alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Klåstadskipet

Klåstadskipet er navnet på et skipsfunn fra vikingtiden. Det omtales ofte som «Norges fjerde vikingskip». Det ble funnet allerede i 1893, men ble først gravd ut og ivaretatt i 1970. Skipet står utstilt på Slottsfjellmuseet i Tønsberg.

Funn og konstruksjon

Klåstadkipet ble funnet på et jorde innerst i Viksfjord i Larvik, ikke langt fra Kaupang. Man tenker seg at skipet har forlist ute på Vikskilen og har drevet synkeferdig inn på grunt vann i Klåstadkilen. Når skipet ble funnet et stykke inne på land, skyldes det at landet her har steget ca. to meter siden vikingtiden. Skipet er noe ødelagt av arbeid med å drenere jordene der det ble funnet. Vraket var kjent, men ble liggende upåaktet fram til 1970, da Arne Emil Christensen gravde det fram og fikk det til Vestfold Fylkesmuseum (som i dag heter Slottsfjellmuseet) i Tønsberg der det er utstilt.

Klåstadskipet skiller seg på flere måter fra de mer kjente vikingskipene;  Oseberg, Gokstad og Tune. Det er et vrakfunn, mens de tre andre skipene er gravgods.

Klåstadskipet er sannsynligvis et lasteskip, en knarr, og er årringsdatert til 998.

Som andre vikingskip er det klinkbygd. Det hadde keiper til årer. Kjølen er 16,15 meter lang, og dermed litt mindre enn Gokstadskipet. Skipet er bygget av eik; de øvre bordgangene er av furu og de øvre delene av spantene er av bøk.

Da skipet gikk tapt var det en last ombord av brynesteinemner fra Eidsborg i Telemark.

En kopi av Klåstadskipet ble sjøsatt i Tønsberg i september 2018 og fikk navnet «Saga Farmann».

Se også

 «Saga Farmann», en replika fra 2018

Referanser

Litteratur
 Arne Emil Christensen jr. og Gunnar Leiro; Klåstadskipet, Vestfoldminne 1976. 
 Video: Arne Emil Christensen foredrag om Klåstadskipet på Forbundet Kystens råseglseminar i Tønsberg 19. september 2013

Eksterne lenker
 Tv-serien ARVEN om Klåstadskipet
 Klåstadskipet, artikkel hos Store norske leksikon

Skip fra norrøn tid
Marinarkeologi i Norge
Museer i Vestfold og Telemark
Larviks historie
Vikingtiden i Norge
Sjøfart i Vestfold og Telemark
Klinkbygde båter
Artikler i sjøfart-prosjektet
Frank Cadogan Cowper

Frank Cadogan Cowper (født 16. oktober 1877, død 17. november 1958) var en engelsk kunstmaler som har blitt beskrevet som «den siste av pre-rafalittene». Cowper var for ung til å bli medlem av Det pre-rafaelittiske broderskap, som ble stiftet i 1848 – 29 år før han ble født, men hans kunst ble assosiert med gruppens idealer lenge etter at andre hadde forlatt dem.

Liv og virke

Bakgrunn 
Cowper ble født i Northamptonshire i 1877 som sønn av Frank Cowper, forfatter av flere romantiske fortellinger, og prestedatteren Edith Cadogen. Etter å ha gått på St John's Wood Art School kom han senere inn på Royal Academy Schools hvor han vant flere priser og medaljer. I seks måneder arbeidet han for maleren og illustratøren Edwin Abbey, medlem av Royal Academy. Deretter reiste han til Italia for å studere de gamle mestre slik mange av hans samtidige hadde gjort før ham.

Karriere 
Hans første bilde ble stilt ut ved akademiet da han var 22 år og senere bidro han flere ganger til utstillingene. Han stilte også ut i Paris, Roma og Venezia. Han er representert i Tate Gallery, National Gallery of New South Wales i Sydney i Australia, og flere mindre gallerier i England.

Midtveis i sin karriere skiftet Cowper stil dramatisk med et klart skille mellom hans tidligste verker og de senere. Han begynte  som en romantiker i pre-rafaelittisk stil, men endte opp som maler av vakre, glamorøse kvinner i en overflatisk stil som nedlatende har blitt karakterisert som bilder på «sjokoladebokser».

Som ung kunstner påvirket av pre-rafaelittene var han ekstremt grundig i sitt forarbeide, og i en slik grad at historier ble spunnet om hans arbeid. Det nitide arbeidet han la ned var hovedsakelig av litterær verdi heller enn malerisk. For sitt maleri av kirkegårdscenen fra William Shakespeares skuespill Hamlet fikk han gravd en grav spesielt for seg som forbauset naboene en god del. Da han skulle tolke et bilde av den hellige Frans av Assisi reiste han til Assisi i Italia for nettopp den hensikt. Som modell var en ekte biskop nødvendig, og han fikk Joseph Henry Collins, biskop av Gibraltar, til å stille opp. Bildet, Devil Disgiused as a Troubedor (Djevelen forkledd som trubadur) ble stilt ut i 1907 og ble beskrevet som Årets bilde.

De portretter av rikmannsdøtre som han ble representert i kunstakademiet i hans senere år har blitt karakterisert som av mindre verdi grunnet hans uklare mål ved at han blandet dekorative og realistiske virkemidler, noe ingen av delene tjente på. Tiden for glamorøse bilder og litterære bilder var også sterkt dalende etter 1920. Hans akvareller ble derimot ofte rost.

Cowper levde det meste av livet i London, men flyttet til Cirencester som gammel mann. Han var representert i kunstakademiet i over femti år, og på 1950-tallet representerte han bokstavelig en annen epoke og et annet århundre. Hans største støtte var maleren Evelyn Waugh. Han døde i en alder av 81 år den 20. november 1958.

Referanser

Eksterne lenker 
 Biography, Paintings and Exhibition Archive (Scott Thomas Buckle / ArtMagick)
 Biography and Obituary with examples of his work

Prerafaelittene
Engelske malere
Personer fra distriktet South Northamptonshire
Barnehagelærer

Barnehagelærer / førskolelærer planlegger, gjennomfører og evaluerer det pedagogiske opplegget i en barnehage i samarbeid med styrer, som er videreutdannet førskolelærer. Førskolelærer / barnehagelærere organiserer hverdagen for barn i barnehage, på skolefritidsordning eller i barnevern. I barnehagen har de fleste førskolelærere / barnehagelærere betegnelsen pedagogisk leder, men på en avdeling med fire ansatte skal to være førskolelærere / barnehagelærere, hvor en har ansvaret og arbeider som pedagogisk leder og den andre arbeider som førskolelærer / barnehagelærer.  

Pr. 2013 er 1/3 av de ansatte førskolelærere / barnehagelærere, et mål for staten er at 50% av de ansatte skal ha 3-årig utdanning i yrket.  

I Norge var førskolelærere utdannet til å undervise barn fra 0 til 7 år, og dessuten første årstrinn i grunnskolen. Etter nyordningen (fra 2008) er ikke dette lenger korrekt. Utdannede førskolelærere (som startet sin utdanning etter eller i 2008) er kun utdannet til å undervise barn fra 0 til 6 år, ikke første årstrinn i grunnskolen. Det samme gjelder barnehagelærer som startet utdanningen i 2013 eller senere.

I Norge er barnehagelærerutdanningen treårig (fireårig på deltid), fører frem til en bachelorgrad og kvalifiserer for pedagogisk arbeid i barnehagen. Med ett års relevant videreutdanning kan førskolelærere/barnehagelærere tilsettes for arbeid på første til fjerde klassetrinn i grunnskolen(tilbys kun ved noen universiteter og høyskoler).

Historikk  
Yrket ble opprinnelig kalt barnehagelærerinne eller barnehagelærer. Første barnehagelærerutdanning i Norge var Barnevernsakademiet i Oslo som ble opprettet i 1935. I 1947 opprettet Menighetspleienes Landsforbund Barnevernsinstituttet i Trondheim, som i dag kalles Dronning Mauds Minne Høgskole for barnehagelæreutdanning. Senere er utdanning av førskolelærer / barnehagelærer lagt til de fleste lærerutdanningene i Norge.
 
Yrkestittelen for de som er uteksaminert fram til våren 2015 er førskolelærer. Tittelen barnehagelærer gjeninnføres imidlertid for de som startet utdanningen høsten 2013 .

Referanser

Eksterne lenker  
 Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av førskolelærer 
 Lovdata.no  Barnehageloven av 2005
 Lovdata.no Forskrift for barnehagelærerutdanning, 2012

Undervisningsyrker
Pedagogikk
Containerskip

Containerskip eller konteinerskip kalles også for lo-lo (fra engelsk lift-on-lift-off, på norsk løft-på-løft-av) i motsetning til ro-ro (roll-on-roll-off eller rull-på-rull-av på norsk) og har tatt en stadig voksende markedsandel siden de ble introdusert på midten av 1960-tallet. Disse skipene er tilpasset transporten av isocontainere. I 1998 fantes det 2 274 containerskip som i antall utgjorde 5,9 % av verdens handelflåte og 7,8 % av den samlede tonnasje. Til sammenligning representerte passasjerskip 9 % av flåten, men kun 0,7 % av tonnasjen. Marsjfarten for containerskip er normalt høy og ligger ofte på rundt 25 knop.

Det finnes tre hovedtyper containerskip, container, panamax og post-panamax. Navnet panamax kommer av Panamakanalen og sier noe om størrelsen på selve skipet. Et panamaxskip kan ha en maksimumsbredde på 32,25 meter og ha en dødvekt på 33 000-35 000 tonn som er maksimumsstørrelsen for å seile gjennom kanalen. De minste skipene - container - ligger på ca. 1 000-1 500 TEU (1 TEU = en tyvefots container). Panamax har en kapasitet på rundt 4 000 TEU, og de største - post-panamax - kan frakte rundt 6 000 TEU. Verdens største containerskip (per 2007) er «Emma Mærsk», som har en kapasitet på 11 000 TEU.

I tillegg til disse finnes det også såkalte feeder-skip som går mellom havnene. Ofte er det hverken økonomisk eller praktisk mulig å seile de større containerskipene til alle havner. Derfor anløper de gjerne bare de store containerterminalene (f.eks. Hamburg og Rotterdam). Mellom de små og store havnene går så de mindre containerskipene og plukker opp containere og samler dem sammen til de store hvor de så blir overført til de store skipene.

En av Nordens (og verdens) største operatører av containerskip er det danske rederiet A.P. Møller – Mærsk med en flåte bestående av ca. 500 containerskip.

Når Emma Maersk ble ferdig i 2006 ble den verdens største containerskip. Siden har det danske rederiet Maersk fått laget flere søsterskip i samme størrelse. Containerskipet har en kapasitet på å frakte 15,000 20 fots containere, og når hver 20 fots container kan inneholde 14 tonn, kan Emma Maersk frakte 210,000 tonn i tillegg til sin egen vekt. Emma Maersk er 397 meter lang, og har en marsjfart på 25,5 knop.

Se også 
Vekselsbeholder, type konteiner brukt til landtransport med tog og lastebiler

Referanser 

Skip
Artikler i sjøfart-prosjektet
Boney M.

Boney M. var en disco-/pop-gruppe som hadde sin glanstid på 1970-tallet. Gruppen ble dannet av den tyske musikkprodusenten Frank Farian og var opprinnelig basert i Vest-Tyskland. De fire opprinnelige frontfigurene var jamaicanskfødte Liz Mitchell og Marcia Barrett, Maizie Williams fra Montserrat og Bobby Farrell fra Aruba.

Med over 150 millioner solgte plater over hele verden er de sammen med ABBA den mest kjente gruppa fra 1970-tallet. De var blant annet kjent i Afrika, Australia og Asia. De er kjent for låter som «Ma Baker», «Daddy Cool», «Brown Girl In The Ring», «Rivers Of Babylon», «Mary's Boy Child» og «Hooray! Hooray! It's a Holi-Holiday» (en akklimatisert versjon av oldtime-melodien Polly Wolly Doodle).

Medlemmer 
 Liz Mitchell (1976–1989)
 Bobby Farrell (1976–1981 og 1984–1989)
 Maizie Williams (1975–1989)
 Marcia Barrett (1976–1989)
 Reggie Tsiboe (1982–1989)

Diskografi 
 Take The Heat off Me (1976) # 2 NOR
 Love For Sale (1977) # 2 NOR
 Nightflight To Venus (1978) # 1 NOR
 Oceans Of Fantasy (1979) # 1 NOR
 Boonoonoonoos (1981) # 21 NOR
 Christmas Album (1981)
 10 000 Lightyears (1984)
 Eye Dance (1985)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 Marcia Barrett
 Maizie Williams
 Liz Mitchell
 Bobby Farrell

Tyske musikkgrupper
Popgrupper
Disco
Jon Balke

Jon Georg Balke (født 7. juni 1955 på Furnes ved Hamar) er en norsk musiker (klaver og synthesizer), arrangør og komponist.

Karriere 
Han vokste opp i Oslo, der han i løpet av 1970-årene startet gruppen «Unis» med broren Erik Balke og Radka Toneff (1973–74), platedebuterte i Arild Andersens kvartett (1974–76), tok del i Radka Toneff og Karin Krogs besetninger, var i Lars Klevstrand/Guttorm Guttormsen kvartett (1977–78), «Kråbøl» og ledet kvartett med Jon Eberson.
I 1980-årene ble han kjent i Jazzpunkensemblet, Masqualero, Sidsel Endresen kvartett og mottok Buddyprisen (1984), samt ble «Årets jazzmusiker» (Foreningen norske jazzmusikere, 1993).

Han har komponert en rekke verk som kommer til syne i utgivelser med ministorbandet Oslo 13 og i trioen JøKleBa med Audun Kleive og Per Jørgensen trompet (1990–), i Magnetic North Orchestra (1992–) og hans seneste orkester, Batagraf (2002–). Han ga ut Saturation (Vossajazz 1999) med musikerne Sidsel Endresen, Nils-Olav Johansen og Fredrik Lundin (Jazzland, 1999).
Nevnes kan også Solarized, som ga han Edvard-prisen i klassen populærmusikk – større verk i 2000.
Han har også skapt en rekke lydinstallasjoner, bl.a. til Kong Haralds fødselsdags gave, installasjonen «Isrosa» (av Peder Istad) foran slottet i Oslo.
Og sist, men ikke minst har han gitt ut to soloalbum – Book of Velocities, og Warp.

I 2009 ga han ut Siwan, som mottok den tyske «Jahrespreis den deutschen musikkritiker»-prisen.

Hans virke er dokumentert i Audun Aagres film Magnetisk musiker (NRK 2006;
DVD).

Priser og utmerkelser 
 Buddyprisen i 1984
 «Årets jazzmusiker» fra Foreningen norske jazzmusikere i 1993
 Edvard-prisen i klassen populærmusikk – større verk i 2000 for albumet Solarized
 Nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen jazz for Book of Velocities
 Gammleng-prisen i 2008 i klassen jazz
 Jahrespreis den deutschen musikkritiker i 2009
 Nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen samtid for On Anodyne, sammen med Trondheim Voices og Batagraf
 Nominert til Achava Jazz award i 2017
 Gammleng-prisen i 2021 i klassen musiker

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Biografi fra Jazzbasen.
  Diskografi fra Jazzbasen.
  Medlem av Norsk Komponistforening 

Norske jazzpianister
Norske jazzkomponister
Personer fra Oslo
MF «Raunefjord»



MF «Raunefjord» er en gassdreven bilferge bygget i 2007 for Fjord 1 Nordvestlandske. Fergen ble da satt inn i ruten Halhjem -Sandvikvåg til 2018, På grunn av tapt anbud ble den flyttet til ferjesambandet Mortavika–Arsvågen.

«Raunefjord» er en av fem gassdrevne ferjer som er i drift på E39 mellom Stavanger og Bergen. Fra 2007 og ut 2018 gikk «Raunefjord» i rute på Ferjesambandet Halhjem–Sandvikvåg. De andre gassferjene er:

 MF «Stavangerfjord» (Arsvågen-Mortavika) 
 MF «Fanafjord» (Solgt til Tyskland som MF «Greenferry I»)
 MF «Bergensfjord» (Arsvågen-Mortavika)
 MF «Mastrafjord» (Arsvågen-Mortavika)
 MF «Boknafjord» (Arsvågen-Mortavika)

Teknisk informasjon 
 Byggeår: 2007
 Bygget av: Aker Aukra AS (byggenummer 115)
 Skrog fra: Aker Yards, Tulcea, Romania
 Brutto RT: 4325
 Personbilkapasitet: 212
 Lengde: 129,80 meter
 Bredde: 18,70 meter
 Motor: 2x 16cyl. 4T + 2x 12cyl 4T  DM (Rolls-Royce Marine AS, Bergen), 16.832 bHK > 4x EM

Historie 
 2007:	6. februar: Levert som «Raunefjord» for Fjord 1 Nordvestlandske AS (Fjord 1 Fylkesbaatane), Florø
 2007: Satt inn i trafikk på fergesambandet Halhjem-Sandvikvåg 
 2015:	Fremdeles i rederiets flåte.
 2018: 31. desember: Fergen flyttet til Boknafjorden: Arsvågen-Mortavika
 2019: 1. januar: Satt inn i trafikk på fergesambandet Arsvågen-Mortavika

 2021/22 - Fremdeles i rederiets flåte, og Fortsatt i ruten Arsvågen- Mortavika.

Kilder 
 
 
 
 Skipsregistrene, NIS/NOR

Eksterne lenker 
 
 

Norske ferger
Sjøfart i Vestland
Skip fra 2007
Fjord1-ferger
Skip bygget i Romania
Skip bygget ved Brattvåg skipsverft
Artikler i sjøfart-prosjektet
Mendelevium

Mendelevium er et kunstig fremstilt, radioaktivt grunnstoff med atomnummer 101 og kjemisk symbol Md (tidligere Mv).

Historie 
Mendelevium (tidligere unnilunium – kjemisk symbol Unu) ble første gang fremstilt i 1955 av Stanley G. Thompson, Glenn T. Seaborg, Bernard G. Harvey, Gregory R. Choppin og Albert Ghiorso ved Berkeley-universitetet i California, USA. De fremstilte isotopen 256Md ved å bombardere 253Es (einsteinium) med helium-ioner i en 60 tommers syklotron: 

Mendelevium var det første grunnstoffet som bokstavelig talt ble fremstilt atom for atom. Det var det niende transurane grunnstoffet som ble fremstilt.

Grunnstoffet er oppkalt etter den russiske kjemikeren Dmitrij Mendelejev, en av opphavsmennene til periodesystemet.

Egenskaper 
Mendelevium er et radioaktivt metall som tilhører aktinoidene. Det er fremstilt svært lite av stoffet, og derfor vites lite om de kjemiske og fysiske egenskapene. Det antas at utseende er metallisk sølvhvitt eller grått.

Isotoper 
Mendelevium har ingen stabile isotoper. 16 isotoper er kjent hittil, og de mest stabile er 258Md med halveringstid 51,5 døgn, 260Md med halveringstid 31,8 døgn, og  257Md med halveringstid 5,52 timer. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 2 timer, og de fleste kortere enn 1 minutt. Over halvparten av mendelevium-isotopene kan nedbrytes ved spontan kjernespalting (fisjon).

CAS-nummer: 7440-11-1

Forekomst 
Mendelevium forekommer ikke naturlig, men fremstilles kunstig i laboratorier.

Anvendelse 
Mendelevium har i dag ingen bruksområder bortsett fra i forskning.

Referanser

Eksterne lenker 
 Lawrence Berkeley National Laboratory – The Search for "Heavy" Elements

Aktinoider
Grunnstoffer
Meløya (Meløy)

Se også Meløya (Øksnes).

Meløy er ei øy i Meløy kommune i Nordland. Øya ligger sørvest for Ørnes. Meløy har et areal på 21,8 km², og høyeste punkt på øya er Meløytinden på 582 moh. Øya hadde 217 innbyggere pr. 1. januar 2008.

Øyas navn har hatt ulike skriveformer gjennom historien fra Miolø i 1350, Melløenn i 1570, Molløe i 1670 til Meløen i 1723. Navnet Meløy kommer trolig av "mel" (av mjol), et ord som ofte brukes om fin sand. På Meløy er det nettopp sand som karakteriserer de lavere deler av øya. Navnet var trolig opprinnelig et øynavn som så gav navnet til øyas hovedgård, der kirka også ble reist. Navnet ble derfra overført til å gjelde hele kommunen.

Meløy var tidligere administrasjonssentrum for Meløy kommune. Meløygården på Meløy var hovedsete for adelsslekten Benkestok (ca. år 1500-1600). Kommunen kjøpte denne gården i 1872, og hadde sin administrasjon her inntil 1952 da den ble flyttet til Ørnes.

På Meløy ligger Meløy kirke fra 1867. Øya har både ferge- og hurtigbåtforbindelse.

Eksterne lenker
 Meløys egen hjemmeside
 Meløy kommune: Kulturminner i Meløy (blant annet på Meløy)

Øyer i Meløy
Lallakroken (Oslo)

Lallakroken (1A–5, 2–10) er en gate i Oslo på Briskeby i bydel Frogner.

Det er en stikkvei som går fra og til Briskebyveien, som den tidligere var en del av. Gaten fikk sitt navn i 1975 etter skuespillerinnen Lalla Carlsen. En rekke adresser (de fleste fra Briskebyveien, men også noen fra Niels Juels gate og Holtegata) ble da omregulert til Lallakroken.

Bygninger
 Nr. 4A – Leiegårdsvilla (ark. Paul Due og Bernhard Steckmest) oppført i 1878 i Briskebyveien 16 og påbygget en etasje (v/Steckmest) i 1892. Omregulert til Niels Juels gate 64 før 1900, i dag Lallakroken 4A. 4B er en sidefløy på Niels Juels gate 66.
 Nr. 6 – Villa «Gro-Gro» oppført ca. 1860, da som sommerhus med adresse Briskebyveien 18. Huset ble om- og påbygd i 1897 av daværende eier, arkitekt Bernhard Steckmest, og ble omregulert til Niels Juels gate 62B før 1900.. Huset tilhørte Lalla og Carsten Carlsen fra 1930 til 1967, da Lalla døde. Huset ble fredet av Riksantikvaren 18. juni 2018.
 Nr. 8 – Sveitservillaen i Briskebyveien 34 ble revet til fordel for to boligblokker (ark. Torp & Torp med adresse Holtegata 1 og President harbitz' gate 5, oppført 1933. Førstnevnte har nå adresse Lallakroken 8 og er listeført.
 Nr. 10 – Bygård (ark. Olaf Boye) oppført 1894 med adresse Briskebyveien 40, siden omregulert til Lallakroken.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Veier i bydel Frogner
Veier i Oslo oppkalt etter kvinner
Identitetskrise

Identitetskrise er et uttrykk skapt av den tyske psykologen Erik H. Erikson på 1920-tallet. Erikson forsøkte å videreføre Freuds teorier om barndommen til ungdomsstadiet, og skapte ordet for å beskrive unges problemer med å føle tilhørighet. Denne betydningen spredte seg i etterkrigstiden fra psykologien til samfunns- og humanvitenskapene og har blitt tatt opp i dagligspråket siste 30-års tid.
Identitetskrise betyr i praksis at en person ikke finner seg helt til rette i det samfunnet og den sammenhengen personen lever i. Dette er som oftest ikke en bevisst tilstand hvor personen er klar over sin tilstand, men en forvirret tilstand der det er vanskelig for personen å identifisere seg med sine omgivelser (tilhørighet med og identifisering med sine medmennesker). Denne tilstanden medfører også en forvirret opplevelse av seg selv i forhold til sine medmennesker og en ofte svært usikker framferd i forhold til disse. Noe som kan føre til ensomhet. Det kan være ganske vanskelig for de nærmeste å komme særlig nær innpå et menneske i denne tilstanden.
For å komme seg ut av en slik tilstand er det tilrådelig å oppsøke psykolog, men også fortrolige venner eller nær familie kan være til god hjelp. Identitetskrise er i dag brukt om personer i en hvilken som helst alder.

 

Psykologi
Identitet
Psykologiske konsepter

it:Crisi d'identità
PCLinuxOS

PCLinuxOS, ofte forkortet PCLOS, er en GNU/Linux-distribusjon basert på Mandriva Linux.

PCLinuxOS blir ansett som en av de mest brukervennlige Linux-distribusjonene.    Den benytter seg av pakkesystemet Synaptic for å installere og oppdatere pakkene sine.

Versjoner
 PCLinuxOS 0.91 – 7. juli 2005
 PCLinuxOS 0.92 – 21. november 2005
 PCLinuxOS 0.93 – 22. august 2006 ("Big Daddy")
 PCLinuxOS 2007 – 21. mai 2007
 PCLinuxOS 2008 – 7. januar 2008 ("miniME")
 PCLinuxOS 2009 – 11. mars 2009

Eksterne lenker
 Hjemmesiden til PCLinuxOS
 MyPCLinuxOS
 PCLinuxOS Hardware Database
 PCLinuxOnline

Mandrivaderivater
Linuxdistribusjoner lansert i 2003
Spin Doctors

Spin Doctors er en rockgruppe fra New York City i USA.
De er best kjent for sine to hiter fra 1992, «Two Princes» og «Little Miss Can't Be Wrong».

Medlemmene er Chris Barron, Eric Schenkman, Aaron Comess og Mark White.

En Spin Doctor er en kommunikasjonsrådgiver innen politikken.

Eksterne lenker 
 

Rockegrupper fra USA
Lee Wallace

Lee Wallace (født 21. august 1987) er en skotsk fotballspiller som fra den 30. juni 2022 er klubbløs.

Han ble i juli 2004 flyttet opp fra ungdomslaget, og gjorde sin debut mot Kilmarnock FC i den skotske cupen. Han har etter hvert blitt fast på laget selv om han ikke har klart og ta over plassen til Takis Fyssas på venstrebacken.
Sammen med lagkamerat Calum Elliot  var han en del av det skotske ungdomslandslaget som deltok i 2006 UEFA U-19 Championships, og kom til finalen hvor de tapte for Spania. Ved starten av 2006/07 sesongen ble han sendte utlånt til Dundee United, men ble i Hearts hvor han siden har etablert seg på førstelaget.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Profil på Londonhearts.com

Skotske fotballspillere
Fotballspillere for Heart of Midlothian FC
Fotballspillere for Rangers FC
Fotballspillere for Queens Park Rangers FC
Personer fra Edinburgh
Fødsler i 1987
Dronning Mauds Land (gruppe)

Dronning Mauds Land er en norsk musikkgruppe (duo) etablert i 1989, med medlemmene Arne Berggren og Ingeborg Magerøy. Gruppen ble først og fremst kjent gjennom samarbeidet med Lars Saabye Christensen på platen Noe som har hendt som kom ut på Kirkelig Kulturverksted i 1993.

Av kjente musikere som har samarbeidet med Dronning Mauds Land kan nevnes Børge Petersen-Øverleir, Bodil Niska, Beranek og Nils Petter Molvær.

Diskografi 
 Dronning Mauds Land (1990) 
 Noe som har hendt (1993)
 Tiden kler seg naken (1994)
 Smelter på tungen (1997).

Norske musikkgrupper
Musikere tilknyttet Kirkelig Kulturverksted
Band etablert i 1989