alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gulsvik gamle bru

Gulsvik gamle bru  er ei hengebru i Flå bygget i 1906. Brua har en lengde på 97 meter og en høyde på 4,69m (ved normal vannstand). Den var i sin tid Skandinavias lengste hengebru. Brua ble i 2010 renovert med nytt tredekke, sandblåst og malt. Den er i dag uten noen klar funksjon etter at ny bru ble bygget i 1971, men benyttes som gangbru og rasteplass.

Brua strekker seg fra elvebredden i nord til en øy midt i elveløpet. Fra denne øya er det en stenhvelvbru, Tuve bru videre til sydøstsiden av elva. Området her var i stridssonen under kampene i Hallingdal i aprildagene 1940.

Brua ble fredet av Riksantikvaren 17. april 2008.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Veibroer i Viken
Hengebroer
Riksvei 7
Veier i Flå
Broer åpnet i 1906
Fredete byggverk i Viken
Kulturminner i Flå
Buskeruds samferdselshistorie
Kilden kjønnsforskning.no

Kilden kjønnsforskning.no, tidligere KILDEN Informasjonssenter for kjønnsforskning, er et nettsted og informasjonssenter for kjønnsforskning som er organisert som en avdeling i Norges forskningsråd. Senteret ble etablert i 1998 som Kvinne- og kjønnsforskningens InformasjonsLinje og Dokumentasjonsenhet i Norge (forkortet KILDEN), og fikk senere navnet KILDEN Informasjonssenter for kjønnsforskning og deretter Kilden kjønnsforskning.no. Senterets viktigste aktivitet er nettstedet kjønnsforskning.no. Avdelingen har fem ansatte.

Virksomhet
Hovedaktiviteten til senteret er informasjonsnettstedet kjønnsforskning.no som inneholder nyhetsartikler, publiseringsmeldinger og en kalender knyttet til kjønnsforskning i Norge. Kilden kjønnsforskning.no driver primært forskningsjournalistikk om norsk kjønnsforskning og er en plattform der kjønnsforskere kan formidle sin egen forskning, bl.a. gjennom publiseringsmeldinger om nye publikasjoner. Nettstedet er underlagt redaktørplakaten og medlem av Fagpressen. Senteret har fem fast ansatte, herunder leder og fire rådgivere. Redaktør for nettstedet og leder for informasjonssenteret er Linda Marie Rustad; hun er cand.philol. i filosofi og har særlig interessert seg for queerteori. Senteret har siden 2019 omtalt seg selv som et kunnskapssenter, men har ingen egen forskningsvirksomhet og er ikke et av de nasjonale kunnskapssentrene etablert av regjeringen.

Kilden er sammen med Universitetsforlaget utgiver av Tidsskrift for kjønnsforskning, som redigeres av en frittstående redaksjon utenfor Kilden. Tidsskrift for kjønnsforskning er et vitenskapelig tidsskrift for det tverrfaglige feltet kjønnsforskning. Redaktører er fra 1. januar 2019 Beret Bråten og Mari Teigen.

I tillegg til forskningsjournalistikk, driver Kilden informasjonsarbeid gjennom nettstedet kjønnsforskning.no, arrangementer, publikasjoner osv. De drifter nettstedet kifinfo.no på oppdrag fra Komite for kjønnsbalanse og mangfold i forskning.

Referanser

Eksterne lenker
 http://kjonnsforskning.no/

Kjønnsforskning
Norges forskningsråd
Forskningsformidling
Forskningsjournalistikk
Hege Nordheim-Viken

Hege Nordheim-Viken (født 9. september 1969 i Vestvågøy) er en norsk politiker (Sp) som siden 2011 er ordfører i Høylandet kommune.

Hun er utdannet cand.agric. i husdyrfag fra NLH fra 1994 og dr.scient. i husdyrernæring fra 2008. Hun var vitenskapelig assistent ved NLH i to år og deretter forsker ved Bioforsk i Bodø i vel ti år. Hun giftet seg i 2001 med Bård Håvard Viken, daværende fylkesskogmester i Nordland. De overtok i 2006 hans slektsgård Vestre Viken med melkeproduksjon på Høylandet i Nord-Trøndelag. Hun var daglig leder i Indre Namdal regionråd 2007–2011.

Nordheim-Viken har vært medlem av Høylandet kommunestyre siden 2007 og ordfører siden 2011. Senterpartiet har flertall alene i kommunestyret. Hun ble kommunens første kvinnelige ordfører og fylkets første ordfører med doktorgrad.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ordførere i Høylandet
Sp-ordførere i Trøndelag
Sp-ordførere i Nord-Trøndelag
Norske agronomer
Norske bønder
Personer fra Vestvågøy kommune
Bajoli-demningen

Bajoli-demningen er en demning med vannkraftverk (run-of-river) under utbygging i elva Ravi i distriktet Chamba, delstaten Himachal Pradesh, India. Total installert effekt vil bli 180 MW når anlegget står ferdig i 2016. Utbygger er energiselskapet GMR Energy.

Eksterne lenker
 GMR Bajoli Power Project – GMR Energy. Besøkt 22. oktober 2011.

Demninger i India
Vannkraftverk i India
Himachal Pradesh
Estadio Omnilife

Estadio Omnilife, også kjent som Estadio Guadalajara, er et fotballstadion i Zapopan i utkanten av Guadalajara i Mexico. Det sto ferdig 29. juli 2010 og har en kapasitet på 49 850 tilskuere, hvilket gjør det til landets fjerde største stadion. Banedekket er kunstgress.

Stadionet brukes som hjemmebane av Chivas de Guadalajara. I tillegg brukes det til konserter. Det var også hovedarena under Panamerikanske leker 2011.

Eksterne lenker
 Stadionets offisielle hjemmeside

Omnilife
Jalisco
Etableringer i 2010
David Eriksen

For bandyspilleren med samme navn, se David Eriksen (bandyspiller).
 
David Eriksen (født 17. juli 1967) er en norsk låtskriver, plateprodusent, manager og dommer i TV-programmet Idol i 2005.

Han har produsert musikkalbum for blant annet Jorun Stiansen, Flava To Da Bone, Sichelle, Tone Damli Aaberge og a1. Han har skrevet flere låter som har blitt fremført i Melodi Grand Prix, og jobbet for artister som Clay Aiken, Lindsay Lohan, Richard Marx, Jessica Simpson, Sheryl Crow, Carola, A-Teens, Paperboys, TNT, MadCon,  Alejandro Fuentes og Venke Knutson. Han er tilknyttet selskapet Stereo Recordings.

Eriksen vokste opp i Argentina som misjonærsønn. I 1988 deltok han på musikkalbumet Faith In Colours med gruppa I.C. Eyes.

Kilder 
 TV2 – David Eriksen

Eksterne lenker 
 
  Discogs – David Eriksen
 

Norske plateprodusenter
Norske låtskrivere
Fredrik Johansson

Bo Fredrik Johansson (født 14. juli 1974 i Västerlövsta) er en svensk tidligere skihopper som representerte IF Friska Viljor.

Han konkurrerte internasjonalt i årene 1992-1999. I verdenscupen var 62.-plass i 1993/94 hans beste sammenlagtplassering. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 13.-plass i normalbakken i Liberec 15. januar 1994. I OL på Lillehammer i 1994 ble han nummer 40 av 58 deltakere i storbakken og 43 av 56 deltakere i normalbakken, og han var på det svenske laget som ble nummer 10 av 12 lag i lagkonkurransen.

Johansson deltok i VM i 1995, 1997 og 1999, med 29.-plass i storbakken i Thunder Bay i 1995 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1996 ble han nummer 42 av 50 deltakere. Han ble svensk mester i normalbakke i 1996 og 1997.

Referanser

Kilder 
 Sports Reference: Fredrik Johansson  (besøkt 23. oktober 2011)
 Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
 Svenska Skidförbundet: Backe/nordisk kombination (svenske mestere i skihopping og kombinert, besøkt 23. oktober 2011)

Eksterne lenker 
 

Svenske skihoppere
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1994
Skihoppere under Vinter-OL 1994
Deltakere under Ski-VM 1995
Deltakere under Ski-VM 1997
Deltakere under Ski-VM 1999
Fødsler i 1974
Liste over Saint Kitts og Nevis’ statsministre

Liste over Saint Kitts og Nevis statsministere omfatter regjeringssjefene som har ledet regjeringen i Saint Kitts og Nevis siden 1960. Saint Kitts og Nevis var en koloni underlagt Storbritannia. I 1967 ble landet en assosiert stat og i 1983 ble landet uavhengig. Regjeringssjefene har hatt titlene Chief Minister (1960–1967), Premier (1967–1983) og Prime Minister (siden 1983).

Disse har vært statsministre:

1960–1967 • førsteministre (Chief Ministers)

1967–1983 • premierministre (Premiers)

Fra 1983 • statsministre (Prime Ministers)

Referanser

Saint Kitts og Nevis
Saint Kitts og Nevis' statsministere
Johan Rasmussen

Johan Ivar Rasmussen (født 18. juli 1970 i Borås) er en svensk tidligere skihopper som representerte IF Friska Viljor.

Han deltok i verdenscupen i årene 1990-1996, med 45.-plass i 1993/94 som beste sammenlagtplassering. Beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 12.-plass i normalbakken i Predazzo 14. desember 1993 og i Engelberg fem dager senere. Samme sesong fikk han sin beste plassering sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka, med 22.-plass. Han ble nummer 20 sammenlagt i kontinentalcupen 1991/92. I OL på Lillehammer i 1994 ble han nummer 41 av 58 deltakere i storbakken, og han var på det svenske laget som ble nummer 10 av 12 lag i lagkonkurransen.

Rasmussen var med i VM i 1991, 1993 og 1995, med 31.-plass i normalbakken i Falun i 1993 som beste plassering. I VM i skiflyging i Planica i 1994 ble han nummer 41 av 43 deltakere, i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1996 nummer 44 av 50 deltakere. Han ble svensk mester i normalbakke i 1995.

Referanser

Kilder 
 Sports Reference: Johan Rasmussen  (besøkt 23. oktober 2011)
 Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
 Svenska Skidförbundet: Backe/nordisk kombination (svenske mestere i skihopping og kombinert, besøkt 23. oktober 2011)

Eksterne lenker 
 

Svenske skihoppere
Deltakere under Ski-VM 1991
Deltakere under Ski-VM 1993
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1994
Skihoppere under Vinter-OL 1994
Deltakere under Ski-VM 1995
Fødsler i 1970
Pakalitha Mosisili

Bethuel Pakalitha Mosisili (født  14. mars 1945 i Qacha’s Nek) er en lesothisk politiker. Han var statsminister i Lesotho fra 1998 til 2012, og igjen fra 17. mars 2015. Mosisili tapte parlamentsvalget i 2017.

Mosisili er utdannet ved University of Botswana, Lesotho and Swaziland der han i 1970 oppnådde bachelorgrad i pedagogikk. I 1976 avla han mastergrad i lingvistikk ved University of Wisconsin i USA og i 1982 fullførte han mastergrad i pedagogikk ved Simon Fraser University i Canada. Han arbeidet som lærer og underviste ved universiteter i det sørlige Afrika.

I 1967 ble han med i Basutoland Congress Party. Fra 1998 har han vært leder for Lesotho Congress for Democracy. I 1993 ble Mosisili innvalgt i parlamentet og var fra 1993 til 1995 utdanningsminister. Han var fra 1995 til 1998 visestatsminister og innenriks- og kommunalminister. I 1998 ble Mosisili statsminister, og var samtidig også forsvarsminister.

Referanser 

Lesothiske politikere
Fødsler i 1945
Årets styreleder – Chair of the Year

Årets styreleder (Chair of the Year) er en privat pris som deles ut årlig til styreledere i Norden. Prisen deles ut for arbeidet i ett spesifikt selskap. De nominerte finnes ved gjennomgang av selskapsdata som vurderes mot 13 kriterier, en jury og ved utsendelse av spørreskjemaer til styremedlemmer. Rettighetshaver til begrepene er firmaet Styreinformasjon AS, Oslo.

Prismottagere

Norge 
2019 Jan Anders Oksum, Borregaard, Sarpsborg
2018 John Andersen jr., Scatec ASA, Oslo
2017 Jan Olof Svensson, Tomra ASA, Asker
2016 Odd Gleditsch d.y., Jotun AS, Sandefjord
2015 Ole-Eirik Lerøy, Marine Harvest ASA (Mowi ASA), Bergen
2014 Ulla-Britt Fräjdin-Hellqvist, Kongsberg Automotive ASA, Sveits
2013 Erik Thorsen, Eltek ASA, Drammen
2012 Inge K. Hansen – Gjensidige Forsikring asa, Oslo
2011 Anne Carine Tanum – DnB NOR ASA, Oslo
2010 Olav Kjell Holtan – Ekornes ASA, Ikkornes
2009 Arvid Grundekjøn – Statkraft AS, Oslo
2008 Arvid Moss – Posten Norge AS, Oslo
2007 Grace Reksten Skaugen – Entra eiendom AS, Oslo
2006 Erik G. Braathen – Norwegian Air Shuttle ASA, Oslo
2005 Tore Engebretsen – Nordic Semiconductor ASA, Trondheim
2004 Ole Jacob Sunde – Schibsted ASA, Oslo
2003 Bengt Thuresson – Komplett ASA, Sandefjord
2002 Nils B. Gulnes – Bohus AS, Oslo
2001 Reidar Lund – Prosafe ASA, Stavanger
2000 Svein S. Jacobsen – Ask Proxima ASA, Fredrikstad (nå InFocus i USA)

Danmark 
2020 Nina Smith, Forenet Kredit (første kvinne i Danmark på 13 år)
2019 Thomas Thune Andersen, Ørsted
2018 Vagn Ove Sørensen, FLSmidth
2017 Søren Bjerre-Nielsen, VKR Holding
2016 Bert Nordberg, Vestas Wind Systems
2015 Ole Andersen, Chr. Hansen
2014 Kåre Schultz, Royal Unibrew 
2013 Niels Jacobsen - LEGO Gruppen
2012 Lars Nørby Johansen – Falck AS
2011 Michael Pram Rasmussen – A.P. Møller – Mærsk A/S
2010 Povl Krogsgaard-Larsen – Carlsberg Breweries AS
2009 Fritz Schur – DONG Energy A/S (Ørsted)
2008 Anders Knutsen – Danisco A/S (kjøpt DuPont)
2007 Mads Øvlisen – LEGO Koncernen

Sverige 
2018 Charlotta Strömberg, Castellum
2017 Lena Hofsberger, Ambea
2016 Hans Stråberg, Atlas Copco
2015 Clas Göran Sylvén, ICA
2014 Anitra Steen, Svenska Spel
2013 Fredrik Arp - Nolato AB
2012 Melker Schörling – Hexagon AB
2011 Fredrik Lundberg – Cardo AB (kjøpt ASSA ABLOY)
2010 Carl Bennet – Getinge AB
2009 Anders Narvinger – Alfa Laval AB
2008 Mats Qviberg – HQ AB (kjøpt Carnegie)

Finland:
2017 Mikael Lilius, Wärtsilä Corporation
2016 Jorma Eloranta, Nesté
2015 Björn Wahlroos, Sampo 
2014 Kari Jordan, Metsä Board
2013 Jari Passikivi - Uponor Oyj
2012 Antti Herlin – Kone Corporation
2011 Petteri Walldén – Nokian Tyres
2010 Jaakko Rauramo – Sanoma Corporation
2009 Risto Siilasmaa – F-Secure Oyj
2007 Marcus Borgström – HKScan Oyj

Norden 
2018 John Andersen jr, Scatec
2017 Lena Hofsberger, Ambea
2016 Bert Nordberg, Vestas Wind Systems
2015 Ole Andersen, Chr Hanssen
2014 Kari Jordan, Metsä Board
2013 Niels Jacobsen - LEGO Gruppen
2012 Inge K. Hansen – Gjensidige Forsikring asa
2011 Michael Pram Rasmussen – A.P. Møller-Mærsk A/S
2010 Carl Bennet – Getinge AB.

Referanser

Utmerkelser etablert i 2000
Ravensburg

Ravensburg er en by i delstaten Baden-Württemberg i Tyskland. Byen hadde en befolkning på  mot slutten av 2009 og har et areal på 92,04 kvadratkilometer. Byen utgjøres av det sentrale Ravensburg (Kernstadt) og delområdene Eschach, Taldorf og Schmalegg.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Baden-Württemberg
Bosetninger første gang omtalt i 1088
Ixcatekisk

Ixcatekisk, også kalt Xwja, er et språk som snakkes i landsbyen Santa María Ixcatlan, nord i Oaxaca i Mexico. Språket tilhører den Popolokanske grenen av de Otomangueanske språk. Det er bare noen få talere igjen, ifølge Consejo Nacional para la Cultura y las Artes bare åtte i 2008.

Otomangueanske språk
Perccottus glenii

Percottus glenii er en liten fisk i familien Odontobutidae.

Den hører hjemme i nedslagsfeltet til den store østasiatiske floden Amur i Russlands fjerne østen, nordøstlige Kina og nordlige Korea. Den blir opptil 20–25 cm lang og har en kraftig kropp. Munnen er stor, og fisken har to ryggfinner. Fremre ryggfinne har 6–8 piggstråler, bakre ryggfinne har 1–2 piggstråler og 9–11 bløtstråler og gattfinnen har 1–3 piggstråler og 7–10 bløtstråler. Hele kroppen er dekket av skjell, sidelinje mangler og fargen er ganske mørk. Finnene har striper. Brystfinnene er ikke vokst sammen til en sugeskive, slik de er hos kutlinger.

Arten ble sluppet løs i europeisk Russland ved minst to tilfeller. Først i St. Petersburg i 1912 og deretter i Moskva i 1948. I ettertid har den spredt seg over et enormt område i Øst-Europa og Sibir. Spredningen har skjedd ved at akvariefisker er blitt sluppet løs og ved at arten har fulgt med østasiatiske karpefisker som brukes i oppdrett. I Sibir er den innført til Ob, ved Bajkalsjøen og i Sjilka, men den er ikke funnet i Jenisej og Angara nedstrøms for Bajkal. Rapporter fra Sentral-Asia skyldes forveksling med den beslektede arten Micropercops cinctus. På slutten av 1990-tallet ble de første funnene gjort i Donaus nedslagsfelt, og i 2013 ble den for første gang påvist i Tyskland.

Denne arten finnes helst i små dammer og meandersjøer med rik plantevekst. Den tåler godt eutrofiering og lavt oksygeninnhold og overlever selv om dammen bunnfryser vinterstid. Hvis dammen tørker ut om sommeren, kan den grave seg ned i mudderet og vente til vannet kommer tilbake. Percottus glenii liker ikke sterk strøm og har vanskelig for å spre seg oppstrøms i vassdrag, men sprer seg raskt nedstrøms ved å følge med flomvann.

Gytingen starter når vanntemperaturen blir høyere enn 15° C. Eggene festes på planter, steiner og røtter, og hannen vokter eggene til de klekkes etter 10–12 dager. Percottus glenii eter mange ulike dyr og kan ta ganske store bytter. Den tar krepsdyr (vannlopper, hoppekreps, storkreps), larver og imago hos insekter (døgnfluer, øyenstikkere, tovinger, vårfluer, biller), bløtdyr, fisk og amfibielarver. Arten er selv bytte for gjedde, abbor og gjørs.

Percottus glenii betraktes som en farlig invaderende art. Små dammer er viktige som yngleplass for amfibier. Det er påvist at forekomst av Percottus glenii fører til en reduksjon i bestanden av både salamandere og springpadder. Arten kan også være skadelig for insekter, og innfødte fisker som lever i slike habitater, som karuss, hundefisk, regnlaue og bitterling.

Referanser

Eksterne lenker 

 

Piggfinnefisker
Europas ferskvannsfisker
Fisker formelt beskrevet i 1877
Lakselv bru

Lakselv bru er en bru over Lakselva i Porsanger kommune i Finnmark. Brua er 104 meter lang. Den er en del av Europavei 6.

Brua ble sprengt under den andre verdenskrig. En ny bru ble bygget.

Referanser

Se også 
 Liste over broer i Norge
 Liste over broer i Norge etter lengde

Eksterne lenker 
 Bilde av brua sett fra nordvest

Broer på E6 (Norge)
Bjelkebroer
Veibroer i Troms og Finnmark
Veier i Porsanger
En-Rogel

En-Rogel eller Rogelkilden (hebraisk: , ‛êyn rôgêl) var et landemerke og en vannkilde i nærheten av Jerusalem i oldtidens Israel. Det var et skjulested for kong Davids spioner, Jonatan og ypperstepresten Ahimaas, i henhold til Andre Samuelsbok i den hebraiske Bibelen (det gamle testamente), og den lå nært ved Sohelet-steinen, hvilket nevnes i Første Kongebok som stedet hvor Adonja slaktet husdyr og holdt en offerfest i et forsøk på underbygge sitt krav på tronen. I senere tid var stedet et grensemerke mellom Judea og området til Benjamins stamme. Vannkildens åpenbare hellige vesen antyder at det var det samme stedet som Drakekilden som nevnes i Nehemjas bok.

Stedets alder er utvilsom gammel, og det er sannsynlig at kilden var et hellig sted også i førisraelittisk tid. Betydningen av navnet og dets nøyaktige lokalisering er usikker. Som med Sohelet-steinen hadde antagelig navnet en form for hellig eller mytisk betydning.

Det er fremmet to identifisering som har fått et visst gjenklang: Det første er «Jomfruens kilde», ‘Ain Sitti Maryam, senere ‘Ain Umm ed-Deraj, den eneste virkelige kilde i nærheten av Jerusalem, og nøyaktig rett imot ez-Zehweleh som kanskje kan være Sohelet-steinen. Det andre er Bir-Eyyub, også kjent som Nehemjas brønn, omtrent 100 meter lengre sør for stedet hvor Wadi er-Rababi og Kedrondalen møtes. Et argument mot sistnevnte er at Bir-Eyyub er ikke en kilde, men en brønn og ligger for langt unna ez-Zehweleh som er godt synlig fra byen. Den passer heller ikke til konteksten i Andre Samuelsbok, og det er usikker om den eksisterte i antikken. Det fremste argumentet for «Jomfruens kilde», som muligens kan identifiseres med Gihonkilden, er at historikeren Josefus har bevitnet at den eksisterte i antikken, og som plasserte den i de kongelige hager.

Referanser 

Bibelske steder
Dune II

Dune II: The Building of a Dynasty er et videospill fra 1992 basert på Frank Herberts science fiction-roman Dune (roman). Spillet ble utviklet av Westwood Studios og utgitt av Virgin Interactive.

Dune II regnes som et av de første spillene innenfor den populære sanntidsstrategi-sjangeren, og var revolusjonerende for sin tid.

I spillet skal man lede et av de rivaliserende store husene i kampen om kontrollen over ørken-planeten Arrakis.

Keiser Frederik IV ved House Corrino er desperat etter høstingen av det verdifulle stoffet melange (også kjent som "krydderet") som bare kan bli funnet på planeten Arrakis, for å betale ned all gjelden hans på grunn av konflikter med hans familie-medlemmer. For å oppnå dette tilbyr han det eneste guvernørskapet i Arrakis til det av de tre husene (Atreides, Harkonnen eller Ordos) som kan gi mest krydder til keiseren.

Spilleren får rollen som en militær leder fra et hus, som spilleren kan velge selv. De første oppdragene går ut på å etablere en base ved et ellers ubebodd territorium i Arrakis, å høste mest mulig krydder, og å beseire inntrengere eller andre motstandere. Senere, når de tre husene deler Arrakis mellom seg, må spilleren angripe og holde på fiendtlige territorier. Når spilleren dominerer Arrakis på verdenskartet, allierer de to andre fiendtlige fraksjonene seg mot deres felles fiende. Hva slags Våpen og gjenstander som spilleren kan få tilgang til, varierer også ettersom hva slags hus spilleren velger å tilhøre.

Handling 
Spilleren får rollen som sjef for et av de tre inter-planetære husene, Atreides, Harkonnen eller Ordos, med det formål å bryte kontrollen over Arrakis fra de to andre husene. Den grunnleggende strategien i spillet går ut på å høste krydder fra de forræderske sanddynene, konvertere krydderet til kreditt via et raffineri, og å bygge militære enheter med disse ervervede kredittene for å avverge og ødelegge alle andre fiender.

I tillegg til fiendens angrep, får spilleren også andre problemer som for eksempel den plagsomme, gigantiske sand-ormen, som er i stand til å svelge hele kjøretøy og infanteri. Spilleren kan bare bygge på steinete terreng, og må bygge fundamenter av betong for å unngå forringelse av konstruksjonene på grunn av de tøffe vær-forholdene. Men konstruksjoner kan fremdeles gradvis forfalle over tid, uavhengig av tilstedeværelsen av disse betong-platene. Selv om betongen sparer kostnader for reparasjoner i det lengre løp. Krydder-områder er angitt med oransje farge på sanden, og mørkere oransje indikerer veldig høy konsentrasjon av krydder.

Et kart over planeten Arrakis vises før de aller fleste oppdrag, hvor spilleren kan velge neste territorium å spille på. Ni territorier må bekjempes, uavhengig av hus, for å komme helt til sluttspillet. Å gjennomføre oppdrag gir mulighet til forbedret teknologi og andre våpen som er unike for hvert hus. En spiller kan få tilgang til andre hus sine spesielle enheter ved å fange en fiendtlig fabrikk som produserer de ønskede enhetene ved den fangede fabrikken.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Videospill fra 1992
Amiga-spill
DOS-spill
Videospill utviklet i Storbritannia
Videospill utviklet i USA
Rønnaug Eliassen

Rønnaug Eliassen (født 24. oktober 1911, død 19. januar 2014) var en norsk advokat kjent for sitt engasjement i norsk kvinnekamp. Eliassen vokste opp i et borgerlig, intellektuelt miljø i Oslo og tok juridisk embetseksamen så tidlig som i 1937. Etter krigen var hun en tid dommerfullmektig i Midthordland, men ble etter hvert privatpraktiserende advokat med kvinners rettigheter som spesialfelt.

Eliassen engasjerte seg i Sosialistisk Folkeparti og var blant mye annet medlem i Porsgrunn bystyre, Norsk kvinneforbund og Internasjonal kvinneliga for fred og frihet. Hun sto bak oversettelsen av Simone de Beauvoirs Det annet kjønn i 1970. Hun var med i redaksjonsrådet til tidsskriftet Kvinnen og Tiden.

Eliassen var datter av arkitekten Georg Eliassen, bror av meteorologen Arnt Eliassen og mor til Jorun Solheim. Hun døde i januar 2014, 102 år gammel.

Referanser 

Feminisme
Personer fra Oslo
Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening
Norske hundreåringer
Skottlands kronregalier

Skottlands kronregalier (The ancient Honours of Scotland) består av en krone, et septer og et rikssverd. Kronjuvelene er siden 4. februar 1818 utstilt i Edinburgh Castle.

Kongekronen er fra 1540 og ble laget av John Mosman i Edinburgh. Gull fra en eldre krone ble benyttet til arbeidet. Den er besatt med 44 edelstener, samt skotske ferskvannsperler. Kronen ble første gang benyttet ved kroningen av Jakob Vs dronning Maria av Guise i 1540. 

Septeret ble gitt kong Jams IV av Skottland i 1494. Det ble trolig gitt kongen av pave Alexander VI. Det ble forlenget og omarbeidet i 1536.

Sverdet er en gave til samme konge fra pave Julius II. Det ble gitt i 1508.

Eksterne lenker
 Honours of Scotland, Edinburgh Castle 
 The Honours of Scotland, The Royal Household 

Skottlands kronregalier