alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Snaustrinda Spelemannslag

Snaustrinda Spelemannslag er et studentbasert spelemannslag som tilhører Studentersamfundet i Trondhjem. Det er et spelemannslag som hovedsakelig spiller folkemusikk og gammeldans, men som også spiller irskinspirert musikk, swing og litt tango. De driver med underholdning, og spiller med vekt på musikalsk glede. De spiller ofte til ulike arrangmenet.

Historikk
Snaustrinda ble stiftet til UKA i 1967, og bestod den gang kun av feler. De første Snaustrinderne var musikere som spilte i Studentersamfundets Symfoniorkester, og som ønsket å spille noe annet enn bare klassisk musikk; de ville spille folkemusikk! I dag er Snaustrinda blitt et stort spelemannslag som er aktivt i både studentmiljøet i Trondheim og omegn, og ikke minst i folkemusikk-Norge. Hvert år underholder de på blant annet Rørosmartnan, og deltar på flere konkurranser under festivaler som Landsfestivalen i gammeldansmusikk, Landskappleiken og Trøndelagskappleiken. Snaustrinda deltar også fast på flere studentarrangementer og -festivaler. De er fast innslag på åpningsseremonien av ISFIT og promenadekonserten under UKA. De utgjør også en viktig del av husunderholdningen under UKA, og holder opptil flere konserter her. Snaustrinda har blant annet en god og lang tradisjon med å spille opp til dans for den eldre garde under UKA. Besetningen består i dag av feler og hardingfeler, trekkspill, kontrabass, gitar, mandolin, fløyte og klarinett, samt diverse rytmeinstrumenter. Snaustrinda har tilholdssted på «Musikerlåfte» på Studentersamfundet i Trondhjem og er ofte å se på Samfundets mange scener.

Snaustrinda har opp igjennom tidene samarbeidet med flere kjente norske folkemusikere, blant annet Sturla Eide som også komponerte tittelsporet på 50 års jubileumsalbumet.

Kjente og prisebelønnede medlemmer 
 Aslak Opsahl Brimi, fele, tidligere musikalsk leder  
 Anders Schjølberg, fele, tidligere musikalsk leder  
 Otto Andreas Brustad, fele
Skogen Sällström, fele og hardingfele

Diskografi
 1975 – Snaustrinda Spelemannslag – LP    
 1979 – Snaustrinda Spelemannslag / Wilder – LP, m. Pirum  
 1986 – Det Klinger Fortsatt – LP m. Pirum, Candiss, SPO, Nobel Noice  
 1990 – 80 år – Studentersamfundets jubileumsplate  
 1991 – Amerikaturen – innspilt i USA  
 1995 – Snaustrinda kaster lusekoftene 
 2001 – Fårspill
 2007 – Raataluupii
2017 – Kveldens Første

Utmerkelser  
 1.-plass i Studentspelemannslag-VM, 2020
3.-plass i lagspell senior, Trøndelagskappleiken, 2002  
 2.-plass i lagspell senior, Trønderlagskappleiken, 2006   
 2.-plass i lagspell senior, Trønderlagskappleiken, 2008    
 Hedersprisen under Studentspelemannslags-VM i Linköping i 2008 - För sitt exceptionella danssväng   
 1.-plass i åpen klasse, Trønderlagskappleiken, 2013   
 Hedersprisen under Studentspelemannslags-VM i Linköping i 2012 - För ett ovanligt tight samspel & ett schysst dansgung
 Landskappleiken Lagspel, #8 2017, #9 2018

Referanser

Eksterne lenker
 Snaustrinda Spelemannslag

Studentersamfundet i Trondhjem
Musikk i Trondheim
Norske folkemusikkgrupper
Jørgen Jalland

Jørgen Gunnar Jalland (født 9. september 1977 i Horten) er en tidligere norsk fotballspiller. Han var midtbanespiller. Jalland begynte og avsluttet karrieren med Ørn Horten, og var ellers i Sandefjord, i to perioder i Vålerenga og et utenlandsopphold i russiske FK Rubin Kazan

Jalland var en viktig brikke i Vålerenga sitt sølv-lag fra 2004. Laget tapte seriemesterskapet med minst mulig margin mot Rosenborg Ballklubb (1 mindre scoret mål). Etter 2004-sesongen ble han kjøpt av den russiske klubben FK Rubin Kazan og ble sammen med Erik "Panzer" Hagen en av de to første nordmenn i Russisk Eliteserie.

Jalland kom i 2007 tilbake til Vålerenga og spilte der i to ses onger.

Den 24. mars 2009 skrev Jalland til slutt under på en ettårskontrakt med Hamarkameratene etter at han sammen med sin agent Kent Karlsen hadde brukt betenkningstid som følge av at HamKam spilte på nivå to. I samme prosess kom det også frem at han ikke hadde fått tillit av Martin Andresen i Vålerenga,. 

I slutten av mars 2010skrev han under på kontrakt med moderklubben Ørn Horten og spilte der i 5 sesonger, de to siste som spillende trener. 

Jalland kommer fra tettstedet Nykirke i Horten kommune.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Rubin-Kazan.ru – Spillerprofilen hos Rubin Kazan
 Nifs.no – Jallands profil hos Norsk & Internasjonal Fotballstatistikk

Norske fotballspillere
Fotballspillere for FK Ørn-Horten
Fotballspillere for Sandefjord Fotball
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Fotballspillere for FK Rubin Kazan
Fotballspillere for HamKam
Norske fotballspillere i Russland
Personer fra Horten kommune
Fødsler i 1977
Anders Stadheim

Anders Fossøy Stadheim (født 14. august 1980) er en norsk fotballspiller som har spilt for Sogndal og Fredrikstad FK. Han spilte i Sogndal fra  til , deretter var han i FFK og ble lånt tilbake til Sogndal igjen. Etter -sesongen ønsket ikke Sogndal å forlenge kontrakten med Stadheim.

Anders fikk sin landslagsdebut 22. januar  mot Sverige. Kampen ble spilt i Hongkong. Norge vant 3-0.

Han er sønn av tidligere landslagstrener Ingvar Stadheim.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Fredrikstad FK
Fotballspillere for Sogndal Fotball
Fødsler i 1980
Fenway Park

Fenway Park er et baseballstadion i Boston, bygget i 1912 og er slik det eldste stadionet som er i bruk i Major League Baseball. Banen er hjemmebane for laget Boston Red Sox. Tilskuerkapasitet er i dag på litt over 38 000.

Eksterne lenker 
 

Baseball i USA
Idrettsanlegg i USA
Sport i Boston
Stadioner brukt av Boston Patriots (AFL)
Rufus (Kim Possible)

Rufus er en fiktiv figur fra den animerte TV-serien Kim Possible. Rufus er en nakenrotte, som er kjæledyret til Ron Stoppable. På engelsk spilles Rufus av Nancy Cartwright, mens den norske stemmen tilhører Sarah MacDonald Berge og Siri Nilsen.

Personlighet og evner 
Rufus og Ron er uatskillelige. Rufus er til enhver tid i Rons lomme. Rufus har fellesinteresser og personlighetstrekk med Ron (som Bueno Nacho-mat og videospill), han imiterer ofte Rons handlinger, følelser og ansiktsuttrykk. Trass i å være en gnager, har Rufus vist seg å være både kompetent og snartenkt og har ved flere anledninger kommet Kim og Ron til unnsetning når de har vært i ei knipe. Han har veldig god teknisk innsikt, og Ron får ham ofte til å reparere ødelagte maskiner. Han har også ekstremt sterke tenner, og kan faktisk tygge seg gjennom enkelte metaller. Han er til og med en talentfull utøver av kampsport, og har Ape Kung Fu-krefter, som Ron; faktisk er Rufus flinkere til å kontrollere kreftene sine enn Ron.

Rufus later til å ha større hjernekapasitet og temperaturtoleranse, og muligens lengre livssyklus, enn sine virkelige artsfrender. Han har også vist smerte, en evne nakenrotter ikke har (han kan rett og slett ape etter Rons reaksjoner). Han har også ved flere anledninger hatt enorm appetitt, og spist mer enn fullvoksne mennesker, noe som langt på vei kan forklare hvorfor Ron alltid er blakk.

Kim Possible

en:List of Kim Possible characters#Rufus
fi:Luettelo televisiosarjan Kim Possible hahmoista#Kaljurotta Rufus
Trooping the Colour

Trooping the Colour er en militær seremoni som utføres av British Army og regimenter fra Samveldet av nasjoner. Det er en tradisjon som går tilbake til Karl IIs tid. En Colour er en regimentsfane, som i tidligere tid ble brukt som samlingspunkt på slagmarken. Hvert regiment hadde i tillegg til sine symboler en egen farge eller kombinasjon av farger på fanen, slik at den lett kunne gjenkjennes i kampens hete. 

Fanen ble et symbol på regimentets bånd til monarken, et symbol for regimentet og et symbol for falne kamerater. Tapet av en fane var en stor skam, og tilsvarende var det en stor ære å erobre en av fiendens faner. Det var kun bataljoner fra infanteriregimenter som bar faner på slagmarken. Artilleriet hadde kanonene som samlingspunkt, og rifleregimentene brukte ikke den tradisjonelle linjeformasjonen og brukte derfor i stedet trommer. 

I seremonien stilles bataljonen opp i kompanier, og fanebæreren og hans vakter marsjerer, troops, mellom rekkene slik at alle kan se at fanen er intakt. Dette ble gjort før og etter hvert slag, og seremonien har blitt beholdt selv om den ikke lenger har en praktisk betydning ettersom fanen ikke bæres i kamp.

Trooping the Colour i London

I Storbritannia forbindes seremonien spesielt med seremonien i forbindelse med Dronningens offisielle fødselsdag, og den kalles også Dronningens fødselsdagsparade. Siden 1748 har seremonien markert monarkens offisielle fødselsdag. Siden 1820 har den vært fastlagt som en årviss seremoni, mens den tidligere ble utført med ujevne mellomrom. Unntakene er dersom det er svært dårlig vær, dersom det er landesorg eller dersom andre spesielle omstendigheter inntreffer. Edvard VII la den til juni, ettersom det er en av de mest stabile månedene i forhold til været.

Under seremonien viser Household Division og King's Troop ære til monarken. Det er en parade på The Mall til Buckingham Palace, med militærkorps og divisjonen. Det er også en salutt med 41 skudd fra Green Park og Royal Air Force flyr over. Etter seremonien følger gardens vanlige vaktskifte. 

Elisabeth II har vært til stede hvert år unntatt i 1955, da en jernbanestreik forhindret henne fra å nå frem til London i tide. I et tilfelle ble hun utsatt for et attentatforsøk på vei til seremonien. På hennes 80-årsdag i 2006 ble seremonien utvidet med en større overflyvning og en feu de joie.

British Army
Det britiske monarkiet
Seremonier i London
Ringmoen skole

Ringmoen skole er en nedlagt barneskole som ligger på Ringmoen i Øvre Ådal, i Ringerike kommune. Skolen dekket barneskoletrinnet i deler av Vestre Ådal og Øvre Ådal. Skolekretsen sokner til Hallingby skole på Hallingby for ungdomsskoletrinnet. 

Skolen hadde 33 elever det siste skoleåret, og en tredelt klasseinndeling der 1. – 3. klasse var en enhet, 4. – 5. klasse en, og 6. – 7. klasse en. Foruten rektor, Britt Mykleseth, hadde skolen 3 kontaktlærere, 2 timelærere og 4 assistenter.

Skolen ble nedlagt etter skoleåret 2008/09.

Eksterne lenker
 Ringmoen skole

Ådal
Tidligere utdanningsinstitusjoner i Viken
Stranden skole (Ringerike)

Stranden skole var en fådelt barneskole som ligger på Ask, i Ringerike kommune. Ungdomsskoletrinnet sokner til Tyristrand skole. Skolekretsen sokner til Hønefoss for det videregående skoletrinnet. Skolen ble lagt ned høsten 2014.

Barneskoler i Viken
Norderhov
Skoler i Ringerike
Heggen skole

Heggen skole var en fådelt barneskole som lå på Heggen, langs fylkesvei 174 i Ringerike kommune. Ungdomsskoletrinnet soknet til Sokna skole. Skolekretsen soknet til Hønefoss (ca. 10 km) for det videregående skoletrinnet.

Heggen skole ble vedtatt etablert i 1863 og sto ferdig til 7. november i 1864. Den ble utvidet første gang i 1878, da den fikk en halv etasje med en nytt klasserom. I 1922-1923 fikk skolen kjeller med rom for husstellsundervisning. Den gamle skolebygningen ble revet i 1978, da den nye skolen sto klar.

Skolen ble vedtatt nedlagt fra høsten 2009. Elevene ble overført til Sokna skole og Helgerud skole. Skolen har senere blitt tatt i bruk som Heggen barnehage.

Soknedalen
Tidligere utdanningsinstitusjoner i Viken
Skoler i Ringerike
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 2009
Vegård skole

Vegård skole var en fådelt barneskole som ligger i Åsa i Ringerike kommune. Ungdomsskoletrinnet sokner til Haugsbygd ungdomsskole. Skolekretsen sokner til Hønefoss for det videregående skoletrinnet. Skolen ble nedlagt høsten 2015.

Bygningsmassen etter nye Vegård skole ble til Steinsfjorden Montessoriskole fra skolestart i august 2016. I andre etasje i gamle Vegård skole har DNT Ringerike satt istand ei ny «turistkoie» i løpet av 2018.

Referanser 

Barneskoler i Viken
Norderhov
Skoler i Ringerike
Kirkeskolen

Kirkeskolen var en fådelt barneskole som ligger på Hønen i Norderhov, i Ringerike kommune. Ungdomsskoletrinnet soknet til Haugsbygd ungdomsskole. Skolekretsen soknet til Hønefoss for det videregående skoletrinnet. Grunnen til navnet er den geografiske beliggenheten rett ved Norderhov kirke.

Skolen ble nedlagt i 2019.

Bildegalleri

Referanser 

Barneskoler i Viken
Norderhov
Skoler i Ringerike
Farstad Shipping

Farstad Shipping  er et børsnotert rederi med hovedkontor i Ålesund, Norge. Selskapet har ca. 2 200 ansatte, hvorav ca. 1 965 jobber ombord i båtene. Selskapet ble etablert i 1956.

Rederiet opererer innenfor forsyningsbransjen. Farstad Shipping har fokus på store, avanserte skip innenfor ankerhåndtering, supply og subsea. Aktiviteten til selskapet er i hovedsak konsentrert til markedene i Nordvest- Europa, Brasil og Australia/Asia, med kontorer i Norge, Skottland, Australia, Singapore og Brasil. Farstadfamilien kontrollerte ca. 46% av aksjene i selskapet. Farstad Shipping har vært notert på Oslo Børs siden 1988.

Historie 
Farstad-rederiet ble etablert i 1956 innen tradisjonell shipping. Rederiet var en av de første operatørene i Nordsjøen som besluttet å satse innen offshore serviceskip. I 1973 kontraherte selskapet sitt første forsyningsskip, et ankerhåndteringsfartøy av typen UT 704.

Frem til midten av 1980-tallet vokste rederiet gjennom ulike former for samarbeid både eiermessig og operasjonelt. Oppkjøpet av to serviceskipsflåter på andre halvdel av 80-tallet var viktige begivenheter for utviklingen av rederiet. Samtidig bygget rederiet opp selvstendige drifts- og markedsfunksjoner. Den skipseiende delen av selskapet ble i denne perioden samlet i ett selskap.

Fra 1990 har fornyelse og vekst i flåten i stor grad skjedd ved salg av eldre skip samt gjennomføring av et betydelig nybyggingsprogram. Denne veksten har vært fundert i den norske maritime klyngen. Gjennom 2000-tallet har den internasjonale tilstedeværelsen økt betydelig.

Virksomhet 
Farstad Shipping var blant de seks største aktørene på verdensbasis innen segmentet store og mellomstore supplyskip. Ca. 63% av den globale flåten befinner seg i Nordvest- Europa, Brasil og Australia/ Asia, hvor selskapet i hovedsak har konsentrert sin virksomhet. Målt i antall skip er Farstad Shippings samlede markedsandel på ca. 6% i disse markedene.

Farstad Shippings flåte består av følgende skipstyper:
AHTS: Spesialkonstruerte fartøyer for ankerhåndtering og tauing av offshore plattformer, lektere og produksjonsmoduler/ skip. 
PSV: Spesialkonstruerte fartøyer for transport av forsyninger og utstyr til og fra offshoreinstallasjoner. Skipene transporterer stykkgods, i hovedsak i containere. 
SUBSEA: Spesialdesignet fartøy for operasjoner på store dyp, installasjoner og vedlikehold på havbunnen.

Fusjon 

I ekstraordinær generalforsamling i Farstad Shipping ASA den 24. mars 2017 ble Farstad Shipping fusjonert med Solstad Offshore og Deep Sea Supply.

Referanser

Eksterne lenker  
 

Norske rederier
Forsyningsselskaper
Norske industriselskaper
Næringsliv i Ålesund
Etableringer i 1956
Artikler i sjøfart-prosjektet
Alpin skiidrett under Paralympiske vinterleker 2006

Under Paralympiske vinterleker 2006 ble det konkurrert i 24 grener innen paralympisk alpin skiidrett i Sestriere

Menn

Utfor - Stående

Utfor - Synshemmede

Utfor - Sittende

Super-G - Stående

Super-G - Synshemmede

Super-G - Sittende

Storslalåm - Stående

Storslalåm - Synshemmede

Storslalåm - Sittende

Slalåm - Stående

Slalåm - Synshemmede

Slalåm - Sittende

Kvinner

Utfor - Stående

Utfor - Synshemmede

Utfor - Sittende

Super-G - Stående

Super-G - Synshemmede

Super-G - Sittende

Storslalåm - Stående

Storslalåm - Synshemmede

Storslalåm - Sittende

Slalåm - Stående

Slalåm - Synshemmede

Slalåm - Sittende

Paralympiske vinterleker 2006
Alpin skiidrett under de paralympiske vinterleker
Alpint i 2006
Alpin skiidrett i Italia
MF «Storegut»

MF «Storegut» er en jernbaneferge som ble bygget ved Glommens Mek. Verksted i 1956, og som trafikkerte Tinnsjøen fra 1956 til 1991. Skipet ble fraktet med jernbane til Tinnoset og montert der. Skipet var en del av transportkjeden Rjukanbanen-Tinnsjøen-Tinnosbanen-Norsjø–Skienkanalen til trafikken på denne banen ble nedlagt i 1991.

Da skipet ble sjøsatt i 1956, var det Nord-Europas største innsjøferge. Da tok den over trafikken for DF «Ammonia», som gikk over til å være reserveferge. Fergen ble erklært fredet av Riksantikvaren i 2009, samtidig som DF «Ammonia».

Storegut ble gjort klar for 100-årsjubileum 9. august 2009, da det samtidig ble gitt tilskudd fra Riksantikvaren til tinnsjøfergene om Norges største flytende industrielle kulturminne.

Tekniske data
Byggeår: 1956
Lengde: 82,11 m
Tonnasje: 1 119 bruttotonn
Maskiner: 3 stk 6 sylindrede MWM dieselmotorer
Kapasitet: 19 jernbanevogner, 400 passasjerer

Se også
Rjukanbanen
Tinnosbanen

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Verneverdige fartøy
Norske ferger
Jernbaneferger
Sjøfart i Vestfold og Telemark
Fredete fartøy
Kulturminner i Notodden
Skip fra 1956
Skip bygget i Norge
Telemarks samferdselshistorie
Hydro Transports skip
Artikler i sjøfart-prosjektet
Kongress-Polen

Kongress-Polen (polsk Kongresówka) eller Kongedømmet Polen (polsk Królestwo Polskie, russisk Царство Польское) var en russisk satellittstat (og deretter en del av Russland) og omfattet sentrale og østlige deler av Polen (bortsett fra Białystok-regionen), som kom under Russland etter Wienerkongressen 1815. 

Kongress-Polen var konstitusjonelt i personalunion med Russland. Staten ble dannet av Storhertugdømmet Warszawa etter Napoléon Bonapartes nederlag i Napoleonskrigene. Området hadde i begynnelsen noe autonomi, men ble snart annektert og innlemmet i Russland, og frihetene sterkt begrenset. Dette ledet i 1830 til novemberoppstanden, men opprøret ble knust året etter og førte til ytterligere innordning og russifisering av landet. 

Det følgende året ble landet inkorporert i Russland, men eksisterte fortsatt formelt videre, men i en løpende prosess hvor Kongress-Polen fikk stadig mer redusert selvstyre og omdannet til en ordinær provins innen det russiske keiserriket.

22. januar 1863 ble det et nytt opprør, januaroppstanden.

Under første verdenskrig (etter 1915) ble området okkupert av Preussen og Østerrike som en del av kampene på østfronten. Etter krigen inngikk området i det nyopprettede og selvstendige Polen kjent som Andre polske republikk.
Teddy Moen

Theodore «Teddy» Moen (født 6. april 1965 i New York, USA) er daglig leder i Norsk Fotballtrenerforening og en tidligere norsk fotballtrener. Moen har vært ansatt i Trenerforeningen siden 1998 og vært en sentral bidragsyter i å bygge foreningen opp til en av de mest solid interesseorganisasjonen for fotballtrenere i Europa. Foreningen har per 31. desember 2012 over 2 200 medlemmer og utgir bl.a. magasinet Fotballtreneren og arrangerer Nordens største fotballtrenertiltak, Cupfinaleseminaret i november hvert år. Teddy Moen administrerer Trenerforeningen fra Vågsbygd i Kristiansand.

Teddy Moen var en av landets yngste trenere i toppfotballen da han ledet Start første halvdel av 1996-sesongen, men ble erstattet av Karsten Johannessen midtveis i sesongen. Moen dro videre til Grenland etter dette hvor han var spillerutvikler i Telemark Fotballkrets og assistenttrener i Odds Ballklubb under Lars Borgar Waage i 1. divisjon.

Norske fotballtrenere
Fotballtrenere for IK Start
Fødsler i 1965
Brudd (bok)

Brudd er ei bok av den norske forfatterinnen Karin Fossum. Boka ble utgitt første gang i 2006.

Handling 
Bokas hovedperson heter Alvar Eide, en middeladrende, beskjeden mann. Han arbeider i et kunstgalleri og er en fredelig borger.
En kald dag om vinteren kommer en ung kvinnelig rusavhengig inn i galleriet. Alvar oppdager for første gang at han ikke har kontroll over tilværelsen. Han vil gjøre det som er best, men klarer ikke å få det til.

Bokas forfatter er også selv en del av historien. Boka er ikke en krimroman som mange av Fossums tidligere bøker.

Referanser 

Norske kriminalromaner
Bøker fra 2006
Barnes

Barnes er et forstadsområde i bydelen Richmond upon Thames i London. Det ligger 8,5 km vest-sørvest for Charing Cross, ved en bøy i Themsen og med Hammersmith Bridge i den nordlige enden. Området har noen av de eldste og dyreste boligene i London, særlig i gaten The Terrace. Beliggenheten ved elven skjermer mot trafikk, og de store husene gjør det til et roligere alternativ til Kensington, Fulham og Chelsea for de som ønsker en eksklusiv bolig.

Historie 
Historisk var området en del av Surrey og Barnes opptrer i Domesday Book av 1086 som Berne. Kannikene av St. Pauls katedralen hadde besittelser her: 8 hider, betalte skatt med området Mortlake; 6 plogland, 20 acre (81,000 m²) med beiteland. De ga totalt £7 i året til dets føydale herrer.

I Castelnau, den nordlige delen av Barnes, ligger en kirke viet til Den hellige treenighet og et boligområde fra 1930-årene. Husene ble bygget av bydelsforvaltningen, og mange av dem er såkalte «Boot houses», bygget av selskapet Henry Boot. Husene oppfyller ikke moderne krav til bygningsstandard. For å kunne få lån med pant i huset er det nødvendig med nye yttervegger, hvilket har ført til at det er svært vanskelig for eierne å selge husene; de fleste har bodd der hele sitt liv. 

En undersøkelse i 2014 slo fast at Barnes hadde den høyeste andelen av uavhengige butikker i uansett område i Storbritannia med en andel av 96,6 prosent.

Ebenezer Cobb Morley skrev i 1860-årene de moderne reglene for fotball i sitt hjem i Barnes. 

Komponisten Gustav Holst og ballettdanseren Ninette de Valois bodde i The Terrace, Barnes, og deres hus har blå plaketter.

Sangeren Marc Bolan døde i en trafikkulykke i Barnes den 16. september 1977 da hans venninnes bil, en Mini, kolliderte med et tre i Queen's Ride.

Referanser

Eksterne lenker

 Barnes and Mortlake History Society
 Barnes Village

Steder i Richmond upon Thames
Byer ved Themsen