alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Sint Philipsland

Sint-Philipsland er en halvøy og en del av kommunen Tholen i den nederlandske provinsen Zeeland. På halvøyen ligger, bortsett fra tettstedet Sint-Philipsland, også tettstedene Anna Jacobapolder og De Sluis. Beboerne kaller Sint-Philipsland Flupland og seg selv fluplanders.

Her er cirka 2500 mennesker (2004) fordelt på rundt 23 km² bosatt. 1. januar 1995 ble kommunen Sint-Philipsland slått sammen med Tholen. 

Sint-Philipsland fikk i 1973 en fast veiforbindelse i sydlig retning med Tholen via Krabbenkreekdemningen (fylkesvei N656). På nordsiden forbinder Philipsdemningen (fylkesvei N257) siden 1988 Sint-Philipsland med øyene Goeree-Overflakkee i Zuid-Holland og Schouwen-Duiveland. Dette gjorde at fergeforbindelsen mellom Anna Jacobapolder og Zijpe, som om sommeren var en viktig forbindelse til Zeelands kyst for mange turister, ble opphevet.

Historie
Den første delen av dagens Sint-Philipsland bestod av kwelder (leirbanker) som ble «tatt tilbake fra vannet». Anna av Burgund befalte i 1487 at det skulle bli anlagt diker rundt dem slik at de ble tørrlagt. Anna var en uekte datter av hertug Filip den gode (av Burgund) og det antas at halvøyen er oppkalt etter ham. Takket være sterke stormer i 1530 og 1532 ble den daværende halvøyen oversvømmet og det tok mer enn hundre år før dikene hadde blitt reparert (1645). Sint-Philipsland anno 2005 fikk sin form først i 1937.

Eksterne lenker
 
 Kommunens hjemmeside
 Turistkontorets hjemmeside (Sint-Philipsland)
 Grunnleggende informasjon om Tholen (på nederlandsk)

Tidligere kommuner i Zeeland
Byer i Zeeland
Øyer i Zeeland
Tholen
Håkon Kolmannskog

Håkon Kolmannskog (født 5. juni 1974) er en norsk avis- og forlagsmann. Kolmannskog har vært engasjert i det venstreradikale miljøet rundt RV og Rød Ungdom og i målbevegelsen.

Kolmannskog begynte sin politiske karriere i Rød Ungdom, der han etter hvert kom inn i sentralstyret. Han markerte seg i studentpolitikken for Rød Front i Trondheim og var seinere med på å gjenreise Rød Front ved Universitetet i Oslo. Han var i noen år ansatt som debattredaktør i Klassekampen, før han i 2006 ble ansatt som leder av det nyopprettede Forlaget Manifest.

Fra 1996 til 1998 var Kolmannskog leder for Norsk Målungdom. Fra sin formannstid blir han først og fremst husket for å stått i brodden for Aksjon for språkleg rettferd i skulen, målungdommens protestaksjon mot forslaget til ny opplæringslov. Fra 2012 vil Kolmannskog være forlagssjef i Det Norske Samlaget.

Referanser

Eksterne lenker 
 «Først mat, så moral» Kortintervju med Håkon Kolmannskog hos Flamme Forlag.
 «Broilere eller idealister?» Intervju med Håkon Kolmannskog fra 1995 i studentavisa Under Dusken.

Norske forleggere
Nynorskforkjempere
Fødsler i 1974
Sons of Norway

Sons of Norway (Sønner av Norge) er en interesseorganisasjon for norsk-amerikanere. Den ble grunnlagt av 18 nordmenn den 16. januar 1895 i Minneapolis, USA, som en hjelpeforening for norske innvandrere. Ved utgangen av 2012 har organisasjonen 390 lokale losjer (lodges) med 59 388 medlemmer hovedsakelig i USA, men også i Canada og Norge. Organisasjonen tilbyr sine medlemmer med familier et utvalg forsikringer og økonomiske støtteordninger.

The Norwegian Society of Texas 
I Texas hadde ikke Sons of Norway lisens til å etablere organisasjon. Etter en forespørsel fra norsk-amerikanere fra Dallas i 1974 ble det kjent at prosessen ville ta to år. Det norsk-amerikanske miljøet i Texas dannet dermed sin egen organisasjon i mars 1975 under navnet The Norwegian Society of Texas.

Eksterne lenker 
 

 Nettstedet til Sons of Norway

Norsk-amerikansk kultur
Organisasjoner fra USA
Norske organisasjoner utenfor Norge
Etableringer i 1895
Nikolas V

Pave Nikolas V, opprinnelig Tommaso Parentucelli (født 15. november 1397 i Sarzana i Liguria i Italia, død 24. mars 1455 i Roma) var pave fra 1447 til sin død.

Liv og virke
Tommaso Parentucelli var før sitt pavevalg visekansellist fra 1443, erkebiskop av Bologna fra 1444 og kardinal fra 1446, med Santa Susanna som tittelkirke. Etter et konklave i Roma på bare to dager og 18 deltakende kardinaler ble han valgt til pave den 6. mars 1447, og kronet 19. mars.

Hans første store fremgang var da det store skisma ble endelig overvunnet da den (mot)pave som Baselkonsilet hadde innsatt, Felix, trakk seg i 1449. Så fulgte det meget vellykkede Hellige År 1450, og keiserkroningen av Fredrik III i 1452. Alt dette bidro til å styrke pavedømmets prestisje etter mange tiårs nærmest ynkelige omdømme.

Samtidig representerer Nikolas V slutten på den såkalte konsiliarismen. Pavens autokratiske selvforståelse og regjeringsstil utløste motstand i Kirkestaten, og i 1453 brøt det ut et opprør i Roma som snart slo feil. Samme år erobret de osmanske tyrkerne Konstantinopel, noe som gjorde det klart for paven at kirkens oppfordring om en europeisk enhet for å forsvare den kristne europeiske kultur mot muslimene hadde slått feil.

Som byggherre, kunstmesen og fremmer av den humanistiske bevegelse utrettet pave Nikolas store ting. Han går for å være den første virkelig humanistisk dannede pave og grunnla Vatikanbiblioteket.

Humanisten Giannozzo Manetti gjengir i sin pavebiografi fra 1455 den talen Nikolas V holdt for kardinalene fra sitt dødsleie. Der fremlegger paven sine beveggrunner for sin energiske innsats for vitenskap og kunst. Den romerske kirkes autoritet og vesen kan kun forstås rett hvis man benytter disse vitenskaper som redskap for å studere dens opprinnelse og vekst. For de udannede massers tro var det dessuten nødvendig å frembringe ytre tegn for kirkens storhet, ved kunst og praktutfoldelse.
Hans «åndelige testamente» var dermed en oppfordring til det ettertiden kjenner som humanismen.

Manetti skildrer i sin Nikolas-biografi pavens omfattende program for Romas fornyelse, et program som han bare fikk begynt på: Restaurering av alle 40 stasjonskirker, gjennomgripende ombygginger av Vatikanet og utvidelser av dets festningsverker. Han begynte også på en utvidelse av Peterskirken. Nikolas V tenkte ikke bare på kirker og palasser, men forbedret også gater, broer, vannledninger, brønner og befestningsverker. Blant malerne begunstiget han flere med oppdrag, ikke minst Fra Angelico.

Nikolas V og Norge 
Nikolas V var involvert i striden om valg av erkebiskop av Nidaros etter Aslak Bolts død. Både han, domkapitlet og kong Christian I av Danmark og Norge hadde hver sin kandidat til embete. Pavens kandidat var Henrik Kalteisen, domkapitlets kandidat var Olav Trondsson, og kongens kandidat var biskop Marcellus av Skálholt. Pavens mann vant valget, og Kalteisen ble valgt til erkebiskop av Nidaros, 28. februar 1452. Han var en upopulær erkebiskop, og frasa seg embete i 1458.

Referanser

Eksterne lenker
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Paver
Personer fra Sarzana
Humanister
Mørk jordhumle

Mørk jordhumle (Bombus terrestris) er én av flere arter av jordhumle. Dronningene er store. Den store jordhumla har kort tunge. Dette er den vanligste humlearten som blir brukt  i veksthus og lignende for å pollinere veksthusplanter som tomat, paprika og jordbær. Mørk jordhumle har utvidet sitt utbredelsesområde de senere år og blitt en svært vanlig art mange steder i Norge og også ellers i verden.

Kjennetegn 
Mørk jordhumle er sort med  to svovelgule bånd, et på brystet og et på bakkroppen. Pelsen er kort og jevn. Bakkroppsspissen er hvit. Noen ganger er det første gule båndet redusert eller helt fraværende. Mørk jordhumle kan forveksles med en rekke arter som liten jordhumle (B. lucorum), taigahumle (B. sporadicus), kragehumle (B. magnus) og blåklokkehumle (B. soroensis). Men vil først og fremst kunne skille fra disse med de klart mørkere og svovelgule båndene. Det er også større størrelsesforskjell mellom dronning og arbeidere hos mørk jordhumle enn hos de andre humlene i «jordhumlegruppa».

Størrelse 
Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.

Dronninger: Lengde 20–23 mm, Vingespenn: 38–43 mm
Arbeidere:  Lengde 11–17 mm, Vingespenn: 22–34 mm
Hanner: Lengde 14–16 mm, Vingespenn: 30–33 mm

Bolet 
Mørk jordhumle bygger nesten alltid sine bol nede i jorda i et musebol nede i en musegang. Men vi kan finne bolet på andre steder også, men det helt typiske er nede i jorda, og derav navnet. Bolene kan av og til bli svært store, noen ganger flere tusen arbeidere.

Utbredelse 
Vi finner mørk jordhumle i Sør-Norge fra Lillehammer til Stavanger.

Bilder

Referanser

Litteratur 
 Løken, Astrid. 1985. Humler, tabeller til norske arter (nøkkel for å bestemme arter). Norsk entomologisk forening. (Norske Insekttabeller; 9). 39 sider.

Eksterne lenker 
 

Humler
Årevinger formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Høyrisikoarter på fremmedartslista
Den 16. Razzie-utdelingen

Den 16. årlige Golden Raspberry Awards-seremonien ble avholdt den 24. mars 1996 på Hollywood Roosevelt Hotel, for å fremheve filmbransjens dårligste bidrag i 1995. For første gang i prisens historie dukket en av prisvinnerne personlig opp på utdelingen for å motta prisen; Paul Verhoeven, regissøren av filmen Showgirls. Listen over nominerte er som følger, med vinnerne uthevet i fet skrift:

Verste film

Showgirls (MGM/UA)Congo (Paramount)
It's Pat! (Touchstone)
Skammens merke (Hollywood Pictures)
Waterworld (Universal)

Verste gjenskapelse eller oppfølgerSkammens merke (Hollywood Pictures)
Ace Ventura: Naturen kaller (Warner Bros.)
Dr. Jekyll And Ms. Hyde (Savoy Pictures)
Showgirls (gjenskapelse av både All About Eve og The Lonely Lady)
Village of the Damned (Universal)

Verste skuespiller

Pauly Shore for Jury Duty (TriStar)
Kevin Costner for Waterworld
Kyle MacLachlan for Showgirls
Keanu Reeves for Johnny Mnemonic (TriStar) og En vandring i vinmarkene (20th Century Fox)
Sylvester Stallone for Leiemordere (Warner Bros.) og Judge Dredd (Hollywood Pictures)

Verste skuespillerinne

Elizabeth Berkley for Showgirls
Cindy Crawford for Fair Game (Warner Bros.)
Demi Moore for Skammens merke
Julia Sweeney for It's Pat!
Sean Young for Dr. Jekyll & Ms. Hyde

Verste mannlige birolle

Dennis Hopper for Waterworld
Tim Curry for Congo
Robert Davi for Showgirls
Robert Duvall for Skammens merke
Alan Rachins for Showgirls

Verste kvinnelige birolle

Madonna for Four Rooms (Miramax)
Amy (den snakkende gorillaen) for Congo
Bo Derek for Tommy Boy
Gina Gershon for Showgirls
Lin Tucci for Showgirls

Verste regissør

Paul Verhoeven for Showgirls (prisen ble mottatt personlig)
Renny Harlin for Cutthroat Island (MGM/UA)
Roland Joffé for Skammens merke
Frank Marshall for Congo
Kevin Reynolds for Waterworld

Verste manus

Showgirls, skrevet av Joe EszterhasCongo, manus av John Patrick Shanley, fra romanen av Michael Crichton
It's Pat!, skrevet av Jim Emerson, Stephen Hibbert og Julia Sweeney, basert på figurer skapt av Sweeney
Jade (MGM/UA), skrevet av Joe Eszterhas
Skammens merke, manus av Douglas Day Stewart, fritt tilpasset fra romanen av Nathaniel Hawthorne

Verste nykommerElizabeth Berkley for Showgirls
Amy (den snakkende gorillaen) for Congo
David Caruso for Dødskysset (20th Century Fox) og Jade
Cindy Crawford for Fair Game (1996)
Julia Sweeney for It's Pat! og Stuart Saves His Family (MGM/UA)

Verste «originale» sang

«Walk Into The Wind (a.k.a. Love Theme from The Rape Scene)» fra Showgirls, skrevet av David A. Stewart og Terry Hall
«(Feel The) Spirit of Africa» fra Congo, musikk av Jerry Goldsmith, tekst av Lebo M
«Hold Me, Thrill Me, Kiss Me, Kill Me» fra Batman Forever (Warner Bros.), av U2, tekst av Bono

Golden Raspberry Awards
Hendelser i 1996
Den 15. Razzie-utdelingen

Den 15. årlige Golden Raspberry Awards-seremonien ble avholdt den 26. mars 1995 på El Rey Hotel i Los Angeles i California. Utdelingen skulle presentere de dårligste filmene filmindustrien hadde å tilby i 1994. Listen over nominerte var som følger, med vinnerne uthevet i fet skrift:

Verste film

Color of Night (Hollywood Pictures)North (Columbia)
På farlig grunn (Warner Bros.)
Spesialisten (Warner Bros.)
Wyatt Earp (Warner Bros.)

Verste gjenskapelse eller oppfølgerWyatt Earp (Warner Bros.)Beverly Hills purk III (Paramount)
Byfolk 2: Gullgraverens gåte (Columbia)
The Flintstones (Universal)
Love Affair (Warner Bros.)

Verste skuespillerKevin Costner for Wyatt Earp
Macaulay Culkin for Nå er vi skuls fattern, Bøkenes herre og Richie Rich - Gullgutten
Steven Seagal for På farlig grunn
Sylvester Stallone for Spesialisten
Bruce Willis for Color of Night og North

Verste skuespillerinne

Sharon Stone for Vendepunktet og Spesialisten
Kim Basinger for The Getaway
Joan Chen for På farlig grunn
Jane March for Color of Night
Uma Thurman for Even Cowgirls Get The Blues

Verste par på skjermen

Tom Cruise og Brad Pitt for Interview with the Vampire (delt førsteplass)
Sylvester Stallone og Sharon Stone for Spesialisten (delt førsteplass)
En hvilken som helst kombinasjon av to skuespillere i Color of Night
Dan Aykroyd og Rosie O'Donnell for Exit to Eden
Kevin Costner og hvem som helst av hans tre hustruer for Wyatt Earp

Verste mannlige birolle

O. J. Simpson for Mannen med den nakne pistol 33 1/3. Den siste fornærmelsen
Dan Aykroyd for Exit to Eden og North
Jane March (as "Richie") for Color of Night
William Shatner for Star Trek: Generations
Rod Steiger for Spesialisten

Verste kvinnelige birolle

Rosie O'Donnell for Car 54, Where Are You?, Exit to Eden og The Flintstones
Kathy Bates for North
Elizabeth Taylor for The Flintstones
Lesley Ann Warren for Color of Night
Sean Young for Even Cowgirls Get The Blues

Verste regissør

Steven Seagal for På farlig grunn
Lawrence Kasdan for Wyatt Earp
John Landis for Beverly Hills purk III
Rob Reiner for North
Richard Rush for Color of Night

Verste manus

The Flintstones, skrevet av Tom S. Parker, Jim Jennewein og Steven E. DeSouza 
Color of Night, manus av Matthew Chapman og Billy Ray, historie av Ray
Milk Money, skrevet av John Mattson
North, manus av Alan Zweibel og Andrew Sheinman, fra romanen av Zweibel
På farlig grunn, skrevet av Ed Horowitz og Rubin U. Russin

Verste nykommerAnna Nicole Smith for Mannen med den nakne pistol 33 1/3. Den siste fornærmelsen
Jim Carrey for Ace Ventura - Jakten på den forsvunne delfin, Dum og dummere og Masken
Chris Elliott for Cabin Boy
Chris Isaak for Lille Buddha
Shaquille O'Neal for Blue Chips

Verste «originale» sang

«Marry The Mole!» fra Tommelise, musikk av Barry Manilow, tekst av Jack Feldman
«The Color of The Night» fra Color of Night, musikk og tekst av Jud J. Friedman, Lauren Christy og Dominic Frontiere
«Under The Same Sun» fra På farlig grunn, skrevet av Mark Hudson, Klaus Meine og Scott Fairbairn

Golden Raspberry Awards
Hendelser i 1995
Bartolomeo Platina

Bartolomeo Platina, egentlig Bartolomeo Sacchi (født 1421 i Piadena, lat. Platina, ved Cremona i Lombardia i Italia, død 21. september 1481 i Roma) var en italiensk humanist og bibliotekar.

Liv og virke

Bakgrunn
Bartolomeo Platina hadde studert i Mantova fra 1449. Han virket først som soldat i condottieriers tjeneste, før han begynte å arbeide for Gonzaga-familien, hvis slektshistorie han forfattet. Fra 1453 vare han huslærer for Ludovico Gonzagas barn.

I 1457 flyttet han til Firenze. Han studerte der under den bysantinske humanistiske filosof Johannes Argyropulos, og der hadde han omgang også med andre humanister og med medlemmer av familien Medici.

Platinas verk De honesta voluptate et valetudine, som anses som renessansens første kokebok. utkom i 1474 i Venezia, og året etter i Roma. Den ble meget populær og ble oversatt til flere språk. Ved siden av matresepter gir den anbefalinger om kjøkkeninnredning og -utstyr.

I 1462 flyttet han til Roma.

Bibliotekar for Vatikanet
Pave Sixtus IV utnevnte han i 1475 til Vatikanbibliotekets første bibliotekar. 

På pavens oppdrag forfattet Platina en pavekrønike som senere skulle bli høyt skattet ikke bare av kayolikker, men også av protestanter. Den er av stor kildeverdi særlig hva gjelder Platinas egen samtid. Den ble trykket i 1479. Denne kronikken inneholder blant annet den uriktige påstand at det i tilfellet pave Johannes VIII ikke dreide seg om en pave, men om pavinne Johanna. I 1580 ble denne kronikken satt på den katolske kirkes indeks over forbudte bøker. Allerede i 1546 var den blitt oversatt til tysk av den strassburgerske reformator Kaspar Hedio, og trykket sammen med den første tyske oversettelse av Philipp Melanchthons gravtale over Martin Luther.

Da Platina satte opp en bestandsfortegnelse i 1481, kom den på over 3500 enkeltposter. Dermed stod det fast at biblioteket allerede da var det største i den vestlige verden. Omkring 1587 gav pave Sixtus V arkitekten Domenico Fontana i oppdrag å konstruere en ny bygning for biblioteket. Denne bygningen er fremdeles i bruk. Bøkene var lenket til og utstilt på benker.

Referanser

Litteratur 
 
 Stefan Bauer: The Censorship and Fortuna of Platina's Lives of the Popes in the Sixteenth Century. Brepols, Turnhout 2006, ISBN 978-2-503-51814-5 (mit ausführlicher Biographie)

Italienske forfattere
Humanister
Bibliotekarer
Personer fra provinsen Cremona
Mosambikkanalen

Mosambikkanalen (portugisisk: Canal de Moçambique, fransk: canal du Mozambique, engelsk: Mozambique Channel) er sundet mellom Madagaskar og Mosambik, og regnes som en del av Indiahavet. Kanalen er 460 km bred på sitt smaleste punkt mellom Angoche, Mosambik og Tambohorano, Madagaskar.

Kanalens dypeste punkt ligger 230 km fra Mosambiks kyst, og er på 3 292 meter.

Øyer i kanalen

Øyer tilhørende Komorene
Grande Comore
Mohéli
Anjouan

Øyer tilhørende Frankrike
Mayotte
Glorieusesøyene
Juan de Nova
Europaøya
Bassas da India

Indiahavet
Sund i Afrika
Fylkesvei 852

Fylkesvei 852 (Fv852) går mellom Brøstadbotn og Evertmoen i Dyrøy. Veiens lengde er 3,6 km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter



Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Dyrøy
Fylkesvei 861

Fylkesvei 861 (Fv861) går mellom Stønnesbotn og Silsand i Senja.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter



Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Senja
Gud er død

«Gud er død» () er en frase gjort berømt av Friedrich Nietzsche. Han brukte den for å få frem ideen at folk i en stadig industralisert og opplyst verden hadde stadig et mindre behov for religion og å tro på en gud. Nietzsche brukte også frasen for å få frem ideen om at en heller burde skape sin egen mening i livet fremfor at gud er opphavet til den meningen som finnes.

Nietzsche tok frasen først opp i Die fröhliche Wissenschaft, men frasen dukker opp tidligere med lignende betydning i Philipp Mainländers Die Philosophie der Erlösung.

Referanser 

Ord og uttrykk
Friedrich Nietzsche
Mccarthyisme

Mccarthyisme er et begrep som ble tatt i bruk om tilhengere av den amerikanske senatoren Joseph McCarthys linje under den kalde krigen. McCarthy forfulgte nådeløst kommunister og personer mistenkt for å ha kommunistiske sympatier. Dette skjedde særlig i perioden fra 1950 til 1954, da det rådet en sterk antikommunistisk stemning i USA, i en periode da den amerikanske regjeringen og det parlamentariske flertallet aktivt motarbeidet kommunismen i USA, ofte på ulovlige måter.

Mccarthyisme har også blitt brukt som begrep utenfor USA om antikommunisme, særlig med bruk av «harde» virkemidler som overvåking, yrkesforbud, internering og lignende.

Blant de mange kjente personer som ble rammet av mccarthyisme var skuespilleren Charles Chaplin, dirigenten Leonard Bernstein, forfatteren Dashiell Hammett, sangerinnen Lena Horne, dramatikeren Arthur Miller, fysikeren Robert Oppenheimer, kjemikeren Linus Pauling, aktivisten Paul Robeson, musikeren Pete Seeger, journalisten William L. Shirer og regissøren Orson Welles.

Eksterne lenker 
 Om mccarthyisme fra nettstedet Spartacus schoolnet (engelsk)
 Om mccarthyisme fra PBS (engelsk)

Antikommunisme
Politiske slagord
USAs historie
Eponymer
Fylkesvei 8560

Fylkesvei 8560 går mellom Straumsnes (ved Rossfjordstraumen) og Finnfjordeidet i Senja.

Veien går vest for Rossfjordvatnet parallelt med Fv7872, som går øst for vatnet, til Straumsnes.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 856 og er primær fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Primære fylkesveier
Veier i Senja
Fylkesvei 8590

Fylkesvei 8590 går mellom Tennes og Skjæret i Balsfjord. Veiens lengde er 5,1 km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 859, den er fremdeles primær fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter

Endepunkt  Balsfjord kirke, Tennes

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Balsfjord
Primære fylkesveier
Fylkesvei 8690

Fylkesvei 8690 (Fv8690) går mellom Sandbakkneset på Arnøya og Perlarsaneset på Kågen i Skjervøy. Veien har en fergestrekning og er 4,1 km lang over land; fergestrekningen er 5,9 km.

Veien ble bygget 1993. Før det gikk ferga til Laukøya og Arnøya fra Skjervøy, en lengre og mer værutsatt strekning.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 869. Den er fremdeles primær fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 
 Fergeinfo Storstein-Lauksundskaret

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Skjervøy
Primære fylkesveier
Susning.nu

Susning.nu er et svensk nettsted som fra 2001 til 2004 ble drevet som en åpen oppslagsverkslignende wiki, i likhet med internettleksikonet Wikipedia. Redaktørene og bidragsyterne til Susning hadde imidlertid ingen ambisjon om å lage et leksikon, og dermed var innstillingen til hva slags artikler man aksepterte der forholdsvis liberal. I denne tiden ble Susning Sveriges største wiki, og verdens nest største wiki – i alle fall om alle de forskjellige språkversjonene av Wikipedia regnes som én wiki – og havnet på tiendeplass i bladet Internetworlds liste over Sveriges 100 beste internettsider. Personer som redigerte artikler på Susning.nu, ble ofte kalt for susare.

I april 2004 ble muligheten for å redigere Susning-artikler for allmennheten stengt, og veksten har siden avtatt. Ved stengingen hadde Susning så mange artikler at den forble den største svenskspråklige wikien i mer enn et halvt år (14. januar 2005 ble svensk Wikipedia større enn Susning, og er nå den største svenskspråklige wikien). Etter stengingen er det bare et fåtall utvalgte brukere som har anledning til å redigere artikler på Susning.

Eksterne lenker
 Susning.nu

Nettsteder
Etableringer i 2001