Anders Sunesen

Anders Sunesen, (også kjent som Andreas Sunonis) født ca. 1167, død 24. juni 1228 var sønn av Cæcilia og biskop Absalons fetter Sune Ebbesen, slik at Hvide-slekten beholdt sitt grep om makten. Han ble kongelig kansler og erkebiskop i Lund i Skåne i dagens Sverige (den gang en del av Danmark).

Andreas Sunesen studerte skolastisk filosofi i Paris, i tillegg studerte han rettsvitenskap i Bologna og Oxford. I 1194-95 representerte han prinsesse Ingeborg i Roma og Paris mot hennes gemal, kong Filip II August av Frankrike. Han ble domprost i Roskilde og kong Knud VIs kansler. Siden etterfulgte han Absalon som erkebiskop i Lund, og i 1201 kronet han Valdemar Seier til konge, i hvilken forbindelse domkirkens privilegier ble gjenbekreftet.

Korstog 
Valdemar Seier strebet etter å befeste herredømmet over Østersjøen, og som et ledd i denne politikk kan man se det korstog, som brakte Anders Sunesen og hans folk til Estland i 1206. I 1219 foretok erkebiskopen sammen med kongen et nytt korstog, hvor erobringen av det nordlige Estland ble fullbyrdet under slaget ved Lyndanisse. Paven ga sitt samtykke til at denne delen av landet ble underlagt erkebiskopen i Lunds myndighet. Sunesen skulle således organisere en katolsk kirke blant de nyomvendte estere. 

I 1221 kom Anders Sunesen hjem fra Estland. Hans siste livsår ble formørket av sykdom, hvorpå han trakk seg tilbake til sitt gods Ivøhus i det nordøstlige Skåne. Ikke langt derfra i Bækkeskov, lå et premonstratenserkloster, med munker fra Væ, som hadde flyttet hit da deres gamle kloster brente i 1213. Med disse munker som naboer døde han på Ivøhus i 1228, og ble siden begravet i det nordre sidekor i Lund domkirke. Da graven ble undersøkt i 1833, fant man skjelettet av en høy mann på litt over 60 år. Hans ene ben hadde vært brukket og var ved sammenvoksningen blitt kortere.

Teologen 
Som Lund stifts leder, forsøkte han gjennom kompromisser å forlike motstridende anskuelser, spesielt når kirkelov og lokal rettstradisjon kolliderte. Spørsmålet om prestenes sølibat var stadig aktuelt, idet mange prester var gift, mens andre levde med en frille. 

Her ville ikke Sunesen bøye av; geistligheten skulle leve i sølibat, og paven roste ham for hans ubøyelighet. Via sine omfattende studier var Sunesen en allsidig lærd som utarbeidet en stor håndbok til Skånske lov. Han introduserte dominikanerordenen i Danmark, og kjempet mot rotfestede tradisjoner som blodhevn og jernbyrd.  

Han var ivrig etter å høyne dannelsen hos de temmelig ukyndige lokale menighetsprestene. Disse ble utdannet på den domskolen som var knyttet til domkirken i Lund, og Sunesen skjenket skolen et eget bibliotek og et læredikt på latin, Hexaëmeron, til bruk i undervisningen. Han regnes som Danmarks store teolog fra middelalderen. Han ble etterfulgt av Peder Saxesen.

Referanser

Kilder 
 Johannesson, Gösta: Danmarks historie. Skåne, Halland og Blekinge. Politiken, 1981 
 Salmonsens konversationsleksikon
 Dansk bilografisk leksikon

Eksterne lenker 

 Digital utgave av Anders Sunesens Hexaëmeron fra Det Kongelige Bibliotek
 Hexaëmeron. Gengitt på danske vers av H. D. Schepelern, tidsskrift.dk

Danske katolske biskoper
Erkebiskop i Lund
Fødsler i 1160-årene
Dødsfall i 1228
Hvide-slekten
Personer fra Skåne