alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Marie-Georges Picquart

Marie-Georges Picquart (født 6. september 1854 i Strasbourg i Alsace i Frankrike, død 18. januar 1914 i Amiens) var en fransk offiser og general i infanteriet, mest kjent for sin rolle i Dreyfus-saken.

Tidlig karriere 

Picquart tok sin offisersutdannelse ved den prestisjefylte École spéciale militaire de Saint-Cyr og avla endelig eksamen i 1872 som den femte beste i sitt kull. Han tjenestegjorde så i franskokkupert Algerie som offiser for Tirailleur (innfødte soldater), deretter tok han stabsskolen (l'école d'État-major) og gikk ut som nest best i sin klasse. Etter stabsskolen begynte han å undervise ved krigsskolen (l'École supérieure de guerre), en av hans elever der var Alfred Dreyfus.

Picquart og Dreyfus-saken 

Picquart ble så beordret til å tjenestegjøre ved generalstaben i Paris og som stabsoffiser var han referent for krigsministeren og generalstabssjefen ved den første krigsrettssaken mot Alfred Dreyfus. Piquart avanserte til oberstløytnant i april 1896. Samme år ble han beordret til sjef for generalstabens etterretningsseksjon (Deuxième Bureau, service de renseignement militaire) og der ble han pålagt å finne ytterligere bevis mot Dreyfus.

Oberstløytnant Marie-Georges Picquart oppdaget imidlertid under forsøket på å finne mer informasjon som kunne underbygge kaptein Alfred Dreyfus skyld at sakens viktigste bevis ikke var skrevet av Dreyfus men av major Ferdinand Walsin Esterhazy. Flere høytstående offiserer advarte Picquart mot å avsløre sine funn, men Picquart fortsatte sine undersøkelser. I arbeidet med å finne ut av saken ble han motarbeidet av sine underordnede, spesielt major Hubert-Joseph Henry. Som en konsekvens ble Picquart frabeordret sjefstillingen ved Deuxième Bureau og i desember 1896 beordret til tjeneste i Tunis.

Etter rettssaken mot Émile Zola ble Picquart også anklaget for å ha forfalsket notatet som hadde overbevist han om major Esterhazys skyld. Han ble arrestert og ventet på krigssrettssak mens Frankrikes høyesterett vurderte saken mot Dreyfus. Etter den andre krigsrettssaken, avholdt som en følge av dommen fra høyesterett, søkte Picquart avskjed fra hæren. Rehabiliteringen av Dreyfus i 1906 gjaldt også Picquart og han ble forfremmet til brigadegeneral. General Picquart gikk deretter inn i Georges Clemenceaus første regjering som krigsminister, en stilling han hadde inntil regjeringen falt i 1909.

Picquart var en ivrig amatørpianist og besøkte ofte familien Chaigneau, hvis døtre dannet Trio Chaigneau, og han hjalp til med å organisere konserter for de.

Fremdeles i tjeneste i hæren så døde Marie-Georges Picquart den 18. januar 1914 etter et fall fra en hest.

Referanser

Eksterne lenker 

 Om Marie-Georges Picquart, fra nettstedet http://www.dreyfus.culture.fr (engelsk)

Franske generaler
Franske politikere
Æreslegionen
Personer fra Strasbourg
Fødsler i 1854
Dødsfall i 1914
Friidrett under Sommer-OL 1904 – Diskoskast menn

Diskoskast for menn var en av fire kastøvelser i friidrett under Sommer-OL 1904 i St. Louis. Seks deltakere fra to nasjoner deltok i diskoskastkonkurransen som ble avviklet 3. september 1904. Martin Sheridan ble olympisk mester, han vant omkasting over Ralph Rose, etter at begge hadde kastet like langt i den ordinære konkurransen.

Rekorder
Gjeldende rekorder før lekene i 1904:

(*) uoffisielt

Ralph Rose satte ny olympisk rekord med et kast på 39,28 meter, og Martin Sheridan tangerte den nye rekorden.

Resultater

Kilder
   

Diskoskast herrer
Diskos
Friidrett under Sommer-OL 1904 – Sleggekast menn

Sleggekast for menn var en av fire kastøvelser i friidrett i Sommer-OL 1904 i St. Louis. Seks deltakere, alle fra USA, deltok i diskoskastkonkurransen som ble avviklet 19. august 1904. Flanagan ble olympisk mester, han forsvarte sin tittel fra forrige OL i Paris.

Rekorder
Gjeldende rekorder før lekene i 1904:

(*) uoffisielt

John Flanagan forbedret sin olympisk rekord til 51,23 meter.

Resultater

Kilder
   

Sleggekast herrer
Sleggekast
Friidrett under Sommer-OL 1904 – Vektkast menn

Vektkast for menn var en av fire kastøvelser i friidrett under Sommer-OL 1904 i St. Louis. Seks deltakere fra to nasjoner deltok i vektkastkonkurransen som ble avviklet 1. september 1904. Det var første gangen vektkasting var med på det olympiske programmet. Vekten som ble kastet veide 56 pund (25,4 kg).

Resultater

Kilder
   

Vektkast herrer
Gratispassasjerproblemet

Gratispassasjerproblemet er et begrep innen økonomisk teori og beskriver det forhold at en eller flere nyter godt av et gode, uten å betale for det. Rent bokstavelig er en kollektivreisende som ikke har løst billett et eksempel på et gratispassasjerproblem, hun eller han tar toget, men ved å ikke betale så forbrukes et gode uten at vedkommende bidrar direkte til finansieringen av det.

En annen variant av gratispassasjerproblemet er fagorganisering og lønnsdannelse, både de organiserte arbeidstakerne og de som ikke er organisert har fordel av den kollektive forhandlingsmakt som fagorganisering gir.

Referanser

Eksterne lenker 

 «Beskrivelse av problemet med gratispassasjerer i retursystemet for elektrisk og elektronisk avfall»

Økonomi
Magne Wullum

Magne Wullum (født 22. april 1948, død 23. april 2015) var en norsk lærer og friidrettstrener fra Tingvoll i Møre og Romsdal. Han representerte Tingvoll IL, som han også var med å stifte. Wullum har trent en rekke norske toppløpere inne mellom- og langdistanseløp, der den mest merritterte er Jim Svenøy.

Wullum har også vært trener for utøverne Silje Fjørtoft, Karoline Bjerkeli Grøvdal, Kristine Eikrem Engeset, samt niesen Fride Vullum-Bruer.

Referanser 

Norske friidrettstrenere
Norske pedagoger
Personer fra Tingvoll kommune
Arkivdagen

Arkivdagen ble startet i Sverige i 1998, Danmark kom med i 1999 og Norge og Island kom med i 2001. I 2002 kom Finland med og i 2003 også på Færøyene. I dag er det samarbeid mellom arkiver i hele Norden og omfatter alle typer arkivinstitusjoner. Arkivdagen i Norge holdes en av dagene i helgen den andre uken i november.

Arkivmateriale gir mange innganger til blant annet samfunnsutvikling, transparent forvaltning, rettigheter og krav til enkeltpersoner og virksomheter, historiefortelling og slektsforskning. Målet med Arkivdagen er å gi folk innblikk i hva som finnes i arkivene og vekke interesse for arkivene som samfunnets minne - både i fortid og framtid. Det overordnede budskap er at arkivene er åpne for alle borgere, at deres tilbud og eksistens er en viktig del av et demokratisk samfunn.

Arkivforbundet og Arkivverket koordinerer Arkivdagen i Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 Arkivdagen i Norge
 Vad är Arkivens dag? 

Arkiver
Merkedager
Etableringer i 1998
Bjørn Beltø

Bjørn Beltø er en fiktiv kriminalromanfigur ført i pennen av Tom Egeland. Tom Egeland er oldebarnet til dikteren Jon Flatabø. I et intervju med Aftenposten fortalte Egeland at hovedpersonen Bjørn Beltø i Sirkelens ende, Paktens voktere, Lucifers evangelium, Nostradamus Testamente og Den 13. disippel er oppkalt etter to av Flatabøs pseudonymer: Bjørn Botnen og Sven Beltø.

Beltø 
Bjørn Beltø er arkeolog og albino. I romanserien har han spesialisert seg ikke bare på arkeologi, men også på religiøse og teologiske mysterier.

Bibliografi 
 Sirkelens ende
 Paktens voktere
 Lucifers evangelium
 Nostradamus' testamente
 Den 13. disippel
 Djevelmasken
 Lasaruseffekten
 Codex
 Sølvmyntene

Fiktive personer
Friidrett under Sommer-OL 1904 – Maraton menn

Maraton for menn var en av løpøvelsene i friidrett under Sommer-OL 1904 i St. Louis. Det var tredje gangen maraton var med som olympisk øvelse. 30 deltakere fra fire nasjoner deltok i det 40 kilometer lange løpet som ble avviklet 30. august 1904.

Rekorder
Gjeldende rekorder før lekene i 1904:

(*) Distansen var 40 kilometer.

Resultater

Frederick Lorz var utmattet etter å ha løpt ca 15 kilometer. Han ble plukket opp av treneren og ble kjørt i bil ca 18 kilometer til bilen stoppet, da løp Lorz de siste sju kilometrene til olympiastadion og var først over målstreken og ble hyllet som vinner av løpet. Thomas Hicks kom i mål ca 15 minutter etter Lorz. Dommerne og tidtagerne oppdaget jukset og Lorz ble diskvalifisert.

Kilder
   

Maraton herrer
Maraton
Goliathus orientalis

Goliathus orientalis er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne meget store arten lever i Sentral-Afrika.

Utseende 
En meget stor (lengde 50-100 millimeter) og kraftig bille. Kroppen er ganske bred og flatrygget. Hannene har et gaffelformet pannefremspring og oppstående kjøler på sidene av hodet. Beina er nokså lange og kraftige, svarte, leggene (tibiae) nokså brede. På mellom- og bakbeina har leggene en tett hårkam på innersiden. Hodet og pronotum har hvit grunnfarge, sistnevnte med tre par svarte lengdestriper, disse er vanligvis noe smalere enn hos Goliathus goliatus. Scutellum er langt, smalt og hvitt. Dekkvingene er hvite eller gråhvite med et svart nettmønster.

Levevis 
Denne arten er ikke knyttet til tett skog, men lever på savanne med en del trær. De voksne billene kan finnes på sevje som flyter ut fra sår på visse trær, og kommer også til gjærende frukt. Tross sin store kropp flyr de godt. Larvene lever i jorden, og i motsetning til mange andre Cetoniinae trenger de proteinrik kost, fordi de vokser svært raskt. I fangenskap kan de fores med hunde- eller kattemat, hva de eter ute i naturen vet man ikke med sikkerhet. Under optimale forhold kan larven voksen til en lengde av 13 centimeter og en vekt over 100 gram på fire måneder, som tilsvarer varigheten av regntiden. Larven graver så ut et puppekammer et stykke nede i jorda, forvandler seg til en puppe og tilbringer mesteparten av tørketiden i dette stadiet. Etter noen måneder klekker den voksne billen nede i puppekammeret, men den kommer ikke opp før regnet kommer. I fangenskap kan de voksne billene lever over ett år, men levetiden er trolig mye kortere i vill tilstand. De voksne billene bruker mesteparten av tiden på å få formert seg, hannene kjemper ved hjelp av det gaffeldelte fremspringet på hodet, som de forsøker i vippe hverandre opp med.

Utbredelse  
Arten er spredt og lokalt utbredt i Kongo (begge statene) og Tanzania.

Systematisk plassering 
Det er ikke full enighet om, og eventuelt hvordan, denne arten bør deles inn i underarter.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Slekten goliatbiller, Goliathus Lamarck, 1801
 Goliathus orientalis Moser, 1909 - underarter:
 Goliathus orientalis meleagris Sjöstedt, 1928 - Kongo
 Goliathus orientalis orientalis Moser, 1909 - Tanzania
 Goliathus orientalis usambarensis Preiss, 1933 (synonym Goliathus orientalis preissi Endrödi, 1951) - Usambarafjellene, bør kanskje regnes som en art for seg

Kilder 
 Goliathus – The African Goliath Beetles
 Jonathan R. Mawdsleya (2013) Taxonomy of the Goliath beetle Goliathus orientalis Moser, 1909 (Coleoptera: Scarabaeidae: Cetoniinae). Journal of Natural History 47: 1451-1461.

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1909
Den demokratiske republikken Kongos insekter
Goliathus albosignatus

Goliathus albosignatus er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne arten lever i Sentral-Afrika.

Utseende 
Tross at den er den minste arten i slekten Goliathus er det en ganske stor bille, med en kroppslengde på 40-70 millimeter. Hannene har en gaffelformet fremspring i pannen og en lengdekjøl på hver side av hodet. Beina er svarte, nokså lange og kraftige, leggene (tibiae) litt utvidete, hos hunnen med et par skarpe pigger på yttersiden. På mellom- og bakbeina har leggen en tett hårbrem på innersiden. Kroppen er hvit, lysbrun eller lysgrå med tre par brede, svarte lengdestriper på pronotum og uregelmessige, svarte tverrbånd på dekkvingene.

Levevis 
Ikke mye er kjent om denne artens biologi. Voksne biller samles gjerne ved marula (Sclerocarya birrea, Anacardiaceae)-trær og eter råtnende frukt.

Utbredelse  
Arten er utbredt i det sørøstlige Afrika, fra Tanzania i nord til det nordøstlige Sør-Afrika i sør.

Systematisk plassering 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Slekten goliatbiller, Goliathus Lamarck, 1801
 Goliathus albosignatus Boheman, 1857

Kilder 
 Goliathus – The African Goliath Beetles

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1857
Tanzanias insekter
Sør-Afrikas insekter
Mosambiks insekter
Zimbabwes insekter
Goliathus cacicus

Goliathus cacicus er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne arten er en av verdens største biller, om man bruker vekten som mål.

Utseende 
En meget stor (lengde 50-100 millimeter) og kraftig bille. Kroppen er ganske bred og flatrygget. Hannene har et gaffelformet pannefremspring og oppstående kjøler på sidene av hodet. Beina er nokså lange og kraftige, svarte, leggene (tibiae) nokså brede, hos hunnen med to skarpe pigger på yttersiden. På mellom- og bakbeina har leggene en tett hårkam på innersiden. Hodet og pronotum har okergul grunnfarge, sistnevnte med to par svarte lengdestriper, slik skiller den seg fra de andre Goliathus-artene der grunnfargen er hvit. Scutellum er langt, smalt og hvitt. Dekkvingene er hvite med en svart skulderflekk.

Levevis 
De voksne billene kan finnes på sevje som flyter ut fra sår på visse trær, og kommer også til gjærende frukt. Tross sin store kropp flyr de godt. Larvene lever i jorden, og i motsetning til mange andre Cetoniinae trenger de proteinrik kost, fordi de vokser svært raskt. I fangenskap kan de fores med hunde- eller kattemat, hva de eter ute i naturen vet man ikke med sikkerhet. Under optimale forhold kan larven voksen til en lengde av 13 centimeter og en vekt over 100 gram på fire måneder, som tilsvarer varigheten av regntiden. Larven graver så ut et puppekammer et stykke nede i jorda, forvandler seg til en puppe og tilbringer mesteparten av tørketiden i dette stadiet. Etter noen måneder klekker den voksne billen nede i puppekammeret, men den kommer ikke opp før regnet kommer. I fangenskap kan de voksne billene lever over ett år, men levetiden er trolig mye kortere i vill tilstand. De voksne billene bruker mesteparten av tiden på å få formert seg, hannene kjemper ved hjelp av det gaffeldelte fremspringet på hodet, som de forsøker i vippe hverandre opp med.

Utbredelse  
Arten lever i tropiske områder av Vest-Afrika.

Systematisk plassering 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
 Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
 Slekten goliatbiller, Goliathus Lamarck, 1801
 Goliathus cacicus Sjöstedt, 1928

Kilder 
 Goliathus – The African Goliath Beetles

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1928
Burkina Fasos insekter
Guineas insekter
Ghanas insekter
Elfenbeinskystens insekter
Liberias insekter
Nigerias insekter
Sierra Leones insekter
Eurasian Development Bank

Eurasian Development Bank (EDB) er en internasjonal bankinstitusjon etablert i 2006 av Russland og Kasakhstan. Senere har Armenia, Tadsjikistan, Hviterussland og Kirgisistan sluttet seg til. Hovedkontoret ligger i Almaty. 

Banken har status som permanent observatør i FNs hovedforsamling.

Referanser

Eksterne lenker
 

Internasjonale organisasjoner
Permanente observatører i FN
Etableringer i 2006
Friidrett under Sommer-OL 1904 – Trekamp menn

Trekamp for menn var en øvelse i friidrett under Sommer-OL 1904 i Paris. Trekampen besto av lengdehopp, kulestøt og løping 100 yard. Ethundreatten deltakere fra tre nasjoner deltok i trekampen.

Resultater

Resultater for hver øvelse i trekampen er ikke kjent.

Kilder
 International Olympic Committee Resultater database
 
   

Trekamp herrer
Mangekamp (friidrett)
Augusta Hagerup

Charlotte Augusta Hagerup (født 29. oktober 1814 i Flekkefjord, død 1898) var en norsk pedagog, lærerinne ved Nissens Pikeskole og en av de første kvinnelige forfattere av lærebøker.

Hun startet ved skolen i 1851 og overtok i 1865 etter Hartvig Nissens svigerinne Kaja Aas som skolens førstelærerinne frem til august 1885, da hun ble etterfulgt av Anna Henriette Paus som satt 1885–1909.  Augusta  utga selv en lesebok for barn, tolv år efter Henrik Wergelands bok. Der bruker hun nettopp en del av Wergelands stoff.  I 1865 utga hun en bok for mellomskolen sammen med H. Lassen.  Med Grossererens familie fra 1862 ble hun også en av landets første kriminalforfattere, den handler om en bokholders utpressing av sin arbeidsgiver. Sammen med søsteren Emma Hagerup (1812–85) dannet hun forfatterbegrepet «E. A. Hagerup».  Søsteren hadde utgitt bøker allerede i 1856 (Tantens testamente). Søstrene oversatte flere føljetonger (den første i Christiania-Postens Feuilleton, 1857), samt en del bøker, blant annet to Heidi-bøker av Johanna Spyri i 1882 og 1883). De skrev endog en bok fra ville vesten.

De var døtre av sorenskriveren i Flekkefjord Caspar Peter Hagerup  (1777–1840)  og søster til Henrik Steffens Hagerup (1806–59) kontreadmiral og statsråd.
Se Hagerup (slekt)

 Utgivelser 
 
 
 
 
 

 Litteratur 
 Einar Boyesen (red.): Nissens pikeskole 1849–1924, Oslo 1924
 Nils A. Ytreberg: Nissen pikeskole 1849–1949, Oslo 1949
 Nissens Pigeskole og Privatseminar'', Christiania, 1900

Referanser 

Norske pedagoger
Norske barnebokforfattere
Norske krimforfattere
Personer fra Flekkefjord kommune
Det eurasiske økonomiske fellesskap

Det eurasiske økonomiske fellesskap er en internasjonal organisasjon for økonomisk samarbeid mellom land i Samveldet av uavhengige stater. Det ble etablert i 2000 og har som mål å etablere et frihandelsområde, en tollunion og et fellesmarked. Landene som er med er Hviterussland, Kasakhstan, Kirgisistan, Russland, Tadsjikistan og Usbekistan. Armenia, Moldova og Ukraina har observatørstatus. 

Organisasjonen har status som permanent observatør i FNs hovedforsamling.

Referanser

Eksterne lenker
  (russisk)
 EurAsEC Today. 2011, brosjyre med presentasjon av samarbeidet, Det eurasiske økonomiske fellesskap (engelsk)

 

Internasjonale organisasjoner
Permanente observatører i FN
Etableringer i 2000
Yea (elv)

Yea er en elv i det sentrale Victoria i Australia. Den renner i nordlig retning fra kilden ved Toolangi, gjennom byen Yea før den renner ut i elva Goulburn.

Elva er som byen Yea oppkalt etter den britiske oberst Lacy Walter Yea som falt ved Krim i 1855, samme år som byen Yea ble grunnlagt.

Referanser

Elver i Australia
Victoria (Australia)
Løken ungdomsskole

Løken ungdomsskole var en av to ungdomsskoler i Askim. Skolen ble tatt i bruk i 1965 og hadde (pr. 2012) 350 elever og 38 ansatte. Den ble revet i 2016 etter at nye Askim ungdomsskole ble reist på nabotomta og tatt i bruk i 2013.

Referanser 

Skoler i Indre Østfold
Ungdomsskoler i Viken
Albert Uglem

Albert Uglem (født 28. august døde 26.jan 2019.1925) er en tidligere norsk offiser, fagforeningsmann og politiker (Ap).

Han har bakgrunn som offiser i Forsvaret, og var mangeårig tillitsvalgt i Steinkjer Befalslag. Uglem var formann i Norges Befalslag, forløperen til Norges Offisersforbund, før han ble nestformann og formann i Statstjenestemannskartellet 1974–1982. Etter dette var han småbruker i Selbu og ordfører i kommunen 1984–1987.

Referanser 

Ordførere i Selbu
Ap-ordførere i Sør-Trøndelag
Norske fagforeningspersoner
Norske offiserer
Personer fra Selbu kommune
Fødsler i 1925
Mafiastat

Mafiastat er et begrep som brukes som fagterm innen statsvitenskap og i politisk diskurs for å beskrive statssystemer der regjeringen og statsapparatet er knyttet sammen med organisert kriminalitet.

Begrepet har særlig blitt brukt for å beskrive det politiske systemet i Russland under Vladimir Putins styre. Gjennom publiseringen av USAs diplomatmeldinger ble det kjent at amerikanske diplomater anså Russland som «et korrupt, autokratisk kleptokrati sentrert rundt Vladimir Putins lederskap, der statsfunksjonærer, oligarker og organisert kriminalitet er knyttet sammen for å danne en ren 'mafiastat'». Tidligere Russlands-korrespondent for The Guardian, Luke Harding, utgav i 2011 boken Mafia State. Ifølge Harding har Putin «skapt en stat bemannet med tidligere KGB- og FSB-offiserer som ham selv, fremfor alt oppsatt på å tjene seg rike». Amerikanske diplomater har vurdert at «regjeringen i Russland er i realiteten mafiaen».

New Statesman skriver at «begrepet hadde blitt introdusert i diskusjonen blant eksperter» flere år før WikiLeaks lekket USAs diplomatmeldinger, «og ikke som en useriøs metafor. De som kjente landet best hadde kommet til å se det som et kleptokrati med Vladimir Putin i rollen som capo di tutti capi, som delte fortjenesten og forhindret strid mellom rivaliserende klaner i en i realiteten kriminell elite». I 2008 skrev Stephen Blank at Russland under Putin er «en stat som europeiske tjenestemenn og politikere privat kaller en mafiastat» som «naturlig graviterer mot mafialignende oppførsel».

Nikolay Petrov, an analytiker ved Carnegie Moscow Centre, har uttalt at «det er ganske vanskelig å skade Russlands omdømme i verden fordi det allerede er ganske dårlig».

Referanser

Litteratur
Luke Harding, Mafia State, The Guardian (Publishing), 2011, ISBN 085265247X, 320 pages

Statsvitenskap
Hybridregime

Hybridregime er et begrep brukt for å klassifisere politiske systemer, bl.a. i Demokrati-indeksen, som hverken er demokratier eller rene diktaturer. Et hybridregime er ofte en stat som formelt er et demokrati og der valg finner sted, men der demokratiet ikke fungerer eller fungerer dårlig, der menneskerettighetene ofte brytes og der befolkningen har små muligheter til å påvirke politikken gjennom demokratiske kanaler.

Hybridregimer har en blanding av demokratiske og autoritære trekk med blant annet frie valg, men har ofte lite transparens og uklar maktfordeling. Ukraina, Moldova, Georgia og Bosnia-Hercegovina regnes som hybridregimer, mens Russland regnes autoritært. På Freedom Houses indeks for grad av demokratisk utvikling skåret Ukraina (i 2006) 4,2 mot  Polen på 2,1, Hviterussland på 6,7 og Russland på 5,7 (indeksen går fra 1 som er mest demokratisk til 7 som er minst).

Referanser 

Statsvitenskap