alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bunnpris

Bunnpris er en kjede av dagligvareforretninger som er eid av selskapet I.K. Lykke med hovedkontor i Trondheim. Daglig leder er Kjell Engløkk. Styreleder er Christian Lykke.

Den første Bunnpris-butikken ble etablert i 1981 på Øya i Trondheim.

I juni 2011 hadde Bunnpris-kjeden 216 butikker i Norge. 

I 2017 var det registrert over 250 butikker fra Rypefjord i nord til Søgne i sør.

Bunnpris hadde tidligere et innkjøps- og distribusjonssamarbeid med NorgesGruppen, men gikk fra 2012 over til å samarbeide med Rema 1000. 21. desember 2015 ble det kjent at kjeden på nytt hadde inngått samarbeid med NorgesGruppen. Kontraktsperioden går fra 1. januar 2017. 

Kløver og Bunnpris er varemerker som eies av I.K. Lykke AS og selges i selskapets butikker.

Ekspansjon 
I 2009 satte kjeden seg som mål å mer enn doble antall butikker til 400 og derved en markedsandel på 12,5 prosent innen 2015. I juni 2011 ble det imidlertid klart at dette målet ikke ville bli nådd.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske detaljistselskaper
Næringsliv i Trondheim
Etableringer i 1981
Dagligvarekjeder
Midtbyen (Trondheim)
Lervig Aktiebryggeri

Lervig Aktiebryggeri er et lokalt Stavanger-bryggeri som ble stiftet på forsommeren 2003 som en reaksjon på at Tou Bryggeri ble kjøpt opp av Ringnes og flyttet produksjonen til Oslo. Bryggeriet leverte sine første produkter 4. juli 2003, da produsert av Mack i Tromsø. Den 15. september 2005 flyttet produksjonen til Vierveien i Hillevåg.

Bakgrunn 
Lervig produserer diverse pilsnertyper, hveteøl, ale og eplemost. Blant produktene finner man Grusomme (pilsner), Herlige (pilsner), White Dog (hveteøl), Lucky Jack (american pale ale), Betty Brown (norsk brown ale), Nydelige (sommerøl) og Gledelige (juleøl).

Sjefsbrygger har siden 2010 vært Mike Murphy. Etter at han kom har Lervig brygget mer spesialøl. Samtidig har Lervig begynt å brygge for det danske nomadebryggeriet Mikkeller, blant annet stouten Beer Geek Brunch Weasel, som ligger på nettstedet Ratebeers liste over de 50 beste ølene i verden. Sammen med Evil Twin Brewings Jeppe Jarnit-Bjergsø har han prøvd å lage Norges sterkeste øl, som blant annet skal ha en smak av Grandiosa.

Siden 2015 har bryggeriet gått med overskudd. I 2017 var resultatet 11,4 millioner kroner før skatt. I 2018 kjøpte det amerikanske investeringsfondet Orkila Capital seg inn i selskapet for 20 millioner dollar, og fikk da halvparten av aksjene. Avtalen priset selskapet til 35 millioner dollar.

I 2013 var de største aksjonærene Kristoffer Stensrud (73,4%), Macks Ølbryggeri (7,4%), Mcm Vestbø AS (6,3%) samt lokale investorer.

Øl (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske bryggerier
Næringsliv i Stavanger
Selskaper etablert i 2003
Mal de debarquement

Mal de debarquement-syndromet (MdDS eller MDD) er en sjelden tilstand hvor symptomene inkluderer konstant opplevelse av ubalanse. Reisende opplever ofte dette kortvarig etter en sjøreise eller lengre flyreise, men hos de som lider av MdDS, kan symptomene vedvare i 6 til 12 måneder eller, i enkelte tilfeller, årevis.

Det franske ordet «débarquement» betegner det å gå fra borde. En direkte oversettelse ville da bli debarkasjonssyke-syndromet.

Eksterne lenker
 Dr. Timothy Hains side om MDD – engelsk
 Støtteside for folk med MdDS – engelsk
 Britisk MdDS-støttegruppe
 Konstant sjøsjuk i fire år på dagbladet.no 16. november 2005

Sykdommer
Frits Thaulow

Frits Thaulow (egentlig Johan Frederik), født 20. oktober 1847 i Christiania, død 5. november 1906) var en norsk maler.

Liv og virke

Bakgrunn

Han var sønn av apoteker Harald Conrad Thaulow (1815–1881) og Nicoline («Nina») Louise Munch (1821–1894), en datter av maleren Jacob Munch. Frits Thaulow er en av de internasjonalt mest kjente norske kunstnerne fra 1800-tallet.

Utdannelse

Thaulow fikk sin utdannelse ved Kunstakademiet i København i 1870–72, og i 1873–75 var han elev av Hans Gude i Karlsruhe. De påfølgende årene oppholdt han seg for det meste i Paris, der de franske impresjonistene fikk stor betydning for hans kunstneriske utvikling.

Maler

I 1880 vendte Thaulow hjem som overbevist naturalist. Sammen med Christian Krohg og Erik Werenskiold ble han raskt en av lederne i de unge kunstnernes kamp for et rikere og romsligere norsk kunstmiljø. Thaulow var blant annet med på å etablere den første Høstutstillingen i 1882.

Tidlig i 1880- årene var Thaulow initiativtager til det såkalte «Friluftsakademiet» ved Haugfossen i Modum, hvor han sammen med flere yngre kunstnere, deriblant Kalle Løchen, Gustav Wentzel og Edvard Munch, perfeksjonerte sitt naturalistiske uttrykk. 

I 1892 slo han seg ned i Frankrike, og han besøkte USA i 1898. Fra samme år bosatte han seg i Paris, der han ble en kjent skikkelse og vant internasjonalt ry, blant annet gjennom å bli antatt ved Salongen.

Mange av Thaulows mest kjente norske motiver er fra Åsgårdstrand, der han også har en sentral plass oppkalt etter seg.

Thaulow giftet seg første gang i 1874 med Ingeborg Charlotte Gad (1852–1908). Ekteskapet ble oppløst i 1886. I 1886 giftet han seg med Alexandra Lasson (1862–1955), en av døtrene til regjeringsadvokat Christian Lasson (1830–1893) og Alexandra Cathrine Henriette von Munthe af Morgenstierne (1838–81). Gjennom sitt annet ekteskap ble Thaulow svoger av blant andre maleren Oda Krohg (gift med Christian Krohg), sangeren og teatersjefen Bokken Lasson, og Soffi Lasson, som var gift med den danske dikter Holger Drachmann. Flere av Lasson-søtrene var kjent for å tilhøre Christiania-bohemen.

Thaulow ble hedret med en rekke norske og utenlandske ordener for sitt virke. Han ble i 1892 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, og ble i 1905 forfremmet til kommandør av 2. klasse «for fortjenstfuld Kunstnervirksomhed». Han var videre offiser av den franske Æreslegionen, den italienske Sankt Mauritius' og Sankt Lasarus' orden og den tunisiske Iftikhar-ordenen.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Frits Thaulow i Norsk biografisk leksikon
 Frits Thaulow i Norsk kunstnerleksikon

Norske malere
St. Olavs Orden
Æreslegionen
Formenn av Det Norske Studentersamfund
Personer fra Oslo
Oslo Taxi

Oslo Taxi er en drosjesentral som utfører sentralfunksjoner for drosjeeiere med løyvetilknytnig i Oslo Taxi. Oslo Taxi ble etablert i 1921 under navnet Den Kommunale Bilcentral og er i dag Skandinavias største drosjesentral. Sentralen er i dag også Norges fjerde største foretak innen persontransport målt i antall passasjerer. Foretaket transporterer årlig nesten 15 millioner passasjerer i Oslo og Akershus. Hele konsernet utgjør i dag ca. 200 ansatte og har tilknyttet ca. 2900 sjåfører (inkl. eiere) og 1388 kjøretøy.

Oppgaver og drift 
Oslo Taxi har som formål å dekke behovet sentraltjenester for drosjeeiere i Oslo-området, i likhet med de fem andre drosjesentralene i Oslo. Sentralen har ansvar for organisering av taxidrift i tråd med de krav som er hjemlet i Samferdselsloven. Oslo Taxi AS eies av et andelslag bestående av ca. 1 151 selvstendig næringsdrivende med drosjeløyver. Den driver ordinær drosjetransport samt utfører faste oppdrag og kontraktskjøring av skolebarn, funksjonshemmede, rullestolbrukere, pasienter og pleietrengende til legevakt og sykehus.

I tillegg til Oslo Taxi AS inngår bussoperatøren Oslo Taxibuss AS og IT-selskapet CenCom AS i konsernet.

Oslo Taxi AS har egen kursavdeling som gjennomfører kurs for taxieiere, sjåfører og administrativt ansatte i Oslo Taxi AS. I tillegg utdanner avdelingen mer enn 150 nye sjåfører hvert år. Selskapet foretar selv kontinuerlig kvalitetskontroll for å påse at det leveres taxitjenester i tråd med høye krav innen effektivitet og trygghet.

Oslo Taxi er et samvirkelag, noe som innebærer at konsernet eies av hundrevis av drosjeeiere. Oslo Taxi AS har en funksjon som formidlingssentral, og er generelt «back-office» for den daglige driften. De individuelle sjåfører er ansatt hos sine respektive eiere, og har intet formelt ansettelsesforhold under AS'et.

Kundesenteret, som er åpent 24 timer i døgnet, 365 dager i året har som hovedoppgave mottak og effektuering av alle typer taxibestillinger.

Oslo Taxi har utviklet sitt eget trafikkdirigeringssystem – OTT. Flere drosjesentraler med totalt 4 500 drosjer i Norge er knyttet opp mot OTT. Også flere utenlandske taxisentraler har valgt OTT som leverandør av sitt trafikkdirigeringssystem, deriblant Gøteborg Taxi i Sverige og Aarhus Taxi i Danmark.

Eksterne lenker 
 Oslo taxis hjemmeside

Næringsliv i Oslo
Transport i Oslo
Norske drosjeselskaper
Ijo kommune

Ijo (finsk: Ii) er en kommune i landskapet Norra Österbotten i Finland. Kommunen har cirka 9 000 innbyggere og et areal på 635,24 km², hvorav 15,38 km² er vann. Ijo er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Uleåborg, Pudasjärvi, Ranua og Simo. Navnet på kommunen kommer fra samisk og betyr «rasteplass» eller «overnattingssted».

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Norra Österbotten
Keith Emerson

Keith Noel Emerson (født 2. november 1944 i Todmorden i England, død 10. mars 2016 i Santa Monica i California i USA) var en britisk keyboardspiller og komponist. Som tidligere medlem av bandet The Nice grunnla han Emerson, Lake & Palmer (ELP), en av de første «supergruppene» av progressiv rock i 1970. Ved gruppens brudd ble han gjenforent med The Nice i midten av 90-årene for deretter å bli med dem på turné.

Liv og virke

Bakgrunn 
Han ble født i Todmore i Yorkshire, dit familien var blitt evakuert fra sørkysten av England under annen verdenskrig. Men han vokste opp i Goring-by-Sea i nærheten av Worthing i West Sussex, og gikk på skole i Tarring. Foreldrene var svært opptatt av musikk, og sørget for at Keith fikk pianoundervisning fra åtte års alder.

Musiker 
Som ung lyttet Keith mye til jazz og fikk etterhvert god kjennskap til klassisk musikk, noe som inspirerte ham til å utvikle sin egen stil, hvor han kombinerte sjangrene klassisk musikk, jazz og rock and roll. Som en tidlig bruker av Hammond-orgel fikk han kontakt med Robert Moog og samarbeidet med ham i videreutviklingen av «Moog», en analog synthesizer, i 1969. Selv om andre artister som The Beatles og The Rolling Stones hadde brukt «Moog», var Emerson den første artisten som brukte den på turné.

Emerson hadde skolering innen klassisk musikk og var kjent for sine rockearrangementer av en rekke klassiske komponister, fra Johann Sebastian Bach via Modest Musorgskij til 20. århundres komponister som Béla Bartók,  Aaron Copland, Leoš Janáček og Alberto Ginastera. Særlig tidlig i karrieren, fram til 1972, krediterte ikke alltid Emerson når han tok partier fra klassiske eller jazz-komponisters arbeider. Nummeret «Rondo» med The Nice er en 12/8-takt tolkning av «Blue Rondo à la Turk» av Dave Brubeck, opprinnelig i 9/8 takt.

Keith Emerson var kjent for sin tekniske virtuositet og for sine ablegøyer på scenen, inkludert bruk av kniver for å holde nede tangenter under soloer og å spille på orgel opp ned mens han lå under og over det, slik at han måtte spille speilvendt. Ved siden av keyboardspillere som Richard Wright fra Pink Floyd og Rick Wakeman fra Yes var Emerson sett på som en banebryter mht. bruk av keyboard både på scenen og som instrument i oppsettingen. Slik plasserte han seg helt sentralt innen progrock. Emersons bruk av synthesizer og hans akkorder har satt musikalske spor i sin ettertid.

Litteratur 
 Sneum, Jan. Politikens store rockleksikon, 4. utgave. Politikens Forlag, 2004. ISBN 87-567-6201-1.
 Forrester, George. Emerson, Lake & Palmer: The show that never ends. Helter Skelter, 2001. ISBN 1-900924-17-X.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 Brain-Salad.com – Fanside ELP

Emerson, Lake & Palmer
Engelske keyboardister
Engelske komponister
Personer fra Todmorden
Greg Lake

Gregory Stuart "Greg" Lake (født 10. november 1947 i Poole i Dorset i England, død 7. desember 2016 i London) var en engelsk bassist, gitarist, vokalist, låtskriver og produsent.

Biografi
Greg Lake ble født i et beskjedent hjem i etterkrigstiden i Dorset. 

Han bestemte seg tidlig for en musikkarriere og begynte å spille kopinumre i de lokale bands Unit Four og The Timechecks i midten av 1960-årene. Lake var forsanger og gitarist i disse grupper, og disse to roller beholdt han i de to følgende grupper, The Shame og The Shy Limbs. 

Etter bruddet med The Shy Limbs spilte Lake i en overgangsperiode med The Gods, som spilte selvkomponerte numre. Her virket Lake som bassist og forsanger, men han sverget stadig til gitaren. 

Greg Lake var med på å grunnlegge den opprinnelige gruppen King Crimson, og han ble etterpå et viktig medlem av «supergruppen» Emerson, Lake & Palmer. Han turnerte også en kort periode for Asia i 1985, og ga ut to soloalbum, med en påfølgende turné, tidlig på 1980-tallet. Albumene var Greg Lake (1981) og Manoeuvres (1983).

Som soloartist ble Lake kjent for sin julesang «I Believe in Father Christmas» i 1975, som hadde med «Troika» fra Sergej Prokofjevs verk Løytnant Kije som bakgrunnsspor. Andre kjente sanger omfattet blant annet «C'est la vie» (Works, vol. I), «Still... You Turn Me On» (Brain Salad Surgery) og «From the Beginning» (Trilogy).

Greg Lake var en sentral skikkelse i moderne musikk siden King Crimsons debutalbum In the Court of the Crimson King. ELPs suksess i 1970-årene har også bidratt til å forme moderne populærmusikk. I 1998 ble Emerson, Lake & Palmer oppløst, og Lake forlot bandet. Han var ikke spesielt aktiv på musikkscenen i form av egne utgivelser etter det, men turnerte blant annet som medlem i Ringo Starrs band i 2002. 

I 2003 spilte han bass på The Whos singel «Real Good Looking Boy». Høsten 2005 hadde han en omfattende soloturné i Storbritannia.

Personlige liv 
På slutten av 1974 flyttet Lake fra en leilighet i Cornwall Gardens i Kensington, London til et hjem i nærheten av Windsor. Lake bodde senere i Kingston og Richmond-områdene i Stor-London sammen med sin kone Regina. Paret hadde en datter, Natasha.

Død 
Lake døde i London 7. desember 2016, 69 år gammel, etter å ha hatt kreft. Nyheten ble kunngjort på Twitter, og omtalte Lake's kamp mot sykdommen som "lang og sta". Flere musikere hyllet han, inkludert Rick Wakeman og Steve Hackett, Ringo Starr, John Wetton og ELP-trommeslager Carl Palmer. Med Lakes død og Keith Emerson tidligere i 2016, er Palmer det siste overlevende medlemmet av ELP.

Utgivelser

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Engelske bassister
Engelske gitarister
Engelske låtskrivere
Engelske sangere
Personer fra Poole
Emerson, Lake & Palmer
Carl Palmer

Carl Fredrick Kendall Palmer (født 20. mars 1950 i Birmingham, England) er en engelsk trommeslager og perkusjonist. Han er ofte kreditert som en av de mest respekterte og innflytelsesrike britiske trommeslagerne. Han er bror til Steven Palmer, kjent bl.a. fra Steppenwolf.

Palmer er en veteran i flere britiske band, inkludert Atomic Rooster, Emerson, Lake & Palmer og Asia. Han har også bidratt på arbeid av Mike Oldfield. Han var turnerende trommeslager for The Crazy World of Arthur Brown, men var ikke trommeslager på gruppens album med samme navn. Drachen Theaker var trommeslager på albumet, men hans frykt for å fly gjorde turnering med gruppen vanskelig, og derfor ble Palmer medlem av bandet.

Etter hans avgang fra The Crazy World of Arthur Brown grunnla Palmer Atomic Rooster sammen med Vincent Crane. Palmer spilte bare på ett album med dette bandet før han gikk til Emerson, Lake & Palmer i 1970. Han var i bandet til bruddet i 1978. Han dannet et mindre kjent band kalt P.M., som imidlertid bare ga ut et album, før han dannet Asia sammen med tidligere medlemmer av Yes, King Crimson, og The Buggles.

Palmer var i 1992 med på en gjenforening med ELP, og som deretter laget albumene Black Moon (1992), In the Hot Seat (1994), bokssettet The Return of the Manticore (1993) og flere DVD-er samt gjennomførte en påfølgende turné. Etter ELPs endelige brudd i 1998 turnerte Carl Palmer i varierende grad med sitt Carl Palmer Band. I tillegg til disse turnéene har han gitt ut fire nye album – 1:PM (1998), Do Ya Wanna Play, Carl? (2001), Working Live, Vol. 1, Working Live, Vol. 2 (2004).

Han reiser også fortsatt jevnlig rundt med sin Carl Palmer Drum Clinic, hvor han demonstrerer og gir instruksjon om spill på trommer. Hans 2½ tonn tunge trommesett i rustfritt stål ble tidligere kjøpt av Ringo Starr, men er nå donert til Rock and Roll Hall of Fame i Cleveland, USA.

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 
 
 Carl Palmer: bilder, lydfiler og omtale

Engelske trommeslagere
Studiomusikere fra Storbritannia
Personer fra Birmingham
Emerson, Lake & Palmer
Thomas Newcomen

Thomas Newcomen (født 12. februar 1663, døpt 24. februar 1664, død 5. august 1729) var en britisk oppfinner som ofte blir kalt den industrielle revolusjons far. I 1712 bygde han, sammen med sin forretningspartner Thomas Savery, en atmosfærisk dampmaskin beregnet på å pumpe vann ut av gruver. Maskinen ble senere forbedret av James Watt.

Utviklingen av Newcomens dampmaskin 
Da Newcomen begynte å utvikle sin maskin, gjorde han det fordi han var interessert i mulighetene for å bruke dampkraft til å pumpe vann opp av gruvene. Dette gjaldt særlig gruvene i Cornwall i Sør-England slik at de ikke skulle bli oversvømt. Før dampmaskinen ble vannpumpene drevet av hester, og dette ble vanskelig i gruvedriften. Lik Savery brukte Newcomen Papins ideer om å lage undertrykk i en sylinder. Systemet fungerer slik at tyngden av pumpesystemet trekker stempelet opp. Samtidig fylles sylinderen under stempelet med damp. Når stempelet når sitt toppunkt, slippes det vann inn i sylinderen. Derved kondenseres dampen og trykket i sylinderen faller. Det utvendige atmosfæretrykk presser derved stempelet ned og samtidig gir arbeidsslag til pumpa. Når stempelet når bunnen, slippes kondensvannet ut og syklusen repeteres. Thomas var 23 år da han oppfant dampmaskinen. Han døde 66 år gammel.

Referanser 

Engelske oppfinnere
Personer fra distriktet South Hams
VAB

VAB kan blant annet vise til:

 Vernepliktig akademisk befal, forkortet VAB.
 Renault VAB, franske amfibiske pansrede personellkjøretøyer, forkortet fra Véhicule de l'Avant Blindé.

 Er også en forkortelse brukt mye av unge i Norge og ellers andre som et tegn på vennskap eller kjærlighet: V:Verdens A:Aller B:Beste som f.eks.Nora er VAB <3 <9.

Se også BFF
Aslaug Moksnes

Aslaug Moksnes (født 13. april 1930) er en norsk historiker, forfatter, venstrepolitiker og kvinnesaksforkjemper. Hun er spesialist på den norske kvinnebevegelsens historie.

Hun tok eksamen fra Levanger lærerskole i 1952 og ble cand.philol. i historie ved UiO i 1964. Hun arbeidet deretter som lektor ved forskjellige gymnas i Oslo. Hun var aktivt engasjert i kvinnesaken, og var leder i Oslo Kvinnesaksforening 1967–1970 og 1. nestleder i Norsk Kvinnesaksforening på nasjonalt nivå 1968–1972. Hun var også styremedlem i Norsk faglitterær forfatterforening. Hun har gitt ut boken Likestilling eller særstilling? Norsk kvinnesaksforening 1884–1913 (Gyldendal 1984). Moksnes er en prinsippfast forsvarer av NKFs likestillings- og menneskerettighetslinje, og skrev i Kvinnesaksnytt i 2007 at «det er vår kamp for menneskerettigheter, også for kvinner – kontra særstilling – som har framtida for seg».

Hun mottok Gina Krog-prisen i 2009 og ble æresmedlem i Norsk Kvinnesaksforening i 2013. Moksnes var engasjert i Venstre.

Referanser

Norske kvinnesaksforkjempere
Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening
Norske historikere
Norske organisasjonsledere
Journalisten

Journalisten ble etablert i januar 1917 som organ for Kristiania Journalistklub, fra 1945 blad for Norsk Presseforbund, og fra 1984 organ for Norsk Journalistlag. Det er Norsk Journalistlag (NJ) som eier og utgir bladet i dag. Bladet følger Redaktørplakaten og pressens etiske regelverk, og redigeres med full uavhengighet fra sin eier.

Journalisten er i første rekke et yrkesorientert fagblad for NJs medlemmer, som er journalister i dags, fag- og ukepresse, samt ulike etermedier. Andre lesergrupper er redaktører, samt yrkesgrupper med tilknytning til massemedier, enten det er reklame- og annonsesalg, informasjons- og PR-virksomhet, politikere og offentlige myndigheter foruten andre interesserte. Journalisten bringer nyheter, reportasjer, kommentarer og debattartikler om den norske og utenlandske medieverden.

Journalistens papirutgave kom med ca. 20 utgaver per år fram til 2013. Deretter trappet man ned til 15 nummer og sommeren 2014 ble det besluttet å stanse papirutgaven helt ved utgangen av året. Opplaget var på ca. 10 500 (2009).

Fra og med 2015 kom Journalisten som en ren nettavis, fram til man i 2020 supplerte nettet med en mindre hyppig papirutgave i magasin-format.

Redaktører
 Sigvard Friid-Christensen 1917–1919
 Chr. S. Brochmann 1919–1923
 Arthur Ratche 1923–1926
 Toralv Øksnevad 1926–1927
 Per Dahl 1927–1936
 Asbjørn Barlaup 1936–1945
 Arne Falk 1945–1962
 Adolf Skjegstad 1962–1974
 Thorbjørn Wale 1974–1979
 Nils E. Øy og Gunnar J. Borrevik 1979–1981
 Ludwig Wannemacher 1981–1989
 Stein Aabø 1989–1991
 Jan Otto Hauge 1991–2002
 Trygve Aas Olsen 2002–2007
 Helge Øgrim 2007–2016
 Martin Huseby Jensen 2016–2018
 Glenn Slydal Johansen (2018– konst.)
 Roger Aarli-Grøndalen 2018–

Referanser

Eksterne lenker
 Journalisten

Journalistikk
Norske fagblader
Publikasjoner etablert i 1917
1917 i Norge
Norske nettaviser
Halitt

Halitt eller stensalt er mineralformen til natriumklorid og oppstår fra uttfelling av havvann eller salte innsjøer.

Eksterne lenker
 Artikkel i Store norske leksikon

Natriummineraler
Klorider
Berit Kvæven

Berit Kvæven (født 19. november 1942 i Øvre Sirdal) er en norsk venstrepolitiker, kvinnesaksforkjemper, sivilingeniør og dr.ing. i kjemi. 

Hun har vært sjefingeniør i Klima- og forurensningsdirektoratet og leder av FNs overvåkingsprogram for sur nedbør. Politisk har hun vært nestleder i Venstre, partiets fylkesleder i Oslo, politisk rådgiver for forbruker- og administrasjonsminister Eva Kolstad og vararepresentant på Stortinget. Hun har også vært president i Tekna, nestleder i Akademikernes Fellesorganisasjon og leder for Norsk Kvinnesaksforening.

Karriere 
Hun er utdannet sivilingeniør (petroleumsingeniør) fra NTH i 1967, var forsker ved SINTEF fra 1968 og tok doktorgrad (dr.ing.) i kjemi ved NTH i 1975, med avhandlingen Undersøkelser av kondensasjonsreaksjoner hos aminoforbindelser. Hun har senere vært sjefingeniør i Klima- og forurensningsdirektoratet, hvor hun har arbeidet med internasjonale oppgaver, bl.a. som leder av FNs overvåkingsprogram for sur nedbør.

Hun har også vært medlem av Statens atomtilsyn 1981–1992, medlem av råd for Referanselaboratoriet for vannanalyse 1981–1988, varamedlem av rådet for Havforskningsinstituttet 1982–1989, varamedlem av Forurensningsrådet 1985–1991, styremedlem i Statens tilsynsinstitusjoner i landbruk 1986–1988, styremedlem i Norsk institutt for jord- og skogkartlegging 1990–1993, medlem av det regjeringsoppnevnte Styrereform-utvalget 1990–1991 og varamedlem av styret for Statistisk sentralbyrå fra 1996.

Politikk og organisasjonsverv 

Hun var leder for Trondheim Venstre i 1970-årene, personlig sekretær (tilsvarende politisk rådgiver) for forbruker- og administrasjonsminister Eva Kolstad i regjeringen Korvald fra 1972 til 1973, politisk nestleder i Venstre fra 1976 til 1982, fylkesleder for Oslo Venstre i 1990, president i Norske sivilingeniørers forening (nå Tekna) fra 1990 til 1993, nestleder i Akademikernes Fellesorganisasjon fra 1991 til 1993 og leder for Norsk Kvinnesaksforening fra 2004 til 2006. Hun var vararepresentant på Stortinget for Venstre i perioden 1997–2001.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer tilknyttet SINTEF
Norske kvinnesaksforkjempere
Venstre-politikere i Oslo
Venstres ledelse
Politiske rådgivere fra Venstre
Norske fagforeningspersoner
Personer fra Sirdal kommune
Ledere av Norsk Kvinnesaksforening
Norske sosialliberalister