alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Patapon

Patapon er et spill til PlayStation Portable utviklet av SCE Japan Studio. I spillet lager spilleren trommerytmer som får Pataponkrigere til å bevege seg fremover og angripe. I begynnelsen lager man enkle trommerytmer for å bevege seg fremover og å angripe, men disse blir mer avanserte etter hvert.

Handling 
I Patapon får spilleren rollen som en guddom tilbedt av en antropomorf hær kjent som Patapons. Patapon-landsbyen fungerer som et viktig knutepunkt gjennom hele spillet, og lar spilleren blant annet gjenopplive falne tropper, velge nye oppdrag, eller spille mini-spill. Før hvert oppdrag kan spilleren velge opptil tre forskjellige enheter for kamp. Det finnes seks mulige enheter å velge mellom: Tateponene med skjold og sverd, de spyd-svingende Yaripons, Yumiponene som slåss med pil og bue, de lanse-svingende Kibaponsene med kavaleri, de tunge kølle-svingende Dekaponsene, eller de Tuba-svingende Megapons. Hver enhet kan bruke maksimalt tre eller seks tropper, avhengig av type.

Under oppdrag kan spilleren kommandere Patapons til å bevege seg fremover, angripe motstandere, forsvare sitt eget område, eller gjennomføre forskjellige handlinger. Når et oppdrag er fullført, kan spilleren gå tilbake til et tidligere oppdrag for å skaffe seg ekstra ressurser og utstyr, for å bygge opp troppene sine før en større konflikt. Forskjellige materialer, våpen, rustninger eller en valuta kjent som «Ka-ching» kan plukkes opp etter falne motstandere. Hvis en Patapon blir beseiret i kamp, ​​vil de slippe en hette som kan brukes til å gjenopplive Patapon når oppdraget er gjennomført. Men hvis denne hetten ikke blir plukket opp, går Patapon permanent tapt. Nye Patapons kan produseres i Patapon-landsbyen ved å bruke «livets tre» og krever Ka-ching og materialer som pinner, steiner eller grener. Å bruke sjeldnere versjoner av disse materialene kan skape sterkere varianter av Patapons.

Denne Patapon-stammen var en gang en blomstrende nasjon ledet av deres guddom, Mighty Patapon, på en reise til Earthend for å se på en gåtefull gjenstand bare kjent som IT. Men Patapon-nasjonen ble på et tidspunkt forvist til den øde grensen av deres svorne fiende - skapninger kjent som Zigotons. The Mighty Patapon blir ført tilbake til de tidligere restene av Patapon-stammen for å gjenoppta reisen til Earthend. Gjennom hele reisen møter Patapon også Zigoton-stammen og andre monster. Zigoton-generalen, Gong the Hawkeye, utfordret Patapons ved forskjellige anledninger. Men rett før hans død avslører Gong for Patapon at Zigotonene har deres egen profeti, som forutsier at verden vil falle i kaos når pataponene ser på IT

Mot slutten av spillet forsøker mange av de viktigste Zigoton-krigerne å selge sjelene deres til de mørke kreftene, i et forsøk på å beseire Patapons. Til slutt selger Zigotons hersker, dronning Kharma, sjelen sin i deres siste forsøk på å ødelegge alle Pataponene for godt. Patapons får også i oppgave å drepe den eldgamle demonen, Gorl.

Referanser

Eksterne lenker 
 

PlayStation Portable-spill
Videospill fra 2007
Videospill utviklet i Japan
Jørgen Jahre

Jørgen Jahre
(født 29. oktober 1907 i Tjølling, død 24. april 1998 i Sandefjord) var en norsk skipsreder og fotballspiller, med verv innen idretten.

For Sandefjord Ballklubb spilte han fra 1925 til ut på 30-tallet da laget klarte opprykk til eliteserien.  Han var leder 1935-49 og klubbens første æresmedlem.

Etter examen artium og Oslo handelsgymnasium studerte han i England og Tyskland. Han ble så sekretær for hvalkokeri-rederiet Kosmos (bedrift) fra Sandefjord, inntil han i 1939 gikk inn som kontorsjef og etterhvert disponent i Sandefjordfirmaet Sandar Fabrikker A/S samt familiebedriften Bulls Tankrederi.  I 1948 ble han partner i Anders Jahre & Co  der han virket frem til 1979. Etter det satt han atter i ledelsen for Bulls Tankrederi noen år.

Han var leder i Norges Rederforbund 1960-62, formann i Norges Fotballforbund 1963-65, formann i Norges olympiske komité 1965-69 og i Fédération Internationale de Football Association (FIFA), var han medlem av Executive Committeen 1966-1972.

Jørgen Jahre sr. ble  i 1996 begjært konkurs grunnet et skattekrav fra 1983 i firmaene Spermacet Whaling & Shipping Company og Panova Investment Trust med Bjørn Bettum.

Jørgen Jahre var nevø av Anders Jahre. Hans sønn er skipsreder Jørgen Jahre jr. (f. 1940).

Premier 
 St. Olavs Orden ridder i 1. klasse
 Dannebrogordenen ridder i 1. klasse
 en vesttysk fortjenstorden

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skipsredere
Personer fra Sandefjord kommune
Fotballspillere for Sandefjord BK
Norske idrettsledere
St. Olavs Orden
Dannebrogordenen
Artikler i sjøfart-prosjektet
Tulla vår

Tulla vår er det 5. samlealbumet til Wenche Myhre som ble gitt ut i 2004. Albumet inneholder sanger fra de tidligere barne-albumene Sanger fra den gang mor var liten, Sanger fra dengang mor var liten 2 og Sanger fra dengang mor var liten 3.

Sporliste

 «Tulla» (H. Matthison-Hansen og M. Munthe)
 «Eg veit ei lita jente» (G. B. Schirmer)
 «Solskinnsvise» (P. Nordermann og Z. Toppelius)
 «Lille Lotte»
 «Bæ, bæ lille lam» (A. Tegner)
 «Sov dukke Lise» (E. Worsing og L. Brandstrup)
 «Og jenta ho går i dansen»
 «Der bor en baker»
 «Jeg synger» (M. Munthe)
 «Kjære kom og dans med meg» (M. Munthe og E. Humperdinck)
 «Du og jeg og vi to»
 «Ta den ring»
 «Fødselsdagen» (M. Munthe)
 «Karusell»
 «Det satt to katter»
 «Jeg satte brillene på min nese» (M. Munthe og Lisbeth Rist)
 «Kjerringa med staven»
 «Tuppen og Lillemor» (H. W. Petrie og W. Dybwad)
 «Jeg gikk meg over sjø og land»
 «I skolegården» (M. Munthe)
 «Kaja og Maja» (M. Munthe)
 «Dukkemor» (M. Munthe)
 «Kom så skal vi synge» (M. Munthe)
 «Om kvelden» (M. Munthe)

Wenche Myhre-album
Samlealbum fra 2004
Ismail Ahmed Ismail

Ismail Ahmed Ismail (født 10. september 1984 i Khartoum) er en sudansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp.

Under junior-VM 2002 ble Ismail nummer 5 på 800 meter. Han deltok også i VM 2003 i Paris, men kvalifiserte seg ikke til finalen. I det afrikanske mesterskapet i 2004 tok han bronsemedalje på 800 meter, og under OL 2004 i Athen ble han nummer åtte i finalen. 

I 2006 ble han nummer to i det afrikanske mesterskapet, og karrierens høydepunkt kom under OL 2008 i Beijing. Ismails sølvmedalje var den første medaljen Sudan hadde vunnet i noe OL. 

Han bar sitt lands flagg under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sudanske mellomdistanseløpere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Sudan
Deltakere for Sudan under Sommer-OL 2004
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2004
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Sudan under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Sudan under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Personer fra Khartoum
Fødsler i 1984
Deltakere for Sudan under Afrikamesterskapet i friidrett 2006
Deltakere for Sudan under VM i friidrett innendørs 2010
Lykkeliten (album)

Lykkeliten er det 6. samlealbumet til Wenche Myhre som ble gitt ut i 2004. Albumet inneholder sanger fra de tidligere barne-albumene Sanger fra den gang mor var liten, Sanger fra dengang mor var liten 2 og Sanger fra dengang mor var liten 3.

Sporliste

 «Gartnerløkka» (Thoralf Borg og Rudolf Nilsen)
 «Lykkeliten» (Frimann Clasen)
 «Bæ, bæ, lille lam» (A. Tegnér)
 «Kom bukken til gutten» (E. Grieg og B. Bjørnson)
 «Jeg synger så gjerne» (M. Munthe)
 «Om morgenen» (M. Munthe)
 «Spillemann»
 «Amandus dukkemann» (Thorbjørn Egner)
 «Der bor en baker»
 «Fødselsdagen» (M. Munthe)
 «Karusell»
 «Lua av» (M. Munthe)
 «Kjære kom og dans med meg» (M. Munthe og E. Humperdinck)
 «En premiegutt» (M. Munthe)
 «Jeg gikk meg over sjø og land»
 «Høyt på et tre en kråke» (J. L. Heiberg)
 «Klokkene»
 «Den rike mannen» (Thorbjørn Egner)
 «God morgen» (M. Munthe)
 «Ingrids vise» (H. Kjerulf og B. Bjørnson)
 «Grønnsaks-spisevise» (Thorbjørn Egner)
 «Håbergskogen» (M. Munthe)
 «Skomaker» (M. Munthe)
 «Kjære lille gutten min» (P. Winge)
 «Om kvelden» (M. Munthe)

Eksterne lenker 
 

Wenche Myhre-album
Samlealbum fra 2004
Joseph Ebuya

Joseph Ebuya (født 20. juni 1987 i Baragoi) er en kenyansk løper som har spesialisert seg på 5000 meter.

Han er en av få løpere som representerer Turkana-folket. Han omtaler seg som Turkana, selv om han selv er født i Nyahururu. Forbindelsen til Turkana-folket har han fordi familien hans kommer fra Barrkoi in Turkanadistriktet. Han er den yngste av 10 barn.

Han er tilknyttet PACE Sports Management, en treningsleir i Kaptagat.

Meritter

Personlige rekorder 
 3000 meter – 7.34,66 min (2007)
 5000 meter – 12.51,00 min (2007)
 10000 meter – 28.53,46 min (2006)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Profil hos Pace Sports Management

Personer fra Samboro County i Kenya
Kenyanske langdistanseløpere
Verdensmestere i terrengløp
Deltakere for Kenya under VM i friidrett 2009
Verdensmestere i terrengløp
Marija Abakumova

Marija Vasiljevna Abakumova (russisk: Мари́я Васи́льевна Абаку́мова, født 15. januar 1986 i Stavropol) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i spydkast.

Abakumova fikk sitt gjennombrudd under ungdoms-VM 2003 der hun kom på fjerdeplass. Som senior ble hennes første mesterskap VM 2007 i Osaka, her ble hun nummer 7. Hun vant opprinnelig sølvmedaljen under OL 2008 i Beijing, men ble fratatt medalje da hun er tatt for doping etter retesting av prøver fra OL. 

Hun deltok også i VM 2009 i Berlin, der hun hadde kvalifiseringens overlegent lengste kast med 68,92. I finalen greide hun ikke å prestere samme lengden, og lengstekastet på 66,06 holdt til bronsemedalje.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Russiske spydkastere
Verdensmestere i friidrett for Russland
VM-bronsemedaljevinnere i friidrett for Russland
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Russland under VM i friidrett 2007
Deltakere for Russland under VM i friidrett 2009
Deltakere for Russland under VM i friidrett 2011
Deltakere for Russland under VM i friidrett 2013
Deltakere for Russland under VM i friidrett 2015
Dopingsaker i friidrett
Personer fra Stavropol
Maurren Maggi

Maurren Higa Maggi (født 25. juni 1976 i São Carlos) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp.

Maggis første internasjonale mesterskap var VM 1999 i Sevilla der hun gikk videre til finalen, men endte på åttendeplass. Hun deltok også under OL 2000, men gikk ikke videre til finalen. I VM 2001 kom hun på sjuendeplass.

I 2003 vann Maggi en bronsemedalje ved innendørs-VM i Birmingham. Samme år ble hun tatt for doping og ble utestengt i to år. I 2006 var hun tilbake og vant gull i det søramerikanske mesterskapet. Hun deltok også i VM 2007 i Osaka, der hun ble nummer 6.

I 2008 innledet hun sesongen med å ta sølv i innendørs-VM etter Naide Gomes. Senere samme år kom karrierens høydepunkt, da hun tok gull i OL i Beijing.

Hun vant gull i lengdehopp under de Panamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico.

Maggi er gift med den brasilianske racerføreren Antonio Pizzonia.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra regionen Araraquara
Brasilianske lengdehoppere
Olympiske mestere for Brasil
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Brasil under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Brasil under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Brasil under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Brasil under VM i friidrett 2007
Deltakere for Brasil under VM i friidrett 2009
Deltakere for Brasil under Panamerikanske leker 2011
Dopingsaker i friidrett
Deltakere for Brasil under VM i friidrett innendørs 2008
Tereza Marinova

Tereza Montsjeva Marinova (bulgarsk: Тереза Мончева Маринова, født 5. september 1977 i Pleven) er en bulgarsk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp og tresteg.

Marinova tilhørte den første generasjonen kvinnelige tresteghoppere og vant junior-VM 1996 med et hopp på 14,62. Under VM 1997 i Athen kom hun på sjetteplass. Hennes fremste meritt er fra OL 2000 i Sydney der hun vant gullmedaljen med et hopp på 15,20. 

Året etter, under VM 2001 i Edmonton, tok hun bronsemedaljen. Hennes siste store internasjonale mesterskap var EM 2006 i Göteborg, der hun ble nummer 7 i finalen.

Eksterne lenker 
 

Bulgarske tresteghoppere
Bulgarske lengdehoppere
Olympiske mestere for Bulgaria
Medaljevinnere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Bulgaria under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Fødsler i 1977
Deltakere for Bulgaria under EM i friidrett 1998
EM-bronsemedaljevinnere i friidrett for Bulgaria
Vanderlei de Lima

Vanderlei de Lima (født 11. august 1969) er en maratonløper fra Brasil. 

De Lima tok bronse i maraton under OL 2004 i Athen. Han ledet klart etter 35 km, men ble rett etterpå angrepet av tilskueren Cornelius Horan – noe som kan ha kostet de Lima gullmedaljen. Han ble tildelt Pierre de Coubertin-medaljen for sportsånden han viste etter løpet.

Han la opp som profesjonell utøver etter å ha løpt Saint Silvester-løpet nyttårsaften 2008.

Han tente den olympiske ild under Åpningsseremonien til OL i Brasil.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Brasilianske maratonløpere
Personer fra regionen Noroeste Paranaense
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Fødsler i 1969
Deltakere for Brasil under Panamerikanske leker 1999
Deltakere for Brasil under Panamerikanske leker 2003
VM i friidrett 2009 – 5 000 meter menn

Øvelsen 5 000 meter herrer ved VM i friidrett 2009 ble avholdt på  Olympiastadion i Berlin den 20. og 23. august.

Norge var ikke representert i øvelsen.

Medaljevinnere

Rekorder

Kvalifiseringskrav

Program

Resultater

Forsøksheat
Kvalifisering: De 5 første utøverne i hvert heat var direktekvalifisert til finalen og ellers kom utvøverne med de 5 raskeste tidene til finalen.

Finale

Mellomtider

Eksterne lenker
 5000 meter resultater fra IAAF. IAAF. Besøkt 1.september 2009.

5 000 m herrer
Langdistanseløp
Ole Daniel Bruun

Ole Daniel Bruun (født 7. juli 1933 på Frederiksberg i Danmark, død 27. november 2014) var en norsk arkitekt og forkjemper for bygningsvern. Han har også skrevet flere bøker.

Liv og arbeid 
Ole Daniel Bruun var utdannet sivilarkitekt ved Norges tekniske høgskole i 1965. Han var ansatt hos Georg Greve-Geir Grung arkitekter 1965–1969 og drev siden egen praksis i Oslo. Bruun engasjerte seg i bygningsvern etter at Eckersbergs gate 19 i Oslo ble foreslått revet (og senere revet) i 1971. Han meldte seg da inn i Fortidsminneforeningen, og ble rask tillitsvalgt der. Fra 1976 til 1982 var han styreformann i foreningens avdeling for Oslo og Akershus. Blant foreningens største seiere i denne perioden var at Oslo kommune i 1980 vedtok en ny  reguleringsplan som bidro til å bevare villabebyggelsen på Frogner.

I 1973 stilte Ole Daniel Bruun seg i spissen mot planene om å rive Frogner Menighets Hus, Schafteløkken. Menigheten ønsket å rive Schafteløkken for å utvide sitt aldershjem. Ole Daniel Bruun stilte til valg til Frogner menighetsråd for å motarbeide planene fra innsiden. Han var medlem der fra 1982 til 2005. Ole Daniel Bruun tillegges mye av æren for at Oslo bystyre i 1985 vedtok å verne Schafteløkken. Han sto senere i spissen for menighetens rehabilitering av eiendommen.

Fra 1985 til 1997 var Bruun styreformann i Selskabet for Oslo Byes Vel. Ingen andre har til nå innehatt denne stillingen i så lang tid. I sin formannstid markerte han seg sterkt i flere debatter om Oslos utseende og utvikling. Han engasjete seg mot planene til IN’BY om glasstak over Studenterlunden og Torggata, og for opera i Bjørvika (dog med en annen plassering enn den fikk til slutt). Bestumkilen, Vestbanen, Fjellinjen, Tjuvholmen, fortetting av villastrøk, plassering av ny konteinerhavn og Gimlestrøkets fremtid var andre saker han engasjerte seg i. Med Bruun som formann ble Selskabet for Oslo Byes Vel kritisert for å innta en konservativ tilnærming til byutvikling, med vekt på vern fremfor fornyelse. Av andre ble han sett på som en motvekt mot rivningsiver og manglende respekt for byens egenart.

I 2002 ble han derfor hedret med æresprisen Bypatrioten av Oslo Byes Vel for sitt arbeid for vern av Oslos bygningskultur og særpreg.

Ole Daniel Bruun flyttet til Oslo fra Danmark som femåring.

Bibliografi 
 1988: Eldre trehus : håndbok i boligutbedring
 1998: Frogner menighet og bydel gjennom 100 år : 1898-1998. Jubileumsskrift ved Frogner menighets 100-årsjubileum
 1999: Arkitektur I Oslo: En Veiviser Til Byens Bygningsmiljø ISBN 9788257309480
 2008: Arkitektur I Oslo: En Veiviser Til Byens Bygningsmiljø (ny utgave) ISBN 9788257319458

Referanser

Eksterne lenker 
 Harmoniske Frogner

Norske arkitekter
Norske kulturvernere
Fortidsminneforeningen
Nordmenn født i Danmark
Personer begravet på Vestre gravlund
Personer fra Frederiksberg
Chicoasén-demningen

Chicoasén-demningen, også kjent som Manuel Moreno Torres, er en statlig eid og drevet demning med vannkraftverk i elva Grijalva, 21 km nord for byen Tuxtla Gutiérrez, beliggende i kommunen Chicoasén i delstaten Chiapas i det sørøstlige Mexico. Demningen er hele 261 meter høy, og dermed blant verdens ti høyeste.

Kraftverket stod ferdig i 1981, og hadde da en installert produksjonseffekt på 1 500 MW. I ettertiden ble effekten oppgradert og økt til 2 430 MW fra 2002. Dermed er alle 8 opprinnelig planlagte turbiner installert og i produksjon. Kraften konsumeres i Veracruz og i sentrale industristrøk i landet.

I vassdraget Rio Griljava-Mexcalapa er det installert 4 800 MW vannkraftkapasitet med en årsproduksjon på nesten 15 TWh. Kraftverken er:
 La Angostura-demningen Belisario Domínguez – 900 MW, 2,03 TWh
 Chicoasen-demningen Manuel Moreno Torres – 2 430 MW, 6,0 TWh
 Malpaso-demningen Netzahualcóyotl – 1 080 MW, 3,0 TWh
 Peñitas-demningen Angel Albino Corzo – 420 MW, 1,45 TWh

Eksterne lenker
 CFE – liste over statsselskapets kraftverk.
 CFE – «POISE 2008-2017» – side 2-5.
 Ciepac - Boletin 303, 21. august 2002 - «Los Megaproyectos Hidroeléctricos del PPP», del 2.
 Explorando Mexico – «Plantas Hidroeléctricas en México».
 Business News Americas – «Chicoasen phase 2 expansion starts»

Demninger i Mexico
Vannkraftverk i Mexico
Chiapas
El Infiernillo-demningen

El Infiernillo-demningen er en statlig eid og drevet steinfyllingsdam med vannkraftverk i elva Balsas, med et reservoar som spenner over delstatene Guerrero og Michoacán i det sørlige Mexico. Selve demningen ligger i kommunen La Unión i Guerrero.  Kraftverket ble planlagt fra 1958 og stod ferdig i 1966, med en installert produksjonseffekt på 960 MW fra 1963 og 1 705 MW fra 1966, fordelt på seks turbiner. 

Demningen er 149 meter høy og 350 meter lang. Reservoaret rommer et vannvolum på 9 km³ (9 mill m³). I 1979 ble demningen rammet av et jordskjelv som forårsaket noe ødeleggelser.

Eksterne lenker
 CFE – liste over statsselskapets kraftverk.
 Explorando Mexico – «Plantas Hidroeléctricas en México».
 ASCE Publications – «El Infiernillo and La Villita Dams: Seismic Behavior»

Demninger i Mexico
Vannkraftverk i Mexico
Guerrero
Michoacán
Demninger fullført i 1963
Kraftverk etablert i 1966
1960-årene i Mexico
Malpaso-demningen

Malpaso-demningen, også kjent som Netzahualcóyotl, er en statlig eid og drevet demning med vannkraftverk i elva Mexcalapa under hovedvassdraget Grijalva, 115 km sørvest for byen Villahermosa, beliggende i kommunen Tecpatán i nordøstre Chiapas, sørøst i Mexico. Kraftverket stod ferdig i 1981, med en installert produksjonseffekt på 1 080 MW fordelt på seks turbiner. Reservoaret som demmes opp er på 18 km³ (18 milliarder m³) vannvolum.

I vassdraget Rio Griljava-Mexcalapa er det installert 4 800 MW vannkraftkapasitet med en årsproduksjon på nesten 15 TWh. Kraftverkene er:
 La Angostura-demningen Belisario Domínguez – 900 MW, 2,03 TWh
 Chicoasen-demningen Manuel Moreno Torres – 2 350 MW, 6,0 TWh
 Malpaso-demningen Netzahualcóyotl – 1 080 MW, 3,0 TWh
 Peñitas-demningen Angel Albino Corzo – 420 MW, 1,45 TWh

Eksterne lenker
 CFE – liste over statsselskapets kraftverk.
 CFE – «POISE 2008-2017» – side 2-5.
 Ciepac - Boletin 303, 21. august 2002 - «Los Megaproyectos Hidroeléctricos del PPP», del 2.
 Explorando Mexico – «Plantas Hidroeléctricas en México».
 El Economista – «Lista, hidroeléctrica Malpaso para temporada de lluvias: CFE»

Demninger i Mexico
Vannkraftverk i Mexico
Chiapas
La Angostura-demningen

La Angostura-demningen, også kjent som Belisario Dominguez, er en demning med vannkraftverk ved elva Grijalva, i kommunen Venustiano Carranza 53 km sørøst for byen Tuxtla Gutiérrez i delstaten Chiapas i det sørlige Mexico. Kraftverket har en installert produksjonseffekt på 900 MW, fordelt på fem turbiner. Kraften brukes i industriområdene i det sentrale Mexico. Årsproduksjonen er 2,035 TWh. vannreservoaret som demmes opp er på ca. 18 km³ (18 milliarder m³) vannvolum.

I vassdraget Rio Griljava-Mexcalapa er det installert 4 800 MW vannkraftkapasitet med en årsproduksjon på nesten 15 TWh. Kraftverken er:
 La Angostura-demningen Belisario Domínguez – 900 MW, 2,04 TWh
 Chicoasen-demningen Manuel Moreno Torres – 2 350 MW, 6,0 TWh
 Malpaso-demningen Netzahualcóyotl – 1 080 MW, 3,0 TWh
 Peñitas-demningen Angel Albino Corzo – 420 MW, 1,45 TWh

Eksterne lenker
 CFE – liste over statsselskapets kraftverk.
 CFE – «POISE 2008-2017» – side 2-5.
 Ciepac - Boletin 303, 21. august 2002 - «Los Megaproyectos Hidroeléctricos del PPP», del 2.

Demninger i Mexico
Vannkraftverk i Mexico
Chiapas
Demninger fullført i 1974
Kraftverk etablert i 1974
1974 i Mexico
Peñitas-demningen

Peñitas-demningen, også kjent som Angel Albino Corzo , er en demning med vannkraftverk ved elva Grijalva, 83 km sørvest for byen Villahermosa, beliggende i kommunen Ostuacán i delstaten Chiapas i det sørlige Mexico. Kraftverket har en installert produksjonseffekt på 420 MW fordelt på fire turbiner, og årsproduksjon er 2,035 TWh. Det arbeides med konkrete planer for å øke effekten til 720 MW og årsproduksjonen til 1,85 TWh.

I vassdraget Rio Griljava-Mexcalapa er det installert 4 800 MW vannkraftkapasitet med en årsproduksjon på nesten 15 TWh. Kraftverken er:
 La Angostura-demningen Belisario Domínguez – 900 MW, 2,03 TWh
 Chicoasen-demningen Manuel Moreno Torres – 2 350 MW, 6,0 TWh
 Malpaso-demningen Netzahualcóyotl – 1 080 MW, 3,0 TWh
 Peñitas-demningen Angel Albino Corzo – 420 MW, 1,45 TWh

Eksterne lenker
 CFE – liste over statsselskapets kraftverk.
 CFE – «POISE 2008-2017» – side 2-5.
 Ciepac - Boletin 303, 21. august 2002 - «Los Megaproyectos Hidroeléctricos del PPP», del 2.

Demninger i Mexico
Vannkraftverk i Mexico
Chiapas
El Caracol-demningen

El Caracol-demningen, også kjent som Carlos Ramírez Ulloa , er en statlig eid og drevet demning med vannkraftverk i elva Balsas i kommunen Apaxtla i delstaten Guerrero i det sørvestre Mexico. Kraftverket har en installert produksjonseffekt på 600 MW fordelt på tre turbiner, og anlegget stod ferdigbygget i 1986.

Eksterne lenker
 CFE – liste over statsselskapets kraftverk.

Demninger i Mexico
Vannkraftverk i Mexico
Guerrero
Huites-demningen

Huites-demningen, også kjent som Luis Donaldo Colosio , er en statlig eid og drevet 162 meter høy demning med vannkraftverk i kommunen Choix, øverst i vassdraget Río Fuerte i delstaten Sinaloa i det vestlige Mexico. Denne elva renner ut ved byen Los Mochis. Kraftverket har en installert produksjonseffekt på 422 MW fordelt på to turbiner, og anlegget stod ferdigbygget i 1996.

Eksterne lenker
 CFE – liste over statsselskapets kraftverk.
 UNI-EIA – «Huites irrigation project».

Demninger i Mexico
Vannkraftverk i Mexico
Sinaloa
Mazatepec-demningen

Mazatepec-demningen, også kjent som Luis Donaldo Colosio, er en statlig eid og drevet demning med vannkraftverk i kommunen Tlatlauquitepec i delstaten Puebla i Mexico. Kraftverket har en installert produksjonseffekt på 220 MW fordelt på fire turbiner, og anlegget stod ferdigbygget i 1962.

Eksterne lenker
 CFE – liste over statsselskapets kraftverk.

Demninger i Mexico
Vannkraftverk i Mexico
Puebla