alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Mycetoporus

Mycetoporus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien dråpekortvinger (Tachyporinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae). De er små, glatte og blanke, ofte broket fargede biller med et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.

Utseende 
Små (gjerne 3-5 millimeter) blanke og glatte kortvinger. På farge er de gjerne helt eller delvis gul- eller rødaktige, ofte med svarte partier. Hodet er lite og noe nedbøyd, uten punktøyne og med forholdsvis små fasettøyne. Antennene er forholdsvis lange og tynne. Brystskjoldet (pronotum) er stort og bredt, glatt og hvelvet. Dekkvingene er forholdsvis korte. Bakkroppen er temmelig langt kjegleformet, på sidene uten påfallende lange og kraftige børster – slik skiller slekten seg fra den ellers nokså lignende slekten Tachyporus, i tillegg til at de gjerne har en noen slankere kroppsbygning enn denne slekten.

Levevis 
I likhet med flere andre slekter av dråpekortvinger er Mycetoporus-artene knyttet til sopper. De finnes gjerne i skog på fruktlegemene til ulike sopper. De voksne billene er gjerne mest aktive om høsten da soppmengden er størst.

Systematisk oversikt / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien dråpekortvinger Tachyporinae Macleay, 1825
 Gruppen Mycetoporini Thomson, 1859
 Slekten Mycetoporus Mannerheim, 1830
 Mycetoporus aequalis Thomson, 1868
 Mycetoporus altaicus Luze, 1901
 Mycetoporus baudueri Mulsant & Rey, 1875
 Mycetoporus bimaculatus Lacordaire, 1835
 Mycetoporus brucki (Pandelle, 1869)
 Mycetoporus clavicornis (Stephens, 1832)
 Mycetoporus despectus A.Strand, 1969
 Mycetoporus erichsonanus Fagel, 1965
 Mycetoporus forticornis Fauvel, 1875
 Mycetoporus inaris Luze, 1901
 Mycetoporus lepidus (Gravenhorst, 1806)
 Mycetoporus longulus Mannerheim, 1830
 Mycetoporus maerkelii Kraatz, 1857
 Mycetoporus montanus Luze, 1901
 Mycetoporus monticola Fowler, 1888
 Mycetoporus mulsanti Ganglbauer, 1895
 Mycetoporus niger Fairmaire & Laboulbéne, 1856
 Mycetoporus nigrans Mäklin, 1853
 Mycetoporus pachyraphis (Pandelle, 1869)
 Mycetoporus punctus (Gravenhorst, 1806)
 Mycetoporus rufescens (Stephens, 1832)

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

Eksterne lenker 
 

Dråpekortvinger
Biller formelt beskrevet i 1830
Idrettsklubben Start i 1996

Klubbens tredje nedrykk etter åtte strake sesonger i Eliteserien var et faktum etter en av de verste sesongene i kubbens historie, en sesong med mye turbulens og støttespillere som forsvant. Blant disse var Petter Belsvik og Claus Eftevaag som gikk til hhv Stabæk og Brann før sesongstart, mens Erik Mykland gikk til FC Linz.

På trenersiden ble Start satt i en håpløs situasjon da Steve Perryman midt i sesongoppkjøringen dro til japanske Shimizu S-Pulse. Teddy Moen ble ansatt som hovedtrener, men han trakk seg i juli etter dårlige resultater og klubblegenden Karsten Johannessen gikk løs på sin 9. og siste periode som trener i Start. Han startet med 2-2 mot Bodø/Glimt, men klarte ikke å berge plassen. Trenerskiftet innebar at Eliteseriens eldste trener (70 år) overtok etter den yngste (31 år). Johannessen var Starts femte trener på halvannen sesong: "På 17 måneder hadde vi fem trenere. Dette ble latterliggjort i hele Fotball-Norge, og vitner om fullstendig mangel på fotballkunnskaper og hvilke krav som settes for å være med i eliteserien."

Sesongen bød på en del stygge tap, som 1-7 mot  og 1-5 mot  i en kamp som var Steinar Pedersens siste kamp før han dro til  og samtidig Ole Gunnar Solskjærs siste seriekamp i Norge. I siste kamp ble det 2-6 hjemme mot Strømsgodset, et resultat som gjorde at Godset berget plassen med ett mål. Det siste og avgjørende målet ble scoret av Krister Isaksen, som returnerte til Start før -sesongen.

Eliteserien

Tabell

Seriekamper

Cupkamper 
Utdypende artikkel: Norgesmesterskapet 1996

Målscorere

Spillerstatistikk

Overganger

Inn

Ut

Start 2 
Start 2 spilte i 1996 i 2. divisjon (nivå 3), men endte på 12.-plass i avdeling 3 og rykket ned, og spiller i 3. divisjon i 1997.

Referanser

Kilder 
 
 

1996
Start
Tippeligaen 1996
Lordithon

Lordithon er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien Tachyporinae i den store familien kortvinger (Staphylinidae). De er små, glatte og blanke, ofte broket fargede biller med et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.

Utseende 
Små til middelsstore (gjerne 4-7 millimeter) blanke og glatte kortvinger. På farge er de gjerne helt eller delvis gul- eller rødaktige, ofte med svarte partier. Hodet er lite og noe nedbøyd, uten punktøyne og med forholdsvis små fasettøyne. Det er temmelig smalt, tydelig lengre enn bredt. Antennene er forholdsvis lange og tynne. Brystskjoldet (pronotum) er stort og bredt, glatt og hvelvet. Dekkvingene er forholdsvis korte. Bakkroppen er temmelig langt kjegleformet, på sidene uten påfallende lange og kraftige børster – slik skiller slekten seg fra den ellers nokså lignende slekten Tachyporus. Flere av artene er påfallende fargerike.

Levevis 
I likhet med flere andre slekter av Tachyporinae er Lordithon-artene knyttet til sopper, ofte til poresopper (kjuker). De finnes gjerne i skog på fruktlegemene til ulike sopper. De voksne billene er gjerne mest aktive om høsten da soppmengden er størst.

Systematisk oversikt / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien dråpekortvinger, Tachyporinae MacLeay, 1825
 Gruppen Mycetoporini Thomson, 1859
 Slekten Lordithon Thomson, 1859
 Lordithon exoletus (Erichson, 1839)
 Lordithon lunulatus (Linnaeus, 1760)
 Lordithon pulchellus (Mannerheim, 1830)
 Lordithon speciosus (Erichson, 1839)
 Lordithon thoracicus (Fabricius, 1777)
 Lordithon trimaculatus (Fabricius, 1793)
 Lordithon trinotatus (Erichson, 1839)

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

Eksterne lenker 
 

Dråpekortvinger
Dyr formelt beskrevet i 1859
Gold Coast United FC

Gold Coast United Football Club var en australsk tidligere fotballklubb basert i byen Gold Coast i delstaten Queensland. Klubben ble grunnlagt i 2008, og lagets draktfarger var gule skjorter med blå shorts, mens bortedraktene er helhvite. Gold Coast United står for øyeblikket uten lisens etter å ha spilt i landets nest høyeste avdeling A-League frem til 2011/2012-sesongen. Klubben spilte sine hjemmekamper på Skilled Park, et stadion som ble delt med rugbyklubben Gold Coast Titans. Trener frem til klubben opphørte var Miron Bleiberg.

Klubben var eiet av Clive Palmer (70% eierandel per 2011), som er eier av gruveselskapet Mineralogy Pty Ltd, og er en av Australias rikeste menn.

Kjente spillere med tilknytning til klubben 
  Jason Čulina (2009–2011)
  John Curtis (2010–dd)
  Charlie Miller (2009–2010)
  Glen Moss (2010–dd)
  Shane Smeltz (2009–2010, 2011–dd)
  Michael Thwaite (2009–dd)

Referanser

Eksterne lenker 
 Klubbens offisielle nettsider

Fotballag i Australia
Fotballag etablert i 2008
Opphør i 2012
Queensland
Smelteost

Smelteoster eller smøreoster i forskjellige varianter har blitt laget siden 1924, da nordmannen Olav Kavli utviklet den første oppskriften basert på oster av gouda- eller sveitserost-typer, de første gjort smørbare gjennom tilsetning av vann, melk, fløte eller yoghurt. Basis for smøreost er tradisjonell hvitost (en løypeost), vann og tilsetninger. Kavlis varemerke Primula fra 1924 ble en døråpner til et stort marked. Selv om også andre produsenter har kommet til, er Kavli fortsatt en ledende produsent.

Gjennom tidene har produktutviklingen frembragt oster som karviost (Primula med karve), baconost, skinkeost, rekeost, smøreost med salami, med champignon, med pepper, med gressløk og med camembert eller blåmuggost. Baconost er en smelteost med baconbiter i. Det er flere produsenter av smøreosten og den brukes hovedsakelig som pålegg, men benyttes også på pizza og i omelett. Andre produsenter har fremstilt dessertoster med tilsetning av frukt som appelsin, ananas, fersken eller mango, mens smøreoster med dill – eller med hvitløk og krydder – finnes i mange utgaver.

Fra 1980-tallet ble det utviklet tallrike mageroster, hvor emulgatorer ble brukt som fortykningsmiddel for å kunne redusere fettprosenten. Stadig nye oster er blitt utviklet, tilsetningene har få begrensninger. De aller magreste ostene fåes nå med fettinnhold ned mot 3%, mens de feteste ostene i markedet kommer opp mot 50 %.

I Norge kom de første smelteostene i halvmåneformede esker, senere i tuber. Idag omsettes det meste i plastbegre eller aluminiumsbegre, med størrelse fra 60 gram og oppover, eller i utvalg med små porsjonsoster pakket i folie.

Referanser

Oster
Løypeoster
Perth Glory FC

Perth Glory Football Club er en australsk fotballklubb basert i byen Perth i delstaten Vest-Australia. Klubben ble grunnlagt i 1995, og lagets draktfarger er en kombinasjon av lilla og hvit, hvor skjorta er lilla med hvite vertikale striper og hvite strømper, mens bortedraktene er helhvite med lilla ermer. spiller for øyeblikket i landets høyeste avdeling A-League, og spiller sine hjemmekamper på NIB Stadium, et stadion som blir delt med rugbyklubbene Western Force og WA Reds. Nåværende trener er Ian Ferguson.

Meritter 
 National Soccer League: 
 Vinner (2): 2003, 2004
 Andreplass (2): 2000, 2002

Spillerstall 
Pr. 10. mai 2016

Kjente spillere med tilknytning til klubben 
  Leo Bertos (2006–2008)
  Jeremy Christie (2006–2007)
  Simon Colosimo (2002–2003, 2005–2008)
  Brian Deane (2005)
  Ivan Ergić (1999–2000)
  Robbie Fowler (2010–dd)
  Hayden Foxe (2007–2009)
  Stan Lazaridis (2006–2008)
  Nikita Rukavytsya (2007–2009)
  Mile Sterjovski (2009–dd)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballag i Australia
Fotballag etablert i 1995
Perth
Sepedophilus

Sepedophilus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien Tachyporinae i den store familien kortvinger (Staphylinidae). De er små, glatte og blanke, ofte broket fargede biller med et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.

Utseende 
Små (1,5-4 millimeter), temmelig brede, litt blanke kortvinger. På farge er de gjerne helt eller delvis gul- eller rødaktige, ofte med svarte partier. Hodet er lite og noe nedbøyd, uten punktøyne og med forholdsvis små fasettøyne. Alle kroppsdeler er kledt med korte, fine, litt silkeaktige hår. Slekten kan særlig kjennes på den brede forkroppen og den smale, langt tilspissede bakkroppen, og på at kroppen er fint hårete – nesten alle andre Tachyporinae er helt glatte.
Artene er til dels svært vanskelige å skille fra hverandre, det kreves ofte en nøye undersøkelse av kjønnsorganene for å bestemme disse billene til art.

Levevis 
Disse billene lever mellom råtnende plantedeler, under barken på døde trær, i reirene til små pattedyr og lignende. Man vet lite om biologien deres, men antar at de lever av sopphyfer.

Systematisk oversikt / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien dråpekortvinger, Tachyporinae MacLeay, 1825
 Gruppen Tachyporini MacLeay, 1825
 Slekten Sepedophilus Gistel, 1856
 Sepedophilus littoreus (Linnaeus, 1758)
 Sepedophilus testaceus (Fabricius, 1792)
 Sepedophilus marshami (Stephens, 1832)
 Sepedophilus constans (Fowler, 1888)
 Sepedophilus immaculatus (Stephens, 1832)
 Sepedophilus bipunctatus (Gravenhorst, 1802)
 Sepedophilus pedicularius (Gravenhorst, 1802)

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

Eksterne lenker 
 
 Insects of West Virginia - Sepedophilus sp.  Med bilde-

Dråpekortvinger
Biller formelt beskrevet i 1856
Bolitobius

Bolitobius er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien Tachyporinae i den store familien kortvinger (Staphylinidae). De er middelsstore, glatte og blanke, broket fargede biller med et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode. Kroppsformen er langstrakt.

Utseende 
Middelsstore (7-12 millimeter), temmelig langstrakte, blanke, broket fargede kortvinger. De er gjerne farget i svart, rødt, gult og hvitt. Hodet er forholdsvis langstrakt, antennene kraftige. Maksillepalpene har et stort, utvidet og tvert avskåret ytterste ledd. Pronotum er svart, blankt og hvelvet. Dekkvingene kan være nakne eller fint hårete, oftest rødlige på farge, med noen oppstående børster langs innerkanten (sømmen). Bakkroppen er lang, forholdsvis jevnbred, blank. Beina er middels lange, hos hannen kan for- og midtføttene være noe utvidet. Med den forholdsvis store kroppsstørrelsen og de livlige fargene er denne slekten lett å kjenne igjen.

Levevis 
Bolitobius-artene lever i skog, der de trolig er knyttet til sopp.

Systematisk oversikt / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien dråpekortvinger, Tachyporinae MacLeay, 1825
 Gruppen Mycetoporini Thomson, 1859
 Slekten Bolitobius Samouelle, 1819 - i Norge:
 Bolitobius castaneus (Stephens, 1832)
 Bolitobius cingulatus Mannerheim, 1830
 Bolitobius inclinans (Gravenhorst, 1806) – ofte regnet til slekten Parabolitobius
 Øvrige arter:
 Bolitobius besucheti Schülke, 1992
 Bolitobius ciceronii Schülke, 1998
 Bolitobius commodus Herman, 2001
 Bolitobius conjungens Schülke, 1998
 Bolitobius emeishanus Schülke, 1998
 Bolitobius fenderi (Hatch, 1957)
 Bolitobius insignis Hochhuth, 1849
 Bolitobius kremeri (Malkin, 1944)
 Bolitobius loebli Schülke, 1993
 Bolitobius longicornis Li & Sakai, 1998
 Bolitobius okamotoi Li & Sakai, 1998
 Bolitobius parasetiger Schülke, 1993
 Bolitobius princeps Sharp, 1874
 Bolitobius schmidti Schülke, 2000
 Bolitobius septemseriatus Champion, 1923
 Bolitobius setiger Sharp, 1874
 Bolitobius shaanxiensis Schülke, 2000
 Bolitobius smetanai Schülke, 1998
 Bolitobius wrasei Schülke, 1998

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Bolitobius castaneus: 

Dråpekortvinger
Biller formelt beskrevet i 1819
Alex Christian Benoit

Alex Christian Benoit (født den 16. februar 1964) er en tidligere meksikansk alpinist. Han deltok i slalåm, storslalåm og super-G for Mexico under Vinter-OL 1988 i Calgary i Canada.

Meritter

OL plasseringer

Eksterne lenker 
 

Meksikanske alpinister
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 1988
Alpinister under Vinter-OL 1988
Fødsler i 1964
Milwaukee Journal Sentinel

Milwaukee Journal Sentinel er en fullformatsavis som gis ut i Milwaukee, den største byen i den amerikanske delstaten Wisconsin. Det er Wisconsins største avis, og distribueres i store deler av delstaten. Avisen er resultatet av en sammenslåing i 1995 mellom morgenavisa Milwaukee Journal og ettermiddagsavisa Milwaukee Sentinel. Avisene hadde vært eid av det samme selskapet i tjue år før sammenslåingen. 

Avisen(e) har vunnet Pulitzer-priser sju ganger fra 1919 til 2010.

Eksterne lenker
 
 The Press: The Fair Lady of Milwaukee . Artikkel om Milwaukee Journal i TIME Magazine, publisert 1. februar 1954.

Aviser i USA
Aviser etablert i 1837
Milwaukee
Kultur i Wisconsin
James Prendergast

James Prendergast (født 10. desember 1826 i London, Storbritannia, død 27. februar 1921 i Wellington, Australia) var den tredje Høyesterettsjustitiarius for New Zealand. Prendergast var den første Høyesterettsjustitiarius som ble utnevnt til denne posisjonen etter råd fra et medlem av regjeringen av New Zealand.

Han ble utdannet ved St Paul's School i London, England. Han studerte ved Caius College, Cambridge i 1845, men snart migrerte han til Queens 'College, derfra ble han uteksaminert med en doktorgrad i 1849. Samme året giftet han seg med Mary Jane Hall ved Cambridge. De hadde ingen barn sammen. Han ble innskrevet ved Middle Temple i London i 1849, og tilbrakte noen av følgende årene som professor og holdt flertallige forelesninger ved Routledge's School, Bishop's Hull, Somersetshire. 

I 1852 reiste han til Victoria, Australia. Han hadde litt flaks under hans leting etter gull, men han ble smittet med dysenteri og han flyttet tilbake til byen der han ble ansatt som sorenskriverens kontorist, først ved Elephant Bridge, så i Carisbrook og, i 1854 begynte han å arbeide i Maryborough, Irland. Prendergast bestemte seg for å emigrere til New Zealand fra Irland sammen med hans kone og de ankom Dunedin, den 20. november 1862. Hans karriere i Dunedin, Prendergast blomstret og han ble senior partner i firmaet Prendergast, Kenyon og Maddock. I 1863 ble han konstituert som advokat for Otago-provinsen, og i 1865 ble han Advokat i Otago. 

Fra 1865 og fremover steg Prendergast i gradene og han ble tildelt en rekke nasjonale roller i New Zealand. Han satt som stortingsrepresentant, Regjeringsadvokat før han ble utnevnt til høyesterettsjustitiarius i april 1875 for New Zealand noe som førte til at han ble adlet av den britiske dronningen i november 1881. I 1865, ble Prendergast utnevnt som medlem av parlamentet til den lovgivende forsamlingen, det daværende overhuset i det newzealandske parlamentet. 

Prendergast gikk av som Høyesterettsjustitiarius den 25. mai 1899, etter at hans kone gjennom mange døde den 5. mars. Etter hans avgang som høyesterettsjustitiarius, ble han direktør for institusjoner som Bank of New Zealand, Wellington Trust, Lån og Investment Company Limited, og Colonial Mutual Life Assurance Society Limited. Prendergast døde i Wellington, på Nordøya, den 27. februar 1921, i en alder av 95 år.

Australske politikere
Britiske politikere
Personer fra London
Newzealandske dommere
Ekstracellulær matriks

Ekstracellulær matriks (ECM), eller intercellulærsubstans, er et begrep innen biologien som betegner substansen som finnes mellom cellene. Rundt alle celler, bortsett fra de cellene som sirkulerer i blodet, finnes denne substansen som består av et nettverk av proteinfibre, en grunnsubstans som består av ikke-fibrøse proteiner og molekyler samt væske. Ekstracellulærmatriks finnes i alle typer vev, men spesielt mye i bindevev og brusk.

I cellmembranen sitter proteiner, kalt integriner, som forbinder ECM med de omliggende cellene. Integrinene stikker ut på hver sin side av cellemembranen slik at de enkelt kan overføre signaler mellom intracellulære proteiner og ECM-proteiner.

Referanser

Anatomi
Edward Perronet

Edward Perronet (født 1726 i Sundridge i Kent i England, død 2. januar 1792 i Canterbury) var en britisk salmedikter og i mange år en nær medarbeider av metodismen John og Charles Wesley.

Han skrev teksten til salmen «All Hail the Power of Jesus' Name» som står i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013 under tittelen «Lov Jesu namn og herredom» i en oversettelse av Arne Garborg.

Virke 
Perronet ble født i Sundridge i Kent i England som sønn av en anglikansk prest. Han var etterkommer etter franske hugenotter som først hadde flyktet til Sveits og så til England for å unngå forfølgelse i Frankrike.

På den tiden Perronet var virksom var forfølgelse av metodister vanlig. John Wesley skrev en gang i dagboken sin at Edward Perronet hadde blitt angrepet og rullet i møkk i Bolton.

Perronet ble ansett som en dyktig taler, men han var ikke komfortabel med å tale foran John Wesley, til tross for dennes stadige oppfordringer. Etter å ha gått lei av å spørre ham, gjorde Wesley en dag kort prosess og informerte en forsamling om at Perronet skulle preke. Han snodde seg da unna situasjonen med å gå opp på prekestolen og erklære han han skulle holde den beste talen som noen gang hadde vært holdt, for så å lese «Bergprekenen» før han umiddelbart satte seg igjen.

I løpet av sin levetid gav Perronet ut tre bind med kristne dikt, inkludert en poetisk gjendikting av Bibelen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Kort biogarfi og originaltekster av Perronet

Britiske salmediktere
Metodistiske misjonærer
Personer fra distriktet Sevenoaks
Fødsler i 1726
Dødsfall i 1792
Bryoporus

Bryoporus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien Tachyporinae i den store familien kortvinger (Staphylinidae). De er middelsstore, glatte og blanke, broket fargede biller med et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.

Utseende 
Små (ca. 4 millimeter), langstrakte, blanke kortvinger, gjerne mer eller mindre rødbrune på farge. Hodet er forholdsvis lite med nokså små fasettøyne, kort og bredt. Halsskjoldet (pronotum) er stort og hvelvet, blankt og glatt. Dekkvingene er kraftig punkterte. Bakkroppen er lang, jevnt avsmalnende, blank, med tydelige, utstående hår.

Levevis 
Bryoporus-artene finnes gjerne i skog der de kan leve mellom løvstrø, på trestammer og mange andre steder. De flyr godt og gjerne og kan påtreffes flygende i solskinn.

Systematisk oversikt / norske arter 
Slekten blir ofte delt opp i flere slekter.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien dråpekortvinger, Tachyporinae MacLeay, 1825
 Gruppen Mycetoporini Thomson, 1859
 Slekten Bryoporus Kraatz, 1857
 Underslekten (eller slekten) Bryophacis Reitter, 1909
 Bryoporus crassicornis (Mäklin, 1847)
 Bryoporus punctipennis (Thomson, 1861)
 Underslekten (eller slekten) Bryoporus Kraatz, 1857 ( i snever forstand)
 Bryoporus cernuus (Gravenhorst, 1806) 
 Underslekten (eller slekten) Carphacis des Gozis, 1886
 Bryoporus striatus (Olivier, 1795) – funnet i Sverige og Finland

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri over nordamerikanske arter: 

Dråpekortvinger
Biller formelt beskrevet i 1857
Nordstrandhallen

Nordstrandhallen var en idrettshall på Nordstrand i Oslo. Den ble innviet 8. november 1955 og revet vinteren 2017 for å rydde plass til en ny hall.

Innvielse 

I spissen ved innvielsen stod Finn Stokke Hansen, hallsjef Nico Demetriades og Leiv Lie. I åpningsarrangementet avspilte man en landskamp i tennis mot Danmark. Reaksjonen var at det eksperimentelle gulvet til 90 000 kroner, finansiert av Statens Idrettsvesen, var for hurtig, og favoriserte serveren slik at kampen i det store ble en servekamp. På det norske laget spilte Gunnar Sjøwall og Finn Søhol, mens for danskene spilte Torben Ulrich og Kurt Nielsen. Andre idretter som ble tilgodesett var håndball og boksing.

Konsertlokale 

Hallen ble raskt tatt i bruk for musikk, som Stan Kenton i april 1956, samt kostymeball  til Big Chief Jazzband med raggsokker. Andre verdensstjerner i oppstarten var  Ella Fitzgerald med trioen Oscar Peterson, Ray Brown og Herb Ellis (april 1958). fulgt av Benny Goodmans orkester (mai 1958), og Jazz at the Philharmonic, med blant andre Dizzy Gillespie (også mai 1958).

Referanser

Eksterne lenker 

Idrettshaller i Oslo
Nordstrand (strøk)
Sport i bydel Nordstrand