alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Frithjof Førre

Frithjof Førre (født 6. november 1901, død 14. april 1989) var en norsk stavhopper og turner fra Haugesund.

Han vant NM-gull i turn i 1925 og NM-gull i stavsprang i 1927.

Medaljer i norske mesterskap

Referanser 

Norske stavhoppere
Norske turnere
Norgesmestere i friidrett
Personer fra Haugesund kommune
Friidrettsutøvere for Haugesund IL
Kongepokalvinnere i gymnastikk og turn
Orientgeitvikke

Orientgeitvikke (Galega orientalis) er en flerårig urt i erteblomstfamilien.

Den har en nesten buskaktig vekst med rikt forgrenete stengler og kan bli 40–100 cm høy. Både stengelen og bladene er glatte. Bladene er ulikefinnete med småblad som er smalt eggformede og tilspissede. Akselbladene er bredt eggformede og grønne. Blomsterstanden er en langstilket, opprett klase fra bladhjørnene med kjertelhår. Blomstene er blåfiolette. Blomstringstida er i juni–juli. Belgen er hengende og brun.

Arten er naturlig utbredt i Kaukasia. Den er dyrket som fôrplante og grønngjødsel andre steder og er ofte forvillet. I Norge er den funnet noen ganger i Trøndelag og på Østlandet. I Fremmedartslista 2018 er den kategorisert som lav risiko på grunn av begrenset invasjonspotensial og ingen kjent økologisk effekt.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Erteblomstfamilien
Park Chanyeol

Park Chanyeol (hangul: 박찬열; hanja: 朴찬열) (født 28. november 1992 i Seoul, Sør-Korea), også kjent som Chanyeol, er en koreansk sanger. Han er kjent som en av hovedvokalistene i den populære koreansk-kinesiske guttegruppen EXO.

Filmografi

TV-dramaserier 
2008 - High Kick!
2012 - To The Beautiful You
2013 - Royal Villa
2015 - Exo Next Door
2017 - Missing 9
2018 - Memories of the Alhambra

Film 
2015 - Salut d'Amour
2016 - So I Married an Anti-fan

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Sørkoreanske musikere
Sørkoreanske sangere
Enrique Villanueva (Siquijor)

Enrique Villanueva (Bayan ng Enrique Villanueva) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Siquijor.

Barangayer 
Kommunen er inndelt i 14 barangayer per 30. september 2019.

 Balolong
 Bino-ongan
 Bitaug
 Bolot
 Camogao
 Cangmangki
 Libo
 Lomangcapan
 Lotloton
 Manan-ao
 Olave
 Parian
 Poblacion
 Tulapos

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner på Filippinene
Siquijor
Bread bowl

Bread bowl («brødbolle») er en rundt stykke av brød som fått en stor del av massen skåret ut for å danne en spiselig bolle. De er vanligvis større enn et rundstykke, men mindre enn et brød i full størrelse.

Brødboller kan brukes til å servere chili, New England-stil clam chowder, og andre tykke stuinger (ofte, men ikke alltid, oste- eller fløtebaserte). Supper med tynnere base er ikke vanlig å servere i brødboller, fordi de vil gjøre brødet for fuktig for raskt. Brødet blir smakssatt etterhvert som det absorberer noe av stuingens base, og kan spises etter at stuingen er blitt spist. Brødboller kan også brukes til dipp, og brødmassen som er skåret ut kan brukes til å dyppe.

I 2008 rapporterte Daily Telegraph at et selskap i Birmingham var igang med å lage en naan-versjon.

Referanser

Eksterne lenker 

 

Brød
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2019/20 – Verdenscup 1 – Lagsprint menn

Verdenscupåpning av sesongen 2019/20 i hurtigløp på skøyter for menn på lagsprint i Minsk Arena i Minsk, Hviterussland ble arrangert fredag den 15. november 2019.

I lagsprint er det 3 løpere på hvert lag. Første løper gir seg etter første runde, neste løper gir seg etter andre runde mens tredje løper går alle tre rundene.

Det var Nederland representert ved trioen Ronald Mulder, Kai Verbij og Kjeld Nuis med reserven Thomas Krol som vant 2019/20-sesongens første lagsprint i verdenscupen foran det kinesiske laget med Wang Shiwei, Lian Ziwen og Ning Zhongyan med reserven Wang Chen. Det canadiske laget med Gilmore Junio, Laurent Dubreuil og David La Rue med reserven Alex Boisvert-Lacroix tok tredjeplassen.

Medaljevinnere

Resultater 

 Løpere i parentes var lagenes reserver som ikke gikk i konkurransen.

Funksjonærer 
 Overdommer var Melanie Symalla, Tyskland.

 Starter var Jevgenij Bojarskij, Russland.

Referanser

Eksterne lenker 
 Menyside for parsammensetning og resultater på live.ISUresults.eu.
For lagsprint
  Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
  Resultater på www.ISU.html.infostradasports.com

  Resultater på www.SpeedSkatingNews.info.
  Resultater på www.The-Sports.org på engelsk
Nyhetssammendrag fra International Skating Union
 
  Bilder av medaljevinnerne på offisiell nettside

Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2019/20 – Verdenscup 1
Mi
Artikler i skøytesportprosjektet
Lucanus kirchneri

Lucanus kirchneri er en billeart i familien hjortebiller (Lucanidae).

Kjennetegn 
En ganske stor (hannen 40-50 millimeter), kraftig, brunrød hjortebille. Hannen er svært kraftig bygd. Hodet er betydelig bredere enn pronotum, i alle fall hos store eksemplarer. Mandiblene er krumme, med flere kraftige tenner langs innerkanten, kløvet i spissen. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Kjølene langs sidene og bakkanten av hodet er ganske høye, tinningene vinklede. Pronotum er firkantet, mye bredere enn langt, sidene litt rundede, forkanten markert innbuktet. Dekkvingene er mahognifargede. Beina er rødlige. Hunnen er betydelig mindre og mørkere, uten de forstørrede kjevene, fargen mørkere, pronotum rundet.

Levevis

Utbredelse 
Arten er bare kjent fra det sørlige Kina (Fujian).

Systematisk plassering 

 Insekter, Insecta
 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien Lucaninae Latreille, 1806
 Stammen Lucanini Latreille, 1806
 Slekten Lucanus Scopoli, 1763
 Lucanus kirchneri Zilioli, 1999

Referanser 
 Zilioli, M. (1999) Notes on new stag-beetles of the genus Lucanus from China. Coléoptères, 1999; 5(5): 84-91, 5 figurer.
 Nettside om arten

Eksterne lenker 
 
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1999
Vietnams insekter
Dynodorcus sukkiti

{{Taksoboks
| navn   = '| bilde           =
| bildetekst      =
| norsknavn       = 
| vitenskapsnavn  =Dynodorcus sukkiti
| autor=(Fukinuki
| autorår=2004)
| synonymer = Dorcus sukkiti
| regnum = Dyreriket
| phylum = Leddyr
| classis = Insekter
| ordo = Biller
| familia = Hjortebiller
}}Dynodorcus sukkiti er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

 Utseende 
En middelsstor (ca. 30 millimeter), kraftig, blankt svart hjortebille. Hannen har middelsstore, kraftige, sigdformede kjever (høyst så lange som hodet) med en kraftig, oppoverrettet tann litt utenfor midten. Den skiller seg fra de fleste andre Dorcus-arter ved at ikke bare hunnen, men også hannen, har lengdestriper på dekkvingene, i alle fall for litt mindre hanner. Hunnen har mindre kjever, og hode og pronotum er mer rundede enn hos hannen.

 Levevis 
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

 Utbredelse 
Arten er utbredt i Myanmar og Vietnam.

 Systematisk plassering 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Gruppen Dorcini
 Slekten Dynodorcus Didier, 1931
 Dynodorcus sukkiti''' (Fukinuki, 2004)

Eksterne lenker 
 Nettside om arten
 
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 2004
Myanmars insekter
Vietnams insekter
Dnestr-radaren

Dnestr-radaren (russisk:Днестр) og Dnepr-radaren (russisk:Днепр), som begge er kjente som NATO-rapporteringsnavn Hen House fordi den ligner et hønsehus - var den første generasjon radar som skulle varsle om innkommende missilangrep.
Andre eksempler er Voronezj-radaren, Don-2N-radaren og Dunay-radaren - alle navngitte etter kjente elver i Russland.
Disse radarene har blitt installert på seks forskjellige radar-stasjoner, og som i 2012 var i drift på tre steder – Balkhash, Mishelevka og Olenegorsk.ABM-avtalen fra 1972 gjorde det nødvendig at tidlig-varslingsradarer måtte plasseres i periferien av det nasjonale, russiske territorium, og rettet utover mot utlandet. Dette skapte problemer da Sovjetunionen kollapset i 1991, idet mange av radarstasjonene ble da i nylig uavhengige stater. Den første stasjonen som ble stengt var Skrunda, i da nylig uavhengige Latvia. En 1994-avtale mellom Russland og Latvia var enige om at de to Dnepr radarer det ville slutte å virke i 1998, og vil være fullt ut revet i løpet av 2000-tallet.

Russland signerte en avtale med Ukraina i 1992, slik at man kunne å fortsette å bruke Dnepr radarer i Sevastopol og Mukachevo. Stasjonene ble kjørt av ukrainsk personell og data som ble sendt til hovedkvarteret til den russiske system for tidlig varsling i Solnechnogorsk. I 2008 annonserte Russland at det var å trekke seg ut av avtalen med Ukraina, og de siste data som skulle overføres til Russland fra stasjonene vil bli i 2009. Den ukrainske regjeringen kunngjorde at stasjonene ville bli bli brukt en del tid for romovervåking.

Stasjonen i Balkhash i Kasakhstan er fortsatt den eneste Dnepr-operative utenfor Russland. Det har blitt modernisert og er drevet av Russisk romforsvar.

De øvrige stasjoner i Russland er ventet å bli erstattet av Voronezj radar. Dnepr-radaren i Mishelevka, Irkutsk skal stenges når den andre oppsettingen av nye Voronezj-radaren er i drift. Dnepr-radaren i Olenegorsk, Murmansk var planlagt erstattet av en Voronezj-radar i 2017.

Referanser

Eksterne lenker 

 Sett av bilder fra innsiden av Balkhash Dnepr-radar fra Novosti Kosmonavtiki, juli 2009
 Sett av bilder av en Irkutsk Dnepr-radar fra Novosti Kosmonavtiki, Mai 2012

Radar
Overvåkning
Romfart
Daria Bucur

Daria Bucur (født 11. juli 1999 i Constanța) er en rumensk håndballspiller, som spiller for den rumenske klubben  og det rumenske kvinnelandslaget.

Hun ble tatt ut i 18-mannstroppen til Tomas Ryde foran Håndball-VM 2019 i Japan.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Rumenske håndballspillere
Spillere i Håndball-VM 2019 for kvinner
Håndballspillere for Corona Brașov
Personer fra Constanța
Ochosternus

Ochosternus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore, avlange, fint hårete, blanke, mørkbrune smellere. Hodet er rundet, forholdsvis lite. Antennene er litt sagtakkede. Pronotum er trapesformet med bakhjørner som stikker rett bakover. Dekkvingene er smale, noe avsmalnende bakover, med fine punktatriper.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter. Denne arten finnes gjerne i vegetasjonen ved elver, men den er stort sett sjelden.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia (den østlige delene, Norfolkøya, Lord Howe-øya), Ny-Caledonia (med flest arter) og New Zealand.

Systematisk inndeling 
 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
 Stammen Ampedini 
 Slekten Ochosternus Candéze, 1863 
 Ochosternus canalensis Fleutiaux, 1891
 Ochosternus cribriceps Fauvel, 1904
 Ochosternus dubius Fleutiaux, 1891
 Ochosternus gigas Candèze, 1882
 Ochosternus howensis Lea, 1929
 Ochosternus montrouzei Fleutiaux, 1891
 Ochosternus norfolcensis Lea, 1929
 Ochosternus pacificus Fauvel, 1904
 Ochosternus potensis (Montrouzier, 1860)
 Ochosternus punctiger Fleutiaux, 1891
 Ochosternus zealandicus (White, 1846)

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Ochosternus  Besøkt 18.11. 2019
 Bilde av Ochosternus zealandicus
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1863
Australias insekter
Ny-Caledonias insekter
New Zealands insekter
Probothrium

Probothrium er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen, med særlig mange arter i Brasil.

Systematisk inndeling 
 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
 Stammen Elaterini Leach, 1815
 Slekten Probothrium Candéze, 1863 
 Probothrium amplicolle Candèze, 1863
 Probothrium brunnipilis (Candéze, 1863)
 Probothrium crinitum Candèze, 1878
 Probothrium furvum Erichson, 1847
 Probothrium gibbiferum Candèze, 1863
 Probothrium hepaticus (Germar, 1824)
 Probothrium physorhinus (Candèze, 1863)
 Probothrium pilosum Candèze, 1878
 Probothrium pubescens Kirby, 1818
 Probothrium pupillum Candèze, 1863
 Probothrium rufipes Candèze, 1863
 Probothrium rufivellum Candèze, 1863
 Probothrium rufopubescens Steinheil, 1875
 Probothrium suturale (Candèze, 1897)
 Probothrium velutinum Germar, 1844

Eksterne lenker 

 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1863
Brasils insekter
Metacardiophorus

Metacardiophorus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Små til middelsstore (ofte 5 - 7 millimeter), avlange, blanke, mørkfargede smellere. Antennene er trådformede. Pronotum er hvelvet og rundet, bakhjørnene ikke tilbaketrukne. Et særtrekk er at scutellum er hjerteformet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Usbekistan, Tadsjikistan).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien hjertesmellere (Cardiophorinae) Candéze, 1860 
 Slekten Metacardiophorus Gurjeva, 1966 
 Metacardiophorus sogdianus Gurjeva, 1966

Eksterne lenker 

 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1966
Usbekistans insekter
153. kontrollsenter for romfart (Titov-senteret)

153. kontrollsenter for romfart (Titov-senteret) - (Russisk: 153-й главный испытательный космический орденов Октябрьской Революции и Трудового Красного Знамени центр имени Г. С. Титова (feltpostnummer 32103)(ГИЦИУ КС), tr.  153. Glavny Ispytatelny Tsentr Ispytany jeg Upravleniya Kosmicheskimi Sredstvami (GITSIU COP)) (også referert til som Titov-kontrollen eller bare Titov-senteret) er det viktigste militære og kommersielle satellittkontrollsenter i Russland. Det er drevet av Russlands romfartsvåpen. Ligger cirka  sørvest for Moskva i de tidligere lukkede byen av Krasnoznamensk. Senteret ble bygget i 1957 som en del av det sovjetiske måneprogrammet, og var kjent ved navn Golitsyno-2.

Senteret 
Senteret skal kontrollere 75% av den innenlandske russiske romfartøy-trafikken i verdensrommet. Den 14. august 2001 gav den russiske presidenten ordre om at senteret skulle bli oppkalt etter German Titov, som hadde vært en av lederne av senteret.

Senteret har poster over hele Russland involvert i testing, måling og sertifisering av utstyr som er ansvarlige for de viktigste sentrum.

Se også 

 - Kosmodromen Plesetsk
 Kapustin Yar

Referanser 

Militære installasjoner i Russland
820. senter for missilangrepsvarsel

820. senter for missilangrepsvarsel (russisk: Главный центр предупреждения о ракетном нападении (Гцпрн), tr.  GTsPRN) er et russisk tidligvarslingsnettverk mot ballistiske missilangrep. Det har hovedkvarter i landsbyen Timonovo  nærheten Solnetsjnogorsk utenfor Moskva og er en del av Russlands romfartsvåpen. Senteret består av et nettverk av tidligvarslingradarstasjoner som sender sine data til kontrollsenteret i nærheten av Solnetsjnogorsk.  Andre sensorer er fra tidligvarslingsystemer som Okno og satellitter så vel som Don-2N missilforsvarsradar. Informasjon fra senteret kan brukes som varsel om at fiendtlige kjernesfysiske missiler er avfyrte og eventuelt engasjere A-135 anti-ballistisk missilsystem.

Historie 
Den russiske missilvarselsystemet ble etablert i Sovjetunionen, og er ofte kjent med de sovjetiske initialer SPRN (СПРН),  (Russisk: Система предупреждения о ракетном нападении, tr.  Sistema preduprezhdeniya o raketnom napadenii 'Rakett angrepsvarsel system". Det startet 15. februar 1971 som to Dnestr-M radarer på Olenegorsk og Skrunda med en kommandoplass i Solnechnogorsk. Det ble utvidet med tillegg av Dnestr-M radarer i Mishelevka og Balkhash i 1973, en Dnepr radar i Sevastopol i 1975, og en annen i Mukachevo i 1977. Daugava radaren og en Daryal mottaker, startet sin virksomhet i 1975 i Olenegorsk. I 1978 ble et oppgradert varselsystem kalt Крокус (Krokus) 

I 1982 ble Oko tidligvarsling satellitt-system operativt. Det ble åpnet i 1984 av den første Daryal radar i Pechora og i 1985 av Daryal i Gabala.

ABM-avtalen fra 1972 krever at radarstasjoner for tidligvarsling er plassert i periferien av det nasjonale territorium og rettet utad. Da Sovjetunionen kollapset i 1991, resulterte dette i at mange av stasjonene endte opp i nylig selstendige stater. Radarstasjonen på Skrunda, nå i Latvia, ble stengt i 1998. Andre stasjoner i utlandet var Sevastopol og Mukachevo (begge i Ukraina), Balkhash (Kasakhstan) og Gabala (Aserbajdsjan).

Organisatorisk struktur 
I 1998 ble SPRN  en del av missil og romfartforsvarsorganisasjon ракетно-космической обороны (RKO) sammen med SKKP og anti-rakett-tropper. I 2001 disse tjenestene ble en del av det nystiftede Område Tropper, og ble stiftet som den 3. Uavhengig Missil og Space Forsvar Hæren.

820. senter for missilangrepsvarsel ble dannet 1. desember 2009, og har siden desember 2011 vært en del av Russlands romfartsvåpen, sammen med fasiliteter som 821. romfartsetterretningssenter og 153. kontrollsenter for romfart (Titov-senteret).

Referanser 

Militære installasjoner i Russland
Martine Skregelid

Martine Rustøen Skregelid (født 6. juli 1999) er en norsk turner som representerer Asker Turnforening.

Hun vant åtte NM-gull og to NM-bronse i perioden 2015–2017.

Medaljer i norske mesterskap

Referanser 

Norske turnere
Deltakere under Sommer-OL for ungdom 2014
Andra Moroianu

Andra Liviana Moroianu (født 15. september 2000 i Constanța) er en rumensk håndballspiller, som spiller for den rumenske klubben  og det rumenske kvinnelandslaget.

Hun ble tatt ut i bruttotroppen til Tomas Ryde foran Håndball-VM 2019 i Japan, men var ikke blant de 16 utvalgte.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Rumenske håndballspillere
Håndballspillere for CSU Cluj-Napoca
Håndballspillere for Gloria Bistrița
Personer fra Constanța
Elena Rosu

Elena Rosu (født Dache; 24. mars 1997 i Galați) er en rumensk håndballspiller, som spiller for den rumenske klubben  og det rumenske kvinnelandslaget. Hun har tidligere spilt for , ,  og , samt vært utlånt til .

Rosu ble tatt ut i bruttotroppen til Tomas Ryde foran Håndball-VM 2019 i Japan, men var opprinnelig ikke blant de 16 utvalgte. Hun ble allikevel hentet inn i troppen da -spillerne Bianca Bazaliu og Cristina Laslo ble utestengt, og deres lagvenninner Eliza Buceschi og Daria Bucur ble holdt hjemme.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Rumenske håndballspillere
Spillere i Håndball-VM 2019 for kvinner
Håndballspillere for CS Măgura Cisnădie
Håndballspillere for CSM București
Håndballspillere for Dunărea Brăila
Håndballspillere for SCM Râmnicu Vâlcea
Håndballspillere for Rapid București
Personer fra Galați
Transnistriakonflikten

Transnistria-krigen eller Transnistria-konflikten var en væpnet konflikt mellom Transnistrias republikanergarde, milits og kosakker, støttet av den 14. kombinerte armé på den ene siden, og moldovske politimenn og tropper på den andre siden i 1992. 

Striden startet i november 1990 i Dubăsari (russisk Дубоссáры, Dubossary), men kampene intensiverte seg fra 1. mars 1992 da det nylig selvstendige Moldova ble tatt opp i FN. Det var flere midlertidige våpenhviler gjennom sommeren 1992, men det var først 21. juli at det ble permanent våpenhvile mellom de to områdene.

Bakgrunn 
Bessarabia og Transnistria lå innenfor Det jødiske bosetningsområdet i Tsar-Russland. Transnistria med Odessa var del av provinsene Kherson og Podolia. Etter første verdenskrig ble Transilvania og Bukovina overført fra Østerrike-Ungarn til Kongedømmet Romania. Bessarabia ble overført til Romania i 1918 med anerkjennelse fra stormaktene unntatt Sovjetunionen, som ikke aksepterte grensendringen og som opprettet en moldovsk sosialistrepublikk øst for Dnestr. Transnistria-guvernementet administrert av Romania etter at området ble erobret av aksemaktene fra Sovjetunionen under den tyske invasjonen av Sovjetunionen. Holocaust i Bessarabia, Bukovina og Transnistria-guvernementet ble i hovedsak utført av det rumenske regimet på ordre fra Ion Antonescu, og store deler av myndighetenes apparat var involvert.

Før Sovjetunionen okkuperte Bessarabia og Nord-Bukovina og opprettet Moldovsk SSR i 1940, var området i Moldova vest for elven Dnestr en del av Romania (1918-1940). Før Moldovsk SSR ble opprettet, var Transnistria en del av Ukrainsk SSR som en autonom republikk kalt "Den moldovske autonome sovjetiske sosialistrepublikken" med Tiraspol som hovedsted. Trass i at Transnistria hadde særdeles få moldovere ble det likevel en del av Moldovsk SSR.

Mot slutten av sovjettiden, da Mikhail Gorbatsjov endret landet med perestrojka og glasnost, fikk mange områder som ikke primært hadde vært russiske før Sovjetunionen, økt nasjonalfølelse. I 1989 innførte Moldovsk SSR moldovsk som det offisielle språk i republikken, og gikk tilbake til latinsk alfabet. I 1990 besluttet de også å gå tilbake til sitt tradisjonelle flagg og våpen, og endret nasjonalsangen sin til Deşteaptă-te, române!. Senere samme året ble ordene «sovjet» og «sosialist» droppet fra navnet og landet ble «Republikken Moldova». Alle disse hendelsene, inkludert kommunismens fall i Romania og en viss åpning av grensene mellom Romania og Moldova førte til at mange i Transnistria trodde at en forening av Romania og Moldova var nært forestående, slik at Transnistria også skulle bli en del av Romania.

Den 14. januar 2022 meldte ukrainsk militær etterretning at visse krefter i Russland forberedte «provokasjoner» mot russiske soldater stasjonert i Transnistria, som til dags dato fortsatt er en stat som internasjonalt anses å være en del av Moldova, for å skape et påskudd for en russisk invasjon i Donbass-regionen av Ukraina.

Referanser

Konflikter i 1992
Transnistria
Miriam Tveit

Miriam Jensen Tveit (født 1979 i Oslo) er en norsk historiker ved Nord universitet i Bodø. 

Hun har sin Phd. i Kultur- og samfunnsvitskap  frå Universitetet i Tromsø 2017, med avhandlingen In Search of Legal Transmission – Inheritance and Compensation for Homicide in Medieval Secular Law.

Tveit har særlig arbeidet med tema som rettshistorie i tidlig mellomalder med særlig vekt på Vest-Europa.

Referanser

Eksterne lenker 
 Presentasjon på Nord universitets nettsider

Norske historikere
Anna Wintour

Anna Wintour (født 3. november 1949 i London) er en britisk journalist og har siden 1988 vært sjefredaktør for den amerikanske utgaven av motemagasinet Vogue.

Biografi 
Wintours far Charles Wintour jobbet som redaktør i den britiske avisen The Evening Standard og moren hennes, Elinor Baker, var datter av en Harvardprofessor. Wintour har tre søsken: Jimmy, Nora (som jobber i en internasjonal organisasjon i Genève) og Patrick, den yngste, som jobber for avisene The Guardian og The Observer. Hun hadde også en bror, Gerald, som døde i en trafikkulykke i ung alder. 

Wintour studerte ved North London Collegiate School, men fullførte aldri studie.  Anna Wintour var gift med barnpsykiatrikern David Shaffer fra 1984 til 1999 og sammen har de to barn, Charles og Katherine.

Karriere 
Wintour har tidligere jobbet med Harpers & Queen, Harper's Bazaar og britiske Vogue.

Boken Djevelen bruker Prada (engelsk The Devil wears Prada) av Lauren Weisberger, som omhandler en kvinne som blir ansatt som assistent hos en tyrannisk redaktør i verdens største motemagasin, sies å være basert på Weisbergers tid som assistent for Anna Wintour.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Britiske journalister
Personer fra London
Mote