnaphaegus) perforatus er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En liten til middelsstor (15-25 millimeter), avlang, matt gulbrun hjortebille. Kroppen er tett kledt med lyst brunlige, matte skjell. Hannens kjever er forstørrede, nokså lange og rette, påfallende asymmetriske med den ene tydelig lengre enn den andre. Pannen er bredt innbuktet, met et langt, spisst framspring i midten. Pronotum er nesten rektangulært med rette sidekanter, bakhjørnene nær rettvinklede. Dekkvingene har ingen påfallende punktstriper.

Levevis 
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Vest-Malaysia, på Borneo og Sumatra.

Systematisk inndeling 
Arten har nylig blitt ført til slekten Foraminis.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
 Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
 Underslekten Gnaphaegus Maes, 1992 - har ofte vært plassert i slekten Gnaphaloryx
 Aegus (Gnaphaegus) perforatus (Ritsema, 1885)
 Aegus (Gnaphaegus) perforatus perforatus (Ritsema, 1885)
 Aegus (Gnaphaegus) perforatus sabanus (Nagai, 1994)

Eksterne lenker 
 Oversikt over artene
 Bilder av arten
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1885
Borneos insekter
Sumatras insekter
Vest-Malaysias insekter
Perus ambassade i Oslo

Perus ambassade i Oslo er Perus diplomatiske representasjon i Norge, i Arbins gate 2. Bygningen ble tegnet av arkitekt Kristen Rivertz og oppført i 1897.

Ambassadør fra 25. august 2022 er Isabel Soria Reategui.

Referanser

Eksterne lenker 
 The Oslo Diplomatic List på UDs nettside Diplomatiske forbindelser
 Embassypages.com

Ambassader i Norge
Ambassadebygninger i Oslo
Peru
Slender Man

Slender Man er en creepypasta skapt av Eric Knudsen i 2009. Figuren er beskrevet som en lang, tynn mann uten ansikt og tentakler på ryggen.

Videospill 

Det har blitt laget blant andre to videospill med Slender Man.

Slender: The Eight Pages (2012) 

Handlingen i dette spillet er satt i en mørk skog midt på natta, og målet er å finne åtte papirark uten å bli drept av Slender Man.

Slender: The Arrival (2013) 

Oppfølgeren til Slender: The Eight Pages.

Filmer 

En film med navn Slender Man ble utgitt i 2018 og er basert på creepypastaen.

Videospillfigurer
Creepypasta
Luolajärvi

Luolajärvi (enaresamisk: Kuovđâšmjävri, skoltesamisk: Kuõđâšmjäu'rr) er en innsjø i Enare kommune i Finland. Den ligger 9 kilometer vest-sørvest for Näätämö. Hovedtilløp og -utløp er Kuosnijoki, ei sideelv til Neidenelva. Kuosnijoki renner inn i sjøen fra sørvest og ut igjen mot nord etter et par hundre meter. Nord for Luolajärvi ligger fjellet Palovaara, som danner en bratt skrent ned mot sjøen.

Referanser 

Innsjøer i Enare kommune
Neidenvassdraget
Rautaperäjärvi

Rautaperäjärvi (enaresamisk: Ryevdipohjävri, nordsamisk: Ruovdebogijávri) er en innsjø i Enare kommune i Finland. Den ligger fem kilometer sørvest for Sevettijärvi. Sjøen har utløp mot nord til Rautaperänjoki, som er en del av hovedvannstrengen til Kuosnijoki, ei sideelv til Neidenelva. Rautaperäjärvi er den nordligste av en rekke av innsjøer som ligger på praktisk talt samme høyde og strekker seg 17 kilometer sørvestover til Kuosnajärvi.

Innsjøen har tilløp fra Mihkalijärvi, som ligger bare 20 cm høyere. De to innsjøene er forbundet med to korte elver, en på hver side av øya Ryevdipohsálui. Øst i Rautaperäjärvi ligger en esker, som danner en kjede av øyer, nes og halvøyer parallelt med østbredden av sjøen.

Regionalvei 971 følger østsida av sjøen.

Referanser 

Innsjøer i Enare kommune
Neidenvassdraget
VM i banesykling 1927

VM i banesykling 1927 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Köln og Elberfeld i Tyskland i 1927.

Medaljetabell

Referanser 

VM i banesykling
Internasjonale mesterskap i Tyskland
Internasjonale mesterskap i 1927
1927 i Tyskland
Sport i Köln
Sykling i Tyskland
Sykling i 1927
Eurovision Asia Song Contest 2019

Eurovision Asia Song Contest 2019 vil være den første utgaven av . Konkurransen vil være den asiatisk-stillehavsregionale versjonen av Eurovision Song Contest, som har blitt produsert i over 60 år. Konkurransen vil finne sted 7. desember 2019 i  i Gold Coast i Australia. Den australske kringkasteren SBS vil være vertskringkaster for konkurransen.

Hittil har 17 land vist interesse i å delta i konkurransen.

Konsept 
Eurovision Asia Song Contest vil være en ny sangkonkurranse organisert av ABU. Konkurransen vil følge samme konsept som Eurovision Song Contest, men i 2019 vil det bare være en finale med opptil 20 deltakerland. I likhet med Eurovision Song Contest, skal en jury og seere fra hvert av deltagerlandene stemme fram en vinnerland, hvor vinnerlandet har mulighet til å arrangere konkurransen året etter.

Interesserte land 
Følgende land har vist interesse i å delta i Eurovision Asia Song Contest 2019.

Se også 
 Eurovision Song Contest 2019
 Junior Eurovision Song Contest 2019
 Tyrkvisjonens sangkonkurranse 2019

Referanser

Eksterne lenker 
Offisiell nettside for Eurovision Asia Song Contest

 Eurovision Asia Song Contest
Hardangervidda nasjonalparksenter

Hardangervidda Nasjonalparksenter gjenåpnet 14. august 2013. Det ligger på Skinnarbu i Tinn kommune.

Senteret har en av landets mest moderne og største interaktive utstilling. Utstilling omhandler  villreinen, og Norges største nasjonalpark, Hardangervidda. Utstillingen har mottatt 3 internasjonale priser.

I samme bygning holder Norsk Villreinsenter Sør til.

Referanser 

Hardangervidda
Museer i Vestfold og Telemark
Kultur i Tinn
Marthe Wang

Marthe Haaland Wang (født 25. oktober 1990 i Bergen) er en norsk artist. Hun synger om håp, undring og relasjoner og om fortid, fremtid og nåtid på bergensdialekt. Musikken hennes kan beskrives som tidløs, melodiøs, leken og alvorlig. Det ektefølte og organiske lydbildet er innom både pop, viser og jazz.

Biografi 
Wang platedebuterte i 2017 med Ut og se noe annet, som hun ble nominert til Spellemannprisen 2017 for i kategorien Viser. Debutsingelen «Til deg» fra albumet ble Marthes store gjennombrudd. Låten ble brukt av Kirkens Bymisjon under TV-aksjonen 2018 og fikk høy rotasjon på radio og Wang gjorde flere TV-opptredener. I november 2018 fikk hun Tekstforfatterfondets lyspunktpris for unge norske tekstforfattere med et prisbeløp på 25.000 kroner og vant dessuten Edvard-prisen i klassen tekst for Ut og se noe annet.

17. april 2020 slapp Marthe sitt andre album Bakkekontakt til gode tilbakemeldinger fra musikkanmeldere med ted terningkast 6 fra Bergensavisen, terningkast 5 fra VG og glimrende ord fra Dagens Næringsliv. Førstesingelen «No sier eg adjø» ble A-listet og fikk mye spilletid på NRK P1. For albumet ble hun nominert til Spellemannprisen 2020 i klassen viser.

Wang er kusinen til kontrabassist Ellen Andrea Wang.

Diskografi 
 Ut og se noe annet (Kirkelig Kulturverksted, 2017)
 «Følg meg»
 «Ukjent venn»
 «Til deg»
 «Hon drar»
 «Din sang»
 «Ka kan eg gjøre med det?»
 «Størst av alt»
 «Bølgenes makter»
 «Stay»

 De Utrolige - Ten Sing 50 År (Kirkelig Kulturverksted, 2018)
Medvirker med sangen «Midt i mørket»
 Bakkekontakt (Bjerke, 2020)

 «Hold meg»
 «Han stiller klokken tilbake»
 «Komet»
 «No sier eg adjø»
 «Det gjelder deg»
 «Du sa det til meg»
 «Ingen av oss visste»
 «Leiter etter svar»
 «Lillebror»
 «Vi skulle skrive en saga»

 «Gudene vet» (Bjerke, 2020) 
 Hennes egen versjon av Gustav Lorentzen sin norske oversettelse av «God Only Knows» av Beach Boys.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske visesangere
Norske sangtekstforfattere
Personer fra Bergen kommune
Räkkijärvi

Räkkijärvi (nordsamisk: Reahkejávri, enaresamisk: Rekkjävri, skoltesamisk: Rekkjäu'rr) er en innsjø i Enare kommune i Finland. Den ligger 16 kilometer nord-nordøst for Sevettijärvi og har utløp mot nord til Kuosnijoki, ei sideelv til Neidenelva. Innsjøen består av to bassenger, selve Räkkijärvi () i nord og Jänisjärvi () i sør. De er forbundet gjennom et smalt sund.

Regionalvei 971 går langs sørsida av Jänisjärvi-bassenget.

Referanser 

Innsjøer i Enare kommune
Neidenvassdraget