alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
MS «Anita»

MS «Anita» var et motorbulkskip som forsvant i en storm utenfor USAs østkyst den 22. mars 1973, samme dag som også MS «Norse Variant» forsvant. Skipet gikk med kull fra Newport News i Virginia til Hamburg i Tyskland og forlot havneanlegget dagen før ulykken inntraff. Siste radiomelding ble mottatt samme kveld som skipet gikk ned. Kun én livbøye ble funnet, og en besetning på 32 mann gikk ned med skipet.

MS «Anita» het opprinnelig MS «Belline», men ble omdøpt i 1971 etter reder Erling Samuelsens datter Anita.

Besetning, de omkomne 
 Paul Rye-Andersen, kaptein, Borre, f. 23.01.20
 Erik Alvin, overstyrmann, Oslo, f. 28.01.37
 Arne Martinsen, førstestyrmann, Furnes, f. 07.05.39
 Ingar Støbekk, annenstyrmann, Ski, f. 06.12.49
 Kari Berglien, radiotelegrafist, Flesberg, f. 17.07.45
 Julian Andreassen, arbeidsleder, Hol, f. 08.06.34
 Cacabelos Juan Alvares, matros, Pontevedra, Spania, f. 09.10.44
 Harald Trandem, matros, Aurskog, f. 20.02.54
 Hans Jürgen Zeigfuss, matros, Werl, Tyskland, f. 12.04.45
 Kai-Ole Åslund, matros, Gjøvik, f. 22.10.52
 Selamet Can, lettmatros, Istanbul, Tyrkia, f. 05.03.42
 Heinrich von Gunten, maskinsjef, Reistad, Lier, f. 19.03.27
 Frank Hansen, førstemaskinist, Gressvik, f. 08.01.46
 Viktor I. Broks, annenmaskinist, Brøstadbotn, f. 11.07.48
 Kjartan H. Olsen, maskinassistent, Oslo, f. 18.01.07
 Uwe Holst, Bremen, elektriker, Tyskland, f. 02.06.44
 Terje Trygg, reparatør, Oslo, f. 12.12.46
 Rolf Antvort, motormann, Gjøvik, f. 17.01.45
 Bjørn Bratlien, motormann, Raufoss, f. 08.04.42
 Dan Buflod, motormann, Trysil, f. 09.07.47
 Jens Erik Eggen, smører, Tylldalen, f. 30.08.55
 Bjørn Helge Hansen, smører, Nybergsund, f. 10.10.52
 Kåre Karlsen, stuert, Sandefjord, f. 25.06.33
 Ragnar L. Kristiansen, kokk, Gjøvik, f. 14.06.12
 Gulaid Mohammed Hassan, hjelpemann, Burao, Somali Dem. Rep., f. 05.06.28
 Solveig Hoff, hjelpepike, Oslo, f. 23.10.20
 June Jensen, hjelpepike, Liverpool, Enland, f. 07.07.33
 Hollgeir Askvik Hebnes, reisereparatør, Sandnes, f. 07.01.39
 Alf Nordbotn, reisereparatør, Oslo, f. 16.08.37
 Klaus Ivar Johansen, reisereparatør, Lørenskog, f. 27.01.45
 Rune Jansen, reisereparatør, Larvik, f. 16.10.49
 Jan Ove Kjær, reisereparatør, Lauve, f. 19.10.41

Eksterne lenker 
 
 Sjøhistorisk database – MS «Anita»
 Minneside for MS Anita og MS Norse Variant 

Norske bulkskip
Skip fra 1966
Sjøulykker i 1973
Skip bygget i Norge
Nylands mekaniske verksted
Forliste skip
Artikler i sjøfart-prosjektet
European Women’s Lobby

European Women's Lobby, forkortet EWL, er en paraplyorganisasjon for europeiske kvinneorganisasjoner, grunnlagt 1990. Organisasjonen har ca. 2500 medlemsorganisasjoner, herunder organisasjoner i alle 27 EU-land og tre kandidatland, samt 21 europeiske eller internasjonale organisasjoner. Organisasjonen har sekretariat i Brussel og jobber for likestilling og kvinners rettigheter i EU. Organisasjonen har også konsultativ status hos Europarådet og FNs økonomiske og sosiale råd, og deltar regelmessig i arbeidet til FNs kvinnekommisjon.

Bakgrunnen for etableringen av EWL var en samling i London i november 1987 med 120 representanter fra 85 kvinneorganisasjoner med 50 millioner medlemmer til sammen. Europakommisjonen uttrykte sin støtte til etableringen av det som ble EWL. EWL ble formelt grunnlagt i 1990 av Belgia, Danmark, Frankrike, Tyskland, Hellas, Irland, Italia, Luxembourg, Portugal, Spania, Nederland og Storbritannia samt 17 europeiske kvinneorganisasjoner.

EWL er en av de eldste og største lobbyorganisasjonene på europeisk nivå, og jobber tett med europeiske institusjoner og partnere fra det sivile samfunn.

I Norge er Norsk Kvinnesaksforening medlem av European Women's Lobby, gjennom sitt medlemskap i International Alliance of Women. Det er dannet lignende paraplyorganisasjoner for kvinneorganisasjonene i flere land, bl.a. Norges kvinnelobby og Sveriges Kvinnolobby.

Eksterne lenker 
 European Women's Lobby

Den europeiske union
Lobbyvirksomhet
Ellen Schwiers

Ellen Schwiers (født 11. juni 1930 i Stettin, død 26. april 2019 i Starnberg) var en tysk skuespillerinne innen film og scenekunst.

Liv og virke

Bakgrunn
Ellen Schwiers kom fra en skuespillerfamilie. Hennes far var teaterskuespilleren Lutz Schwiers. På grunn av hans omflakkende skuespillerliv fikk hun en urolig oppvektst. Schwiers ble medlem av Bund deutscher Mädel da hun var tretten år. Etter den andre verdenskrig måtte familien flytte til Hessen, der Schwiers, med bestått vitnemål i 1945, skulle gå i lære til først å bli baker og senere gartner.

Skuespillerinne
Ellen Schwiers mottok undervisning i skuespill av sin far. Etter å ha bestått eksamen i faget ble hun første gang engasjert til Theater Koblenz. Fra tid til annen jobbet hun også som suffløse. I 1949 fikk hun sin første kameraopptreden, i filmen Heimliches Rendezvous under regi av Kurt Hoffmann. 

Schwiers spilte til 1978 i diverse filmer, der hun ofte hadde rollen som en problematisk og forførerisk kvinne som skaper uro i vanlige menneskers liv, slik som i Das Erbe von Björndal (1960), Der letzte Zeuge (1960), Frau Irene Besser (1960), Der Satan mit den roten Haaren (1964). Også på scenen ble hun ofte engasjert til slike roller, som elskerinne i Jedermann (1961/62, Salzburg), Lady Macbeth i Shakespeares Macbeth (1972, turné) eller Lysistrata i Hochhuths Lysistrata und die Nato (1974, Essen).

Hun spilte Gunvor i den kontroversielle adapsjonen Das Erbe von Björndal av Trygve Gulbranssens Bjørndaltrilogi.

Hun spilte også i to episoder av Der Bulle von Tölz ved siden av datteren Katerina Jacob.

I 1956 giftet hun seg med filmprodusenten Peter Jacob, tidligere ektemann av Leni Riefenstahl. Med mannen hadde hun to barn, som også er blitt skuespillere: Katerina Jacob (Der Bulle von Tölz) og Daniel Jacob (Ich heirate eine Familie). Sønnen døde i 1985, i en alder av 21 år, som følge av en tumor.

I 1982 grunnla Ellen Schwiers sammen med ektemannen og datteren turnéteateret das ensemble. Mannen døde i 1992. Hennes bror Holger Schwiers har jobbet som skuespiller og stemmeskuespiller. Barnebarnet Josephine Jacob er også skuespiller. Ellen Schwiers bodde i Berg ved Starnberger See.

I 2015 trakk hun seg tilbake fra scenen.

Hun døde den 26. april 2019 i Starnberg.

Filmografi

Priser 
 1995 Verdienstmedaille des Landes Baden-Württemberg
 1989 Bundesverdienstkreuz 1. Klasse

Litteratur 
 Thomas Blubacher: Ellen Schwiers, i: Andreas Kotte (Hrsg.): Theaterlexikon der Schweiz. Chronos, Zürich 2005, ISBN 3-03-400715-9, bind 3, side 1664.

Noter og referanser

Eksterne lenker 
 
 

Tyske skuespillere
Personer fra Szczecin
Skuespillere i filmer basert på Bjørndaltrilogien
Karbonplanet

En karbonplanet, også kalt diamantplanet, er en teoretisk type steinplaneter foreslått av Marc Kuchner med indre lag av diamant som kan være flere kilometer tykke. De diamantrike planetene kan formes av små partiklar i protoplanetariske skiver som finnes rundt mange stjerner om de er rike på karbon og har lite oksygen. Denne typen planeter ville ha utviklet seg annerledes sammenlignet med jorden, Mars og Venus, de såkalte silikatplanetene som hovedsakelig er bygd opp av silisium og oksygen.

Eksisterende teorier sier at karbonplaneter har en jernrik kjerne tilsvarende de kjente steinplanetene. Utenfor kjernen finnes et tykt lag av silisiumkarbid og titankarbid og utenfor dette et lag av karbon. Karbonet skulle være i form av grafitt, muligens med et lag av diamanter på bunn om planeten er tilstrekkelig stor til å skape det nødvendige trykket.

Planetens overflate skulle være rik på hydrokarbon og karbonmonoksid. Jordlignende karbonbasert liv med vann som løsningsmiddel skulle kunne eksistere på en slik planet om det finnes tilstrekkelig med vann, men sannsynligvis ville metabolismen få motsatt retning på grunn av de kraftige redokserende omgivelsene.

Oksygenholdige forbindelser ville altså inntas som føde for å reagere med den karbonrike atmosfæren.

Observasjoner 
Planetene som kretser rundt pulsaren PSR 1257+12 kan være karbonplaneter, sannsynligvis dannet av en splittet stjerne som produserte karbon når den ble eldre. Andre gode kandidater til karbonplaneter er de som ligger nær Melkeveiens sentrum hvor stjernene har mer karbon enn de som ligner på solen.

Karbonplaneter forutsies å ha lignende diameter som svovel- og vannplaneter av samme masse, noe som vil gjøre dem potensielt vanskelige å skille ut.

Se også 
Planetologi
Planetdefinisjon

Referanser

Eksterne lenker 
 astro-ph 0504214 Marc J. Kuchner, Extrasolar Carbon Planets

Planeter
Artikler i astronomiprosjektet
Faisal Dahir

Faisal Dahir (født 19. desember 1994 i Ålesund) er en norsk fotballspiller og fotballtrener. Dahir som spiller for Grorud Idrettslag i 2. divisjon og er hovedtrener for Holmlia Sportsklubb - Fotball i 4. divisjon. Han har tidligere spilt midtstopper, sentral midtbane og ving for Lyn Fotball. Han kjennetegnes ved sin hurtighet, arbeidskapasitet og taklingsferdigheter. Dahir debuterte for Lyn 25. august 2010 borte mot BI Athletics Fotball i 6.divisjon og var en sentral spiller for et meget ungt Lyn-lag som vant OBOS-cup 2011. Sommeren 2012 signerte han proffkontrakt med Lyn med varighet ut 2014. I juli 2013 prøvespilte han med Aafk. Fra 2015 har han spilt for Grorud i 2. divisjon. 

Etter å ha vært trener for G19-laget til Holmlia SK, overtok han i 2016 ansvaret for A-laget til Holmlia SK i 4. divisjon.

Karrierestatistikk

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Faisal Dahir – på lynhistorie.com

Norske fotballspillere
Personer fra Ålesund kommune
Michael Hinz

Michael Hinz (født 28. desember 1939 i Berlin, død 6. november 2008 i München) var en tysk skuespiller innen film og scenekunst.

Liv 

Som sønn av skuespillerparet Werner Hinz og Ehmi Bessel vokste han opp sammen med broren Knut og halvsøsteren Dinah in Berlin og Hamburg. I Hamburg utdannet han seg til teaterskuespiller. I 1958 gjorde han sin debut på scenen hos Willy Maertens ved Hamburger Thalia-Theater. Et år senere fikk han sin første filmrolle og gjorde seg kjent i Tyskland i den prisbelønte anti-krigsfilmen Die Brücke.

Han spilte også Dag jr. i den kontroversielle adapsjonen Das Erbe von Björndal av Trygve Gulbranssens Bjørndaltrilogi.

I sitt første ekteskap var Hinz gift med skuespillerinnen Ingrid van Bergen. Deres datter Carolin van Bergen ble også skuespillerinne. I 1967 ble han under filmingen av fjernsynsserien Hauptstraße Glück kjent med Viktoria Brams, som han giftet seg med ett år senere. Sammen fikk de to barn.

Etter et slag lå Hinz i koma i flere uker til han døde. Urnen til Michael Hinz befinner seg ved Westfriedhof i München.

Teater 
 Geronimo und die Räuber (1966)
 Leben wie die Fürsten (1966)
 Oblomows Liebe (1976)
 Die Traumfrau (1978)
 Die Kette (1977)

Filmografi (utvalg) 
 1959: Die Brücke
 1960: Geständnis einer Sechzehnjährigen
 1960: Lampenfieber
 1960: Das Erbe von Björndal
 1960: Gustav Adolfs Page
 1961: …und sowas nennt sich Leben
 1961: Kriegsgesetz (Legge di guerra)
 1961: Toller Hecht auf krummer Tour
 1962: Der längste Tag (The Longest Day)
 1962: Ich bin auch nur eine Frau
 1963: Es war mir ein Vergnügen
 1963: Das Feuerschiff
 1964: Lana – Königin der Amazonen
 1965: Tante Frieda – Neue Lausbubengeschichten
 1966: Onkel Filser – Allerneueste Lausbubengeschichten
 1966: Katz und Maus
 1968: The Last Escape (UA: 1970)
 1972: Vier Mal heute Nacht (Quante volte… quella notte)
 1973: Tod eines Fremden
 1974: Das Gewissen (Touch Me Not)
 1974: Magdalena – vom Teufel besessen
 1983: Tod des Mario Ricci (La mort de Mario Ricci)

Fjernsynsserier 
 Hauptstraße Glück
 Das Kriminalmuseum – Die Ansichtskarte, 1965; Wer klingelt schon zur Fernsehzeit, 1970
 Der Kommissar
 Der König
 Die merkwürdige Lebensgeschichte des Friedrich Freiherrn von der Trenck, 1972
 Fünf Freunde (barneserie) (som Onkel Quentin Kirrin), England 1977/78
 Ein Fall für zwei
 Derrick
 SOKO 5113
 Der letzte Zeuge
 Forsthaus Falkenau
 Eichholz und Söhne (Sammen med far Werner og bror Knut Hinz)
 Happy Holiday
 Wildbach
 Der Millionenbauer
 Die glückliche Familie
 Heidi und Erni
 Der Landarzt
 Unser Charly
 Fünf Sterne (som Butler)
 Fußballtrainer Wulff, 1972

Dubbing 
Som stemmeskuespiller lånte han blant annet bort stemmen til Jeff Goldblum (Die Mars-Chroniken) og Scott Wilson (Kaltblütig).

Pris 
 Berliner Senatpreis (1959)
 Bundesfilmpreis som beste unge skuespiller for Das Feuerschiff (1963)

Noter og referanser

Eksterne lenker 
  "Die Brücke" machte ihn über Nacht zum Star – Nekrolog av Peter Zander i Welt, 8. november 2008, Utg. 263/2008, s. 26
 
 Michael Hinz på filmportal.de
 

Tyske skuespillere
Stemmeskuespillere
Skuespillere i filmer basert på Bjørndaltrilogien
Personer fra Berlin
Fødsler i 1939
Dødsfall i 2008
Murielle Ahouré

Murielle Ahouré (født 23. august 1987 i Abidjan) er en ivoriansk sprinter. Hun vant sølv under innendørs-VM i Istanbul i 2012. 

I 2009 vant hun 2009 NCAAs innedørsmesterskap på 200 meter, da hun løp for University of Miami. Ahourés personbeste er 11,00 på 100 meter (Roma 2012) og 22,78 på 200 meter fra 2009. Hun innehar de nasjonale rekordene for Elfenbenskysten på 100 meter og den afrikanske rekorden på 200 meter innendørs.

2016 
Ahouré ble afrikamester på 100 meter i Durban i Sør-Afrika i 2016 og var flaggbærer for Elfenbenskysten under  under åpningsseremonien for Sommer-OL 2016. Ahouré ble slått ut på semifinalen og endte spm nummer 10 på 100 meter under lekene og tilsvarende skjedde på 200 meter hvor hun ble nummer 12.

2021 
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter der hun ble utslått i semifinalen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil hos AllAthletics 

Ivorianske sprintere
Personer fra Abidjan
Verdensmestere i friidrett innendørs for Elfenbenskysten
Afrikamestere i friidrett for Elfenbenskysten
Deltakere for Elfenbenskysten under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Elfenbenskysten under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Elfenbenskysten under Sommer-OL 2020
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2020
Deltakere for Elfenbenskysten under VM i friidrett 2013
Deltakere for Elfenbenskysten under VM i friidrett 2015
Deltakere for Elfenbenskysten under VM i friidrett 2017
Deltakere for Elfenbenskysten under VM i friidrett 2019
Deltakere for Elfenbenskysten under Afrikamesterskapet i friidrett 2014
Deltakere for Elfenbenskysten under Afrikamesterskapet i friidrett 2016
Deltakere for Elfenbenskysten under VM i friidrett innendørs 2018
Deltakere for Elfenbenskysten under VM i friidrett 2022
Diego Ulissi

Diego Ulissi (født 15. juli 1989 i Cecina) er en italiensk profesjonell landeveissyklisk. Han sykler for UCI WorldTour-laget UAE Team Emirates. Han har vært profesjonell rytter siden 2010.

Karriere  
Ulissi vant Junior-VM i landeveissykling i både 2006 og 2007, og var den andre i historien til å ta to Junior-VM titler. Ulissi vant den 17. etappen av Giro d'Italia 2011 etter at Giovanni Visconti mistet seieren etter ufair sprinting.

Meritter 

2010
 1.-plass, Gran Premio Industria e Commercio di Prato
 8.-plass sammenlagt, Polen rundt
2011
 Etappe 17 Giro d'Italia
 Sammenlagt og etappeseier, Slovenia rundt
 2.-plass sammenlagt, Settimana internazionale di Coppi e Bartali
 Ungdomskonkurransen
2012
 3.-plass sammenlagt Settimana internazionale di Coppi e Bartali
Poengkonkurransen, Ungdomskonkurransen, 2 etappeseire
2013
Sammenlagt og etappeseier Settimana Internazionale di Coppi e Bartali
Etappeseier, Polen rundt
Milano–Torino
Coppa Sabatini
Giro dell'Emilia
2014
Etappeseier, Tour Down Under
G.P. Camaiore
5. og 8. etappe, Giro d'Italia
2015
7. etappe, Giro d'Italia
2016
4. og 11. etappe, Giro d'Italia
3. etappe, Tour of Slovenia
Circuito de Getxo
Sammenlagt + 3. etappe, Czech Cycling Tour
2017
GP Costa degli Etruschi
Grand Prix Cycliste de Montréal
Sammenlagt + 4. etappe, Tyrkia rundt
2018
5. etappe, Sveits rundt
2019
G.P. Città di Lugano
Sammenlagt + 3. etappe, Tour of Slovenia
2020
Sammenlagt + 1. og 4. etappe, Luxembourg rundt
2. og 13. etappe, Giro d'Italia
2021
4. etappe, Tour of Slovenia
Sammenlagt + 1. og 4. etappe, Settimana Ciclistica Italiana

Referanser

Eksterne lenker 
 

Italienske syklister
Fødsler i 1989
Etappevinnere i Giro d'Italia
HD 189733 b

HD 189733 b (også kalt HD 189733 Ab) er en eksoplanet omtrent 63 lysår unna i stjernebildet Reven. Planeten ble oppdaget å gå i bane rundt stjernen HD 189733 den 5. oktober 2005 da astronomer i Frankrike observerte planeten passere foran stjernen.  Planeten er klassifisert som en «hot Jupiter» med en bane nær moderstjernen. HD 189733 b var den første eksoplanten som ble kartlagt og den første som ble oppdaget med karbondioksid i atmosfæren.

Se også 
 HD 209458 b

Referanser

Eksterne lenker 
 
  
 

Hot Jupiter
Himmellegemer oppdaget i 2005
Reven
Artikler i astronomiprosjektet
Dylan Armstrong

Dylan Armstrong (født 15. januar 1981 i Kamloops i Britisk Columbia) er en canadisk friidrettsutøver som spesialiserer seg på kulestøt.

Armstrong begynte sin friidrettskarriere som sleggekaster og vant sølv under junior-VM i 2000. Fra 2003 har han spesialisert seg på kulestøt.

Han vant Panamerikanske leker 2007, og kom samme år til finalen i VM i Osaka, hvor han ble nummer 9. Under Sommer-OL 2008 ble han nummer fire etter ny personbeste på 21,04 meter, og kun en centimeter bak Andrej Mikhnevitsj på bronseplass. Over seks år senere fikk han bronsemedaljen etter at Mikhnevitsj ble fratatt alle sine resultater etter 2005 på grunn av doping.

Under VM 2009 i Berlin, kom han ikke videre fra kvalifiseringen. Han vant derimot Samveldelekene 2010 med 21,02 meter. 

I 2011 vant han en konkurranse i Calgary i juni med rekordkastet 22,21 meter og var en av favorittene til gullet under VM i Daegu. Han støtte der 21,64 meter og tok sølvmedaljen etter en jevn kamp mot den unge tyskeren David Storl, som vant med 21,78 meter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Kamloops
Canadiske kulestøtere
Canadiske sleggekastere
Diamond League-vinnere
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Canada under Sommer-OL 2008
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Canada under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Werner Sutermeister

Werner Petri-Sutermeister (1868 - 19. april 1939) var en sveitsisk forfatter. Sutermeister er kjent for å ha skrevet Der fröhliche Apfelbaum.

Referanser

Eksterne lenker 
 Publikasjoner av Werner Sutermeister i Worldcat

Sveitsiske forfattere
Personer fra kanton Aargau
Fødsler i 1868
Dødsfall i 1939
John Halvorsen

John Halvorsen (født 17. august 1966) er en norsk, tidligere langdistanseløper som i oppveksten var bosatt på Sætre i Hurum, men flyttet senere til Canada. Han representerte IF Graabein (Hurum) og Minerva.

Han har som beste resultat en 10.-plass fra VM i terrengløp i Stavanger i 1989. I 1989 ble han kåret til "Årets gateløper" av løpsmagasinet Runners World. Han har også flere canadiske mesterskap i terrengløp. John Halvorsen slo igjennom som friidrettsutøver da han vant NM i terrengløp for juniorer i 1984.

Personlige rekorder 
 5000 meter 13.20.44 (1989) - nummer 8 på norgesstatistikken
 10.000 meter 27.43.34 (1990) - nummer 4 på norgesstatistikken
 Halvmaraton 1.03.15

Medaljer i norske mesterskap

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske langdistanseløpere
Norgesmestere i friidrett
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1988
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Fødsler i 1966
Friidrettsutøvere for Minerva Friidrett
Knokefett

Knokefett er et uttrykk for (hardt) fysisk arbeid, det brukes for eksempel ved gulvvask, «bruk grønnsåpe og knokefett».

Det blir også brukt av svenner som en narrestrek, hvor de sender en stakkars lærling ut på et tulle-ærend. Når lærlingen spør de andre svennene etter knokefett, blir de bare sendt videre, eller ledd av, til de fatter spøken og må gå rødøret tilbake.

Referanser 

Ord og uttrykk
23-salen

23-salen er en debutroman skrevet av Ingvar Ambjørnsen, utgitt i 1981.

Handling 
Romanen henter sin handling fra Lier sykehus i årene 1974–1975, da Ambjørnsen selv jobbet som pleiemedhjelper på Lier sykehus.Hovedpersonen Andreas Wiegert begynner å arbeide på sykehuset som 18-åring, og han ønsker først å bli pleier ved sykehuset. Etter hvert ser han hvor ille systemet behandler pasientene, og intensjonene hans om å bli pleier, blir svakere og svakere.

Reaksjoner 
Boken var Ambjørnsens oppgjør med overgrep utført av den norske psykiatrien mot pasienter mellom 1945 og 1975. Boken vakte sterke reaksjoner da den kom ut. Innledningsvis kaller Ambjørnsen 23-salen en norsk samtidshistorie som fjerner skillet mellom virkelighet og diktning med unntak av karakterene som er systemkritikere. De måtte han finne opp.

Referanser

Ingvar Ambjørnsen
Norske romaner
Heiligensee

Heligensee er en ortsteil i Berlins bydel Reinickendorf, oppkalt etter innsjøen med samme navn.

Den tidligste kjente bosetting på stedet er fra ca 2000 f. Kr. og beboerne var germanske semnoner. Disse ble avløst av slaviske vendere ca i år 300. Etter Albrecht der Bärens seier over venderne ca 1200 flyttet tyske bønder til Heiligensee. Stedet nevnes i skriftlige kilder første gang i 1308. Det ble deretter liggende på pilegrimsveien Berlin–Wilsnack. Området ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920. Etter slutten på den andre verdenskrigen i 1945 ble Heiligensee liggende i den franske okkupasjonssonen og dermed i Vest-Berlin.

Et boligområde for ansatte i Borsigverkene kalt Borsigsiedlung ble bygget i 1930-årene. Selskapet Underberg har i Heiligensee produksjonssted for lakrisbrennevinet Boonekamp. Selskapet Tetra-Pak har også produksjon i området.

Eksterne lenker 
 

 Historie på Berlins offisielle internettside

Reinickendorf
Etableringer i 1308
Bosetninger etablert i 1300-årene
Hulda Regehr Clark

Hulda Regehr Clark (født 18. oktober 1928, død 3. september 2009) var en amerikansk naturopat, forfatter og utøver av alternativ medisin.

Clark mente at alle sykdommer var relatert til parasittinfeksjoner, og hun påsto også at hun kunne helbrede alle sykdommer, inkludert kreft og hiv/aids ved å ødelegge parasittene ved å "zappe" dem med et elektrisk apparat som hun solgte. Hun skrev også en rekke bøker som beskrev hennes teorier og metoder, og hun drev klinikker i USA. Etter en strøm av juridiske vanskeligheter og aksjoner fra Federal Trade Commission flyttet hun virksomheten til Tijuana i Mexico hvor hun drev klinikken Century Nutrition.

I tillegg til å promotere sin egen behandlingsform frarådet Clark sine pasienter å motta konvensjonell kreftbehandling som stråleterapi og kjemoterapi. Hennes påstander og apparater har ikke bare blitt avvist av myndighetene som pseudovitenskap, også i alternative miljøer blir hennes teorier omtalt som svært kontroversielle.

Ironisk nok døde Clark selv av den sykdommen hun selv påsto å kunne behandle med 100 % helbredelsesrate. Hun døde i 2009 av multippelt myelom, en uhelbredelig kreftform som angriper plasmacellene.

Flere av Clarks bøker har blitt oversatt til norsk, og hennes idéer og apparater markedsføres fortsatt av norske alternative behandlere. I 2013 innledet fylkeslegen i Agder granskning av en sykepleier som tilbød behandling med zapper markedsført med effekt mot blant annet kreft, MS og astma.

Bibliografi 
 The Three Owls Reading Method (1965–67)
 The Cure for All Cancers (1993)
 Kuren for HIV og AIDS (orig. The Cure For HIV / AIDS) (1993)
 The Cure for All Diseases (1995)
 Kuren for all fremskreden kreft  (orig. The Cure For All Advanced Cancers) (1999)
 Syncrometer Science Laboratory Manual (2000)
 The Prevention of all Cancers (2004)
 The Cure and Prevention of All Cancers (2007)

Referanser 

Forfattere fra USA
Personer innen alternativ behandling