Edgar Savisaar

Edgar Savisaar (født 31. mai 1950, død 29. desember 2022) var en estisk politiker. Han ledet massebevegelsen Folkefronten under den syngende revolusjonen, som endte med at Estland gjenvant sin uavhengighet fra Sovjetunionen. Fra 1990 til 1992 ledet Edgar Savisaar en overgangsregjering til parlamentarisk styre. Folkefronten ble basis for Det estiske senterpartiet, som Savisaar ledet fra 1991 til 2016. Han var også parlamentsmedlem og borgermester i Tallinn.

Liv og virke 
Det blir av enkelte hevdet at Edgar Savisaar ble født i kvinnefengselet i Harku. Foreldrene var sommeren 1949 blitt arrestert av de sovjetiske okkupasjonsmyndigheter. Andre hevder at dette ikke stemmer siden Harku ikke fikk kvinnefengsel før flere år senere. Kvinnelige innsatte sonet i 1950 ikke i Harku, som er hans formelle fødested  Savisaars far skal ha sonet i Harku da han ble født, og moren har trolig bodd i en leilighet utenfor murene. Dette var en blokkbebyggelse som huset både fengselsansatte, innsattes familie, og vanlige innbyggere av kommunen.  Faren ble senere dømt til syv år lang forvisning til Sibir; mens moren fikk fengselsstraff.

Etter eksamen artium i 1968 studerte Edgar Savisaar frem til 1973 historie ved Universitetet i Tartu, arbeidet et skoleår ved grunnskolen i Ahja kommune og virket deretter som vitenskapelig assistent. I 1980 tok han eksamen også i filosofi. Fra 1980 til 1988 arbeidet Savisaar i Den estiske sovjetrepublikks statlige planleggingskomite. I 1988/89 var han direktør for rådgivingsfirmaet Mainor.

Under perestroikaårene engasjerte Savisaar seg for Estlands løsrivelse fra Sovjetunionen, og gikk inn for demokrati og menneskerettigheter. I 1989 ble Edgar Savisaar stedfortredende formann for ministerrådet for den estiske SSR, og i 1990 ble han næringsminister. 

Den 3. april 1990 ble han formann for ministerrådet og dermed regjeringssjef. Da Estland gjenvant sin uavhengighet den 20. august 1991 ble han statsminister. Han innehadde dette embedet til januar 1992.

Fra 1992 til 1995 var Savisaar stedfortredende president for det estiske parlament (Riigikogu), og fra april til oktober 1995 var han innenriksminister. Han måtte fratre på grunn av en avlyttingsskandale. Fra 1996 til 2001 var Savisaar formann for byrådet i hovedstaden Tallinn, og fra 2001 til 2004 byens borgermester. 

Han ble i april 2005 nærings- og transportminister i Andrus Ansips regjering. Etter Riigikogu-valgene i mars 2007 ble Keskerakond landets nest største parti; likevel var konstellasjonene slike at det ikke lyktes Edgar Savisaar å forbli medlem av regjeringen. Dermed gikk han tilbake til embedet som borgermester i Tallinn. 

Våren 2015 stilte Savisaar som stortingskandidat for Lasnamäe valgkrets i Tallinn. Han ble alvorlig syk, og valgte å legge seg inn på universitetssykehuset i Tartu. Han måtte så 23. mars 2015 ampurtere bort sin ene fot ovenfor kneet på grunn av streptokokker.  Han kom inn på stortinget, men så lenge han lå på sykehuset i Tartu trengte han ikke å bestemme.

Savisaar og flere andre sentrale personen innen kommuneadministrasjonen og partiet Keskerakond ble høsten 2015 arrestert knyttet til en korrupsjonsanklage knyttet til deler av eiendomsforvaltningen i Tallinn kommune de siste 20 årene. De fleste tiltalte, deriblant Edgar Savisaar, ble sluppet fri fra arresten mens etterforskningen imot dem fortsatt pågår. Han er av Høyesterett midlertidig fratatt vervet som ordfører mens etterforskningen fortsatt pågår (per februar 2016). Utover at han ikke ble gjeninnsatt som ordfører ble de fleste punktene i anklagen mot ham henlagt på grunn av hans helse.

Keskerakond foreslo Savisaar som sin kandidat til president av Estonia som skulle velges av stortinget internt på høsten 2016. Han ble ikke valgt.

De senere år har han trukket seg mer og mer ut av politikken og levd et tilbaketrukket liv.  Denne artikkelen vil oppdateres.

Referanser 

Estiske politikere
Estiske statsministere
Estiske borgermestere
Personer fra Harjumaa