alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Freden i Lund

Freden i Lund var en fredsavtale mellom Sverige og Danmark som ble sluttet natten mellom 26. og 27. september 1679. I fredstraktaten bekreftes den freden som tidligere samme år ble sluttet i freden i Fontainebleau. Freden utgjorde slutten på den skånske krig (1675-1679).

Referanser 

Gyldenløvefeiden
Lund
1670-årene i Norge
Danske fredsavtaler
Lund
Traktater av 1679
1670-årene i Danmark
1679 i Sverige
Skånes historie
Lund
Gladys Aylward

Gladys Aylward (kinesisk navn: 艾偉德, pinyin: Ài Wěidé, født 24. februar 1902 i Edmonton i London i Storbritannia, død 3. januar 1970 i Taipei på Taiwan) var en britisk protestantisk misjonær i Kina som ble alminnelig kjent gjennom boken The Small Woman av Alan Burgess, publisert i 1957. I 1958 ble historien til en Hollywood-film, The Inn of the Sixth Happiness, med Ingrid Bergman i hovedrollen.

Liv og virke 
Aylward kom fra en arbeiderklassefamilie i London. I ung alder ble hun nødt til å arbeide som hushjelp, men hun var hele tiden interessert i å dra utenlands som misjonær og forberedte seg iherdig med dette for øye. Da hun meldte seg til China Inland Mission ble hun avvist på grunn av mangelfulle akademiske forutsetninger. 

Hun gav seg ikke, og i 1930 satset hun alle sine sparepenger på å reise likevel. Hun kom til Yuncheng i provinsen Shanxi i Kina, og grunnla der De åtte lykkers vertshus (八福客棧 – i hollywoodfilmen ble dette endret til The Inn of the Sixth Happiness) i et avsides og tilbakestående område. En stund var han assistent for den kinesiske regjerings håndhevelse av en ny lov mot fotbinding og reiste omkring på landsbygda som «fotinspektør» for å sjekke at jentene ikke ble utsatt for fotbinding. Hun møtte av og til heftig motstand under dette virket.

I 1938 ble området invadert av japanske styrker, og Aylward førte da 94 foreldreløse barn til sikkerhet i fjellene. Til slutt kom de seg videre til Xi'an, hovedstaden i naboprovinsen Shaanxi. Hun forble i Kina til slutten av annen verdenskrig og reiste så hjem til England. Noe senere forsøkte hun å reise tilbake til Kina, men ble nektet innreise av de nye kommunistiske myndigheter. Hun slo seg da ned på Taiwan i 1953.

Referanser

Litteratur 
 Gladys Aylward: Janet Benge, 1999 
 Gladys Aylward: MS 291571: Letters and Relics of Gladys Aylward, Missionary to China, School of African and Oriental Studies, University of London, http://www.soas.ac.uk/library/subjects/archives/collections/a-z/a/a.html 
 Alan Burgess: The Small Woman, New Impression ed., Pan Books, 1957, ISBN 033010196X
 Christine Hunter: Gladys Aylward: Her Personal Story, Coverdale House Publishers, 1971, ISBN 0902088254
 Dave Jackson, Jackson Neta: Heimatlos. Gladys Aylward. CLV, 2001, ISBN 3-89397-445-8
 Robert Owen Latham: Gladys Aylward, One of the Undefeated: The Story of Gladys Aylward, Edinburgh House Press, 1952  (ASIN B001DK2WV6)
 M.A. Mijnders-van Woerden: De vrouw met het boek, CLV, 2008, ISBN 978-3-89397-689-8 (PDF )
 Phyllis Thompson: London Sparrow: The Story of Gladys Aylward, Word Books, 1971, ISBN 0850090261
 Sam Wellmann: Gladys Aylward: For the Children of China (Heroes of the Faith). Barbour Publishing, 2005, ISBN 1-59310-628-9

Videografi 
 The Inn of the Sixth Happiness (1958) – film
 Gladys Aylward, the Small Woman with a Great God (2008) – dokumentar
 Torchlighters: The Gladys Aylward Story (2008) – animert DVD for barn (8–12).

Eksterne lenker 
 Biografi
 An anecdote on how the book came to be written
 Kort biografi, omfattende bibliografi

Personer fra Enfield
Misjonærer i Kina
Misjonærer i Kina-Taiwan
Protestantiske misjonærer
Britiske misjonærer
An Education

An Education er en britisk dramafilm fra 2009, regissert av den danske regissøren Lone Scherfig. Den er basert på den britiske journalisten Lynn Barbers selvbiografi. Manuset er skrevet av Nick Hornby.  I rollene møter vi blant andre Emma Thompson, Peter Sarsgaard, Dominic Cooper, Rosamund Pike, Olivia Williams og Carey Mulligan.

Handling 
Filmen utspiller seg i en forstad i London i 1961. Seksten år gamle Jenny Mellor blir akseptert ved Oxford University, da hun møter og forelsker seg i en sjarmerende jødisk forretningsmann, David Goldman (Peter Sarsgaard), som er dobbelt så gammel som henne. Han tar henne med på konserter, nattklubber, fine restauranter og helgeturer til Paris. Han sjarmerer hennes foreldre til å godkjenne forholdet deres. Senere oppdager Jenny at David er en svindler som tjener penger gjennom forskjellige lyssky forhold. Hun blir sjokkert, men overser sine betenkeligheter på grunn av Davids sjarm.

Kort tid senere tar David med Jenny til Paris som bursdagsgave. Jennys foreldre inviterer Graham, en gutt som Jenny kjenner fra orkesteret de spiller i, til Jennys bursdagsselskap, men David kommer på besøk og Graham går hjem. David foreslår at de skal gifte seg. Jenny aksepterer frieriet, og hun dropper ut av skolen. Hun oppdager først senere at David allerede er gift. Når Jenny avslører alt hun vet til David, så forsvinner han ut av livet hennes for godt. Jenny føler at hun har kastet bort ett år av livet sitt, men med hjelp fra lærerne hennes, fortsetter hun på skolen og kommer inn på Oxford University året etter.

Medvirkende 

 Carey Mulligan, som Jenny Miller
 Peter Sarsgaard, som David Goldman
 Dominic Cooper, som Danny, Davids venn og kompanjong.
 Rosamund Pike, som Helen, Dannys venninne
 Emma Thompson, som Miss Walters, rektoren på Jennys skole
 Olivia Williams, som Miss Stubbs, Jennys lærer
 Alfred Molina, som Jack Miller, Jennys far
 Cara Seymour, som Marjorie Miller, Jennys mor
 Sally Hawkins, som Sarah Goldman, Davids kone
 Matthew Beard som Graham, en gutt fra orkesteret Jenny spiller i
 Ellie Kendrick, som Tina, Jennys skolevenninne
 Beth Rowley, som nattklubbsanger
 Ted Julian Colin Powell, som statist på nattklubben

Priser og nominasjoner 
Filmen ble nominert til tre Oscar i kategoriene Beste film, Beste kvinnelige hovedrolle og Beste filmatisering.

Eksterne lenker 

 
 Lynn Barber-intervju i The Times om å lage film av selvbiografien hennes
 Filmmanuskriptet

 

Britiske dramafilmer
Filmer fra 2009
Filmer lagt til London
Det europeiske miljøbyrået

Det europeiske miljøbyrået (EEA, fra engelsk European Environment Agency) er et EU-byrå for sammenstilling, analysering og formidling av informasjon vedrørende miljøstatus- og utvikling i Europa, om hvilke krefter som driver utviklingen samt virkningen av iverksatte miljøtiltak.

Miljøbyråets styre har en representant for hver av medlemslandenes regjering, en representant for Europakommisjonen og to representanter utpekt av Europaparlamentet. Arbeidet understøttes av en vitenskapkomité, emnesentere kontrahert til konsortier av forskningsinstitusjoner, hvert medlemslands knutepunkt (focal point) og oppnevnte nasjonale ressurssentre.

Miljøbyråets mål er å levere pålitelig, uavhengig informasjon om miljøkvaliteten, miljøbelastningene og miljøets sårbarhet. Miljøbyrået er en viktig informasjonskilde for alle som er med på å utforme, vedta, iverksette og evaluere miljøpolitikk, samt for allmennheten.

Forordningen om EEA ble vedtatt av Den europeiske union i 1990, og trådte i kraft i slutten av 1993. Virksomheten kom i gang for fullt i 1994 gjennom opprettelsen av hovedkvarteret i København. Med denne forordningen ble også Det europeiske nettet for miljøinformasjon og miljøobservasjon (Eionet) opprettet. EEA er også aktiv medlem av nettverket EPA, en frivillig sammenslutningen av klima- og forurensningsdirektoratene i Europa, inkludert Miljødirektoratet i Norge. Siden 2013 er Hans Bruyninckx administrerende direktør for byrået på fem års åremålskontrakt.

Alle EU-medlemslandene er medlemmer av miljøbyrået, men også land utenfor Den europeiske unionen kan delta. I 2013 er det 33 medlemsland: EUs 28 medlemsland pluss Island, Liechtenstein, Norge, Sveits og Tyrkia. Norges medlemskap er en del av EØS-avtalen. Albania, Bosnia-Hercegovina, Makedonia, Montenegro og Serbia har søkt om medlemskap.

Emnesentrene i 2010 er 
 Luftforurensning og klimaendringer der Norsk institutt for luftforskning inngår i konsortiet.
 Biologisk mangfold
 Arealbruk og romlig informasjon
 Bærekraftig forbruk og produksjon
 Vann der Norsk institutt for vannforskning inngår i konsortiet.

Norges knutepunkt er Miljødirektoratet.

Referanser

Eksterne lenker

Miljøbyrå
Internasjonale miljøorganisasjoner
Etableringer i 1990
EØS
New York Ripper

The New York Ripper (italiensk: Lo squartatore di New York) er en italiensk giallofilm som er regissert av Lucio Fulci, fra 1982. Filmen ble skrevet av Francesco De Masi og Lucio Fulci og var forbudt i mange eller gitt ut med 18 års aldergrense etter kraftig nedklipping. Mend de fleste av Lucio Fulcis andre filmer ble gitt ut i Storbritannia uten klipping, er The New York Ripper forsatt sensurert, selv i 2011-utgivelsen på DVD og Blu-ray.

Plot 
En morder vandrer rundt i New York og dreper kvinner på særdeles grotesk vis. Drapene synes å være seksuelt motiverte.

Rollerliste 
 Jack Hedley     ...     Lt. Fred Williams
 Antonella Interlenghi    ...     Fay Majors (som Almanta Keller)
 Howard Ross    ...     Mickey Scellenda
 Andrea Occhipinti    ...     Peter Bunch (som Andrew Painter)
 Alexandra Delli Colli    ...     Jane Forrester Lodge
 Paolo Malco    ...     Dr. Paul Davis
 Cinzia de Ponti    ...     Rosie (fergeoffer)
 Cosimo Cinieri    ...     Dr. Lodge (som Laurence Welles)
 Daniela Doria    ...     Kitty (prostituert)
 Babette New    ...     Mrs. Weissburger
 Zora Kerova    ...     Eva (sex show-artist) (som Zora Kerowa)
 Paul E. Guskin    ...     Desk sergeant (som Paul Guskin)
 Antone Pagan    ...     Morales (som Anthon Kagan)
 Josh Cruze    ...     Chico (som Johs Cruze)
 Marsha MacBride    ...     Politidame
 Rita Silva    ...     Scellendas landlady
 Giordano Falzoni    ...     Dr. Barry Jones, Coroner
 Lucio Fulci    ...     Politisjef
 Barbara Cupisti    ...     Heather
 Martin Sorrentino    ...     Politidetektiv
 Violetta Jean    ...     Sykepleier
 Cesare Di Vito    ...     Telefonsporingstekniker
 Elisa Cervi    ...     Prostituert
 Chiara Ferrari    ...     Susy Bunch

Referanser

Eksterne lenker 
 

Italienske thrillerfilmer
Filmer fra 1982
Exploitationfilmer
Engelskspråklige filmer
Italienske skrekkfilmer
Sverre Hoem

Sverre Hoem (født 1960) er en norsk psykolog og fagbokforfatter. Hoem ble uteksaminert fra Universitetet i Bergen i 1987 og fullførte sin spesialitet i klinisk voksenpsykologi i 1994. Han driver fulltids praksis som avtalespesialist i Oslo og har kontor i Majorstuhuset, Kirkeveien 64 B, 0366 Oslo. 

Hoem har gitt ut fire fagbøker på Gyldendal Akademisk; ADHD – En håndbok for voksne med ADHD i 2008, Ape 2.0. En liten bok om å finne tilbake til seg selv i 2009, Ung med ADHD i 2013 og ADHD og samliv i 2020.

Referanser

Eksterne lenker 
 https://www.gyldendal.no/faglitteratur/psykisk-helse/generell/adhd-og-samliv/p-707006-no/

Norske psykologer
Southern Land

Southern Land er ei country/folk/popgruppe som i hovedsak består av Stig Rønning og Torbjørn Lie. De skriver alle låtene selv. Debutalbumet fra 2010 heter Flames og inneholder tolv låter.

Eksterne lenker 
 Southern Land Norsk Countrymusikk Forbund

Norske countryband
Museum of Fine Arts (Boston)

Museum of Fine Arts i Boston i Massachusetts er et av de største museer i USA. Det har samlinger på over 450 000 kunstskatter, og er dermed et av landets største museer.

Eksterne lenker 
 

Boston
Egyptologi
Japanologi
Fine Arts Boston
Vitenskap i 1870
Etableringer i 1870
Fine Arts Boston
1870 i USA
Byggverk fullført i 1909
Kunstmuseer i USA
Museer i Massachusetts
MyAd

MyAd er A-pressen Digitale Mediers reklameprogram. MyAd lar annonsøren reklamere for et eller annet produkt på de nettsidene som viser MyAd-annonser. Prisen er per klikk, mens hvis du har reklame på sida di får du penger for hvert klikk noen gjør på reklamen. Hvor mye varierer etter hva som er blitt klikket, og hvor mye den som hadde reklamen betalte MyAd i første omgang. Reklamen er i form av en tekst-lapp som vises på nettsiden. Systemet analyserer den teksten som står på nettsiden, og plasserer inn relevante annonser i forhold til teksten.

Fagområdet kalles kontekstuell annonsering, som betyr at systemet velger annonse ut fra teksten den skal stå sammen med. Dette gjør at leseren vil få se annonser som er mer relevante i forhold til sitt interesseområde.

MyAd er utviklet av Sorenso AS.

Se også 
Google
Reklame
Søkemotoroptimering
Blogg

Reklame
James Seale

James Ford Seale (født 25. juni 1935, død 2. august 2011) var et drapsdømt medlem av den rasistiske organisasjonen Ku Klux Klan.

Seale ble dømt hovedskyldig i kidnappingen og drapene på to 19 år gamle svarte tenåringer i 1964. Seale ble allerede den gang mistenkt for drapene, men på den tiden var det ikke enkelt å få slike saker opp for retten i de amerikanske sørstatene. I 2005 tok broren til det ene offeret, og en gruppe journalister, opp saken på nytt. To år senere, i 2007, ble 72 år gamle Seal dømt til tre ganger livsvarig fengsel for kidnapping, mishandling og drap.

Referanser
 

Personer fra USA dømt for drap
Personer fra USA
Personer tilknyttet Ku Klux Klan
Henry Lawes

Henry Lawes (1595–1662) var en engelsk musiker og komponist.

Liv og virke 
Lawes fikk musikkutdanning hos John Cooper, en av tidens berømte komponister som var best kjent under det italienske pseudonymet Giovanni Coperario. I 1626 ble Lawes Gentleman of the Chapel Royal ved kong Charles I's hoff, en stilling han beholdt til Det engelske samveldet satte en stopper for kirkemusikken. Han fortsatte imidlertid å komponere, og i 1653 utgav han en berømt samling vokalmusikk med tittelen Ayres and Dialogues for One, Two and Three Voyces, etterfulgt av to bind med samme navn (1655 og 1658). Etter restaurasjonen av det britiske monarkiet i 1660, vendte Lawes tilbake til det kongelige kapell og komponerte et anthem for kroningen av Charles II. 

Henry Lawes ble bisatt i  Westminster Abbey.

Broren William Lawes var også en kjent komponist.

Musikk 
Lawes var en nær venn av poeten John Milton og bidro med leilighetsmusikk til uroppføringen av Miltons maskespill Comus (1634). Milton gjengjeldte med å skrive en sonett som med uvanlig musikalsk innlevelse beskriver Lawes ferdigheter som komponist. 

Lawes' sanger er inspirert av den italienske resitative stilen og karakteriseres av vekt på rytme, ordgjentakelser og mange kadenser. Han var dyktig til å tilpasse musikken til sangteksten, en større samstemthet mellom musikalsk og metrisk aksent finnes i engelsk musikk ellers bare hos Henry Purcell og Benjamin Britten. Lawes skrev musikalsk innfallsrikt, og den konsertante musikken karakteriseres av en dreven kontrapunktisk stil.

Referanser

Kilder 
 1911 Encyclopædia Britannica/Lawes, Henry

Eksterne lenker 
 
 John Alexander Fuller Maitland: Lawes, Henry (DNB00)

Barokkomponister
Engelske komponister
Personer fra Wiltshire
THE World University Rankings

THE World University Rankings er en rangering av universiteter som har blitt publisert av det britiske tidsskriftet Times Higher Education siden 2010. Times Higher Education samarbeidet tidligere med Quacquarelli Symonds (QS) om rangeringen THES - QS World University Rankings, men valgte i 2010 å starte sin egen rangering, mens QS videreførte den opprinnelige rangeringen med den eksisterende metodologien.

Universiteter i Norge
Times Higher Education rangerte i 2010 Universitetet i Bergen som det beste norske universitet blant verdens 200 ledende universiteter. UiB havnet på 135.-plass i verden og 43.-plass i Europa. Det viste seg imidlertid at rangeringen til Times Higher Education bygget på feil tall innrapportert av Universitetet i Oslo, og rektor Ole Petter Ottersen uttalte at denne nye rangeringen er useriøs og at Universitetet i Oslo ikke har tillit til den. Etter å ha analysert nye, korrekte tall ble UiO rangert som nummer 186 i verden. 

I 2012-utgaven var ingen norske universiteter blant de 200 beste. UiO var beste norske universitet, plassert på 201-225-plass.

Referanser

Eksterne lenker
 THE World University Rankings 2010

Universiteter
Utdanningsevaluering
Rangeringer
QS World University Rankings

QS World University Rankings er en rangering av universiteter som blir publisert av Quacquarelli Symonds. Rangeringen har sitt utspring i THES - QS World University Rankings, som fra og med 2010 er delt i QS World University Rankings og THE World University Rankings. QS World University Rankings viderefører metoden som siden 2004 er benyttet for THES – QS World University Rankings.

Norske universiteter 
Fire norske universiteter er med på QS World University Rankings/QS World University Ranking:

Referanser

Eksterne lenker 
 

Universiteter
Utdanningsevaluering
Rangeringer
Åsmund Fregdegjeva

Åsmund Fregdegjeva er en folkevise av den typen vi kaller ballade. I TSB-katalogen er den typologisert som E 145, og regnes dermed til Troll-og kjempevisene. Visa er bare kjent i Øvre Telemark. Den eldste oppskriften er gjort av M.B. Landstad etter Lavrans Groven; teksten som er oppført i TSB-katalogen bygger på Sophus Bugges annoterte utgave av Landstads oppskrift.

Innhold
Kongen av Irland lover Åsmund at han skal få kongens søster, prinsesse Ermelin, dersom han kan få henne ut av Trollebotnen. Åsmund seiler dit sammen med brødrene sine. Han går inn i fjellet, dreper en gyger og tar med seg prinsessa ut, men oppdager at brødrene hans har rømt sin veg. Han går tilbake inn i fjellet, dreper flere troll og finner en hest som tilbyr seg å frakte dem hjem, dersom han vil ofre sin høyre hånd. Åsmund og prinsessa rir over havet og da de er hjemme igjen, hugger Åsmund hodet av hesten som da blir omskapt til Ermelins yngste bror.

Bakgrunn
Visa er bygd over en islandsk fornaldersaga: Sögu af Ásmundi flagðagefu og analysen av denne visa står sentralt i Knut Liestøls doktoravhandling.

Som inspirasjonskilde for andre 
Den norske maleren Gerhard Munthe illustrerte tolv av scenene i folkevisen.

Folk metal-gruppen Lumsk ga i 2003 ut et konseptalbum basert på historien om Åsmund Frægdegjævar. Folkrock-gruppen Gåte har spilt inn sin versjon av visen på plate.

Referanser

Litteratur
Landstad, Norske Folkeviser, Christiania 1853, s. 3 – 21
Liestøl, Norsk folkedikting VI Folkeviser I, Oslo 1967, s. 126 og 282
Åsmund Frægdegjæva. Una ballata medievale norvegese, introduzione, traduzione e note a cura di Luca Taglianetti, Carocci, Roma, 2016

Norske folkeviser
Frauenstein (Erzgebirge)

Frauenstein er en by i Landkreis Mittelsachsen i Direktionsbezirk Chemnitz i Fristaten Sachsen. Byen har 3 107 innbyggere (31. mai 2010). Like ved byen ligger ruinene av Burg Frauenstein.

Geografi
Byen Frauenstein ligger i Osterzgebirge i naturparken Erzgebirge/Vogtland, 20 km sørøst for Freiberg og 30 km sørvest for Dresden. Den grenser i øst til Hartmannsdorf-Reichenau og Hermsdorf, i sør til Rechenberg-Bienenmühle, i vest til Dorfchemnitz, Mulda og Lichtenberg og i nord til Bobritzsch.

Bilder

Referanser

Litteratur 
 Deutsche Akademie der Wissenschaften zu Berlin [Red.]: Östliches Erzgebirge, Werte der deutschen Heimat, Band 10, Berlin 1966.
 Heimatmuseum Frauenstein [Red.]: Frauenstein. Burg und Stadt. Heimat des Orgelbauers Gottfried Silbermann, Frauenstein ohne Jahresangabe.
 Hermann Löscher: Frauenstein, i Walter Schlesinger [Red.]: Sachsen. Handbuch der historischen Stätten Deutschlands, Bd. 8. Stuttgart, 1965, side 98-99.

Eksterne lenker
 
 Frauenstein i Digitales Historisches Ortsverzeichnis von Sachsen
Oslo Student-TV

Oslo Student-TV, forkortet OSTV', er en studentforening som lager nett-TV av og for studenter i hovedstaden. Foreningen er en del av Det Norske Studentersamfund og har kontor på Chateau Neuf i Oslo.

Historie 
Oslo Student-TV ble stiftet 1. oktober 2009 og lanserte sin web-TV 4. mars 2010. Student-TV i Oslo har vært forsøkt startet flere ganger tidligere, men kun nåværende OSTV har klart å overleve oppstartsfasen. Til tross for sin unge alder har OSTV allerede klart å etablere seg blant studentene, og er blitt et etterlengtet supplement til studentmediene i Oslo. I september 2010 ble OSTV kåret til årets studentforening i kategorien "årets nykommer" av Studentsamskipnaden i Oslo (SiO).

Profil 
Oslo Student-TV har som formål å lage underholdende nett-TV for studenter i Oslo. Foreningen er delt inn i ulike redaksjoner som produserer studentrelaterte kulturnyheter og underholdningsinnslag. Hver av redaksjonene består av både journalister og teknikere som ukentlig produserer korte klipp som legges ut på nettsiden. I tillegg har foreningen en dokumentargruppe som jobber med lengre produksjoner, samt en gruppe som blant annet har produsert mockumentary-seriene Kunsten å tenke kollektivt og "Bloggekrigen''. Oslo Student-TV drives utelukkende på frivillig basis.

Samarbeid 
Oslo Student-TV samarbeider med andre student-TV-er i paraplyorganisajonen Student-TV-ene i Norge (STIN). Blant annet har OSTV et produksjonssamarbeid med Student-TV Trondheim (STV) og Bergen Student-TV (BSTV) på Storåsfestivalen i juli hvert år.

Eksterne lenker 
Oslo Student-TVs nettsider

Studentforeninger ved Universitetet i Oslo
Det Norske Studentersamfund
Organisasjoner etablert i 2009
Sela Ward

Sela Ann Ward (født 11. juli 1956 i Meridian i Mississippi) er en amerikansk skuespiller som har opptrådt på film og TV.

Ward er kjent for sine roller som karakteren Teddy Reed i den amerikanske TV-serien Sisters fra 1991 til 1996 og som karakteren Lily Bemanningen i serien Once and Again mellom 1999 og 2002. I juli 2010, annonserte den amerikanske TV-kanalen CBS at Ward kunne komme til å fremstå som en ledende figur i den syvende sesongen av den populære kriminalitets-serien CSI: NY. 

Ward ble født i 1956 som den eldste av fire barn av Annie Kate (født Boswell), en husmor som døde av eggstokkreft den 12. februar 2002, og Granberry Holland Ward som jobbet som elektroingeniør og døde 13. januar 2009. Hun har en yngre søster, Jenna, og to brødre, Brock og Granberry III. Ward ble utdannet på University of Alabama, hvor hun opptrådte som en av Crimson Tide-cheerleaderene, og hun tok blant annet hovedfag innen kunst og reklame. 

Ward ble opprinnelig tilbudt både rollen som Megan Donner i serien CSI: Miami og rollen som Susan Mayer i serien Frustrerte fruer, men hun takket nei til begge rolle-forespørsmålene. Disse rollene gikk senere henholdsvis til Kim Delaney og Teri Hatcher. Ward sa at hun ikke ønsket hovedrollen i slike TV-serier fordi det ville kreve at hun måtte være så lenge unna familien sin.

Ward har vært gift med Howard Sherman siden 1992. Etter møte med to fosterbarn under en ferietur til hjemstaten Mississippi i 1997 bestemte Ward seg for å skape et bredere tilbud til mishandlede og forsømte barn ved å sørge for og delvis finansiere etableringen av et husly for de som venter på plassering i fosterhjem.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Skuespillere fra USA
Personer fra Meridian i Mississippi
Verdens bilfri dag

Verdens Bilfri dag arrangeres årlig den 22. september og har vært arrangert helt siden oljekrisen på 1970-tallet. Det begynte som grasrotbevegelser rundt om i europeiske byer, hvor målsetningen ofte har vært å jobbe for bilfrie byer.

I 1999 ble dagen arrangert som en internasjonal bilfri dag. Dette var et pilotprosjekt arrangert av EU og gikk under navnet «In town without my car». Prosjektet utviklet seg til det som i dag heter European Mobility Week.

I 2000 tok forløperen til World Carfree Network initiativ til at verdens bilfrie dag skal arrangeres på samme dag som den europeiske bilfrie dagen. Siden da har denne dagen vært arrangert årlig den 22. september.

Veitransport
Miljøvern
Helse