alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ræreksstadir

Ræreksstadir er et musikkalbum med FipPellektormonic, utgitt i 2005.

Sporliste
 «Funeral»
 «Wormdals verk»
 «Samekrim»
 «Koff»
 «San Fransisco»
 «Rat»
 «Piano»
 «5-56»
 «Jentoft»
 «Ræreksstadir»

Musikkalbum fra 2005
FipPellektormonic-album
Zhushan (Shiyan)

Zhushan (kinesisk: 竹山县; pinyin: Zhúshān Xiàn) er et fylke i byprefekturet Shiyan i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

Referanser

Eksterne lenker 
 Lokalregjeringens hjemmesider 

Zhushan
Anthony J. Drexel Biddle

Anthony Joseph Drexel Biddle (født 1. oktober 1874 i Philadelphia i Pennsylvania, død 27. mai 1948 i Philadelphia i Pennsylvania), også kjent som Anthony Joseph Drexel Biddle Senior, var mannen hvorpå boken My Philadelphia Father samt teaterstykket og filmen The Happiest Millionaire var basert. Han var stipendiat ved American Geographical Society og var kjent for å være en eksentrisk herremann viss formue tillot ham å forfølge sine interesser for teater, selvutgivende forfatterskap, friidret og kristendom på fulltid samt å holde alligatorer som husdyr. Han dannet organisasjonen «Athletic Christianity» som etterhvert har kommet opp i cirka 300 000 medlemmer over hele verden. En artikkel fra 1955 i Sports Illustrated omtalte ham som «boksings største amatør» så vel som en «viktig faktor i reetablering av boksing som en lovlig og på den tiden, ærverdig sport».

Biddle var en offiser i United States Marine Corps og deltok under begge verdenskrigene. Han var en ekspert på kamper på nært hold og forfatter av boken av Do or Die: A Manual on individuel Combat, en bok om forskjellige kamp-metoder, blant annet med kniver og tomme hender som eneste hjelpemidler. Han giftet seg med Cordelia Rundell Bradley som han fikk en datter og sønner sammen med.

Referanser 

Filantroper fra USA
Offiserer fra USA
Personer fra USA under første verdenskrig
Personer fra USA under andre verdenskrig
Personer fra Philadelphia
Fødsler i 1874
Dødsfall i 1948
Tilgivelse

Tilgivelse (alternativ også: forlatelse) er et nøkkelbegrep i kristendommen og telles også som en menneskelig dyd.

En særskilt, offisiell form for tilgivelse er benådning.

Et beslektet begrep er forsoning.

Evnen og beredskap til tilgivelse ble regnet som kongelig dyd og blir i dag ansett som et kjennetegn for en avansert sivilisasjon.

I mange grunnlover er muligheten til benåding av nedfelt.

Tilgivelse spiller en stor rolle i de fleste religioner.

Villigheten til tilgivelse er oftest ansett som vei til å avslutte konflikter, et annet aspekt kan være gjenopprettelse av forholdet til gud etter synd. 

For mange personlig religiøse mennesker, - samt mennesker som ikke er fullt så personlig religiøse, - dreier begrepet seg også om å finne en personlig ro i forhold til en ugjerning som har rammet dem.

Kilde 1:

– Hva skal til for at du tilgir Lance?

(http://www.vg.no/sport/sykkel/doping/armstrong-kritiker-lance-driver-taktisk-spill/a/23597040/

kilde 2:

Har tilgitt farens drapsmann

http://www.nrk.no/dokumentar/har-tilgitt-farens-drapsmann-1.11305469

kilde 3:

- Klunglands enke tilgir Schumann

http://www.vg.no/nyheter/innenriks/nokas-ranet/klunglands-enke-tilgir-schumann/a/508803/

Etikk
Religion
Ingebrigt Solum

Ingebrigt Solum (1919–1996) var en norsk offiser i Hæren.

Solum tok i 1937 examen artium ved Hamar katedralskole. Han fullførte i 1938 befalsskolen for Kavaleriet og i 1939 handelsgymnaset. Han arbeidet som lærer ved Otto Treiders Handelsskole. 

Etter Tysklands angrep på Norge 9. april 1940 deltok han i kampene mot invasjonsstyrkene. Han arbeidet som bokholder i et reklamebyrå og gikk senere under andre verdenskrig med i motstandsbevegelsen. Han var instruktør i Milorg, før han i 1943 kom over til Sverige. I Sverige var Solum blant annet befalsinstruktør.

Etter verdenskrigen gjennomførte Solum Krigsskolen 1945–1946 og gjennomgikk kurs ved Fort Benning i USA. I 1946 ble han hovedlærer ved Skyte- og vinterskolen for infanteriet. I 1947 ble han forfremmet til kaptein og i 1948 ble han skolens nestkommanderende. Solum ble  major i 1953. Fra 1957 til 1960 var Solum avdelingssjef i Hærens overkommando, fra 1958 som oberstløytnant. I 1958 var Solum også sjef for den norsk-danske DANOR-bataljonen i Gaza. Fra 1960 til 1964 var han sjef for Krigsskolen. Han ble utnevnt til oberst i 1964 og sjef for Finnmark landforsvar. I 1967 ble han utnevnt til generalinspektør for infanteriet og 1967-1968 gikk han ved NATO Defence College. Solum ble i 1971 utnevnt til generalmajor og ble sjef for Distriktskommando Sørlandet. Han ble kommandant på Fredriksten festning i 1976, en stilling han hadde til 1982.

Solum mottok Deltagermedaljen med rosett, var ridder av 1. grad av Dannebrogordenen, mottok 3. klasse av den tunisiske Republikkens orden (Tunisia) og det østerrikske Ærestegnet for fortjenester. Han hadde også FN-medaljen for UNEF I.

Referanser 

Norske offiserer
Deltagermedaljen
Personer fra Hamar kommune
Kaustisksoda

Kaustisksoda er et musikkalbum med Folk & Røvere, utgitt i 1998. Albumet lå fem uker på VG-lista og endte med 27.-plass som beste plassering.

Sporliste

 «Cowboy&indianer»
 «Prozac»
 «Bris»
 «Banemester Khan»
 «Fru Hagen»
 «Sommer+vinter»
 «Imorgen»
 «Kaustisksoda»
 «Splitterpine»
 «FotiHouse»

Eksterne lenker 

Musikkalbum fra 1998
Folk & Røvere-album
Lysrædd

Lysrædd er et musikkalbum med Folk & Røvere, utgitt i 2008.

Sporliste

 «Solveigs sang»
 «Lysrædd»
 «Plumbo 2010»
 «Krekar»
 «Gåsehud»
 «Blå himlen blues»
 «Bakteriekoloni»
 «Syndere i sommersol»
 «EPP»
 «Uten tittel»
 «Stakkars Oslo»
 «Søtt Alibi»
 «Knapt følbar»

Eksterne lenker 

Musikkalbum fra 2008
Folk & Røvere-album
Gråkallbanens venner

Gråkallbanens venner er en forening som ble etablert i oktober 1988 etter initiativ av trikkebruker Henry H. Tørhaug. I 1989 stod foreningen sammen med mange andre sporveisentusiaster bak opprettelsen av AS Gråkallbanen for å sikre videre sporveisdrift i Trondheim. Det nye, private foretaket fikk låne de kommunale trikkene mot en symbolsk avgift og trafikkerte den opprinnelige strekningen St. Olavs gate-Lian.

Sporvognsdriften gikk etterhvert med overskudd, men for lite til nyinvesteringer. Det førte til at foretaket i 2005 ble overdratt til daværende Connex Norge, dagens Boreal Norge. 1. juli 2008 skiftet foretaket navn fra AS Gråkallbanen til Veolia Transport Bane AS, men merkevaren Gråkallbanen ble beholdt.

Etableringer i 1988
Norske organisasjoner
Trikken i Trondheim
It’s a Baby Baby I Luv You Thing

It's a Baby Baby I Luv You Thing er et musikkalbum med Folk & Røvere, utgitt i 2000. Albumet ble utgitt på nytt i 2003.

Sporliste
Originalutgivelse fra 2000
 «Start Stop»
 «OK historie»
 «Baby, Baby I Luv You Thing»
 «Sex dager»
 «Dust»
 «TV Nights (part I+II)»
 «Karma»
 «Svart+Rødt»
 «Luvlife»
 «Dust» (reprise)
utgivelse fra 2003
 «Baby, Baby I Luv You Thing»
 «Dust»
 «OK historie»
 «Vanlig»
 «Sex dager»
 «Karma»
 «Rød+svart»
 «Luvlife»
 «Baby, Baby I Luv You Thing» (Dan Drehn mix)
 «Baby, Baby I Luv You Thing» (Scapegoat's Old School mix)
 «Baby, Baby I Luv You Thing» (Howard Maple mix)
 «Baby, Baby I Luv You Thing» (Stereobaby rmx)

Eksterne lenker 
 

Musikkalbum fra 2000
Folk & Røvere-album
Musikkalbum fra 2003
Division 1 Féminine

]]
}}
Division 1 Féminine er den franske kvinnefotballseriens øverste nivå. I UEFAs rangering i 2016–17 var den nest beste serien i Europa.

UEFA-ranking (2023)
UEFA-rangering foran 2023/24-sesongen.

1919–32
Den første gjennomføringen av Division 1 Féminine var i 1918,  i regi av Fédération des Sociétés Féminines Sportives de France (FSFSF). Serien var sterkt dominert av lag fra Paris. Det ble gjennomført 12 sesonger før det ble avsluttet, da fotball for kvinner ble forbudt.

Vinnere
1919    Fémina Sport (Paris)	
1920–21    En Avant (Paris) 
1922    Les Sportives de Paris
1923–32    Fémina Sport (Paris)

1975 til nå
Fra 1975 er toppserien drevet av Fédération Française de Football, først som en blanding av serie og cup. Den besto av fire innledende grupper, der vinnerne gikk til semifinale og så finale. Dette systemet ble, med utvidelser, praktisert fram til 1992/93-sesongen, som var den første med en liga.

De første årene var det en kamp i Nordvest-Frankrike mellom kvinnelaget til Stade de Reims og AS Étrœungt. Deretter ble VGA Saint-Maur det dominerende laget fram til 1990. I 1991 tok FC Lyon over. Dette laget ble etter hvert til Olympique lyonnais, et lag som siden har vært blant de dominerende i ligaen. I tillegg kom FCF Juvisy, Toulouse FC og senere Montpellier med blant de dominerende lagene.

Gjennomføring
Den franske ligasesongen varer fra september til juni året etter, og alle de 12 lagene møter hverandre to ganger, hjemme og borte, som gir tilsammen 22 serierunder. I motsetning til de fleste andre ligaer, brukes et poengsystem som gir poeng uansett resultat; ett for tap, to for uavgjort og fire for seier. 

Som tidligere nevnt skriver systemet med en liga seg tilbake til 1992. I en periode fra 2001 til 2004 ble sluttspill forsøkt, men det ble fjernet. Dermed er vinneren etter 22 runder også vinner av ligaen.

Kvalifisering til Mesterligaen
De to beste i serien kvalifiserer seg til Mesterligaen i fotball for kvinner. Cupvinner kvalifiserer seg ikke. Vinneren går rett til utslagskampene, mens nummer to må inn i kvalifiseringsrunde først.

Statistikk per sesong

Referanser 

Nasjonale toppdivisjoner i fotball for kvinner
Fotballturneringer i Frankrike
Friidrett under Sommer-OL 1912 – 10 000 meter menn

10 000 meter herrer var en del friidrettsøvelsene under Sommer-OL 1912. Dette var første gang stod på OL-programmet som sammen med 5 000 meter avløste øvelsen 5 engelske mil som ble avholdt under Sommer-OL 1908. Konkurransen ble avholdt søndag den 7. og mandag den 8. juli på Stockholms Olympiastadion.

30 løpere fra 13 nasjoner deltok.

Medaljevinnere

Rekorder

Dette var de gjeldende verdens- og olympiske rekorder (i minutter) før Sommer-OL 1912.

Hannes Kolehmainen satte olympisk rekord da han vant første semifinale på 33.49,0.  Den varte til neste løp da tiden ble slått av tiden til Len Richardson.  Kolehmainen tok tilbake rekorden med tiden 31.20,8 i finalen.

Resultater

Semifinaler

Alle semifinalene ble avholdt på søndag den 7. juli 1912.

Semifinale 1

Semifinale 2

Semifinale 3

Finale

Finalen ble avholdt mandag den 8. juli 1912.

Kilder
 sports-reference.com 
 
   (polsk)

10000 m
Langdistanseløp
Ben Collins

Ben Collins, (født 13. februar 1975), er en britisk racerbilsjåfør fra Bristol, England. For mange bedre kjent som «The Stig» på BBC-serien Top Gear. 

Ben Collins skrev boken The Man In The White Suit, en selvbiografi hvor han blant annet forklarer hvordan han ble «The Stig».

Eksterne lenker 
 
 

Britiske motorsportsutøvere
Personer fra Bristol
Britiske TV-personligheter
Litlabø skule

Litlabø Skule er en barneskole som ligger til på tettstedet Litlabø i Stord kommune, Hordaland. Skolen har 7 klasser, og det går rundt 85 elever på skolen.

Barneskoler i Vestland
Skoler i Stord
Huglo skule

Huglo Skule var en få-delt barneskole som ligger på Huglo i Stord kommune, Hordaland. Skolen ble nedlagt i 2012, og hadde da bare fem elever.

Referanser

Barneskoler i Vestland
Skoler i Stord
Persillemassakren

Persillemassakren refererer til drapene på mellom 20 000 og 30 000 haitiere som levde på den dominikanske siden av grensen i oktober 1937. Det fem dager lange blodbadet ble gjennomført av regjeringssoldater på ordre fra den dominikanske presidenten Rafael Trujillo. Navnet viser til hvordan soldatene skilte mellom haitiere og dominikanere; de holdt opp litt persille og spurte folket hva de så. De som ikke kunne uttale det spanske ordet perejil (persille) korrekt, ble stemplet som haitiere og deretter drept.

Referanser 

Folkemord
Oslo bymiljøetat

Oslo bymiljøetat (Bymiljøetaten) er en etat i Oslo kommune under Byrådsavdelingen for miljø og samferdsel.

Etableringen i 2010–2011

Bymiljøetaten ble vedtatt opprettet i 2010 gjennom en sammenslåing av Samferdselsetaten, Friluftsetaten, Trafikketaten, Idrettsetaten og ENØK-etaten, med virkning fra 1. mai 2011. Bymiljøetaten overtok også miljøoppgavene til Helse- og velferdsetaten og ansvaret for gategrunnen fra Eiendoms- og byfornyelsesetaten. Den nye etaten hadde om lag 750 ansatte.

Oppgaver

Bymiljøetatens hovedområder er
 bymiljø og naturmiljø
 friområder og friluftsliv, herunder landskapsrom i Oslomarka og Indre Oslofjord
 kommunale byrom (veier, gater, gågater, fortau, torg, parker)
 klima og energiøkonomisering
 idrett og idrettsanlegg
 infrastruktur og samferdsel
 drift og renhold av byrommet
 brukerkommunikasjon, service, tilsyn og kontroll
 miljørettet helsevern (luft, støy, vann, jord) som ikke er av medisinskfaglig art

Bymiljøetaten håndhever trafikk- og parkeringsbestemmelsene i Oslo kommune fra 2011, etter å ha innlemmet den tidligere Trafikketaten. Bymiljøetaten inngår ikke i Parkeringsklagenemda, i motseting til en rekke kommuner og de fleste private parkeringsselskaper i osloområdet. Parkeringsgebyr i Oslo må klages inn for Oslo tingrett med en kostnad i første klageinstrans på kroner 1 860, i form av rettsgebyr på kroner 860 og standard krav fra Bymiljøetaten om saksomkostninger på kroner 1 000..

Organisering

Bymiljøetaten er organisert i en direksjon med etatsdirektør, seks stabsenheter, fem divisjoner og 17 avdelinger.

 Etatsdirektør
 Stabsenhet, anskaffelser og entreprise
 Stabsenhet, byutvikling og arealplan
 Stabsenhet, service og administrasjon
 Stabsenhet, juridisk avdeling
 Stabsenhet, HR
 Stabsenhet, kommunikasjon
 Divisjon for finans, analyse og digitalisering
 Avdeling for økonomi
 Avdeling for digital utvikling
 Divisjon for miljø
 Avdeling for klima og miljø
 Avdeling for natur og forurensning
 Divisjon for prosjekt
 Avdeling for prosjektstøtte
 Avdeling for frilufts- og idrettsprosjekter
 Avdeling for samferdselsprosjekter
 Avdeling for byutviklingsprosjekter
 Avdeling for byggeledelse og SHA
 Divisjon for mobilitet
 Avdeling for mobilitetsplan og myndighet
 Avdeling for gange, sykkel og kollektiv
 Avdeling for vei og gate
 Avdeling for trafikk
 Divisjon for byrom
 Avdeling for skog og landskap
 Avdeling for idrett
 Bypatruljen
 Avdeling for park og byrom

Se også 
Liste over Norges største grunneiere

Referanser

Eksterne lenker
 Bymiljøetaten
  Rydder i etatsforvirringen. nrk.no, 17. desember 2010 (besøkt 30. desember 2010)

Bymiljøetaten
Etableringer i 2011
Midrasj

Midrasj eller midrash, hebraisk מדרש, flertall midrashim, bokstavelig «å undersøke» eller «studere», er en eksegetisk (bibelkritisk) redegjørelse som forklarer utsnitt fra Tora, det hebraiske navnet for de fem Mosebøkene, og jødenes hellige skrifter. Midrasj anses å ha stor religions- og kulturhistorisk verdi.

De eldste midrasj-samlingene ble sammenstilt på 200-tallet e.Kr., men inneholder for en stor del eldre materiale fra den muntlige skriftlærde tradisjonen. Midrasj-samlingene behandler til dels de bibelske bøkene vers for vers, til dels utvalgte tekster. Midrasjer kan enten handle om halaka (jødisk religiøs lov) eller om aggada (fortellinger, lignelser, anekdoter, fabler, teologiske diskusjoner, etc).

Jødiske tekster
Hebraiske ord og uttrykk
WebOn

WebOn (nå Bluestone)  er et norsk selskap som utvikler og leverer programvare og løsninger for Product Information Management (PIM) og ehandel.. Selskapet har hovedkontor i Tønsberg, Norge, et salgskontor i Stockholm og utviklingsentre i Bangkok, Thailand og i Gdańsk, Polen. WebOn har også kontor i Palo Alto, USA og selskapet har tilsammen 97 ansatte.

Selskapet fokuserer idag primært mot større selskaper i den nordiske regionen. 

WebOn fusjonerte med selskapet Bluestone i mai 2018 og endret navn til Bluestone.

Historie 
WebOn AS ble etablert 1. desember i 1995 av Jon Anders Aas-Haug. Selskapet het da Internet Consult AS, men navnet ble i 1997 endret til WebOn etter selskapets hovedprodukt. WebOn software var klar til bruk i mars 1996, og den første netthandelsløsningen basert på WebOn software ble lansert i juni samme år. Blant de første leveransene var Matnett, som ble kåret til «Årets dataprodukt» av PC World Norge.

1. januar 2000 ble WebOn solgt til svenske Drax Holding, men kjøpt tilbake av grundere og ansatte i 2001.

Referanser

Eksterne lenker
 

Norske IT-selskaper
Næringsliv i Tønsberg
Selskaper etablert i 1995
FCF Juvisy

Football Club Féminin Juvisy-sur-Orge Essonne er en fransk fotballklubb fra Viry-Châtillon, en forstad til Paris. 

Klubben ble dannet i 1971 som del av ES Juvisy fra Juvisy-sur-Orge, to kilometer nord for Viry-Câtillon. Juvisy debuterte i 1980-81-sesongen, der de var en middelhavsfarer de første årene. Kvinnelaget dannet sitt eget lag, FCF Juvisy, i 1985 og flyttet de to kilometrene sørover, men beholdt navnet Juvisy. I sin første sesong rykket de ned til 2. divisjon, men kom til finalen i denne (her må 2. divisjon sees på som et gruppespill blant de dårligste i førstedivisjon, og ikke en tradisjonell 2. divisjon). På grunn av utvidelse og omlegging, var uansett Juvisy også med i 1. divisjon fra neste år. Etter flere middelmådige sesonger, ble Juvisy vinner av sin gruppe i 1989-90-sesongen, og kom til semifinalen, som de tapte mot senere seriemester VGA Saint-Maur. Også det påfølgende år kom Juvisy til semifinalen og tapte denne.

I 1991-92-sesongen ble imidlertid Juvisy seriemestre ved å vinne finalen. Med seieren befestet Juvisy seg som et topplag, og var i stadig kamp med særlig FC Lyon om seriegullet på 90-tallet. Det ble til slutt fire seire hver på de to lagene fram til Toulouse tok over i 1998. Toulouse vant fire serier på rad, om enn Juvisy vant serien etter normal serie, mens Toulouse paserte dem i sluttspillet. Ironisk nok tapte Juvisy kampen om serieseieren i 2002-03, men vant sluttspillet, og ble dermed fransk seriemester. 

Da sluttspillet ble avskaffet etter 2003-04-sesongen, markerte Juvisy seg med en andreplass og så et nytt seriemesterskap, før Olympique lyonnais, som satset fra 2007 av, tok helt over. juvisy har siden måttet ta til takke med andre- og tredjeplasser, i kamp mot særlig Montpellier. 

Juvisy vant også Challenge de France, den franske cupen, i 2005. I Mesterligaen har det gått dårlig. De gangene de har vært med, har Juvisy til gode å markere seg.

Juvisy er gamleklubben til den legendariske franske fotballspilleren Marinette Pichon, som var blant førstevalgene til Women's United Soccer Association.

Meritter

Serie
Seriemester: :1991–92, 1993–94, 1995–96, 1996–97, 2002–03, 2005–06

Cup
Cupmester: 2005

Eksterne lenker
  (på fransk) 

Juvisy
Juvisy
Fotballag etablert i 1971
Sport i Frankrike i 1971
Edgar Faure

Edgar Faure (født 18. august 1908 i Béziers, død 30. mars 1988 i Paris) var en fransk politiker og historiker. Han representerte det liberale partiet Parti radical. 

Faure var en av landets mest fremtredende politikere i etterkrigstiden og var medlem av nasjonalforsamlingen 1946–1958 og 1967–1980. I periodene 1958–1967 og 1980–1988 var han medlem av senatet. Han satt i flere regjeringer mellom 1950 og 1973, og var blant annet statsminister 1952 og 1955–1956 samt utenriksminister i 1955.

Faure har publiserte flere bøker. I perioden 1978–1988 var han medlem av det franske akademi.

Referanser

Litteratur 
 Pierre Jeambrun, Les sept visages d'Edgar Faure, Jas, 1998
 Raymond Krakovitch, Edgar Faure, Le virtuose de la politique, Économica, 2006 
 Patrice Lestrohan, L'Edgar, Le Cherche-Midi éditeur, 2007
 Bernard Favre, Edgar Faure, l'enragé du Bien Public, documentaire TV, 2007
 Yves Marek, Edgar Faure, l'optimiste, la documentation française, 2010
 Rodolphe Oppenheimer-Faure et Luc Corlouer, Edgar Faure, secrets d'État, secrets de famille, éditions Ramsay, 2014

Eksterne lenker 
 
 
 

 
 

 

Franske statsministere
Personer fra Béziers
Fødsler i 1908
Dødsfall i 1988
Franske utenriksministre
Bobby Farrell

Roberto Alfonso «Bobby» Farrell (født 6. oktober 1949 på Aruba, død 30. desember 2010 i St. Petersburg) var en artist, danser og sanger kjent som sanger i pop- og disco-bandet Boney M., som hadde sin storhetstid på 1970-tallet.

Farrell forlot Aruba 15 år gammel for å bli sjømann. Han kom seg en del rundt i verden, og bodde blant annet i Norge og i Nederland før han bosatte seg i Tyskland. Der ble han oppdaget av plateprodusenten Frank Farian, og gitt en rolle i etableringen av det nye bandet Boney M., som den mannlige frontfiguren i bandet. I ettertiden er det blitt kjent at Frank Farian stod bak den mannlige vokalen på platene, og at Farrell stort sett lipsyncet på konsertene.

Farrell ble funnet død på sitt hotellrom i St. Petersburg, etter å ha opptrådt med sitt band kvelden før.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Dansere
Disco
Sangere
Migranter til Tyskland
Adamseple (andre betydninger)

Adamseple er en del av strupehodet, men kan også referere til:

 Adamseple (frukt)
 Adamseplene – en Trondheimsbasert revy- og musikkgruppe
Hovet (arena)

Hovet, eller Johanneshovs isstadion er en multiarena i Stockholm. Arenaen ble fullført i 1955 og var da en utendørsarena for ishockey. Arenaen var til den 19. februar 1989, da Globen åpnet, Stockholms største arena for ishockey, og fungerte ofte som hjemmebane for Sveriges herrelandslag i ishockey. Det blir også holdt konserter på arenaen og blant annet Tina Turner, Dream Theater, Symphony X, Dissection, The Beatles,  The Who, Bruce Springsteen, Kiss, Europe, Prince, Frank Zappa, Whitesnake, Queen, Ulf Lundell, Slipknot, Rihanna, Foo Fighters,  Alicia Keys, Muse, P!nk, Marilyn Manson, Hammerfall, Oasis, The Cure, Morrissey og Backstreet Boys har spilt på arenaen.

Galleri

Eksterne lenker
 

Ishaller
Konsertlokaler i Sverige
Idrettsanlegg i Sverige
Sport i Stockholm
Byggverk i Stockholm
Håndball-EM 2016 for kvinner
Iuellsklev (Arendal)

Iuellsklev (1–11, 2–8) er en bratt 190 meter lang kommunal gate i Barbu i Arendal kommune, Aust-Agder.

Gaten er en fortsettelse av Bendiksklev som ved den gamle Frikirken, i dag Kjerka kulturverksted, skifter navn til Iuellsklev  før gata følger et søkk i terrenget mellom Mølleheia og Fløyheia nedover mot Arendal stasjon i Barbudalen. Før 1902 gikk Arendals gamle bygrense mot nabokommunen Barbu der Bendiksklev blir til Iuellsklev.

Iuellsklev har sitt navn etter familien Iuell som hadde sin kjøpmannsgård i denne gaten. Ved foten av Iuellsklev lå tunet på Nedre Barbugård, og her ligger i dag Arendal stasjon.

Gaten het på 1800-tallet «Barbuklev», og var lenge eneste kjørevei mellom Arendal sentrum og strandstedet Barbu og videre til Songe. Denne ferdselsåren fulgte Bendiksklev, Barbuklev, Møllebakken, Barbu, Hulveien og Gamle Songevei.

Byggingen av viadukten i Barbudalen og tunnelen mellom Barbudalen og Arendal torv skapte store forandringer i Iuellsklev som mistet sitt bratteste parti og ble kortere.

Bakken opp til Arendal videregående skole, bak Iuellsklev 4, kalles på folkemunne for «Grisebakken». Iuellsklev 4 var tilholdssted for Gestapo i Arendal under andre verdenskrig.

Iuellsklev fortsetter på østsiden av Barbudalen i Hansebakken som leder opp til villaområdet Frydentopp. Den eldste bebyggelsen her var landstedet til kjøpmann Hans Hansen omkring år 1800. Edys prospekt fra år 1800 med "River Nid" som motiv, viser helt i bakgrunnen elveutløpet ved Strømmen, i forgrunnen fjellrabber på Frydentopp, og midt i bildet veien som i dag heter Iuellsklev, men som i 1800 het Barbuklev.

Bilder

Referanser

Veier i Arendal
Boys and Brutes

Boys and Brutes er et musikkalbum med Grand Island, utgitt i 2008. Albumet lå én uke på VG-lista og endte med 40.-plass som beste plassering.

Sporliste

 «Ass and Disco»
 «I Am the Horizon»
 «Behemoth»
 «Wish It Was Summer Always»
 «Razorblades and Celebrations»
 «The Flux of History»
 «Love In Decay»
 «Butcher's Paper»
 «Love Is a Traitor»
 «Please Consider»
 «Death and Dying (the Twilight of Our Demise)»

Musikkalbum fra 2008
Grand Island-album
Sjaddo

Sjaddo, tidligere Samisk Sosialdemokratisk Parti, er et norsk politisk parti, som stilte til Sametingsvalget 2009. 

Navnet betyr plante eller vekst, altså noe som gror. 

De stilte liste i Vesthavet valgkrets, og fikk der 55 stemmer, som utgjør 6 prosent av stemmene. Dette ga ingen representanter i Sametinget. 

Partileder er Anders Urheim jr.

Referanser

Eksterne lenker
 Fremoverpuls: Sametingsvalget 09

Politiske partier i Norge
Samisk politikk