alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Half-Life 2: Lost Coast

Half-Life 2: Lost Coast er en tilleggspakke til førstepersonsskytespillet Half-Life 2 utviklet av Valve Corporation. Det skulle egentlig være inkludert i Half-Life 2, mellom kapitlene Highway 17 og Sandtraps, men ble utelatt. Likevel har det blitt med som en bonus på forskjellige Valve-pakker, for eksempel Half-Life 2: Game of the Year Edition.

Handling 
I Half-Life 2: Lost Coast begynner man ved en strand i skyggen av en kirke på toppen av en klippe. En eldre mann, som har fått kallenavnet The Fisherman, forteller at man skal avkoble en kanon i kirken som skyter raketter inneholdende Headcrabs. Mens man klatrer oppover klippen mot kirken, møter man på flere Combine Soldiers, og når man kommer seg opp og får slått av maskinen, blir en alarm satt på og et Combine Gunship dukker opp. Etter at man har skutt ned dette skipet, kommer man tilbake man til fiskeren.

Grafikk 
Lost Coast skulle være en demonstrasjon for de nye HDR-lyseffektene som Valve hadde utviklet. Spillet hadde også generelt høyere grafikk enn Half-Life 2 og teksturer med høyere oppløsning. Dessuten var den ene skikkelsen inkludert i spillet, The Fisherman, dobbelt så detaljrik som figurene i Half-Life 2. Teknologien fra Half-Life 2: Lost Coast ble tatt i bruk i Half-Life 2: Episode 2, Portal og Team Fortress 2.

Eksterne lenker
 Kort om Half-Life 2: Lost Coast på steampowered.com

Half-Life
Videospill utviklet i USA
Videospillnivåer
Flipperspill

Flipperspill (engelsk: Pinball) er en type arkadespill, vanligvis operert med myntpåkast. Formålet er å manipulere en eller flere rullende stålkuler inne på gulvet i en pleksiglassdekket kasse, kalt flippermaskin. Gulvet i maskinen er dekket av en rekke hindre og blinker som spilleren skal forsøke å manøvrere kulene i forhold til. En rekke moderne flipperspill er bygget rundt et tema eller en historielinje der spilleren må fullføre visse mål på en bestemt måte, eller i en bestemt rekkefølge for å skåre høye poengsummer. Spillets primære mål er nettopp å skåre så mange poeng som mulig. Poengene opptjenes når kulene treffer de ulike målene.

Kulen skytes inn i spillet via en fjærstyrt utyskyter på ene siden. Gulvet i flippermaskinen er bygget skrått med den laveste delen mot spilleren. Kulene vil derfor alltid søke mot spilleren. I denne delen av gulvet kan kulene falle gjennom et hull og inn i kassa i maskinen. Da er kulen tapt. Spillerens oppgave er å forsøke å unngå at kulene faller i hullet. Dette gjøres ved å betjene spillerstyrte flippere, minst to pinner, som delvis dekker hullet, stopper og kaster kulene inn igjen i spillet. Spillet er dermed er ferdighetsspill der timing for manøvrering av flipperne er essensielt. Et spill ender etter alle ballene ruller forbi flipperne og ned i avløpet. Hos en del spill kan det tjenes bonuskuler ved å maksimere spilletiden. Disse kulene kan enten skytes inn i spillet slik at flere kuler er i spill samtidig, eller de kan ligge i utskyteren tiden som bonus til ny runde, gjerne kalt replays.

Digitale videospillversjoner
Det er også laget en rekke videospill basert på Flipperspillene. Grunndesignet og spillet er uansett det samme. Siden videospill ikke er begrenset av fysikkens lover, kan ballen oppføre seg på alle tenkelige og utenkelige måter i et virtuelt flipperspill, mens i et konkret spillemaskin er ballen påvirket av tyngdekraften. Som regel er ballen påvirket av en virtuell tyngdekraft også i videospillene.

Konkurranser
Flipperspill var tidlig et hasardspill, og var nokså vanlig i blant annet Las Vegas.

Selv om den digitale hverdagen har tatt over mye av Flipperspillene finnes det egne klubber for flipperspillere. I USA er det en egen liga for flipperspilling. Mye av spillingen er organisert gjennom International Flipper Pinball Association (IFPA) eller  Professional and Amateur Pinball Association (PAPA).

Den største klubben i Norge er Oslo Flipperspillklubb. Med 120 medlemmer har den over halvparten av Norges 213 registrerte spillere.

Eksterne lenker
 osloby.no: Oslo Flipperspillklubb 

Arkadespill
Videospillsjangere
Hasard
Opritsjnina

Opritsjnina (russisk опричнина, av опричь = «adskilt fra», «unntatt») var den private kretsen av hoffolk og rådgivere som tsar Ivan den grusomme satte til å administrere de de russiske provinsene han hadde utskilt fra statsadministrasjonen og underlagt sin direkte kontroll, men betegnet også de berørte provinsene fra 1565 til 1572. Begrepet omfatter i tillegg denne tostatspolitikken hans som spaltet Russland, og terroren som ble utøvet av opritsjnikene, en hird han hadde utpekt, hovedsakelig bestående av lavadel og utlendinger. Deres kontroll av opritsjnina-provinsene kulminerte i massakren i Novgorod som pågikk fra 9. januar til 12. februar 1570. Opritsjnina reduserte bojarenes politiske makt, men raserte også russisk økonomi. I 1572 oppga tsar Ivan prosjektet, og betegnelsen dvor for «hoff» erstattet opritsjnina. 

''Opritsjnikene var svartkledde og red på svarte hester. De bar et merke med et hundehode og en feiekost, er hundehodet symboliserte at de sporet opp forrædere, feiekosten at alle motstandere skulle feies vekk.<ref>[https://wou.edu/history/files/2015/08/MattBondIvantheTerrible.pdf Matthew Bond: Ivan the Terrible: Centralization in Sixteenth Century Muscovy]</ref> Heinrich von Staden (f. i 1542 nær Münster) var en av utlendingene som fikk frie hender i tsarens dødsskvadroner. von Staden etterlot seg en skriftlig beretning, Von Westfalen nach Moskau: mein Dienst in der Schreckenstruppe des Zaren Iwan (= Fra Westfalen til Moskva; min tjeneste i tsar Ivans skrekktropper). 

Disse var regulære bødler, rene slaktere som tsaren slapp løs på sitt eget folk. Han fjernet dem ikke før han innså at de var modige når det gjaldt å overfalle våpenløse russere, men sviktet når de stod overfor de krigerske tatarene. Nå rykket tatarene frem mot Moskva, satte byen i brann og dro sin vei med enormt krigsbytte. Det var vanlige russere som ga seg i kamp med inntrengerne, mens opritsjnik'ene flyktet for å redde sitt eget skinn. 

Terrorveldet sendte mange bønder på flukt til andre deler av Russland. Da store deler av matjorden ble liggende brakk, økte kornprisen til det tidobbelte, og medførte at Russland ble ytterligere destabilisert. Systemet lyktes i å skremme folket til full underkastelse under tsaren, men de økonomiske konsekvensene var så store at Ivan skrinla prosjektet i 1572.

Referanser

Se også 
 Massakren i Novgorod

Russlands historie
Shaher Abdulhak

Shaher Abdulhak (1938–2020) var en forretningsmann fra Jemen.

Karriere 
I 1963 grunnla Abdulhak selskapet «Shaher Trading», et foretak som drev med olje, mineralvann, turisme og eiendommer. Han var involvert i avtalen for å hjelpe falashajødene fra Etiopia til Israel i 1960-årene. I 2000 var han en viktig medspiller i å etablere grenseavtalen mellom Jemen og Saudi-Arabia, hvor han fikk millioner av dollar fra saudierne. Han er milliardær og trolig en av de rikeste i Jemen. Abdulhak er kjent som sukkerkongen i Jemen, hvor han har stor innflytelse også politisk. Han er en personlig venn av president Ali Abdullah Saleh. Til tross for sin prominente posisjon i Jemens samfunnsliv er Abdulhak mediesky, han gir aldri intervjuer og noe bilde av ham har aldri vært trykket i den lokale presse i Jemen.

I medias søkelys 
I mars 2008 ble han imidlertid motvillig objekt for medias undersøkelser da hans sønn forsvant i forbindelse med en drapssak i London. Abdulhaks 21 år gamle sønn Farouk er etterlyst som vitne i mordet på den 23 år gamle norske studenten Martine Vik Magnussen, som ble funnet død i en haug med søppel i kjelleren på Farouks hus. Shaher Abdulhak – som ble sagt å allerede være misfornøyd med sin sønns jet-set livsstil i London, og hadde truet med å kutte ham ut – hevdet å ikke vite om Farouks gjøremål, men hadde leid en etterforsker for å finne ham og ville ikke støtte ham om han ble funnet å ha noe å gjøre med mordet. 

Jemenske talsmenn lovet også å utlevere den mistenkte om han blir funnet. Men landet har ingen utleveringsavtale med Storbritannia, og utlevering er mot landets grunnlov. En vestlig diplomat uttalte «Om faren bestemmer det, vil sønnen hans ikke blir rørt, han vil ikke bli rørt.»

Farouk Abdulhak har pass fra USA. Han vokste opp i Egypt, hvor hans far tidligere hadde store interesser i Coca-Cola. Etter en kampanje anno 2011 på Facebook, der 50.000 brukere av nettstedet deltok på en kampanje om å boikotte alle produkter fra Cola-Cola Company over en fjortendagersperiode, mistet han alle sine finansielle interesser i selskapet.

Farouks mor er ortodoks kristen, hennes navn er Rowaida (Ruwaida) Michael og hun har også pass fra USA. Opprinnelig er hun fra Syria.

Referanser 

Jemenittiske forretningsfolk
Fødsler i 1938
Rødsmyra skole

Rødsmyra skole ligger på Kråkerøy i Fredrikstad kommune i Østfold. Skolen er en barneskole med drøyt 300 elever fordelt på 14 klasser i 1. – 7. klassetrinn. 
Skolen består av 3 bygninger, hovedbygget fra 1985, gymnastikkavdeling/svømmehall og et nybygg fra 2002.

Eksterne lenker
 Rødsmyra skoles hjemmeside

Barneskoler i Viken
Utdanning i Fredrikstad
Sølvi Lillejord

Sølvi Lillejord (født 21. april 1952) er en norsk professor i pedagogikk. Lillejord har bakgrunn som lærer og skoleleder, og har vært medredaktør for flere artikkelsamlinger på temaet skoleledelse og utdanningspolitiske spørsmål. Hun har arbeidet ved Universitetet i Bergen siden 1995, og er dr.philos. fra 2000. Lillejord er oversetter og sakprosaforfatter med en rekke utgivelser. Lillejord ble i 2010 tilsatt som instituttleder ved Institutt for lærerutdanning og skoleforskning ved Universitetet i Oslo. Som instituttleder har hun blitt kritisert for måten hun har håndtert studentkritikk på.

Bibliografi 
 Pedagogisk ledelse – et relasjonelt perspektiv  med Otto L. Fuglestad Fagbokforlaget 1997 ISBN 978-82-7674-280-0
 Ledelse i en lærende skole. Universitetsforlaget. 2003. ISBN 9788215001401
 Kvalitetsarbeid i skolen skrevet sammen med Trond Fevolden Universitetsforlaget. 2005. ISBN 82-15-00809-7
 Livet i skolen. Grunnbok i pedagogikk og elevkunnskap 1 og 2. med Terje Manger og Thomas Nordahl. Fagbokforlaget 2009 og 2010 ISBN 978-82-450-0846-3

Referanser

Eksterne lenker  

Norske forskere
Norske pedagoger
Aframax

Aframax er en klasseinndeling på oljetankskip med en kapasitet på mellom 80 000 og 120 000 dvt. Aframax-skip er mye brukt i områder i Svartehavet, Nordsjøen, Det karibiske hav og Middelhavet. Betegnelsen aframax kommer av tankratesystemet Average Freight Rate Assessment (AFRA).

Se også 
Tankskip

Båttyper
Sjøfart
Petroleum
Artikler i sjøfart-prosjektet
Oljetankere
Funan (kongedømme)

Funan var et pre-Angkor kongedømme rundt Mekongdeltaet i Sørøst-Asia som eksisterte de første 600 årene av det forrige årtusen. Navnet er et kinesisk ord som betyr fjell (gammel Khmer Bnam, moderne Khmer Phnom). Selv om hverken den nøyaktige utstrekningen eller eksakte årstall eksisterer antas kongedømmet å ha oppstått i det 1. århundre. Kineserne anså Funan for å være et forent imperium, men historikere tror det kan ha vært en samling bystater som noen ganger kriget mot hverandre og andre ganger utgjorde en politisk union. På sitt største dekket Funan og alle dets provinser store deler av fastlandet i Sørøst-Asia, inkludert hele dagens Kambodsja og Sør-Vietnam, deler av Laos, Thailand og Myanmar og et stykke nedover Malayahalvøya.

Tidligere land i Asia
Kambodsjas historie
Sola ungdomsskole

Sola ungdomsskole er en skole i Sola kommune. 

Skolen har i skoleåret 2007/2008 ca. 50 lærere og ca. 500 elever. Rektor er fra 2013 Lill Wegner Thomassen. Skolen ligger vakkert til mellom Sola videregående skole og boligområdet rundt Sandesletta. Skolen ble åpnet 1965.

I 1999 fikk skolen Menneskerettighetsprisen for Nordjæren-regionen.

Kjente tidligere elever 
 Kathrine Sørland
 Pia Tjelta
 Tom Sanne
 Leif Gunnar Smerud
 Gunnar Aase
 Svein Fjælberg
 Camilla Herrem
 Asle Andersen
 Vegar Hoel
 Rita Eriksen

Kjente tidligere lærere 
 Steinar Lyse
 Børre Meinseth

Referanser

Eksterne lenker 
 Skolens hjemmeside

Ungdomsskoler i Rogaland
Skoler i Sola
Kjeltringer, vi?

Kjeltringer, vi? (originaltittel: Rough Cut) er en amerikansk krimfilm-komedie fra 1980 med Burt Reynolds, Lesley-Anne Down og David Niven i hovedrollene. Regi er ved Don Siegel.

Handling 
Jack Rhodes (Burt Reynolds) er en kjekk juveltyv som opererer i Europa, og som aldri har blitt tatt. En kveld han er på fest hos en millionær treffer han den vakre Gillian (Lesley-Anne Down). Hennes svakhet er kleptomani. Han forelsker seg og snart innleder de et forhold. Det han imidlertid ikke vet er at hun blir presset av inspektør Cyril Willis (David Niven) til å plante informasjon hos Jack om en stor diamantleveranse som kommer til landet. Biter Jack på, vil inspektøren ta han på fersken. Det Cyril ikke hadde regnet med var at Jack og Gillian skulle forelske seg. Gillian forteller Jack om inspektørens lumske plan og sammen legger de en ny plan for å få tak på juvelene, som er verdt $30 millioner. Filmen har en overraskende slutt.

Beskrevet av Medietilsynet som: «En elegant thriller om diamant-tyven og hans medhjelper som lurer alt og alle».

Om filmen 
En ganske genial krim-komedie som har fått beskjedent med oppmerksomhet.

I rollene 
(utvalg)
 Burt Reynolds – Jack Rhodes
 Lesley-Anne Down – Gillian Bromley
 David Niven – Chief Insp. Cyril Willis
 Timothy West – Nigel Lawton
 Patrick Magee – Ernst Mueller

Eksterne lenker 
 

Kriminalfilmer fra USA
Krimkomedier
Filmer fra 1980
Engelskspråklige filmer
Filmer lagt til Amsterdam
Filmer lagt til London
Filmer lagt til Belgia
Krâvanhfjellene

Krâvanhfjellene, eller bokstavelig oversatt Kardemommefjellene (khmer: , Chuor Phnom Krâvanh; Thai: เขาบรรทัด, Khao Banthat), er en fjellkjede i Sørvest-Kambodsja, nær grensen til Thailand. Det høyeste punktet er Phnom Aoral nær Pursat på 1 813 moh, som også er det høyeste punktet i Kambodsja.

Fjellene strekker seg langs en akse fra sørøst til nordvest, hvor den strekker seg inn i Thailand under navnet Soi Dao-fjellene (Khao Soi Dao).

Krâvanhfjellene utgjorde en av de siste forskansningene til Røde Khmer, og var dermed lenge utilgjengelig. Utilgjengeligheten hjalp riktignok med å bevare området, som i dag er en utsatt økologisk region. Ikke mindre enn 14 utryddingstruede dyrearter holder til i fjellene, inkludert den asiatiske elefanten, indokinatigeren, Malayabjørnen og Irrawaddydelfinen. Det er det siste stedet på jorden som fortsatt har siamesiske krokodiller og Batagur baska-skilpadden.

Befolkningen i Krâvanhfjellene er svært fattige, og truslene mot det biologiske mangfoldet inkluderer ødeleggelser av habitater som følge av illegal tømmerhogst, krypskyttere og skogbranner som følge av jordbruk.

Eksterne lenker
 World Wildlife
 Wildlife Alliance
 Cambodian Scene Magazine

Fjell i Kambodsja
Solarpac

Solarpac er betegnelsen på et søppelspann eller en avfallsbeholder utstyrt med kompaktor som komprimerer og reduserer avfallets volum til ca. en femtedel, noe som bidrar til behov for mindre hyppig tømming. Kompaktorens stempel drives av solenergi og beholderen kan utplasseres i parker uten tilkobling til strømnettet. I USA heter den Big Belly. Den første av sin type ble utprøvd i Vail i Colorado. Den første av sin type, som har blitt utprøvd i Norge, ble plassert på Torvet i Larvik i mai 2008. Her stod den frem til 1. juni 2008. Etter prøveperioden skulle den videre til Tusenfrydparken. Det er den femte i Europa totalt.

Solarpac veier 130 kilo og sluker unna mellom 500–6000 liter søppel. Den er nærmest luktfri.

Eksterne lenker
 Big Belly

Avfall
Stig Rune Kveen

Stig Rune Kveen (født 28. juni 1980) er en norsk tidligere langrennsløper, per 2015 langrennstrener for Petter Northug, og pokerspiller.

Langrenn 
Han tok NM-gull i stafett for Strindheim IL i 2006 og 2007. Hans beste resultat fra verdenscupen er to 16.-plasser i sprint. Kveen har nå avsluttet toppidrettssatsingen.

Poker 
Natt til tirsdag 6. mai 2008 ble han norgesmester i poker.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske langrennsløpere
Norske langrennstrenere
Norske pokerspillere
Fotballspillere for Mosvik IL
Fødsler i 1980
Norgesmestere i langrenn
Kamensk-Sjakhtinskij

Kamensk-Sjakhtinskij (russisk: Ка́менск-Ша́хтинский)er en by i Rostov oblast i Russland. Den ligger ved elva Donets, rundt 130 km nord-nordøst for Rostov-na-Donu.

Den ble grunnlagt av kosakker i 1686. Bystatus ble innvilget i 1927.  

Byen var tidligere et større kullgruvesenter i den østre delen av Donetsbekkenet. I dag er byens viktige industrier produksjon av kunstfibre, gruvemaskineri og glass.

Demografi 
Befolkningsutvikling:
{| class="wikitable"
|-
! År || Folketall || Kilde
|-
| 1959 || align=right | 57 525 || Folketelling 1959
|-
| 1970 || align=right | 68 135 || Folketelling 1970
|-
| 1979 || align=right | 71 598 || Folketelling 1979
|-
| 1989 || align=right | 72 379 || Folketelling 1989
|-
| 2002 || align=right | 75 632 || Folketelling 2002
|-
| 2010 || align=right | 95 296 || Folketelling 2010
|}

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Historie og informasjon om byen

Byer i Rostov oblast
Bosetninger etablert i 1686
Puma (PPK)

Puma er et pansret personellkjøretøy med fire eller seks hjul fra italienske Iveco Fiat – OTO Melara.  De første prototypene sto klare i 1988, og kjøretøyet var i tjeneste med den italienske hæren fra 2003.

Varianten med firehjulstrekk brukes primært til oppklaring, og varianten med sekshjulstrekk brukes primært som pansret personellkjøretøy.  De to kjøretøysvariantene bruker mye av de samme delene.

Historie og utvikling
Puma ble tatt fram som et komplement til Centauro hjulgående panserjagere i tjeneste med den italienske hærens kavaleriregimenter, men i dag er de fleste infanteriregimenter i den italienske hæren også satt opp med Puma.  Åtte kavaleriregimenter og to regimenter med spesialstyrker er utrustet med til sammen 330 Puma 4×4.  250 Puma 6×6 er i tjeneste med italiensk marineinfanteri (Serenissima), fallskjermstyrker (Folgore) og berginfanteri (Alpini).

Kjøretøyet ble først brukt operativt i Sør-Irak tidlig i 2005.

I 2007 bestilte den italienske hæren 19 Hitrole fjernstyrte våpenstasjoner fra Oto Melara med 12,7 mm mitraljøse.  Det er også planer om å øke pansringen.

Teknisk

Vognføreren sitter framme til venstre i skroget og har utsikt gjennom tre periskoper, hvorav ett er utrustet med lysforsterker.  Varianten med firehjulstrekk har plass til seks soldater i tillegg til vognfører og varianten med sekshjulstrekk har plass til åtte..

Skroget er laget av sveiset stål, og sidene er hele stålplater for å bedre motstå veibomber.

Vognen kan fra produsentens side bestykkes med TOW eller MBDA Milan panservernmissiler eller Mistral luftvernmissiler.  Den kan også bære en 12,7 eller 7,62 mm mitraljøse.

Motoren er en firesylindret turbodiesel fra Iveco som utvikler 132 kW og 500 Nm.  Girkassen er en femtrinns automatkasse fra tyske Renk.  Motoren og girkassen er montert framme i skroget.  Fordelingsgirkassen er noe annerledes mellom utgavene med fire- eller sekshjulstrekk, men ellers er drivverket felles for variantene.  Hjulopphenget er hydropneumatisk, med styring på en aksel på utgaven med firehjulstrekk og på to aksler på utgaven med sekshjulstrekk.  Alle hjulene har skivebremser.

Varianter

Puma 4×4 Kampvekt på 5,7 tonn.
Puma 6×6 Kampvekt på 7,5 tonn.

Se også
 Den tyske stormpanservognen Puma

Referanser 

Pansrede personellkjøretøyer (hjulgående)
Kjøretøymodeller introdusert i 2001
Norconsult

Norconsult er et norsk konsulentforetak med hovedkontor i Sandvika og filialer i de øvrige landene i Norden. Selskapet tilbyr rådgivning innen samfunnsplanlegging, prosjektering og arkitektur. 

Norconsult er eid av de ansatte. Hovedkontoret ligger i Sandvika utenfor Oslo, i et bygg tegnet av Platou arkitekter.  

Norconsult har i tillegg 70 kontorer i andre norske byer, rundt 60 kontorer i utlandet. Selskapet har ca.  ansatte. Bedriften har prosjekter i 50 land over hele verden, og rundt  av medarbeiderne jobber i utlandet. Konsernsjef i selskapet er Egil Hogna. Årlig er Norconsult engasjert i over  prosjekter for offentlige og private oppdragsgivere innen arkitektur, bygg og eiendom, fornybar energi, industri, geo og miljø, samfunn og byutvikling, samferdsel, vann og digitalisering. Konsernets omsetning var  i 2021, med et driftsresultat på . 

Norconsult har kontorer i en rekke byer over hele Norge samt i følgende land:
Danmark, Finland, Island, Polen og Sverige. I tillegg har Norconsult en internasjonal virksomhet med datterselskaper i Afrika (Botswana, Mosambik og Zambia), Sørøst-Asia  (Filippinene, Malaysia og Thailand).

Tanzania 	
Selskapet har vært en stor aktør i bistandsprosjekter i Tanzania i over 30 år med en omsetning på over 200 millioner kroner i landet på disse årene. Men i 2008 trakk selskapet seg ut etter at det ble avslørt korrupsjon i datterselskapet der. To norconsultansatte ble dømt for korrupsjon, men selskapet ble ikke idømt foretaksstraff i den norske retten. Verdensbankens parallelle prosess som baserer seg på intern granskning, har ført til en midlertidig utestengelse, og kan føre til permanent utestengelse fra kontrakter i prosjekter finansiert av verdensbanken. Norconsult ble frifunnet av norsk Høyesterett.

Norconsult har gjennom årene hatt over 100 bistandsprosjekter i Tanzania, og hadde 60 personer ansatt der da de vedtok å legge ned datterselskapet og trekke seg ut av landet.

Referanser

Eksterne lenker
 Norconsults hjemmeside
 Norconsult på Facebook
 

Konsulentselskaper i Bærum
Selskaper etablert i 1929
Sandvika
Norske arkitektfirmaer
Kenneth Dwight Venner

Kenneth Dwight Venner (født 1946 i Kingstown, død 22. desember 2016) var en sanktluciansk økonom. Han var sentralbanksjef i Den østkaribiske sentralbanken (ECCB), som er sentralbanken for åtte østkaribiske stater, fra 1989 til 2015.

Han ble sentralbanksjef 1. desember 1989. Før dette var han finans- og planleggingsminister på Saint Lucia fra november 1981 til november 1989.

Venner var utdannet i økonomi ved University of the West Indies på Jamaica, der han avla BSc-grad og MSc-grad. Han underviste og forsket ved samme universitet fra 1974 til 1981.

I 2001 ble Venner utnevnt til Knight Commander av Order of the British Empire og derved opphøyet i ridderstanden. Han har deretter rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. Etter 26 år som sentralbanksjef valgte han å trekke seg i 2015, og Timothy Antoine overtok stillingen 1. februar 2016.

Utnevnelser
1996 –  Kommandør av Order of the British Empire
1998 – Distinguished Graduate ved University of the West Indies 
2001 – Knight Commander av Order of the British Empire 
2002 – Doctor of Laws ved University of the West Indies
2011 - Saint Lucia Cross

Referanser

Eksterne lenker
 Presentasjon hos ECCB
 Belizes sentralbank - Tribute to Sir K. Dwight Venner (pressemelding ved hans død)

Sentralbanksjefer
Finansministre
Sanktlucianere
Økonomer
Order of the British Empire (KBE/DBE)
Personer fra Saint Vincent
Fødselsdato ikke oppgitt
Fylkesvei 7934

Fylkesvei 7934 går mellom Løkvollen og Steinmoen i Kåfjord kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 332 (Troms). Før Nordnestunnelen ble tatt i bruk 2018 var Garver Hansens vei del av europavei 6.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Kåfjord
Fylkesvei 7936

Fylkesvei 7936 går mellom Birtavarre og Skognes i Kåfjorddalen i Kåfjord kommune. Veien er 7,7 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 333 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Skattvoll
Kåfjorddalen

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Kåfjord
Fylkesvei 7948

Fylkesvei 7948 går mellom Storslett og Kildal i Nordreisa kommune. Veien er 7,6 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 352 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Sagvollen

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Nordreisa
Fylkesvei 7954

Fylkesvei 7954 går mellom Nyheim og Oksfjordhamn i Nordreisa kommune. Veien er 6,7 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 359 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Endepunkt Nyheim

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Nordreisa