alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bytting

En bytting var i folketroen ansett for å være et barn av underjordsfolket som var ombyttet med et menneskebarn. Motivet er kjent i hele Europa. Ofte var det huldra som ble mistenkt for å ha stjålet et menneskebarn og lagt sitt eget avkom i vuggen. For å hindre dette, var man før dåpen påpasselig med å legge stål eller sølv, en åpen saks som dannet et kors, blad fra en salmebok eller bibel i barnets vugge.

Bytting kalles skifting på dansk og Wechselbalg på tysk. På engelsk sa man opprinnelig oaf. Fra 1560-tallet kjennes ordet changeling, som etter hvert ble synonymt med «retardert».

Det dreide seg ofte om deformerte eller retarderte barn. I Asbjørnsens fortelling En signekjærring heter det at en person «som barn hadde sett en bytting ute i Ringebu, like bløt i kroppen og leddeløs som denne». Et slikt barn var en stor belastning som foreldrene forsøkte å kvitte seg med. Det vanligste var å plage barnet så den rette moren, dvs. huldra, hørte det og hentet barnet sitt, og samtidig ga det stjålne menneskebarnet fra seg. De siste århundrers folkeopplysning har gradvis fjernet denne troen på at vanskapte eller retarderte barn ikke er helt menneskelige, men avkom etter underjordiske skapninger som derfor kunne mishandles eller tas livet av. 

Også Luther trodde på forestillingen om byttinger. I Dessau hadde han selv sett en tolv år gammel retardert gutt. Luther tilrådet å få gutten druknet, «for åndssvake barn er byttinger, født av kvinner som har hatt omgang med djevelen...De barna skal druknes, ikke av medlidenhet, men fordi djevelen hos byttinger har tatt sjelens plass».

I Storbritannia tenkte man seg at feene kunne ombytte udøpte barn, og i det skotske høyland ble spedbarn nøye påpasset frem til dåpen. Historikeren John Strype (1643-1737) beretter at i hans tid måtte jordmødrene avlegge ed på at de ikke deltok i tyveri av eller ombytting av spedbarn. Troen på byttinger kjennes også fra Shakespeare og Edmund Spenser. Thomas Pennant skrev i 1796 om et skotsk foreldrepar som hadde fått et barn som skrek mye. Dette forklarte de med at barnet var en bytting. De la det i en vugge og lot den stå hele natten under «feenes eik» i håp om at tylwydd têg (= feene) ville legge parets eget barn i vuggen før daggry. Og om morgenen fant de barnet helt stille, hvilket bekreftet deres tro.

Samen Per Utsi, født sommeren 1953 ved Karasjok, ble utsatt for grov omsorgssvikt av moren sin som tok ham for en bytting, og derfor ikke ga ham mat. Han fikk ikke annet enn vann, for dette barnet ønsket hun ikke. Utsi overlevde fordi nabokona Inga kom med mat, mens politiet ignorerte saken, selv om hun meldte fra gentatte ganger. Til sist tok hun kontakt med politiet i Vadsø, som fjernet barnet fra hjemmet. Da var han fem år. «Byttingen» hadde tilbrakt de siste to årene i en kalvebinge.

Referanser 

Folkeminne
Skikkelser fra folketroen
Loire

Se også Loire (departement).
Loire er den lengste av Frankrikes elver med en lengde på 1006 km og et nedbørfelt på 117 356 km². Dette tilsigsområdet utgjør mer enn en femtedel av Frankrike. Elven løper helt fra Massif Central mot sør, så nordover og til slutt mot vest gjennom Vest-Frankrike. Loiredalen ble en del av verdensarvlisten til UNESCO 2. desember 2000.

Etymologi 
Navnet «Loire» kommer fra det latinske ordet Liger, som igjen er en transkripsjon av det galliske (keltiske) navnet på elven. Det galliske navnet på elven kommer av det galliske ordet liga, som betyr «silt, sediment, slam», og som har gitt det franske ordet lie (bunnfall i vin). Liga kommer av den urindoeuropeiske rota *legh-, som betyr «å ligge» (som òg er opphavet til dette norske ordet).

I fransk er adjektivet som kommer fra elven ligérien, som i le climat ligérien («klimaet i Loiredalen»). Klimaet i områdene langs elven blir regnet som det mest behagelige i Nord-Frankrike med varmere vintre og ikke alt for varme somre.

Geografi 
Loire har sitt utspring i de nordøstlige delene av Cevennene, og renner hovedsakelig nordover gjennom Roanne og Nevers til Orléans, og fra der vestover gjennom Tours til Biscayabukta og Atlanterhavet ved Nantes. Loire er 1005,9 km lang og har et nedbørsfelt på  117 356 km.

Elven har til tider ført til alvorlige flommer. Flommene i 1856, 1866 og 1910 er eksempler på dette.

I motsetning til mange andre elver i Vest-Europa er det svært få demninger og sluser i Loire (Villeres-demningen som ble bygd i 1985 et par kilometer sør for Roanne, har spilt en nøkkelrolle i å hindre flom). På grunn av dette er Loire en svært populær elv for båtturer, der den renner gjennom de frodige landbruksområdene, og forbi kalksteinsklipper og eventyraktige slott.

Sideelver 

 Allier
 Cher
 Indre
 Loiret
 Maine
 Mayenne
 Sarthe
 Loir
 Vienne
 Erdre

Departement og byer 

Flere departement i Frankrike er kalt opp etter Loire. Loire renner gjennom følgende departement og byer: 

 Ardèche
 Haute-Loire: Le Puy-en-Velay
 Loire: Feurs, Roanne
 Saône-et-Loire: Digoin
 Allier
 Nièvre: Nevers
 Cher: Sancerre
 Loiret: Gien, Orléans
 Loir-et-Cher: Blois
 Indre-et-Loire: Amboise, Tours
 Maine-et-Loire: Saumur
 Loire-Atlantique: Ancenis, Nantes, Saint-Nazaire

Se også 

 Kommuner i departementet Loire

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Centre-Val-de-Loire
 Pays de la Loire
 Vannveier i Frankrike

Elver i Frankrike
Loires vassdragsområde
Bretagnes geografi
Bourgogne-Franche-Comtés geografi
Centre-Val de Loires geografi
Pays de la Loires geografi
Auvergne-Rhône-Alpes' geografi
Steven Adler

Steven Adler (født Michael Coletti 22. januar 1965 i Cleveland i Ohio) er en amerikansk trommeslager. Han er kjent for å ha spilt trommer i hardrock-bandet Guns N' Roses.

Adler erstattet Guns N' Roses' originale trommeslager Rob Gardner i 1985. Han spilte trommer på musikkalbumene Appetite for Destruction og G N' R Lies og på låta «Civil War» fra musikkalbumet Use Your Illusion II.

Adler slet lenge med rusavhengighet. Han skal ha begynt med narkotika da han var elleve år gammel. Like før innspillingen av «Civil War» sluttet han brått med heroin, og abstinensene gjorde ham svært dårlig. Hans manager tok ham da til en lege som gav ham en opiat-blokker, noe som gjorde ham enda dårligere. Innspillingen av «Civil War» tok svært lang tid på grunn av Adlers tilstand, og han ble derfor erstattet med Matt Sorum i 1990. Adler saksøkte bandet og ble tildelt to millioner dollar.

I 1996 ble Adler rammet av hjerneslag etter å ha tatt en «speedball», det vil si en blanding av heroin og kokain, noe som resulterte i midlertidig lammelse av den venstre siden av ansiktet og gav ham en taleforstyrrelse. Inntil 2010 skal han ha fått to hjerteinfarkt, overlevd tre selvmordsforsøk og tatt 28 overdoser.

Før Guns N' Roses spilte han med Slash og Duff McKagan i bandet Road Crew. Da Velvet Revolver ble dannet i 2002 ønsket han å fortsette å spille med sine tidligere Road Crew-musikere, men dette ble ikke noe av. Istedenfor dannet han bandet Adler's Appetite året etter.

I juli 2008 ble Adler arrestert for besittelse av narkotika og ble dømt til behandling på et rusbehandlingssenter.

I 2008 deltok Adler i reality-serien Celebrity Rehab With Dr. Drew og oppfølgeren Sober House i 2009.

I 2011 dannet Adler det eponyme bandet Adler, og i 2012 gav de ut albumet Back from the Dead. Bandet ble oppløst i 2017.

Han gav ut selvbiografien My Appetite for Destruction: Sex, and Drugs, and Guns N' Roses i 2010. I 2017 gav Adlers mor, Deanna Adler, ut boken Sweet Child of Mine: How I Lost My Son to Guns N' Roses som forteller historien om sønnens ferd fra oppvekst til Guns N' Roses og rusavhengighet.

I 2012 ble Adler innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame som medlem av Guns N' Roses.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Trommeslagere fra USA
Personer fra Cleveland
Guns N' Roses
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Studio Ghibli

er et japansk animasjonsfilmstudio som ble etablert i 1985. Den anerkjente japanske filmregissøren, animatøren og tegneserieskaperen Hayao Miyazaki (født 1941) har ledet studioet sammen med kollegaen Isao Takahata (født 1935) siden det ble etablert. Deretter har Miyazaki regissert, skrevet og produsert mange filmer for Studio Ghibli. Studioets anime-filmer blir regnet som provoserende, fantasifulle og følelsesladede.

Animasjonsfilmer produsert og utgitt av Studio Ghibli 

 : Nausicaä – prinsessen fra Vindens dal (Kaze no Tani no Naushika / Nausicaä of the Valley of the Wind)
 : Laputa – himmelslottet (Tenkū no Shiro Rapyuta / Castle in the Sky) 
 : Min nabo Totoro (Tonari no Totoro / My Neighbor Totoro)
 1988: Ildfluens grav (Hotaru no Haka / Grave of the Fireflies)
 : Kikis budservice (Majo no Takkyūbin / Kiki's Delivery Service)
 : Dagen i går  (Omoide poro poro / Only Yesterday)
 : Porco Rosso (Kurenai no Buta)
 : Ocean Waves (Umi ga kikoeru)
 : Pom Poko (Heisei Tanuki Gassen Ponpoko / Vaskebjørnkrigen)
 : Whisper of the Heart (Mimi wo sumaseba)
 : Prinsesse Mononoke (Mononoke-hime / Princess Mononoke)
 : My neighbours the Yamadas (Hōhokekyo Tonari no Yamada-kun)
 : Chihiro og heksene Sen to Chihiro no Kamikakushi / Spirited Away)
 : Katteprinsen (Neko no Ongaeshi / The Cat Returns)
 : Det levende slottet (Hauru no ugoku shiro / Howl's Moving Castle)
 : Jordsjø-krønikene (Gedo Senki / Tales from Earthsea)
 : Ponyo på klippen ved havet (Gake no Ue no Ponyo / Ponyo)
 : Arriettas hemmelige verden (Kari-gurashi no Arietti / The Secret World of Arrietty)
 : Møte på valmueåsen (Kokuriko-zaka kara / From Up on Poppy Hill)
 : Vinden stiger (Kaze Tachinu / The Wind Rises)
 : Fortellingen om prinsesse Kaguya (Kaguya-hime no Monogatari/The Tale of the Princess Kaguya)
 : Marnie – min hemmelige venninne (Omoide no Mānī / When Marnie Was There)
 : The Red Turtle (Reddo Tātoru)
 : Earwig and the Witch (Āya to Majo)

Referanser

Eksterne lenker  
 
 
  Ghibli Museum, Mitaka
  GhibliWiki – Nausicaa.net
  Online Ghibli – Fanside
  Studio Ghibli Directory – Big Cartoon DataBase
  Ghibli Wiki på FANDOM

 
Selskaper etablert i 1985
Tokyo
Min nabo Totoro

Min nabo Totoro (となりのトトロ, Tonari no Totoro) er en japansk animasjonsfilm fra 1988, regissert av Hayao Miyazaki og produsert av Studio Ghibli. Den regnes blant de beste animasjonsfilmene gjennom tidene.

Handling 

Filmen er et portrett av japansk landsbyliv i siste halvdel av 1950-tallet, og handlingen utspiller seg i løpet av en sommer. En universitetsprofessor og hans to døtre flytter inn i et gammelt hus ved skogen, som noen tror er hjemsøkt. Konen hans ligger på sykehuset for å bli frisk etter en alvorlig sykdom. Døtrene hans oppdager «sot-ånder», som de tror er «hybelkaniner». 
 
Den yngste av døtrene, Mei, oppdager en liten ånd som leder henne inn i en magisk skog der hun finner en stor skogsånd. Hun kaller den Totoro. Faren hennes forteller at ånden er skogens konge. Bare de som har et rent hjerte kan se åndene i skogen. Fire år gamle Mei bestemmer seg senere for å finne igjen skogens konge. En regntung kveld, mens jentene venter på en buss, møter de en gigantisk Totoro som beskytter seg mot regnet med et stort blad fra et tre. Da den eldste søsteren Satsuki gir Totoro paraplyen sin blir han glad.

Da den minste jenta får høre at moren allikevel ikke som lovet vil komme tilbake fra sykehuset, bestemmer hun seg for å besøke moren på egenhånd. Hun går seg bort, men med hjelp av Totoro og en magisk buss i form av en katt finner Satsuki henne igjen. Sammen reiser de til sykehuset og observerer foreldrene fra avstand. Det er tydelig at forsinkelsen ikke skyldtes noe alvorlig, og at moren er iferd med å bli frisk.

Norske stemmer 
 Hanne Dancke Arnesen - Satsuki
 Reidun Berntsen
 Agnes Fasting - Mei
 Tommy Karlsen - Pappa
 Lena Meieran
 Hedda Munthe
 Amalie Reitan
 Christoffer Staib
 Rut Tellefsen
 Inger Teien

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Filmpresentasjon på Nausicaa.net

Japanske animerte fantasyfilmer
Japanske barnefilmer
Filmer fra 1988
Filmer regissert av Hayao Miyazaki
Studio Ghibli
Standard kantonesisk

Standard kantonesisk er den variant av det kantonesiske språk som generelt ansees som den «beste» eller «mest høyverdige» formen av dette språket. Standard kantionesisk tales fremfor alt i og rundt byene Guangzhou, Hongkong og Macao i det sørlige Kina. Det er også lingua franca i det øvrige av Guangdong-provinsen og i tilgrensende områder. 

Språkes tales også av mange utenlandskinesere, særlig de av kantonesisk avstamning, i for eksempel  Singapore, Malaysia, Canada, USA, Australia og Europa. 

Kantonesisk
Edwin von Manteuffel

Edwin friherre von Manteuffel (født 24. februar 1809 i Dresden, død 17. juni 1885 i Karlsbad i Böhmen) var en prøyssisk generalfeltmarskalk.

Liv og virke

Tidlig karriere 
Manteuffel var sønn av geheimreferendarien av Manteuffel, og vokste opp som barn i bedermeiertidens Vormärzatmosfære.

Allerede før 1848 ledsaget han prinsen til hoffet i St. Petersburg, der tsaren Nikolaj I la merke til ham. Hans gode kontaktpunkter i det russiske hoff førte til at han flere ganger senere ble benyttet til militærsendeferder til Russland.

Sammen med Albrecht von Roon, hvis utnevnelse Manteuffel hadde vært pådriver for, ble samtidig med ham rådgiver for monarken. Manteuffel fikk også lempet det slik at Helmuth von Moltke ble utnevnt til sjef for generalstaben. Slik kan man si at Manteuffel fikk som sjef for miliærkabinettet en temmelig sterk posisjon. Men man hadde kanskje overvurdert hans politiske teft, og ham ble tilskrevet en uheldig og heller reaksjonær tendens. Slik ble han av i 1861 ufordelaktig omtalt i juristen og politikeren Karl Twestens brosjyre Was uns noch retten kann som en «katastrofal mann i en katastrofal stilling » (unheilvollen Mann in unheilvoller Stellung). Dette angrepet på hans embedsførsel besvarte Manteuffel ed en tfordring til duell, hvorfra Twesten kom fra det med et sår, og Manteuffel med en kort arrest i Magdeburg.

Stattholder i Elsass-Lothringen 
Manteuffel ble i 1879 stattholder i Elsass-Lothringen. Hans faste forhåpning fra første stund som stattholder var å få ført Elsass-Lothringen frem til full autonomi og dermed likeverdig status med de andre delene av Det tyske rike. Han døde før dette målet var nådd.

Referanser

Litteratur 
 Bogdan Graf von Hutten-Czapski: Sechzig Jahre Politik und Gesellschaft, Bd. 1, S. 112–129.
 Jürgen Hahn-Butry (utg.): Preußisch-deutsche Feldmarschälle und Großadmirale. Safari, Berlin 1937.
 
 
 Henry Daniol: M. Thiers, le Comte de Saint-Vallier, le général de Manteuffel: libération du territoire 1871–1873. documents inédits, Paris 1898
 Karl Heinrich Keck: Das Leben des Generalfeldmarschalls Edwin v. Manteuffel. Bielefeld / Leipzig 1890.
 Manteuffel, 5) Edwin Hans Karl, Freiherr von. I: Meyers Konversations-Lexikon 1885–1892, 11. Band, Seite 206
 Frankreich und Deutschland im Krieg (18.–20. Jahrhundert) (PDF; 1,88 MB)

Eksterne lenker 
 
 
 Eintrag über Edwin von Manteuffel i Zentrale Datenbank Nachlässe
 Eintrag über Edwin von Manteuffel i Kalliope

Tyske arméoffiserer
Personer fra Dresden
Personer fra andre slesvigske krig
Personer fra den fransk-tyske krig
Pour le Mérite
Den sorte ørns orden
Mottakere av Jernkorsets storkors
Fødsler i 1809
Dødsfall i 1885
Tyske generalfeltmarskalker
Personer fra den østerriksk-prøyssiske krig
Prøyssisk militærpersonell
Prinsesse Mononoke

Prinsesse Mononoke (もののけ姫 Mononoke-hime) er en japansk animasjonsfilm fra 1997, regissert av anime-mesteren  Hayao Miyazaki og produsert av Studio Ghibli. Handlingen er lagt til Muromachi-perioden i Japan og kretser rundt kampen mellom de overnaturlige vokterne av en skog og menneskene som trenger skogens ressurser.

Filmen utkom på DVD i Norge 28. juli 2010 med norsk tale.

Handling

Mottakelse  
Filmen ble kåret til årets beste film 1998 under japanernes svar på Oscar-utdelingen, og spilte inn litt under 14,5 milliarder yen da den gikk på kino i Japan. Filmmagasinet Empire satte filmen på 488. plass da de i 2008 kåret tidenes 500 beste filmer. Filmen har i lang tid ligget på IMDbs liste over de 250 mest populære filmene på nettstedet.

Eksterne lenker 
 
 

Japanske animerte fantasyfilmer
Japanske eventyrfilmer
Filmer fra 1997
Filmer regissert av Hayao Miyazaki
Japanskspråklige filmer
Studio Ghibli
Animerte eventyrfilmer
Dunstaffnage Castle

Dunstaffnage Castle ble bygget på et strategisk sted i Firth of Lorn, omtrent 8 km nord for Oban på vestkysten av Skottland. Festningen står på en stort berg hvor bergveggen ble endret for å forbedre forsvaret. Festningen er firkantet med runde tårn. 

Festningen blir nå bestyrt av den statlige etaten Historic Scotland (Historiske Skottland). Det er åpent for publikum hele året.

Historie 
Stedet var opprinnelig det administrative maktsenteret for det første kongedømmet for de innvandrende skottene (som ga navnet til Skottland), og det var hit de brakte med seg Skjebnesteinen (skottenes kroningsstein «Stone of Destiny») fra Irland via øya Iona. Da norske vikinger fra vest angrep stedet på midten av 800-tallet ble maktsenteret flyttet til Scone i nærheten av Perth.

Andre historiske begivenheter:

 Det tilhørte MacDougall-klanen inntil det i 1309 ble erobret av Robert Bruce. 
 I 1470 fikk Campbell-klanen oppdraget til bestyre det på vegne av kronen.
 Et kapell ble bygget utenfor murene av lorden av Lorn. I sideskipet finnes gravplassene til Campbell-klanen.
 Flora MacDonald som var heltinnen som reddet prinsen som skottene kaller for «Bonnie Prince Charles» (Karl Edvard Stuart) satt fengslet her for en tid i 1746.
 Den siste Stewart, lord av Lorne, døde her.

Eksterne lenker 
 Dunstaffnage Castle, Argyll
 Clan Campbell Society: Dunstaffnage Castle

Borger i Skottland
Vernede byggverk i Argyll and Bute
Hradec Králové

Hradec Králové (tysk: Königgrätz) er en by i Böhmen i Tsjekkia. Den ligger ved elven Elben i regionen Hradec Králové.

Byen er kjent for slaget ved Königgrätz den 3. juli 1866, et slag i den prøyssisk-østerrikske krig.

Historie 
Hradec Králové er en av de eldste bosetningene i Tsjekkia. Byen var befestet allerede i 1062. Byens katedral ble bygget i 1303.

Hradec Králové het opprinnelig bare Hradec («slottet»), Králové («dronningens») ble senere lagt til da byen ble gitt av kong Václav II til sin kone, dronning Elisabeth.

Byen var sentral under husittkrigene, da den var med på opprørernes side. 

Tredveårskrigen førte til at byens protestantiske befolkning ble fordrevet, etter slaget på Det hvite berg i 1620. I 1639 ble byen beleiret av svenskene i åtte måneder.

I Josef IIs regjeringstid ble mange av byens kirker revet ned for å gjøre plass til befestninger. Disse befestningene sto helt til 1884.

Kjente personer fra Hradec Králové 
 Karl Freiherr von Rokitansky (1804 – 1887), østerriksk pateolog, politiker og filosof.
 Václav Vladivoj Tomek (1818 – 1905), tsjekkisk historiker
 Zuzana Navarová (1959 – 2004), tsjekkisk sangerinne og komponist

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Virtual show

Byer i Hradec Králové (region)
Byer i Böhmen
Byer ved Elben
Fylkesvei 306

Fylkesvei 306 (Fv306) går mellom Rien i Larvik og Undrumsdal i Tønsberg.

Riksvei 19 mellom Undrumsdalkrysset og Borre var del av veien frem til 17. desember 2009. Strekningen Skoppum–Fossan sto ferdig i 1902. Denne strekningen ble erstattet av en nybygd strekning langs Rv19 som åpnet 1. januar 2010.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Horten
Veier i Tønsberg
Veier i Sandefjord
Veier i Larvik
Fylkesvei 310

Fylkesvei 310 (Fv310) går mellom Kopstad og sentrum i Horten. Veiens lengde er 11,1 km.

Historikk 
Opprinnelig gikk riksvei 310 videre fra Horten til Tønsberg sentrum, 1992 ble denne strekningen del av riksvei 19.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Samtidig ble strekningen mellom Borre og Tønsberg sentrum fylkesvei 325 (Vestfold) da riksvei 19 ble ført til Undrumsdal.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Horten
Fylkesvei 313

Fylkesvei 313 (Fv313), også kjent som Gamle Sørlandske, går mellom Gutu og Helland i Holmestrand. Veiens lengde er 26,1 km.

Frem til 2001, før den nye E18 ble tatt i bruk, var veien del av E18. Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Holmestrand
Fylkesvei 315

Fylkesvei 315 (Fv315) går mellom Island og sentrum i Holmestrand. Veiens lengde er 9,7 km.

Historikk 
Før den nye E18 forbi Island ble bygd fortsatte riksvei 315 langs dagens fylkesvei 32 til Hvittingfoss.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Kommuner og knutepunkter



Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Primære fylkesveier
Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Holmestrand
Ammoniumklorid

Ammoniumklorid (NH4Cl), også kalt salmiakk, brukes populært om salmiakkspiritus som er en løsning av ammoniakk (NH3) i vann.

Farer 
Salmiakk må aldri blandes med natriumhypokloritt (klorin). Ved å blande klorin og vanlig husholdningssalmiakk produseres det giftig nitrogentriklorid (NCl3) som fører til akutt lungeskade.

Se også 
 Natriumhypokloritt

Referanser

Eksterne lenker 
 

  

Uorganiske forbindelser
Ammoniumforbindelser
Klorider
Tom Araya

Tomás Enrique Araya (født 6. juni 1961 i Viña del Mar, Chile) er vokalist og bassist i thrash metal bandet Slayer.

Bakgrunn 
Etter å ha flyttet med familien til USA i 1966 begynte han å spille bassgitar som 8-åring. Tom Araya er ett av ni barn i familien, og sammen med en av storebrødrene sine som spilte gitar, spilte de klassiske rockesanger av band som The Beatles og The Rolling Stones.

Slayer 
I 1981 ble Araya invitert av Kerry King til å bli med i thrash metal-bandet Slayer, som han planla å starte. Araya takket ja, og har siden spilt bassgitar og sunget for bandet. Debutalbumet Show No Mercy ble finansiert av penger Araya hadde tjent som åndedrettsterapeut. Araya jobbet på sykehuset fram til 1984, men da han ble nektet fri for å dra på Slayers første Europa-turné, valgte han å la være å møte opp på jobb. Etter en måned valgte sykehuset å sparke ham, noe Araya brydde seg fint lite om.

Annet 
På grunn av Slayers image og tekster blir bandet ofte sett på som satanisk. Tom Araya ser på seg selv som en kristen, men klarer å skille mellom religion og underholdning, og sammenligner sangtekstene og -titler, image, albumcover og lignende med en bok, et eventyr eller en film.

I 2006 fikk Araya utført en galleblære-operasjon, som førte til at turneen til Slayer ble utsatt to uker. 

Tom Araya er bosatt på en gård i Buffalo i Texas med sin kone og to barn. 

I 2011 fikk han overlevert nøkkelen til fødebyen sin Viña del Mar. På en pressekonferanse sa han:

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Fødsler i 1961
Personer fra Viña del Mar
Chilenske musikere
Slayer-musikere
Thrash metal-musikere
Frank Beard

Frank Beard (født 11. juni 1949 i Frankston i Anderson County i Texas) er en amerikansk musiker. Han er trommeslager i ZZ Top. 

Beard er lett gjenkjennelig blant de tre bandmedlemmene, da han er den eneste uten skjegg (til tross for at etternavnet betyr skjegg). Han har istedenfor en bart.

Beard spilte tidligere i bandene The Cellar Dwellers, The Hustlers og The American Blues før han i 1970 gikk sammen med Billy Gibbons og Dusty Hill og dannet ZZ Top.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Trommeslagere fra USA
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Personer fra Anderson County i Texas
Personer fra Dallas County i Texas