alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Leonardo Nascimento de Araújo

Leonardo Nascimento de Araújo (født 5. september 1969) er en brasiliansk-italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller. 

Leonardo, som har spilt på Brasils herrelandslag, har vært både spiller og manager for AC Milan, samt manager for byrivalen Inter. Leonardo har også vært fotballdirektør i den franske klubben Paris Saint-Germain FC. Han spilte på vinnerlaget fra VM i 1994, samt på finalistlaget fra VM i 1998.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Brasilianske fotballspillere
Brasilianske fotballtrenere
Verdensmestere i fotball
Spillere i Fotball-VM 1994
Spillere i Fotball-VM 1998
Fotballspillere for Clube de Regatas do Flamengo
Fotballspillere for São Paulo FC
Fotballspillere for Kashima Antlers
Fotballspillere for Valencia CF
Fotballspillere for Paris Saint-Germain FC
Fotballspillere for AC Milan
Fotballtrenere for AC Milan
Fotballtrenere for FC Internazionale Milano
Personer fra Niterói
Sandlupin

Sandlupin (Lupinus nootkatensis), også kalt alaskalupin, er en flerårig urt (staude) som danner klynger med korte, krypende jordstengler. Den formerer seg bare med frø. Sandlupinen, som trives på sand- og grusholdig mark, blir omkring 50-70 cm høy. Artsnavnet stammer fra Nootkasundet i Britisk Columbia, Canada. 

Sandlupinen stammer fra det nordvestlige Nord-Amerika, hvorfra den ble introdusert til Europa. Til Norge kom den med NSB, som brukte den til å binde skråningene langs den nyanlagte Jærbanen sørover fra Stavanger. Derfra har planten spredt seg langs jernbanen og veinettet til store deler av landet. I dag er den kjent i 16 av landets fylker.

Arten startet sin ekspansjon fra Jæren på Sørvestlandet. Den ble observert i Stjørdal i 1911, Elverum  i 1914, Eidsvoll i 1934, Ringsaker i 1942 og Gauldal i 1954. I senere tid har den også nådd helt nord i landet, der den er observert i Gamvik (Finnmark) i 2010. Arten har også okkupert store deler av Island og har stort potensial til spredning i litt kjøligere strøk, både i Norge og andre land.

I Fremmedartslista 2018 er sandlupin vurdert som svært høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og høy økologisk effekt.

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Erteblomstfamilien
Stauder
Høyrisikoarter på fremmedartslista
Forbud angående fremmede organismer
Edmundo Alves de Souza Neto

Edmundo Alves de Souza Neto (født 2. april 1971 i Niterói) også kjent som Edmundo, er en brasiliansk tidligere fotballspiller.

Edmundo spilte for  i VM i fotball 1998. Med Palmeiras vant han Série A på begynnelsen av 1990-tallet. Han vant også den brasilianske ligaen i 1997, da med Vasco da Gama. Av klubbens 69 scorede mål i serien den sesongen, var 29 kreditert Edmundo. Edmundo scoret også seks mål i samme kamp i 1997, mot União São João.

Edmundo fikk sitt gjennombrudd på seniornivå for  i 1992. Samme år hjalp han klubben vinne delstatsmesterskapet i Rio de Janeiro. Samtidig innlemmet landslagstrener Carlos Alberto Parreira ham på . Edmundo valgte å forlate Vasco til fordel for  da gjennombruddet hans ikke ble belønnet med økning av den lave lønnen han hadde fra før han etablerte seg på laget. Første sesongen for Palmeiras hjalp han klubben vinne delstatsmesterskapet i São Paulo og det brasilianske seriemesterskapet. Allerede da hadde Edmundo vist seg kontroversiell. Han pådro seg flere utvisninger, hvorav han fikk sjenerøst omgjort en utestengelse på fire måneder for protester mot en av dem, og utviklet turbulente forhold til treneren hans Vanderlei Luxemburgo og spisskollegaen Evair.

Edmundo er også kjent for kontroverser utenfor fotballbanen. I 1999 ble han saksøkt av en gruppe dyrevernere for å ha leid inn et sirkus til bakgården i forbindelse med sin sønns første fødselsdag. Av enkelte fra pressen ble han beskyldt for å ha skjenket sjimpansen Pedrinho, slik at han ble full, på øl og whiskey. Edmundo tilbakeviste imidlertid disse beskyldningene. Han rømte også fra en fengselsdom han pådro seg, da han, mens han fyllekjørte, ble involvert i en bilulykke, hvor tre av passasjerene hans ble drept.

Meritter

På klubbnivå 
 Campeonato Carioca: 1992
 Campeonato Paulista: 1993, 1994
 Torneio Rio-São Paulo: 1993
 Série A: 1993, 1994, 1997

Internasjonalt 
 Copa América: 1997

Individuelt 
 Bola de Prata: 1993, 1997
 Bola de Ouro: 1997
 Toppscorer, Copa do Brasil: 2008
 Toppscorer, Série A: 1997

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Edmundos profil hos Sambafoot

Brasilianske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 1998
Fotballspillere for CR Vasco da Gama
Fotballspillere for SE Palmeiras
Fotballspillere for Clube de Regatas do Flamengo
Fotballspillere for Sport Club Corinthians Paulista
Fotballspillere for ACF Fiorentina
Fotballspillere for Santos FC
Fotballspillere for SSC Napoli
Fotballspillere for Cruzeiro Esporte Clube
Fotballspillere for Tokyo Verdy
Fotballspillere for Urawa Red Diamonds
Fotballspillere for Fluminense FC
Fotballspillere for Figueirense FC
Personer fra Niterói
Fødsler i 1971
Andreas Bube

Andreas Hjartbro Bube (født 13. juli 1987) er en dansk sprinter og mellomdistanseløper som løper for Bagsværd Atletik Club. Hans beste resultat er en sølvmedalje som han vant i EM i friidrett 2012 på 800 meter.

Bube er spesialist på 800 meter, tidligere på 400 meter og på 400 meter hekk. Han deltok i Ungdoms-OL 2003 i Paris, Junior NM-2003, 2004, 2005 og 2006, da han også ble nordisk mester, Junior-EM 2005, Junior-VM 2006, U23-EM 2007, Innendørs-EM i 2009 og EM i Barcelona 2010 på 800 meter og 4 × 400 meter.

Bube satte i 2011 personlig rekord på 800 meter, da han i et stevne i Gent løp på 1.46,10, som er den nest beste danske tid noensinne. Tiden ble seinere forbedret i utendørs-VM i Daegu, hvor han i semifinalen løp på 1.45,48. I sesongens siste Diamond League-stevne i Brussel forbedret han sin tid til 1.45,04.

I EM i friidrett innendørs 2017 fikk han sølv på 800 meter, bak polske Adam Kszczot.

Bube trenes av Johnny Bagge.

Personlige rekorder 
 100 meter: 10,8m sek (-1.0) (2008)
 200 meter: 21,68 sek (-2.7) (2009)
 300 meter: 33,24 sek (2009)
 400 meter: 46,48 sek (2009)
 400 meter hekk: 52,41 sek (2007)
 800 meter: 1,44,89 min (2012)
 1500 meter: 3,42,33 (2013)
 200 meter-inne: 22,08 (2009)
 400 meter-inne: 47,95 (2009)
 800 meter-inne: 1,47,19 (2017)

m = Manuell tidtagning

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Andreas Bube 's hjemmeside
 Statletik-profil - Andreas Bube
 Team 4x400 m

Danske sprintere
Danske mellomdistanseløpere
Deltakere for Danmark under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Danmark under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Danmark under VM i friidrett 2015
Deltakere for Danmark under EM i friidrett 2010
Deltakere for Danmark under EM i friidrett 2012
Deltakere for Danmark under EM i friidrett 2014
Deltakere for Danmark under EM i friidrett 2016
Deltakere for Danmark under EM i friidrett 2018
Danske mestere i friidrett
M83

M83 er et fransk electronicaband som ble stiftet i 2001 av Anthony Gonzalez og Nicolas Fromageau. Navnet på bandet er hentet fra spiralgalaksen Messier 83.

M83 har gitt ut seks album, og fikk sitt virkelige gjennombrudd i Norge med albumet Hurry Up, We're Dreaming i slutten av 2011. Albumet kom som høyest på 18.-plass på VG-lista, mye takket være populære låter som «Midnight City» og «Reunion», som begge har vært inne på NRK P3s spillelister.

Etter at Gonzalez og Fromageau hadde vært på turne med albumet Dead Cities, Red Seas & Lost Ghosts, valgte de å splittes, og Fromageau gikk ut av bandet. Etter det har Anthony Gonzales stort sett spilt inn musikken sin alene, men har fått litt hjelp av og til av broren Yann Gonzalez, Morgan Kibby og Loic Maurin.

I 2013 hadde bandet suksess med tittelsporet til filmen "Oblivion", hvor norske Susanne Sundfør ifølge VGs anmelder gjorde en strålende vokalprestasjon. Sangen skal ha blitt skrevet av Gonzales og Sundfør i samarbeid, og er en videreføring av deres samarbeid fra Europaturnéen i 2012 hvor Sundfør var med som oppvarming på fire av konsertene.

Diskografi

Studioalbum
2001 M83 
2003 Dead Cities, Red Seas & Lost Ghosts 
2005 Before the Dawn Heals Us 
2007 Digital Shades Vol. 1 
2008 Saturdays = Youth 
2011 Hurry Up, We're Dreaming
2016 Junk
2019 Digital Shades Vol. 2

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Franske musikkgrupper
Band etablert i 2001
Jærlupin

Jærlupin (Lupinus perennis) er en flerårig urt (staude) som danner klynger med korte, krypende jordstengler. Den formerer seg bare med frø. Jærlupin blir omkring 50–70 cm høy. 

Jærlupinen stammer fra det østlige Nord-Amerika, hvorfra den ble introdusert til Europa. Til Norge kom den som fôr- og prydplante. Den har forvillet seg østover og nordover langs jernbanen og veinettet, så den har trolig vært benyttet av NSB som sandbinder. Den er funnet så langt nord som Tromsø, men den har ikke på langt nær nådd sitt potensielle areal, som trolig omfatter lavlandet og dalførene nord til indre Troms. I dag er den kjent i 10 av landets fylker.

Arten startet sin ekspansjon fra Sørvestlandet. Den trives i kystnær grus- og steinmark, elveløp og åpen flomfastmark.

I Fremmedartslista 2018 er jærlupin vurdert som høy risiko på grunn av moderat invasjonspotensial og middels økologisk effekt.

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Erteblomstfamilien
Stauder
Høyrisikoarter på fremmedartslista
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Forbud angående fremmede organismer
Władysławowo

Władysławowo (kasjubisk Wiôlgô Wies, tysk Großendorf) er en polsk by med om lag 15 000 innbyggere. Byen ligger ved Østersjøen i voivodskapet Pomorskie.

Eksterne lenker 
 

Byer i det pommerske voivodskap
Mariakirken i Tønsberg

Mariakirken eller Vor Frue kirke var en av Tønsbergs middelalderkirker. Den ble revet i 1864.

Kirken lå ved det nåværende Torvet, omtrent ved det gamle rådhuset. Anslag for byggeår varierer mellom slutten av 1000-tallet og midten av 1100-tallet. Kirken er første gang nevnt i Håkon Håkonssons saga, i skildringer av begivenheter i 1217. Dette var Tønsbergs viktigste middelalderkirke ved siden av Lavranskirken.

Bygningen skal ha vært ganske smal og langstrakt, med et kvadratisk tårn. Den hadde vinduer bare i sør. Lavranskirken ble revet i 1811-14, da man valgte å konsentrere seg om én kirke for byen, i første omgang Mariakirken. I 1858 ble det så oppført ny kirke der Lavranskirken hadde stått (i dag Tønsberg domkirke), og Mariakirken ble ofret i stedet, delvis på grunn av begrensede utvidelsesmuligheter.

Noe av inventaret fra Mariakirken er i dag å finne andre steder. Alterbildet (malt i 1569) fant veien til Andebu kirke (men er senere erstattet), og selve altertavlen (skåret av Jens Jølsen i 1764) er tatt i bruk i domkirken med et maleri fra 1770 og enkelte rekonstruerte figurer. Et annet bilde fra Mariakirken (fra 1600-tallet) henger i domkirkens kor, og domkirkens eldste klokke (fra 1530) er også fra Mariakirken. Dessuten finnes det gjenstander fra den i Slottsfjellsmuseet.

På 2000-tallet har det vært gravearbeider på Torvet, og det har vært uttrykt ønske om å bevare restene oppe i dagen. Til tross for enkelte protester ble det imidlertid besluttet å dekke til restene. Det åpnes imidlertid for å markere kirkens beliggenhet.

Referanser

Litteratur
 De gamle kirkene i Tønsberg (Høyskolen i Vestfold)
 Vestfolds vakre middelalderkirker, s. 27
 
 NRK om utgravningene

Eksterne lenker
 

Tidligere kirker i Tønsberg
Kulturminner i Tønsberg
Norske middelalderkirker i stein
Kirkeruiner i Norge
Mariakirker
Hagelupin

Hagelupin (Lupinus polyphyllus) er en flerårig urt (staude) som danner klynger med korte, krypende jordstengler. Den formerer seg med frø, men også vegetativt ved jordstengler og ved at løsrevne biter fra røtter spres ved bortføring av jordmasser (antropogen spredning). Hagelupinen blir omkring 50-150 cm høy.

Hagelupinen stammer fra det vestlige Nord-Amerika, hvorfra den ble introdusert til Europa i 1826 av skotten David Douglas. Arten spredde seg raskt fra Storbritannia til Sentral-Europa som hageplante. Alt på 1840-tallet kunne man finne den i en rekke fargevarianter. I Norge er arten nevnt i 1831, men den ble trolig ikke kultivert her før etter andre verdenskrig. I Sverige ble den først beskrevet fra Skåne i 1870.

Arten blomster i mai-juni (juli i de nordligste områdene). Den sprer seg i hovedsak fra frø. Frøene danner en langvarig
frøbank og kan ligge i jorden i mer enn 50 år uten å miste spireevnen.

I Fremmedartslista 2018 er hagelupin vurdert som svært høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og høy økologisk effekt.

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Erteblomstfamilien
Stauder
Høyrisikoarter på fremmedartslista
Forbud angående fremmede organismer
Scenekunst

Scenekunst er et samlebegrep for tidsbaserte kunstformer som skapende og utøvende scenekunstnere presenterer direkte, eller live, for et publikum. Slik er scenekunsten forskjellig fra kunstformer som for eksempel bildekunst og litteratur.

På engelsk benyttes det tilsvarende begrepet performing art(s).

Ulike typer scenekunst kan være:
Musikk
Teater
Drama
Revy
Musikkteater
Opera
Operette
Cabaret
Musikal
Figurteater
Dukketeater
Bunraku
Wayang golek
Skyggeteater
Pantomime
Dans
Ballett (som i en del tilfeller vil grense opp mot teater)
Butoh
Moderne dans
Showdans
Performance
Sirkus
Nysirkus
Varieté
Vaudeville
Gateteater
Stand-up-komedie

Referanser
Naturlig forekomst

Innen kjemi refererer naturlig forekomst til utbredelsen av de enkelte isotoper av et grunnstoff som det naturlig forefinnes på en planet. Den relative atomare massen (et vektgjennomsnitt) av disse isotopene er den atommassen som er listet for hvert grunnstoff i periodesystemet. Forekomsten av en isotop varierer fra planet til planet, men forblir relativt konstant over tid.

Som et eksempel har uran tre naturlig forekomne isotoper: U-238, U-235 og U-234. De naturlige forekomstene av disse er henholdsvis 99,2745%, 0,72% og 0,0055%. Hvis for eksempel  uranatomer ble analysert, ville man kunne forvente å finne ca.  U-238-atomer, 720 U-235-atomer og kun 5 eller 6 U-234-atomer. Dette kommer av at U-238 er mye mer stabil enn U-235 og U-234. Halveringstiden for disse er henholdsvis 4,468 år for U-238, 7,038 år for U-235 og  år for U-234.

Eksterne lenker 
 Stabile elementisotopisk forekomst listet fra NanoSIMS-gruppen ved Washington University
 Berkeley Isotopes Project Interactive Table
 Scientific Instrument Services List

Grunnstoffer
Kjernefysikk
Kviltorp skole

Kviltorp skole er en barneskole øst i Molde. 

Barneskoler i Møre og Romsdal
Skoler i Molde
Tøndergård skole

Tøndergård skole er en  forsterket barne-, ungdoms- og videregående skole i Molde.  

Den ligger på Tøndergård, øst for sentrum, som har navn etter Peder Thønder som omkring 1630 anla en husmannsplass her ute.

Referanser

Barne- og ungdomsskoler i Møre og Romsdal
Skoler i Molde
Snarvei

Snarvei har flere betydninger:

 Snarvei (substantiv)
 Den korteste vei mellom to punkter. (se illustrasjon.)
 En metode for å gjennomføre noe, hvor man hopper over ett eller flere trinn.
 Snarvei (data), en pekerfil som kun inneholder informasjon om plasseringen til en annen fil. Ofte representert i form av et ikon.
 Snarveien – Norsk skrekkfilm fra 2009. (det er ikke alltid like lurt å ta snarveier)
Erik Haugland

Erik Haugland (født 2. november 1894 i Stavanger, død 9. januar 1965) var en norsk kunstmaler og billedhugger.

Haugland var utdannet som maler, men han arbeidet også som billedhugger. Både som maler og billedhugger var han svært produktiv. Motiv for maleriene hentet han i hovedsak fra Stavanger.

I Stavanger finnes åtte skulpturer av Haugland, fem portretter og tre prydskulpturer.
Sandnes har to verk av kunstneren. Skulpturen «Andemor» (1953) ved Breiavatnet er nesten som et varemerke for byen Stavanger.

Gipsmodellene til statuene «Barcelonafiskerne» ble laget i 1928 og ble brukt til markedføring av den norske hermetikkindustrien, først på en utstilling i Barcelona, deretter i USA og Canada. Til innvielsen av Hermetikklaboratoriet i 1931 ble statuene støpt i bronse.

Haugland hadde bolig og atelier i bydelen Hillevåg, like ved der «Erik Hauglands plass» finnes i dag.

Skulpturer 

 1931 Barcelonafiskerne. To statuer plassert ved Hermetikklaboratoriet i Stavanger. Finansiert av Reklamefondet for den norske hermetikkindustrien.
 1937 Johan Gjøstein. Plassert på Gjøsteins plass i Stavanger. Johan Gjøstein var styrer ved Solvang skole, forløperen til Sosialhøgskolen i Stavanger. Han var også lokalpolitiker og stortingsrepresentant.
 1948 Tollef Fjermestad. Relieffportrett på Sandnes nye kirkegård til minne om disponent og ordfører Tollef Fjermestad. Reist til minne om innsatsen for arbeiderne. Finanisert av arbeidere i Sandnes og Høyland.
 1950 Skrefsrudsteinen. Ved Hetlandskirken, Stavanger. Minnesmerke ved steinen der Lars Skrefsrud fikk avgjørende visshet for kallet sitt. Finansiert av Santalmisjonen.
 1953 Andemor. I Byparken i Stavanger. Finanisert av Bertha Berg, f. Randulffs legat
 1959 Olavsbrønnen. Plassert i Olavskleiva i Stavanger. Til minne om Olavskjellå og den gamle St. Olavsbrønnen. Finanisert av Bertha Berg, f. Randulffs legat
 1965 Pottemakeren. Ved Langgaten i Sandnes. Hyllest til alle som arbeidet i den tidligere viktige næringen i kommunen. Finansiert av Sandnes kommune.
 1966 Johan Peter Lunde. Ved Johanneskirken. Til minne om prest, lokalpolitiker og forfatter Johan Peter Lunde. Finansiert av Søndagsskolens venner.
 1967 Gabriel Olsen. Minnesmerke på bergvegg i Johannesparken, Stavanger. Til minne om lærer Gabriel Olsen, ildsjel i søndagsskolearbeidet og mottaker av Kongens fortjenstmedalje i gull. Finanisert av Norsk Søndagsskoleforbund.
 ? Bertram C. Middelthon. På Bybergplassen i Stavanger. Til minne om borgermester Bertram C. Middelthon. Finansiert av Stavanger Høyre.

Referanser 

Norske billedhuggere
Norske malere
Personer fra Stavanger kommune
Fødsler i 1894
Dødsfall i 1965
Marianne Nordhov

Solveig Marianne Nordhov (født 2. juni 1967 i Skien) er en norsk barnelege. Hun er utdannet cand.med. ved Universitetet i Tromsø i 1995 og har vært overlege ved barne- og ungdomsklinikken i neonatologi ved Universitetssykehuset Nord-Norge siden 2001. Nordhov ble philosophiae doctor (Norge) i 2011, ph.d.-avhandlingen handlet om langtidsoppfølging av premature barn. Ved siden av å være nyfødtlege har Nordhov sosialpediatri som sitt arbeidsfelt. Fra 2011 er hun leder av Norsk barnelegeforening.

Eksterne lenker 

 Pedersen, Marita. «Solveig Marianne Nordhov, ph.d.». Universitetet i Tromsø 5. oktober 2011 (besøkt 6. juli 2012).

Norske barneleger
Norsk barnelegeforening
Personer fra Skien kommune
Fødsler i 1967
George Binney

Frederick George Binney (født 23. september 1900 i Great Bookham i Surrey, død 27. september 1972) var en britisk arktisk oppdagelsesreisende og commander i Royal Naval Reserve.  Under andre verdenskrig ledet han eller var involvert i operasjoner med norske fartøy i Sverige (de såkalte kvarstadbåtene) for å sikre forsyninger av svenske kulelager til Storbritannia.

Ekspedisjoner i Arktis 
Mens han fremdeles var student ved Oxford organiserte Binney the 1921 Oxford University Spitsbergen expedition, hvoretter han ledet the 1923 Merton College Arctic Expedition, og the 1924 Oxford University Arctic Expedition. Binney var pioner i bruk av sjøfly for kartleggingsarbeide i Arktis. 

Sjøflyet Avro 504 ble levert av A. V. Roe and Co., Ltd. og den luftkjølte motoren på 180 hp ble levert av Armstrong-Siddeley. Etter disse ekspedisjonene arbeidet han i Arktis for Hudson's Bay Company (1926–1930). I løpet av denne tiden skrev han The Eskimo Book of Knowledge (utgitt av the Hudson's Bay Company), en bok som ga et tilnærmet britisk syn på verden for  inuittene.

Andre verdenskrig og Sverige 
I 1939 tok Binney en stilling som representant i Sverige for Storbritannias Ministry of Supply (Iron and Steel Control). Hans oppgave var å arbeide med innkjøp av stål, maskiner og spesielt kulelager for Storbritannias rustningsprogram. Etter utbruddet av krigen Sveriges isolasjon etter Tysklands invasjon av Danmark og Norge organiserte Binney flere operasjoner for å bryte blokaden, og få norske skip, de såkalte kvarstadbåtene, ut fra Sverige. Dette inkluderte Operation Rubble, Operation Performance, Operation Bridford og Operation Moonshine.

Æresbevisninger 
Binney ble gjort til ridder i 1941 og mottok Distinguished Service Order i 1944. Han mottok Patron's Medal fra Royal Geographical Society i 1957 («For bidrag til utforskningen av Arktis ... pionerbruk av fly for kartlegging … og for utviklingen av universitetets utforsknings ekspedisjoner»).

Bibliografi 
 With Seaplane and Sledge in the Arctic - The account of the 1924 Oxford Arctic Expedition, London, Hutchinson & Co
 «Hudson Bay in 1928». Geographical Journal, Vol 74, No 1, pp. 1–27
 The Eskimo Book of Knowledge, London, Hudson's Bay Co.

Referanser

Kilder 
 The Papers of Sir George Binney,University of Cambridge (lest i juli 2011)
 While, H. (1972) Sir George Binney. The Times, 13 September.

Britiske oppdagere
Personer fra distriktet Mole Valley
Liste over kulturminner i Værøy

Liste over kulturminner i Værøy er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Værøy. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.

ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk. 

|}

Kilder
Lista er basert på Riksantikvarens liste over kulturminner, klikkbar lenke til hvert enkelt kulturminne finnes i første kolonne i tabellen.

Eksterne lenker 
 Kulturminnesøk hos Riksantikvaren

 
Værøy
Skibotndalen

Skibotndalen er et dalføre i Storfjord kommune i Troms. Dalen er 38 kilometer lang og strekker seg i sørøstlig retning fra Skibotnbukta ved Lyngen til riksgrensa mot Finland. Skibotnelva renner gjennom dalen. Europavei 8 går gjennom hele dalen, og Europavei 6 krysser dalen helt nederst, og her ligger også tettstedet Skibotn, som dalen har navn etter.

Daler i Troms og Finnmark
Storfjords geografi
Siamang

S. s. syndactylus
 S. s. continentis

Siamang (Symphalangus syndactylus) er en gibbonape som er utbredt i Sørøstasia. Det er den største av gibbonene og eneste art i slekten Symphalangus. Arten har to underarter og er hovedsakelig trelevende, men ifølge IUCNs rødliste sterkt truet av utryddelse. Arten står også oppført på CITES Appendix I, som blokkerer handel med verdens mest truede arter.

Biologi 

Siamangene er utbredt i Malaysia, Thailand, og på Sumatra. Begge kjønn har forstørret strupesekk, som fungerer som resonanskammer for de høylydte ropene. Ropene er de kraftigste blant gibbonene. Et annet særtrekk er at to av tærne på føttene er delvis forbundet av en membran, noe som er opphavet til selve artsnavnet syndactylus, som stammer fra gammelgresk sun (forent) og daktulos (finger) - i betydningen forente tær. Siamangen er dekket av svart, buskete pels. Hannen blir noe større (typisk opp mot  høy og  tung) enn hunnen og har en hårdusk i kjønnsregionen, som på avstand kan se ut som en hale. Arten er imidlertid haleløs.

Siamangene lever med tette familiebånd i grupper. Foreldre og unger beveger seg sjelden mer enn  bort fra hverandre; vanligvis befinner de seg mindre enn  fra hverandre. Omtrent tre femdeler av kosten består av blader, og en tredel består av frukt, supplert med noen få blomster, mark og andre smådyr. Familiene lever på et omtrent  store områder, men forsvarer bare omkring 60 prosent av det, hovedsakelig med sine kraftfulle rop. Hannens maskuline skrik skal ta motet fra andre hanner, mens hunnens lengre, mer særegne, bjeffende lyder fungerer som et forsvar av territoriet.

Inndeling 

 Hylobatidae, gibboner
 Symphalangus, siamanger
 S. syndactylus, siamang
 S. s. syndactylus (nominatformen), sumatrasiamang (utbredt på Sumatra)
 S. s. continentis, malaysiasiamang (utbredt i Malaysia og såvidt i Thailand)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 ARKive

Gibboner
Pattedyr formelt beskrevet i 1821
Dyr formelt beskrevet av Thomas Stamford Raffles
Lao Chongguang

Lao Chongguang (, født i 1802 i fylket Changsha i provinsen Hunan i Kina, død 1867) var en kinesisk embedsmann og politiker. Han var guvernør av Liangguang fra 1859 til 1862.

Personer fra Changsha
Kinesiske politikere
Mandariner
Fødsler i 1802
Dødsfall i 1867