alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Follumfoss

Follumfoss, eller Nedre Hovsfoss som den også kalles, er et fossefall i Ådalselva (Begnavassdraget) og ligger ved Follum i Ringerike kommune, Buskerud. Den har en total fallhøyde på 14 meter og er i sin helhet utbygd for kraftproduksjon. Sammen med Hovsfoss er fallene utnyttet til kraftproduksjon gjennom Hofsfoss kraftverk. Kraftverket eies av EB Kraftproduksjon AS

Se også 
 Svinefoss
 Hensfoss
 Hovsfoss
 Hønefossen

Begnavassdraget
Fosser i Viken
Ringerikes geografi
Cryptoryctes

Se systematisk inndeling

Carneoryctes (før kalt Cryptoryctes) er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia.

Utseende 
Middelsstore, svært kraftige, blanke, mer eller mindre rødbrune biller, hodet og pronotum kan være svarte. Beina er korte og kraftige. Hos hannen har pronotum et horn ved forkanten og et par horn eller spisse knøler i bakre del, mellom disse kan det være en uthuling og felter med lange hår.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia, i tillegg forekommer én art i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 
Navnet Cryptoryctes er har også blitt brukt om en fossil pattedyr-slekt først beskrevet i 1954 (Cryptoryctes Reed, 1954). Siden det sistnevnte er et eldre navn bør billeslekten trolig bytte navn. Erstatningsnavnet Carneoryctes Özdikmen, 2009 har blitt foreslått for bille-slekten.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini 
 Slekten Carneoryctes Özdikmen, 2009
 Carneoryctes ater (Lea, 1917)
 Carneoryctes brittoni Carne, 1957
 Carneoryctes griseopilosus (Lea, 1917)
 Carneoryctes minchami Carne, 1981
 Carneoryctes monstrosus (Blackburn, 1895)
 Carneoryctes nigripennis (Lea, 1917)
 Carneoryctes peterseni Endrödi, 1967 - eneste asiatiske art
 Carneoryctes pimbus Carne, 1957
 Carneoryctes psilus Carne, 1957
 Carneoryctes semicalvus (Lea, 1917)
 Carneoryctes sulcatus (Arrow, 1914)
 Carneoryctes tectus (Blackburn, 1892)
 Carneoryctes tricornutus Howden & Malý, 2005
 Carneoryctes trifidus (Blackburn, 1895)
 Carneoryctes truncatus Carne, 1957
 Carneoryctes winganus Carne, 1957

Kilder 
 Dynastidae du Monde, sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Cryptoryctes brittoni, hann
 Bilde av Carneoryctes monstrosus, hann

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1957
Australias insekter
Veidal fangeleir

Veidal fangeleir, også kalt Gefangenenlager Veidal Kvænangen,  ble etablert i Kvænangen i august 1942 av den tyske okkupasjonsmakten. Leiren var en av Grini fangeleirs utekommandoer , og ble sammen med Baddereidet fangeleir opprettet for å reise snøskjermer og bygge snøtunnel over en 6 km lang veistekning på Kvænangsfjellet. 400 fanger fra Grini ble sendt til Kvænangsfjellet for å hjelpe norske sivile arbeidere med byggingen. 200 av dem ble sendt til Veidal. Fangene oppholdt seg på fjellet i tre måneder, fra 14. august 1942 til 11. november 1942.

Arbeidet med bygging av snøtunnelen og snøskjermene ble ledet av Operation Todt. Leiren var bevoktet av Wehrmacht.

Per Krohg og Odd Nansen var to av fangene fra Grini  som ble sendt til Veidal for å arbeide med snøtunnelen. De har begge skrevet om tida på Kvænangsfjellet: Odd Nansen i Fra dag til dag, bind II  og Per Krohg i Memoarer - minner og meninger  Per Krohg fikk også inspirasjon til en rekke kunstverk med motiver fra Kvænangenfjellet; Nordlys, fanger som vasker seg i en bekk overvåket av tysk vaktsoldat, fanger i lasterom på skip, gudstjeneste i fangeleir.

Et takkebrev fra "Veidalsfangene" til de sivile arbeiderne på anlegget forteller om forholdet mellom de to gruppene arbeidere. 

 

Området der Veidal fangeleir lå har vært utsatt for masseuttak i forbindelse med veiutbedringer. Imidlertid er det registrert tufter etter bygninger fra krigstiden i samme område. Det eksisterer tysk kart over bygninger på stedet. I dag ligger turiststasjonen Gildetun på Veidal.

Referanser

Eksterne lenker 
 Kulturminnesøk Veidal
 Nord-Troms historielag. Utflukt til krigsfangeleirene på Kvænangsfjellet og Baddereidet. Fotoalbum.
 

Fangeleirer i Norge under andre verdenskrig
Byggverk i Kvænangen
Fengsler i Norge
Troms' historie
Waldemar F. Lühr

Waldemar Ferdinand Lühr (født 1848) var en norsk arkitekt.

Han var sønn av murmester og arkitekt Johan Fredrich Lühr og gikk i murerlære hos faren frem til 1875. Deretter titulerte han seg som arkitekt. Samme år vant han en konkurranse om å tegne Vestre Fredrikstad kirke, som senere ble domkirke. Den ble oppført i 1879-80 etter at de opprinnelige tegningene var noe omarbeidet. Dette er Lührs i særklasse best kjent verk. Ellers tegnet han en bygård og en tomannsbolig i Kristiania. I 1877 vant han en konkurranse om nytt rådhus på Hammersborg, men dette ble aldri gjennomført, og prosjekttegningene er gått tapt. Alt dette skjedde på siste halvdel av 1870-tallet. Han utvandret i 1882 til Amerika. Lite synes ellers kjent om Lührs skjebne.

Verker i utvalg 
 Bygård i Henrik Ibsens gate 40–42 (før 2006: Drammensveien 16), Oslo (1876)
 Tomannsbolig i Josefines gate 18, Oslo (1878)
 Fredrikstad domkirke (oppr. Vestre Fredrikstad kirke, tegnet 1875, oppført 1879–80)

Referanser

Kilder 
 Geir Tandberg Steigan: Arkitekter: Waldemar Ferdinand Lühr (1848-?) (Artemisia.no)
 Waldemar F. Lühr i Norsk kunstnerleksikon
 
 

Norske arkitekter
Dødsår ikke oppgitt
Umbralerke

Umbralerke (Pinarocorys nigricans) er en fugl i slekten Pinarocorys i lerkefamilien. Den er av og til inkludert i slekten Mirafra.

Utbredelse 
Den forekommer i Angola, Botswana, Den demokratiske republikken Kongo, Mosambik, Namibia, Swaziland, Sør-Afrika, Tanzania, Zambia og Zimbabwe.

Underarter 
Det er beskrevet to underarter av umbralerke:
 Pinarocorys nigricans occidentis (Clancey, 1968) – forekommer fra det sørvestlige Zaire og nordlige Angola til Namibia og Mosambik.
 Pinarocorys nigricans nigricans (Sundevall, 1850) – forekommer fra det sørlige Zaire, nordvestlige Zambia og sørvestlige Tanzania til Namibia og Mosambik.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Birdlife Species Factsheet: Pinarocorys nigricans. Hentet ut 5. oktober 2013.
 IBC - The Internet Bird Collection: Pinarocorys nigricans. Hentet ut 5. oktober 2013.
 Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Hentet ut 5. oktober 2013.

Lerker
Fugler formelt beskrevet i 1850
Dyr formelt beskrevet av Carl Jacob Sundevall
Angolas fugler
Botswanas fugler
Den demokratiske republikken Kongos fugler
Mosambiks fugler
Namibias fugler
Swazilands fugler
Sør-Afrikas fugler
Tanzanias fugler
Zambias fugler
Zimbabwes fugler
Teinogenys

Se systematisk inndeling

Teinogenys er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia.

Utseende

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini 
 Slekten Teinogenys Sharp, 1873
 Teinogenys annectens Carne, 1957
 Teinogenys aurilegulus (Blackburn, 1896)
 Teinogenys brevis Sharp, 1873
 Teinogenys calvus (Blackburn, 1888)
 Teinogenys carinaticeps (Lea, 1919)
 Teinogenys deceptus Carne, 1957
 Teinogenys demarzi Endrödi, 1971
 Teinogenys dives (Blackburn, 1896)
 Teinogenys inermicollis (Lea, 1917)
 Teinogenys inermis Blackburn, 1890
 Teinogenys jenkinsi Carne, 1957
 Teinogenys laevis (Arrow, 1914)
 Teinogenys metallicola (Blackburn, 1892)
 Teinogenys mooniensis Allsopp & Carne, 1986
 Teinogenys nitidus Sharp, 1873
 Teinogenys paradoxus Carne, 1957
 Teinogenys richardsae (Blackburn, 1890)

Kilder 
 Dynastidae du Monde, sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Dyr formelt beskrevet i 1873
Australias insekter
Trissodon

Se systematisk inndeling

Trissodon er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia.

Utseende

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini 
 Slekten Trissodon Burmeister, 1847
 Trissodon australasiae (Hope, 1837)
 Trissodon bidentatus Allsopp, 1993
 Trissodon bryanti Carne, 1957
 Trissodon curtum (Burmeister, 1847)
 Trissodon glabrum (Arrow, 1914)
 Trissodon howdenorum Allsopp, 1993
 Trissodon kiwanum Carne, 1957
 Trissodon laevigatum (Burmeister, 1847)
 Trissodon laticolle (Burmeister, 1847)
 Trissodon nasutum (Blackburn, 1896)
 Trissodon setosum Carne, 1957
 Trissodon subopacum (Arrow, 1914)
 Trissodon tibiale Carne, 1957
 Trissodon tudor Carne, 1957

Kilder 
 Dynastidae du Monde, sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Dyr formelt beskrevet i 1847
Australias insekter
Cheiroplatys

Se systematisk inndeling

Cheiroplatys er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia og Sørøst-Asia.

Utseende 
Middelsstore, kraftige, høyt hvelvede, mørkbrune eller svarte biller. Hannen har fremre del av pronotum mer eller mindre uthulet, gjerne med en firkantet tann på hver side av gropa. Hunnen mangler denne gropa og kan ligne på en tordivel.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia og Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini 
 Slekten Cheiroplatys Hope, 1837
 Cheiroplatys amphioxus Arrow, 1937
 Cheiroplatys bifossus Blackburn, 1896
 Cheiroplatys borealis Carne, 1957
 Cheiroplatys carnei Endrödi, 1971 - Asia
 Cheiroplatys castaneus Lea, 1917
 Cheiroplatys excavatus Lea, 1917
 Cheiroplatys inconspicuus MacLeay, 1887
 Cheiroplatys laevicollis Arrow, 1937 - Asia
 Cheiroplatys latipes (Guérin-Ménéville, 1830)
 Cheiroplatys nitidus Carne, 1957
 Cheiroplatys solidus Carne, 1957
 Cheiroplatys volsellus Carne, 1957

Kilder 
 Dynastidae du Monde, sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 
 Bilder av Cheiroplatys bifossus, hunn

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1837
Carneodon

Se systematisk inndeling

Carneodon (før kalt Neodon) er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia.

Utseende 
Forholdsvis små, korte og brede, blanke biller. Hode og pronotum er ofte svarte, dekkvingene gjerne mer eller mindre rødbrune. Hos hannen er pronotum mer eller mindre uthulet foran i midten, men uten påfallende tenner eller horn.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia og Ny-Guinea.

Systematisk inndeling 
Navnet Neodon er har også blitt brukt om slekt av gnagere først beskrevet i 1841 (Neodon Horsfield, 1841). Siden det sistnevnte er et eldre navn bør billeslekten trolig bytte navn. Erstatningsnavnet Carneodon Özdikmen, 2009 har blitt foreslått for bille-slekten.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini 
 Slekten Carneodon Özdikmen, 2009 (inntil nylig kalt  Neodon Carne, 1957, nec Horsfield, 1841)
 Carneodon bidens (Blackburn, 1896)
 Carneodon glauerti (Carne, 1957)
 Carneodon intermedius (Blackburn, 1896)
 Carneodon laevicollis (MacLeay, 1871)
 Carneodon laevipennis (Blackburn, 1896)
 Carneodon laevis (Burmeister, 1847)
 Carneodon meyricki (Blackburn, 1896)
 Carneodon occidentalis (MacLeay, 1888)
 Carneodon pecuarius (Reiche, 1860)
 Carneodon simplex (Carne, 1957)

Kilder 
 Dynastidae du Monde, sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Carneodon pecuarius
 Bilde av Carneodon laevis

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1957
Australias insekter
Ny-Guineas insekter
Lonchotus

Se systematisk inndeling

Lonchotus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore, kraftige, blankt svarte biller. Kroppen er kort, bred og høyt hvelvet. Hos hannene er pronotum mer eller mindre uthulet foran, pannen har gjerne et kort horn. Pronotum er fint og tett punktert, dekkvingene spredt og grovt.

Levevis 
Larvene lever i jorda, der de spiser røtter og råtnende organisk materiale.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar og nærliggende øyer (Aldabra, Komorene, Seychellene).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini 
 Slekten Lonchotus Burmeister, 1847
 Lonchotus aldabrensis Dechambre, 1986 - på Aldabra
 Lonchotus ambrensis Dechambre, 1986
 Lonchotus astovensis Arrow, 1911 - på Seychellene
 Lonchotus crassus (Klug, 1832)
 Lonchotus endroedii Dechambre, 1986
 Lonchotus latus Arrow, 1911
 Lonchotus lentus Burmeister, 1847
 Lonchotus minor Dechambre, 1986
 Lonchotus mohelicus Paulian, 1960 - på Komorene
 Lonchotus politus Arrow, 1908
 Lonchotus punctatissimus Arrow, 1908
 Lonchotus rotundus Arrow, 1911
 Lonchotus rugosicollis Sternberg, 1910
 Lonchotus sicardi Arrow, 1911

Kilder 
 Dynastidae du monde- sjekkliste over artene

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Lonchotus crassus

Hornbiller
Dyr formelt beskrevet i 1847
Madagaskars insekter
XenForo

XenForo er et forumsystem skrevet i PHP. Systemet er utviklet av en stab ledet av tidligere hovedutviklere av vBulletin, Kier Darby og Mike Sullivan. XenForo er ikke gratis som mange andre forumsystemer.

Ulike diskusjonsforum-systemer

Eksterne lenker 
 

Nettsteder
MyBB

MyBB, originalt MyBulletinBoard, er et gratis forumsystem med åpen kilde. Det er basert på PHP og støtter MySQL, PostgreSQL og SQLite som database.

Eksterne lenker 
 

Nettsteder
Europeiske konservative og reformatorer

Europeiske konservative og reformatorer (engelsk: European Conservatives and Reformists Party, ECR) (tidligere «Alliansen av europeiske konservative og reformatorer», 2009–2016, og «Alliansen av konservative og reformatorer i Europa», 2016–2019) er et konservativt politisk parti på europeisk nivå. Partiet representerer den EU-skeptiske delen av den moderate høyresiden, men er ikke imot EU-samarbeidet som sådan. Partiet ønsker at samarbeidet konsentreres om et mindre antall områder, deriblant EUs indre marked.

Gruppen av europeiske konservative og reformatorer, som formelt er parlamentsgruppen til Europeiske konservative og reformatorer, men også favner parlamentsmedlemmer fra blant andre Den europeiske kristne politiske bevegelse (ECPM) og Den europeiske frie allianse (EFA), har om lag 60 representanter i Europaparlamentet etter Storbritannias uttreden av EU i januar 2020.

Partiet ble stiftet den 1. oktober 2009, etter at gruppen i Europaparlamentet hadde blitt dannet i juni samme år. Partiet hadde åtte nasjonale partier som medlemmer ved grunnleggelsen, hvorav de største var Det konservative parti (toryene) i Storbritannia og Det demokratiske borgerparti i Tsjekkia.

Europeiske konservative og reformatorer ledes av et styre på seks personer. President fra 2009 til 2020 var tsjekkeren Jan Zahradil, som så ble etterfulgt av italieneren Giorgia Meloni, partileder i Fratelli d'Italia.

Europeiske konservative og reformatorer har et samarbeid med den partiuavhengige ungdomsorganisasjonen De europeiske ungkonservative, stiftet i 1993.

Medlemspartier i Europa 

Tidligere medlemspartier i Europa:
 : Libertair, Direct, Democratisch (2010–2014)
 : Lad opp Bulgaria (2018–2019)
 : Sannfinnene (2015–2017) (Blå framtid overtok medlemskapet)
 : Debout la France (2019–2020)
 : Sjálfstæðisflokkurinn (2011–2021)
 : Conservatori e Riformisti (2015–2017) (gikk inn i Direzione Italia, som ble medlem)
 : For fedreland og frihet/LNNK (2009–2011) (gikk inn i Nasjonal allianse, som ble medlem i 2014)
 : Polen først (2010–2014)
 : Noua Republică (2013–2018)
 : M10 (2016–2019) (gikk inn i Alternativa Dreaptă, som ble medlem)
 : Rettferdighets- og utviklingspartiet (2013–2018)
 : Magyar Demokrata Fórum (2009–2011)

Europeiske konservative og reformatorer har også flere regionale partnere (tidligere kalt assosierte medlemmer) utenfor Europa, deriblant Canadas konservative parti, Det republikanske parti i USA, Likud i Israel, Liberal Party of Australia og New Zealand National Party.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Europeiske politiske partier
Politiske partier etablert i 2009
2009 i Europa
Sametingsvalget 2013

Sametingsvalget 2013 blei avholdt 8. og 9. september 2013, samtidig med stortingsvalget. Valget omfattet alle 39 plassene i det norske Sametinget. 

Norske Samers Riksforbund ble det største partiet, med 11 mandater. Sammen med de to mandatene fra samarbeidslistene NSR/Sfp utgjør disse til sammen Sametingets største politiske gruppe. Det var en posisjon Arbeiderpartiet hadde i forrige periode. Ap tapte imidlertid fire mandater (ned fra 14 til 10) og er dermed nest størst. Nykommeren fra valget i 2009, Árja, fikk ett mandat mer enn forrige periode og fikk totalt fire mandater, og utgjør dermed Sametingets tredjestørste politiske gruppe. De øvrige mandatene ble fordelt på åtte mindre grupper.

Valgkretser 

Ved sametingsvalget er Norge delt inn i sju valgkretser.

Lister 

Ved valget er det i alt 48 lister. Tabellen under viser hvilke lister som stiller i de enkelte distrikt (x). Det er ett tilfelle av fellesliste mellom to partier (y).

Kristelig Folkeparti hadde også levert listeforslag i krets 1, men dette blei underkjent, da forslaget ikke tilfredsstilte regelen om kjønnsbalanse (minst 40 prosent av hvert kjønn).

Stemmerett 

For å ha stemmerett ved sametingsvalget må en være registrert i samemanntallet. Det kan den bli som oppfatter seg selv som same, og som 
 enten har samisk som hjemmespråk, 
 eller har eller har hatt forelder, besteforelder eller oldeforelder med samisk som hjemmespråk, 
 eller er barn av en person som står eller har stått i manntallet.

Alle samer fra Norge som er over 18 år eller fyller 18 år i valgåret, har rett til å registrere seg i valgmanntallet. Samer som er statsborgere i andre nordiske land, kan registrere seg dersom de 30. juni i valgåret står innført i Folkeregisteret som bosatt i Norge. Samer fra andre land enn de nordiske kan registrere seg dersom de har stått innført i Folkeregisteret de tre siste åra før valgdagen.

Ved valget i 2013 er det i alt innført  personer i samemanntallet. Disse fordeler seg slik på valgkretsene:
 1 Østre valgkrets – 
 2 Ávjovári valgkrets – 
 3 Nordre valgkrets – 
 4 Gáisi valgkrets – 
 5 Vesthavet valgkrets – 
 6 Sørsamisk valgkrets – 972
 7 Sør-Norge valgkrets – 

De største kommunene er:

Ved valget i 2011 var det  registrert i manntallet, og i 2009 var det .

Resultater 

Endelig tall per 25. september 2013 Kilde: www.valgresultater.no)

Foreløpig mandatfordeling per krets og parti:

Eksterne lenker 
 Sametingsvalget 2013 - Informasjonsside fra Kommunal- og regionaldepartementet

Noter

Kilder 

 Sametingets valgsider

2013
Valg i 2013
2013 i Norge
Andrée Jeglertz

Andrée Alexander Jeglertz (født 14. februar 1972 i Malmö) er en svensk fotballtrener, og tidligere fotballspiller.

Karriere

Som spiller 
Jeglertz spilte 25 kamper i Allsvenskan for Malmö FF og Trelleborgs FF, samt tre kamper for Sveriges U-21-lag.

Jeglertz spilte også klubbfotball for Umeå FC, IFK Hässleholm og Gimonäs CK.

Som trener 
Jeglertz gikk fra Umeå IK til Djurgårdens IF i 2009, etter også å ha trent Gimonäs CK i en sesong. I perioden i Umeå IK fikk Jeglertz utmerkelsen årets dametrener i Fotbollsgalan to ganger, samt at han med klubben vant Mesterligaen i fotball for kvinner i 2004.

Jeglertz er nå trener for Finlands kvinnelandslag.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske fotballspillere
Svenske fotballtrenere
Fotballspillere for Malmö FF
Fotballspillere for Umeå FC
Fotballspillere for IFK Hässleholm
Fødsler i 1972
Dorilla in Tempe

Dorilla in Tempe er en melodramma eroico pastorale i tre akter av Antonio Vivaldi med en italienskspråklig libretto av Antonio Maria Lucchini. Operaen hadde premiere ved Teatro San Angelo i Venezia 9. november 1726. Vivaldi skrev senere om operaen flere ganger for forskjellige oppsetninger gjennom den siste halvdelen av karrieren sin.

Historie
Dorilla in Tempe ble godt mottatt under premieren og ble en av de personlige favorittene til Vivaldi. Operaen ble det første verket til Vivaldi med mezzosopranen Anna Girò i en av rollene. Hun hadde et livslangt vennskap og profesjonelt partnerskap med Vivaldi. Operaen ble også kjent for de visuelle aspektene, og hadde de mest utførlige kulissene (av Antonio Mauro) i operahistorien frem til da. Den var også kjent for den vakre koreografien til Giovanni Galletto.

I 1728 ble operaen spilt på ny på det lille Teatro San Margherita i Venezia, med nesten identisk tekst, og igjen i Praha ved Sporck teater våren 1732, denne gangen med store endringer i librettoen. Under karnevalet i 1734 ble operaen igjen spilt ved Teatro San Angelo, denne gangen som en pastisj med nyere musikk fra andre komponister, blant andre Hasse, Giacomelli og Leo.

Musikk
Det eneste partituret en har fra Dorilla in Tempe, som ligger i Torino, er fra pastisj-fremføringen i 1734. Heldigvis inneholdt ikke bare partituret de mange tilleggene, men også mye av det som ble tatt bort fra de tidligere produksjonene. Noe som er uvanlig for operapartiturene til Vivaldi er at sinfoniaen er tydelig knyttet til hovedoperaen. Den følger tittelsiden i stedet for å komme før denne, og musikken i siste satsen - en C-dur-utgave av åpningen av Våren– dukker opp i åpningsrefrenget på operaen.

Roller

Referanser

Kilder 
Eric Cross: "Dorilla in Tempe", Grove Music Online red. L. Macy, (abonnement) 

Operaer av Antonio Vivaldi
Uroppføringer av musikk i 1726
Operaer fra 1720-årene
Strauman stadion

Strauman stadion (byggestart 1962, ferdig 1979) er hjemmebanen til Strauman IL og ligger i Sydalen i Vågan kommune. Stadionet har grusdekke og er samlokalisert med Sydal Skole og en ballbinge finansiert av tippemidlene fra Norsk Tipping. Etter mange års arbeid tok klubben i 1978 opp lån for å få ferdigstilt banen i full størrelse i 1979. I 1986 fikk Strauman IL 86 000 i tippemidler fra Norsk Tipping til å utbedre baneanlegget. Etter å kun ha blitt brukt til barnefotball i 9 år er banen blitt rehabilitert foran årets sesong med nytt grusdekke og rydding av skog og mark rundt banen. Strauman IL har satt ned en prosjektgruppe for å få lagt kunstgress på Strauman stadion.

Fotballstadioner i Norge
Sport i Vågan
Idrettsanlegg i Nordland
Byggverk i Vågan
Dag Rune Olsen

Dag Rune Olsen (født 12. februar 1962 i Røros) er en norsk kreftforsker, professor i biomedisinsk fysikk ved Universitetet i Bergen, og tidligere rektor ved Universitetet i Bergen. Fra 1. august 2021 tiltrådte han som (ansatt) rektor ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.

Akademisk karriere 
Dag Rune Olsen var (2010–2013) dekan på Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet. Tidligere var han avdelingssjef ved Kreftinstituttet ved Oslo universitetssykehus. Han har doktorgrad fra Universitetet i Oslo (1999).

I perioden 2013–2020 var Dag Rune Olsen rektor for Universitetet i Bergen.  Han overtok posisjonen fra Sigmund Grønmo i august 2013. Han trakk seg før den valgte perioden var over da han ble ansatt som rektor ved Universitetet i Tromsø.

Referanser

Eksterne lenker 

 

 

Norske forskere
Professorer ved Universitetet i Bergen
Rektorer ved Universitetet i Bergen
Personer fra Røros kommune