alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hubertus von Hohenlohe

Hubertus von Fürstenberg-von Hohenlohe (født 2. februar 1959) er en meksikansk alpinist. Han representerte Mexico for første gang i de olympiske vinterleker i Sarajevo 1984.

Han er sønn av prins Alfonso von Hohenlohe og prinsesse Ira von Fürstenberg. Hubertus von Hohenlohe ble født og bodde sine første år i Mexico. Da han ble 4 år, flyttet han til Spania og senere til Østerrike, hvor han vokste opp, studerte og fikk interesse for alpint. Han grunnla det meksikanske skiforbundet slik at han kunne delta i internasjonale renn.

Han debuterte i verdenscupen i alpint 8. desember 1981 i Aprica med en trettendeplass, og hans beste verdenscup-plassering er en femteplass i kombinasjon i Madonna di Campiglio fem dager etter sin verdenscupdebut.

Hubertus har deltatt i seks vinter-OL (1984, 1988, 1992, 1994, 2010 og 2014), samt 19 VM i alpint (per 2021). Han var også kvalifisert for OL i Torino i 2006, men der deltok han ikke.

Meritter

OL deltakelser

VM-deltakelser

Referanser

Eksterne lenker 
 

Meksikanske alpinister
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 1984
Alpinister under Vinter-OL 1984
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 1988
Alpinister under Vinter-OL 1988
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 1992
Alpinister under Vinter-OL 1992
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 1994
Alpinister under Vinter-OL 1994
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 2010
Alpinister under Vinter-OL 2010
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 2014
Alpinister under Vinter-OL 2014
Personer fra Mexico by
Fødsler i 1959
Olav Orheim

Olav Orheim (født 1942) er en norsk geolog og glasiolog som har forsket på is og klima. Han har ledet flere vitenskaplige ekspedisjoner i Antarktis og hatt stillingen som direktør ved Norsk Polarinstitutt.

Han er født i Bergen, men har vokst opp i Fjærland der han gikk på breen første gang 10 år gammel. Han ble "patentfører" på breen for Den norsk turistforening 18 år gammel.

Orheim er utdannet cand.real. fra Universitetet i Bergen (1968) og har en Ph.d. fra The Ohio State University, USA (1972). 

Han var forsker ved Norsk Polarinstitutt fra 1972–1993, og direktør samme sted fra 1993 til 2005. I 1989 ble han professor II, Universitetet i Bergen.  

Han har vært styreleder ved Frammuseet, Polaria, Norsk Bremuseum i Fjærland, UNEP/GRID-Arendal og Tilsynskomiteen for Roald Amundsens Hjem. Han har hatt flere sentrale verv innenfor glasiologimiljøet nasjonalt og internasjonalt og ledet flere nasjonale og internasjonale utredninger om polarspørsmål, inkludert "Mot nord! - Utfordringer og muligheter i nordområdene". Orheim har vært 17 ganger i Antarktis, 10 av dem som leder for norske og internasjonale ekspedisjoner. 

I 2009 utgav han boka Norske isbreer (Cappelen Damm) sammen med fotograf Pål Hermansen.

Priser og utmerkelser 
 Framkomiteens Nansenbelønning (1981)
 Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (2007)
 Ordre de Saint-Charles av Monaco (2012)

Referanser 

Personer fra Bergen kommune
Personer fra Songdalen kommune
Norske geologer
Glasiologer
Norske forskere
Polarforskere
Personer tilknyttet Norsk polarinstitutt
Professorer ved Universitetet i Bergen
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Artikler i Antarktis-prosjektet
Håkon Ø. Schiong

Håkon Ørnulf Schiong (født 1957) er en norsk advokat og eiendomsmegler.  

Schiong har juridisk embedseksamen fra Universitetet i Oslo i 1985. Han jobbet om advokatfullmektig ved et lite advokatfirma i Oslo fra 1985 og til han i 1987 startet egen praksis på Harestua. Hans spesialområder er saker knyttet til arv, bolig og hytte, kjøp, salg og leie, naboer, samliv og samlivsbrudd samt økonomi. Han har også drevet med eiendomsmegling. Han er kanskje mest kjent som forsvareren til finansmannen Ole Christian Bach. 

I 2013 mistet han advokatbevilgningen etter å ha blitt begjært konkurs.

Schiong bor i Lunner kommune og har sitt kontor på Harestua.

Referanser 

Personer fra Lunner kommune
Personer fra Oslo
Norske advokater
Norske eiendomsmeglere
Verruca vulgaris

Verruca vulgaris er en type vorte som er vanlig å ha på føttene og hendene. 

Den er smittsom og oppstår når det forårsakende papillomaviruset kommer ned i underhuden og infiserer hudcellene som deler seg i underhuden. Fotvorter smitter lett i svømmebasseng og i dusjanlegg for flere, for eksempel i forbindelse med gymnastikksaler eller svømmehaller. De som oppdager at de har fotvorter bør la være å benytte slike anlegg til vorten er behandlet.

Cellene som vanligvis skal danne litt harde plateformede celler blir høye tynne staver som rekker fra laget der hudcellene deler seg og opp til hudoverflaten.

På steder som ikke er utsatt for trykk står vorten litt opp fra hudens overflate. Under foten blir vorten trykket inn når vi går på fotsålen slik at vorten virker flatere der.

Disse fotvortene er vanlig hudfarget.

Viruset som forårsaker disse fotvortene bekjempes av kroppen med et immunglobulin i en gruppe som kalles IgG. Dette er et antistoff som kroppen produserer, men det tar omkring et år for å få opp produksjonen. Dette er årsaken til at det tar omkring et år før fotvorten forsvinner av seg selv. Det kan nevnes at forkjølelse og influensa bekjempes av IgA som det bare tar ca. en uke å få opp produksjonen av.

Behandlingsmåter 
Den mest effektive behandlingen er å bruke lokalbedøvelse og skrape vekk vorten med en spesiell skarp skje som er et solid håndtak med en halvkuleformet ende, med kulediameter 3-4 mm. Da skrapes de spesielle høye stavformede cellene vekk. Etterpå brukes en voks/fettstift med sølvnitrat som virker etsende på cellene i bunnen og siden av såret før resten av sølvnitratet skylles vekk. Denne behandlingen er smertefull når bedøvelsen settes.

En annen behandlingsmåte som ofte er effektiv, er frysing av vorten. En vattpinne eller enden av en sonde kjøles ned av flytende nitrogen eller kullsyre som fordamper. Vattpinnen eller sonden holdes mot fotvorten så den fryses ned.

En tredje behandlingsmåte som sjeldnere er effektiv, er en oppløsning som løser opp hudcellene og lager et tynt lag over huden og holder fuktigheten inne. Oppløsningen heter Verucid og kan fåes uten resept.

Siden fotvorter forsvinner av seg selv etter lang tid, og de er plagsomme å ha, dukker det opp mange rare behandlingsmåter og «kjerringråd». Den behandlingen som er i bruk når vorten forsvinner av seg selv, får gjerne æren for at vortene er blitt borte. Slik har det oppstått mange behandlingsmåter for fotvorter.

Føtter
Virusinfeksjoner kjennetegnet ved hud- og slimhinnelesjoner
MS «Seivåg»

MS «Seivåg» er en norsk brønnbåt bygget i 1978. Skipet eies av Seistar Holding.

Historie 
Skipet seilte frem til 2008 som det norske kystvaktfartøy KV «Lafjord». Skipet opererte i ytre kystvakt. Skipet hadde hjemmehavn i Bergen (Haakonsvern), og var underlagt KV Sør. KV «Lafjord» hadde ansvar for den nordlige delen av Nordsjøen. I 2008 ble skipet kjøpt av Seivåg shipping og bygget om til brønnbåt og med nytt navn.

Referanser

Eksterne lenker 

 
  Bilde av KV Lafjord.

Norske kystvaktskip
Seistar Holding
Willy Pedersen

Willy Pedersen (født 1952) er en norsk sosiolog som har forsket på ungdom og rusmiddelbruk. Han har utgitt flere bøker innen sitt fagområde. Han er ansatt som professor i sosiologi ved Universitetet i Oslo og forsker ved Oslomet. 

Pedersen ble mag.art. i 1980 med avhandlingen Å lytte : en studie av psykoanalysens nøkkelbegreper, deres opprinnelse og indikasjonsområde. Han tok en doktorgrad i 1991 med en avhandlingen om rusmiddelbruk blant ungdom kalt Drugs in adolescent worlds : a longitudinal study of adolescent drug use socialization. 

Han startet karrieren som forsker ved Psykiatrisk institutt ved Universitetet i Oslo, deretter var han forsker ved NOVA i nesten 10 år (1992–2001) før han i 2001 ble ansatt ansatt som professor ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi (UiO).

Pedersen har særlig forsket på områder som ungdom og rusmidler, men også på områder som seksualitet og marginalisering. Han har gjennomført flere empiriske prosjekter om ungdom, kriminalitet, rusmidler og seksualitet. Han har arbeidet med store kvantitative datasett, samt foretatt kvalitative studier og feltarbeid.  

Han har også vært engasjert i den norske narkotikadebatten og har tatt til orde for å legalisere bruk av cannabis.

Pedersen har utgitt et stort antall vitenskapelige artikler i internasjonale fagtidsskrifter. Han har også utgitt flere fagbøker, som blant annet Psykologi og psykiatri (1979), Ungdom er bare et ord (1994), Bittersøtt – ungdom, sosialisering, rusmidler (1998), Nye seksualiteter (2005), Gatekapital (2006) og Cannabiskultur (2010) (sammen med Sveinung Sandberg). Han har også vært spaltist i Dagbladet og Morgenbladet, og bokanmelder i dagspressen. Fra 2009 til 2011 ledet han en komite som utpekte de 25 mest innflytelsesrike tekstene i norsk sosiologi, «Norsk sosiologisk kanon».

Referanser 

Norske sosiologiprofessorer
Personer tilknyttet Velferdsforskningsinstituttet NOVA
Professorer ved Universitetet i Oslo
Norske sakprosaforfattere
Norske forskere
Valentin Karlsen

Oskar Valentin Karlsen (født 3. september 1913 i Sverige, død 18. januar 1990 i Lørenskog) var sønn av Ludvig Laurits Karlsen Lindstrøm og Anna Kajsa Vigardt (kalt Stor-Anna Vigardt). Han giftet seg i 1935 i Oslo med Edevine Josefine Fredriksen. Karlsen ble frelst i 1950 og drev som evangelist og forkynner innen Pinsebevegelsen.

Edevine og Valentin fikk flere barn, deriblant sønnen Ludvig Karlsen, grunnleggeren av Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter, og Daniel Karlsen, pastor som ble knivdrept i september 2010. Ekteparet Karlsen var også oldeforeldre til norsk-romani-politikeren og slektsforskeren i NRKs TV-program ukjent arving Kai-Samuel Vigardt.

Frem til ca. 1947 het Valentin Vigardt til etternavn, men etter dette valgte han å bytte til Karlsen. Dette for å skli mer inn i storsamfunnet.

Oppvekst og unge år 
Allerede som 7-åring dro Valentin og søsteren Albertina (12 år) fra Sverige på egen hånd til Norge. Moren og faren hadde gått fra hverandre mens Valentin ennå var baby og moren reiste tilbake til Sverige etter et opphold i Norge. Etter den lange turen fra Sverige og over til Norge kom de omsider frem til stedet hvor faren Ludvig Karlsen (kalt Ludvig Trondhjemmer) bodde. Han hadde funnet seg en nye kone, Hilda Kathrine Fredriksen, og de hadde fått barn sammen. Stor ble gleden da de to barnene kom tilbake til sin far i Norge. Hilda ble deres fostermor, og barnebarna kalte henne for bestemor.

Da 2. verdenskrig brøt ut var Valentins egen familie bosatt med resten av slekten på romanileiren Furua. Ikke lenge etter okkupasjonen ble Valentin tatt til fange av tyskerne, og han ble satt i arbeid på en mel- og kornfabrikk i nærheten av der de bodde.

En dag kom Valentin i uenighet med en tysk vakt, og dette skulle få følger. Heldigvis var Valentins søster, Johanna, tilstede. Henne var veldig pen sies det og med sin sjarm og listighet klarte henne å oppholde den tyske vakten såpass lenge at Valentin kom seg hjem. Eneste mulighet for å unnslippe straff var å rømme, og Valentin var svensk statsborger, også hans mor Anna Vigardt var bosatt der. 
I kveldsmørket la familien <<Valle>>, <<Vina>>, lille Ludvig Karlsen og 2 døtre ut på flukt, de hadde et lite forsprang, men tyskerne var rett i helene på de. Nå hadde det seg slik at de kom ikke over grensen ved Magnor som planlagt pga. de hadde blitt oppdaget, så de dro en annen vei. Etter en lang stund kom de seg over grensen og de kom omsider frem til moren Anna. Her fikk de bo en liten stund før de flyttet nærmere bestemt Göteborg. Her bodde familien til tyskerne kapitulerte i 1945. Dette var en fin tid for familien som stadig var i vekst. Frem til ca. 1947 het familien Vigardt til etternavn, men etter dette valgte de å bytte til Karlsen. Dette for å skli mer inn i storsamfunnet.

Andre oppgaver 
Valentin virket som evangelist og predikant, mulig han også var forstander.

Kilder 
 Håpets budbærer. Vera Karlsen forteller om sin bestefar Valentin, til John Granly (1992)

Norske pastorer og predikanter i Pinsebevegelsen
Romani
Sigmund Falch

Sigmund Falch (født 21. april 1965 i Kongsberg) er en norsk regissør, manusforfatter og forfatter. Han har blant annet regissert og skrevet manus til TV-seriene Fremtiden kommer bakfra (sammen med Terje Rangnes) og Jul i Tøyengata. Sigmund Falch har siden 2011 jobbet som produsent i NRK Underholdning, der han har hatt ansvaret for "Valens Rikskringkasting" med Kristian Valen og "5080 Nyhetskanalen". Siden 2013 har han hatt produsentansvaret for serien "Side om side", som høsten 2018 har premiere på sesong 6. Denne serien har blitt ualminnelig populær og seertallene har steget for hver sesong som har kommet ut. Gjennomsnittlige seertall for sesong 5 (TV/Nett) var 1.277.000. 

Falch har utgitt flere humorbøker under eget navn, og utgjør også en fjerdedel av forfatterkvartetten De Gyngende Seismologer, som har gitt ut flere bøker i tillegg til å være mangeårige bidragsytere til Hallo i uken. I 1998 var han en av medforfatterne på Åsleik Engmarks selvbiografiske humorbok Så langt i livet!.

Bibliografi 
 Ho peika på Ceylon og viste ein pupp – humor, Schibsted (2008)
 Dei likar ikkje grovisar i Rotary – humor, Schibsted (2009)
 Redlight Setesdal – humor, Schibsted (2010)
 Dei tek ikkje tran i Texas – humor, Schibsted (2011)
 Ingen fridde i Jølster - humor - Schibsted (2012)
 Levande varde i Lom – humor, Schibsted (2013) 
 Han kom med fastfood frå Bergen – humor, Schibsted (2014)
 Falcheblikk – humor, Schibsted (2014) 
 Den slemmaste dokka i Drammen – humor, Schibsted (2015) 
 Varme hender frå Løten - humor, Vigmostad & Bjørke (2016) 
 Då far såg ei fin ei frå Kenya - humor, Vigmostad & Bjørke (2017) 
 For mange tommeltotter - humor, Font Forlag (2017) 
Han høyrer heime i Tulleland - humor, Vigmostad & Bjørke (2018)
Edvin Eek og Ordensmannen - barnebok, Vigmostad & Bjørke (2018)

Referanser

Kilder 
 Presentasjon av Sigmund Falch i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
https://www.dagbladet.no/kultur/spinnvill-sopp-tur/70283556

Norske TV-regissører
Norske manusforfattere
Norske forfattere
Personer fra Kongsberg kommune
Fødsler i 1965
Utrykningsenhet

En utrykningsenhet (UEH) er en enhet etablert innen hvert politidistrikt i den norske Politi- og lensmannsetaten. Hovedoppgaven til disse enhetene er å bistå distriktet ved spesielle situasjoner, primært terror- og sabotasjeaksjoner og væpnede pågripelser.

Enhetene har også spesialfunksjoner som skarpskyttere, livvakter og sjåfører.

I tillegg til ekstra trening disponerer UEH spesielt utstyr, som for eksempel tungskjold og pansrede biler (dette varierer etter politidistriktets behov og prioriteringer). UEH går gjerne i politiets blå kjeledresser, likt som hundeførere og Beredskapstroppens mannskaper. Primærvåpen er som ellers i politiet Heckler & Koch MP5 maskinpistol og Heckler & Koch P30 pistol. Det er også tilgjengelig skarpskytterrifler av typen Steyr SSG 08-A1, hvor man tidligere brukte den norskproduserte rifla VS94P.

Utrykningsenhetene består til sammen av 800 tjenestemenn, hvorav kun 5 prosent er kvinner per 2005. Egne fysiske krav stilles før opptak til grunnkurs UEH, som arrangeres ved behov av Politihøgskolen.

Som et tiltak for å styrke grunnberedskapen i politiet etter terrorangrepet i 2011, foreslo regjeringen 20. mars 2013 å øke antall personell i utrykningsenhetene fra 800 til 1 200, ved å utdanne 200 ekstra i 2013 og ytterligere 200 i 2014.

Mannskapene inngår i distriktets døgnkontinuerlige tjeneste, men kan operere som en egen enhet ved behov.

Innsatspersonell i Politiet 
Kategori 1 (IP1): Tjenestepersoner i Beredskapstroppen.
Kategori 2 (IP2): Tjenestepersoner med livvakttjeneste som hovedoppgave.
Kategori 3 (IP3): Inngår i politidistriktenes utrykningsenheter (UEH). De har tilleggskompetanse for å kunne håndtere skarpe oppdrag.
Kategori 4 (IP4): Her inngår andre tjenestepersoner som utfører operativ tjeneste. Gjennomfører årlig utdanning og godkjenningsprøve for tjenestevåpen.
Kategori 5 (IP5): Mannskaper som ikke er godkjente for å bruke våpen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Politiet

Taktiske politienheter
Politi- og lensmannsetaten
Wimbledon-turneringen 1982

Wimbledon-turneringen 1982

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1982
Sport i England i 1982
Wimbledon-turneringen 1983

Wimbledon-turneringen 1983

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1983
Sport i England i 1983
Wimbledon-turneringen 1984

Wimbledon-turneringen 1984

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1984
Sport i England i 1984
Wimbledon-turneringen 1985

Wimbledon-turneringen 1985

Menn

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1985
Sport i England i 1985
Wimbledon-turneringen 1988

Wimbledon-turneringen 1988 ble spilt i juni i London og er en Grand Slam-turnering i tennis på gress. Stefan Edberg vant singleturneringen for herrer og ble den andre svensken etter Björn Borg til å vinne singletittelen. Steffi Graf vant både single- og doubleturneringen for damer. I double i par med argentinske Gabriela Sabatini og i single beseiret hun Martina Navrátilová som hun tapte til i fjorårets finale.

Menn single

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Menn double

Finale

Kvinner

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Eksterne lenker 
 ITF Menn, Kvinner

Wimbledon-turneringen
Tennis i 1988
Sport i England i 1988
Fylkesvei 3360

Fylkesvei 3360 går mellom Feset og Åby i Bamble kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 208 (Telemark).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Bamble
Sven Tore Jacobsen

Sven Tore Jacobsen (født 18. august 1953) er en norsk håndballtrener. Han var trener for norges kvinnelandslag i håndball fra 1984 til 1993 og deltok i en rekke internasjonale suksesser. Laget tok blant annet sølv i OL i 1988 og 1992. Han ble tildelt Olavstatuetten i 1994.

Sven Tore Jacobsen sluttet trenervirksomheten i 1994. Han arbeidet som administrerende direktør i Felleskjøpet i Trondheim fra 1999 til 2006. Fra 2006 til 2008 var han administrerende direktør i den Trondheimsbaserte grossisten MaskeGruppen AS. I 2012 gjorde han comeback som håndballtrener da han overtok som trener for Kolstad Håndball i 1. divisjon i håndball for menn. Sven Tore Jacobsen er til daglig hovedtrener for Skaun J16.

Meritter (som trener) 
 1986: VM-bronse
 1988: OL-sølv
 1992: OL-sølv
 1993: VM-bronse

Referanser

Norske håndballtrenere
Norske bedriftsledere
Trenere i Håndball-VM 1986 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 1990 for kvinner
Trenere i Håndball-VM 1993 for kvinner
Kolstad Idrettslag
Zhu Jianhua

Zhu Jianhua (forenklet kinesisk: 朱建华, tradisjonell kinesisk: 朱建華, født 29. mai 1963 i Shanghai) er en tidligere kinesisk idrettsutøver som konkurrerte i høydehopp.

Han satte verdensrekord 11. juni 1983 med  et hopp på 2,37, han forbedret verdensrekorden to ganger, siste gangen 10. juni 1984, til 2,39  en verdensrekord som han hadde frem til 11. august 1985 da Rudolf Povarnitsyn hoppet en centimeter høyere.

Han vant flere asiatiske mesterskap og han vant bronse både under VM i 1983 i Helsingfors og sommer-OL 1984 i Los Angeles.

OL-medaljer   
  1984  Los Angeles -  Bronse i friidrett, høydehopp menn  Kina

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kinesiske høydehoppere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Kina
Medaljevinnere under Sommer-OL 1984
Deltakere for Kina under Sommer-OL 1984
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1984
Deltakere for Kina under Sommer-OL 1988
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1988
Personer fra Shanghai
Deltakere under VM i friidrett 1983
Fødsler i 1963
Verdensrekordsettere i friidrett
Marit Andreassen

Marit Adeleide Andreassen (født 1966) er en norsk skuespiller som har gjort seg bemerket både på scene, film og TV.

Andreassen fullførte Statens teaterhøgskole i 1993.

Hun kom til Oslo Nye Teater i midten av 1990-årene hvor hun blant annet medvirket i oppsetninger som Crazy for You (1995), Nærmere (1998), Ville engler (1999) og hovedrollen som Sally Bowles i musikalen Cabaret (2000). Sistnevnte stykke fikk svært god omtale og hadde svært høye besøkstall. Hun ble ansatt ved Nationaltheatret i 2001. Her har hun medvirket i oppsetninger som Jeppe på bjerget, Peer Gynt, Pippi Langstrømpe og spilt hovedrollen i en fornyet versjon av Hedda Gabler (2002). Hun har også medvirket i oppsetninger ved andre teater.

Andreassen har medvirket i filmer som blant annet Evas øye (1999), Jonny Vang (2003), Andreaskorset (2004) og Beatles (2014). Hun gjorde seg spesielt bemerket i rollen som den arrogante og selvopptatte sjefen i komedien 37 og et halvt (2005). 

På fjernsyn gjorde hun seg først bemerket i komiserien Nr. 13 (1998–2001), deretter i rollen som Bente Isaksen i flere produksjoner om politietterforskeren Cato Isaksen. Hun har ellers gjort seg bemerket i barneserien Det var en gang et eventyr (2008), dramaserien Himmelblå (2010), komiserien Sara og Selma (2011) og familieserien Alle sammen sammen (2014–2016). 

Marit er født og oppvokst i Lofoten, men er bosatt i Oslo.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Skuespillere ved Nationaltheatret
Skuespillere ved Oslo Nye Teater
Skuespillere i Olsenbanden-filmer
Personer fra Vågan kommune
Farmen-deltakere
Renault FT-17

Renault FT-17 (Automitrailleuse à chenilles Renault FT modèle 1917) var en fransk lett stridsvogn fra første verdenskrig. FT-17 var den første stridsvognen med roterende tårn og konfigurasjonen ble etterliknet av de fleste stridsvogner frem til vår tid.

Arbeidet på FT-17 begynte i mai 1916 og ble ledet av Louis Renault. Selv om FT-17 var mye mer avansert enn de to første stridsvognene – Schneider CA1 og St. Chamond – hadde Renault store problemer med å få FT-17 akseptert av den franske hæren. I løpet av krigen forandret den franske generalstabens holdning til stridsvogner seg fra store stridsvogner til små og manøvrerbare stridsvogner som FT-17, og FT-17 ble satt i produksjon i løpet av 1917. Det ble produsert rundt 4 000 eksemplarer, fordelt på den franske hæren og den amerikanske hæren. I tillegg ble den lisensprodusert i USA. FT-17 var godt egnet til masseproduksjon og hadde et produksjonsmål på 12 260 i løpet av 1919.

Etter krigen ble FT-17 eksportert til mange land (Polen, Estland, Litauen, Romania, Jugoslavia, Tsjekkoslovakia, Sveits, Belgia, Nederland, Spania, Brasil, Tyrkia, Iran, Finland, USA og Japan) og la grunnlaget for utviklingen av stridsvognen som våpenart i disse landene. Den var også med i flere konflikter i mellomkrigstiden, blant annet den russiske revolusjon, den polsk-sovjetiske krig, den kinesiske borgerkrigen og den spanske borgerkrigen. Da andre verdenskrig brøt ut var den fremdeles i bruk blant annet i den franske, den finske og den polske hæren, men viste seg å være utdatert i forhold til den nye generasjonen stridsvogner. Etter den franske kapitulasjonen i 1940 overtok Tyskland 1704 FT-17 og benyttet disse som flybaseforsvar.

Se også
 Six Ton Tank M1917 – den amerikanske versjonen

Stridsvogner fra første verdenskrig
Introduksjoner i 1917
Lette stridsvogner
Alu Alkhanov

Alu Dadasjevitsj Alkhanov (født 20. januar 1957) var president i Tsjetsjenia fra august 2004 til 15. februar 2007, da Vladimir Putin utnevnte ham til visejustisminister for Russland og dekorerte ham med fortjenesteordenen for fedrelandet. Ramzan Kadyrov tok over som president.

Biografi 
Han ble født i Kasakhstan. Senere kom familien tilbake til Tsjetsjenia. Han avsluttet politiskolens transportlinje i Mogilev. Etter militærtjeneste  begynte han å jobbe i politiet i 1984. Han avsluttet politihøyskolen i Rostov etterpå og ble ansatt som assisterende direktør for transport avdelingen i Tsjetsjenia. I april 2003 ble han ansatt av Akhmad Kadyrov som innenriksminister. Etter at Akhmad Kadyrov ble drept 9. mai 2004, fikk han hjelp av Kreml for å nominere sitt kandidatur til president. I politisk valg i august 2004 fikk han 85,25 %. Observatører fra EU rapporterte om grove uregelmessigheter i valget.

Tsjetsjenske politikere