alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Berit Schei

Berit Schei (født 12. oktober 1950) er norsk lege (gynekolog) og professor i samfunnsmedisin.

Etter oppveksten i Trondheim tok hun cand.med. i Oslo i 1978 og fikk etter turnus jobb som gynekolog ved Innherred sykehus i Levanger. For Palestinakomiteen var hun i Sør-Libanon på oppdrag i 1982. I 1980-årene satt hun i likestillingsnemnda i Den norske legeforening og hun var pådriver for å få etablert voldtektsmottak ved Regionsykehuset i Trondheim (åpnet 1988).

Med stipend fra Norges almenvitenskapelige forskningsråd (NAVF) ble hun dr.med. i 1990 på avhandlingen «Fanget i kjærlighetens vold - fysisk og seksuell mishandling - en risiko for gynekologiske sykdommer og svangerskapskomplikasjoner». Dette var ved Universitetet i Trondheim der hun fortsatte som leder for kvinneforskningen, og ble professor i samfunnsmedisin. For Norsk Folkehjelp jobbet hun i 1994 i Zenica, Bosnia ved en klinikk for voldtatte kvinner.  Til 100-årsjubileumet for Norske Kvinners Sanitetsforening i 1996, var Schei en av fire som fikk en pris på 250 000 kroner.  I 1997–98 var hun gjestende professor ved University of Toronto.

Fra 1998 er hun landets første professor i kvinnehelse og overlege ved Kvinneklinikken ved St. Olavs Hospital. Etter ett år som leder for det nyopprettede  Center for Voldtægtsofre, Rigshospitalet København (og en adjunkt professorstilling ved Universitetet i København 2000–05), ble hun i 2001  utnevnt av Justis- og politidepartementet til å sitte i Kvinnevoldsutvalget, som i 2003 konkluderte med NOU-rapporten «Retten til et liv uten vold». Hun vant Kvinnerettsprisen fra Samarbeidsgruppa for 25. november i 2004 og  Dixiprisen i 2006. Hun fikk Karl Evangs pris i 2008 på kroner 50 000 for sitt arbeid mot vold mot barn og kvinner. Samme året fikk hun hedersprisen fra Norsk gynekologisk forening. Hun ble utnevnt til Ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for sin innsats for kvinnehelse i 2022.

Hun er grandniese av geologen Per Schei (1875–1905) og gift med medisinprofessor Leiv Bakketeig (født 1938).

Utgivelser 
 Trapped in painful love. Physical and sexual abuse by spouse - a risk factor of gynaecological disorders and adverse perinatal outcomes. Trondheim: Tapir, 1990.
 «Kvinner lider, menn dør - folkehelse i kjønnsperspektiv», 2007 (red.)

Referanser

Eksterne lenker 
 https://www.ntnu.no/ansatte/berit.schei (Scheis profilside på ntnu.no)

Norske leger
Gynekologer
Alumni fra NTNU
Norske medisinprofessorer
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab
Professorer ved NTNU
Fødsler i 1950
HP Secure OS Software for Linux

HP Secure OS Software for Linux er en tidligere programvarepakke for Linux som ble lansert av Hewlett-Packard den 26. juli 2001. Programvarepakken var strengt tatt ingen egen Linuxdistribusjon, men var et overbygg til Red Hat Linux. Den sørget for beskyttelse mot inntregning, sanntids beskyttelse mot angrep og skade. Den var markedets første sikkerhetsløsning for Linux som var beregnet på næringslivet og større organisasjoner.

Eksterne lenker
Hjemmeside
HP Secure OS Software for Linux, hos DistroWatch

Linux
Programvare fra 1999
Iver Knotten

Iver Johan Knotten (født 17. desember 1998 i Re) er en norsk syklist som representerer Tønsberg CK. Hans far, Jon Erik Knotten, tok NM-sølv i lagtempo på 1980-tallet.

Karriere 
Knotten har fire juniormedaljer fra NM i landeveissykling, og tok gull i både lagtempo og individuell tempo under NM i landeveissykling 2016 i Bodø.

Han fikk sitt internasjonale gjennombrudd under EM i landeveissykling i 2016, der Knotten syklet inn til bronsemedalje i tempo for junior, 11 sekunder bak vinneren Alexys Brunel fra Frankrike.

Meritter 

2015
 NM-sølv på fellesstart (Junior)
 NM-sølv på lagtempo (Junior)

2016
 Bronse på temporitt i Junior-EM
 Norgesmester i lagtempo (Junior)
 Norgesmester i temporitt (Junior)

2019
 4. plass på temporitt i U23 EM
 NM-sølv i temporitt (Elite)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske syklister
Personer fra tidligere Re kommune
Personer fra Tønsberg kommune
Glyptoscapus

Se Systematisk inndeling

Glyptoscapus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, lange og slanke, blanke, rødbrune trebukker. Antennene er ganske tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk og er betydelig lengre enn bredt. Dekkvingene er smale og parallellsidige, med lyse flekker, ender i en spiss.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika. Alle artene forekommer i Brasil, i tillegg er slekten utbredt fra Colombia og Fransk Guyana i nord til Bolivia i sør.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Hexoplonini Martins, 2006
 Slekten Glyptoscapus Aurivillius, 1899
 Glyptoscapus bivittatus Gounelle, 1909
 Glyptoscapus cicatricosus Aurivillius, 1899
 Glyptoscapus flaveolus (Bates, 1870)
 Glyptoscapus letiziae Nascimento & Santos-Silva, 2018
 Glyptoscapus pallidulus (White, 1855)
 Glyptoscapus vanettii Martins, 1959

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bildegalleri
 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1899
Brasils insekter
Sør-Amerikas insekter
Colombias insekter
Bolivias insekter
Fransk Guyanas insekter
Engyum

Se Systematisk inndeling

Engyum er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Nokså små, blanke, spinkle trebukker, rødbrune med lyse og mørke tegninger på dekkvingene. Antennene er tynne og vanligvis omtrent så lange som kroppen. Pronotum er mye lengre enn bredt, sylindrisk uten pigger langs kanten. Dekkvingene er parallellsidige med en liten spiss bakerst.

Utbredelse 
Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra det sørlige Mexico og sørover.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Ibidionini J. Thomson, 1860
 Understammen Compsina Martins, 1970
 Slekten Engyum Thomson, 1864
 Engyum aurantium Martins, 1970
 Engyum carinatum Martins, 1970
 Engyum crassum Martins, 1970
 Engyum euchare (Martins, 1960)
 Engyum fasciatum Martins, 2009
 Engyum fusiferum (Audinet-Serville, 1834)
 Engyum howdeni Martins & Napp, 1986
 Engyum linsleyi Martins, 1970
 Engyum ludibriosum Martins, 1970
 Engyum martinsi Audureau, 2015
 Engyum melanodacrys (White, 1855)
 Engyum oculare Martins, 2009
 Engyum quadrinotatum Thomson, 1864
 Engyum transversum Martins, 1970
 Engyum vicinum Martins, Santos-Silva, Galileo & De Oliveira, 2014
 Engyum virgulatum (Bates, 1880)
 Engyum zonarium Martins & Napp, 1986

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata 
 Bildegalleri

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1864
Call girl

En call girl, eller kvinnelig eskorte, er en prostituert som ikke inngår avtaler med kunder på gata eller arbeider i et bordell. 

Avtaler inngås via telefon eller nettet. Ofte annonserer Call girls sine tjenester i små annonser i magasiner og aviser, eller via internett. Mange organiseres av eskortebyrå og halliker.

Referanser 

Prostitusjon
Engelske ord og uttrykk
Nazımiye

Nazımiye er en by med 3 249 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Tunceli. Den ligger nord for Kovancılar, sør for Pülümür, vest for Yayladere, og øst for Tunceli.

Referanser 

Byer i Tyrkia
Tunceli (provins)
Rør-i-rør systemet

Et rør-i-rør system er utviklet for å tilfredsstille de tekniske forskriftene til plan- og bygningsloven, som stiller funksjonskrav om utskiftbar og vannskadesikker framføring av vannrør i boliger. Et slikt system består av fire hovedkomponenter; et indre vannrør, et ytre varerør, veggbokser og et fordelerskap.

Krav i norsk byggeforskrift 
Rør-i-rør-systemet kom i 1995, og det er et krav om at det skal installeres i alle nye hus som blir bygget, og at det i praksis er det systemet som skal brukes.

Basert på erfaringer med lekkasjer fra tradisjonelle kobberrør mellom 1970 og 1995 kom det i 1997 et krav om at vannrør skulle være enkle å bytte ut etter installasjon. I praksis har dette ført til at rør-i-rør-systemet har blitt en de facto standard.

Uavhengige kontroller har avdekket en del slurv ved installasjon av rør-i-rør-systemer, særlig når det gjelder feilaktig installasjon av klamring og bend.

Virkemåte 
Vannet renner gjennom det indre vannrøret, som er omsluttet av det ytre varerøret. Deretter legger man rør-i-rør tilbake til et sentralt plassert fordelerskap. I dette skapet ligger rørene til alle boligens tappesteder samlet på ett sted. Ved eventuelle skader og lekkasjer på vannrør, skal varerørene sikre at lekkasjevannet blir sikkert bortledet til fordelerskapet, før det synliggjøres og går videre til rom med sluk i gulvet. Det er en fordel om det ligger en føler fra en automatisk vannstoppventil i området, som stenger vanntilførselen. Ved synlige lekkasjer skal det også være en lett tilgjengelig hovedavstengingsventil, som skal stoppe all vanntilførsel i rørene.

Installasjon og reparasjon 
På grunn av måten rør-i-rør-systemet er koblet sammen er det mulig å trekke ut og skifte vannrørene uten at vegger eller dører må brytes opp. Det er viktig at varerør klamres godt slik at de sitter fast til bygningskonstruksjonen, men ikke slik at de skades. Dette er helt avgjørende for hvor lett det er å skifte vannrørene. Klamringen bør utføres nær veggbokser og fordelerskap.

Trykkstøt 
I tillegg til god klamring av ytterrørene til bygningsmassen er det også viktig med god klamring av fordelere i fordelerskapet for å unngå trykkstøt ved hurtig avstenging av tappearmaturen. Ved installasjon av rør-i-rør systemer anbefales det å bruke trykkstøtdempende armaturer, på den måten unngår man trykkstøt.

Se også 
 Byggebransjens våtromsnorm

Referanser 

Byggeteknikk
Vannforsyning
Hus og hjem
Rørlegger
Cecilie Berg-Hansen

Cecilie Berg-Hansen (født 22. juni 1978) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Hun spilte for Kolbotn i 1993 da hun ble med på Oslo Kretslag. I 1994 var hun på J16-landslaget, og året etter rykket Kolbotn opp i 1. divisjon 1995. Etter 1997 for U20-landslaget, spilte hun 15 kamper for U21-landslaget fra 1998 til 2001, I 2001 ble hun nominert til årets lag av NISO. Den første av fire kamper for A-landslaget var mot Ukraina i mai 2002. Hun var i Manglerud Star ett år, men tilbake i Kolbotn og var med å vinne i NM i 2007 (sølv i 1998 og 2003). Hun vant ligaen tre ganger med Kolbotn.

Hun var hovedtrener for Vålerenga Fotball Damer 2009–13 der hun brakte laget fra 2. divisjon i 2009, vant 1. divisjon 2011 og rykket opp til Toppserien 2012. Deretter var hun i 2014 assisterende trener i Stabæk Fotball Kvinner under Øyvind Eide, var assisterende trener for Kolbotn i 2015, der hun i 2016 overtok for David Brocken som hovedtrener med Solveig Gulbrandsen som assistent. Etter en dårlig sesongstart ga hun seg som trener sommeren 2017.  Fra januar 2018 var hun assistenttrener i LSK Kvinner Fotballklubb, der var hun ut 2019-sesongen.

I 2011 var hun hyppig ekspert i programmet Fotballkveld på TV 2. Ellers er hun lærer ved Hvam videregående skole.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske damelandslagsspillere i fotball
Fotballspillere for Kolbotn IL
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Norske fotballtrenere
Fotballtrenere for Kolbotn IL
Fødsler i 1978
Maltheba

Se Systematisk inndeling

Mystrosa er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Neostenini Pascoe, 1857
 Slekten Maltheba Pascoe, 1871
 Maltheba flexilis Pascoe, 1871

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1871
Øvre Borgesyssel prosti

Øvre Borgesyssel prosti var et tjenestedistrikt (prosti) opprinnelig i Oslo bispedømme, fra 1969 i nyopprettede Borg bispedømme i Den norske kirke og omfattet det østlige Østfold og sydøstlige Akershus.

Prostiet hadde sin opprinnelse i Eiðsberg prófastdœmi etablert på 1200-tallet, og omfattet de nordre delene av Smaalenenes amt. Omkring 1560 var det slått sammen med Østra lutum Osloár prófastdœmi til Rakkestad og Follo prosti. Det ble 1749 delt i to ved at de østlige prestegjeldene ble skilt ut som Mellem Borgesyssel prosti. Øvre Borgesyssel prosti ble oppløst i 1973 da de daværende prestegjeldene ble overført til Vestre Borgesyssel prosti og det nye Follo prosti.

Betegnelser 

En rekke betegnelser er gjennom historien benyttet på prostiet:
 ca 1400: Eiðsberg prófastdœmi eller Øfra lutan a Borghasysla
 På 1550-tallet: Rakkestad (og Follo) provsti
 Fra 1560-tallet: Øvre Borgesyssel og Follo
 Fra 1600-tallet: Øvre Borgesyssel

Prestegjeld i Øvre Borgesyssel prosti

Inntil 1749 
Inntil delingen i 1749 omfattet Øvre Borgesyssel prosti følgende prestegjeld:
 Spydeberg
 Skiptvet
 Hobøl
 Vestby
 Kråkstad
 Aas
 Nesodden
(fra 1749 i Mellem Borgesyssel prosti)
 Aremark
 Rødenes
 Trøgstad
 Askim
 Eidsberg
 Rakkestad

Siden 1937 

 Spydeberg
 Skiptvet
 Hobøl
 Vestby
 Kråkstad
 Ås
 Drøbak (opprettet 1823)
 Nesodden
 Oppegård (opprettet 1937)

Kongelige resolusjoner 

 Reskript 22.08.1749 skilte ut Aremark, Askim, Eidsberg, Rakkestad, Rødenes og Trøgstad som Mellom Borgesyssel prosti.
 Kgl. res. 08.09.1823 bestemte at Drøbak ble delt fra Ås.
 Kgl. res. 12.02.1937 bestemte at Oppegård fra Nesodden.
 Lov av 10.05.1968 om deling av Oslo bispedømme, ble det opprettet et Borg bispedømme bestående av Østfold og Akershus fylker med unntak av Asker og Bærum kommuner.
 Kgl. res. 25.06.1971 med virkning fra 01.01.1973 ble det foretatt endinger i prostiinndelingen i Borg bispedømme. Øvre Borgesyssel prosti ble avviklet og det ble opprettet et nytt Follo prosti, og Hobøl, Skiptvet og Spydeberg ble lagt under Vestre Borgesyssel prosti, mens Follo prosti fikk Enebakk prestegjeld fra Nedre Romerike prosti.

Historikk for prestegjeld i Øvre og Østre (Mellom) Borgesyssel prosti

Referanser 

Tidligere prostier i Borg bispedømme
Religion i Viken
Opphør i 1973
Joe Letteri

Joe Letteri (født 1957 i Aliquippa i Pennsylvania) er en amerikansk effektdesigner som har vunnet fire Oscar-priser og fire British Academy Film Awards. Han er administrerende direktør for effektselskapet Weta Digital, og ble ansatt der i 2001. Letteri gikk på Central Valley School District i 1975 og ble uteksaminert fra University of California, Berkeley i 1981. Han har vunnet Oscar for beste visuelle effekter for Ringenes herre: To tårn (2002), Ringenes herre: Atter en konge (2003), King Kong (2005) og Avatar (2009). Letteri ble også nominert for I, Robot (2004), Rise of the Planet of the Apes (2011), Hobbiten: En uventet reise (2012), Hobbiten: Smaugs ødemark (2013), Dawn of the Planet of the Apes (2014) og War for the Planet of the Apes (2017).

Filmografi 

 War for the Planet of the Apes (2017)
 Batman v Superman: Dawn of Justice (2016)
 Hobbiten: Femhærerslaget (2014)
 Dawn of the Planet of the Apes (2014)
 Hobbiten: Smaugs ødemark (2013)
 Man of Steel (2013)
 Hobbiten: En uventet reise (2012)
 Rise of the Planet of the Apes (2011)
 På eventyr med Tintin: Enhjørningens hemmelighet (2011)
 Avatar (2009)
 The Lovely Bones (2009)
 The Water Horse (2007)
 X-Men: The Last Stand (2006)
 King Kong (2005)
 I, Robot (2004)
 Van Helsing (2004)
 Ringenes herre: Atter en konge (2003)
 Ringenes herre: To tårn (2002)
 Magnolia (1999)
 Jack Frost (1998)
 Star Wars Episode IV: Et nytt håp (1997) (restaurert versjon)
 Daylight (1996)
 Mission: Impossible (1996)
 Casper (1995)
 The Flintstones (1994)
 The Meteor Man (1993)
 Jurassic Park (1993)
 Star Trek VI: The Undiscovered Country (1991)
 The Abyss (1989) (restaurert versjon)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Oscar-vinnere (visuelle effekter)
Personer fra Beaver County i Pennsylvania
Fødsler i 1957
Effektdesignere
Nephalius

Se Systematisk inndeling

Nephalius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, slanke, lyst brunlige trebukker. Antennenene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner. Dekkvingene er omtrent parallellsidige og ender i en spiss.

Levevis 
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864
 Slekten Nephalius Newman, 1841
 Nephalius cassus Newman, 1841
 Nephalius levigatus Martins & Galileo, 2012
 Nephalius spiniger (Blanchard, 1847)

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1841
Opsidota

Se Systematisk inndeling

Opsidota er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, avlange, mørkbrune trebukker. Oversiden er blank og fint hårete. Antennene er lengre enn kroppen og noe sagtakkede. Pronotum har buede sidekanter med en tann midt på. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Piesarthrini Lacordaire, 1869 eller Strongylurini
 Slekten Opsidota Pascoe, 1864
 Opsidota aestuosa Blackburn, 1896
 Opsidota albipilosa Pascoe, 1866
 Opsidota gracilis McKeown, 1942
 Opsidota guttata Blackburn, 1892
 Opsidota infecta Pascoe, 1864
 Opsidota sculpticollis Blackburn, 1901

Kilder 
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bilde av Opsidota aestuosa 
 Bilde av Opsidota guttata
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet i 1864
Hemilissa

Se Systematisk inndeling

Hemilissa er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, slanke, blanke, brune trebukker. Antennene er ganske kraftige, litt sagtakkede og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, omtrent så langt som bredt, gjerne med en knøl litt bak midten av hver side. Dekkvingene er parallellsidige.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.

Systematisk inndeling  
 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Piezocerini Lacordaire, 1869
 Understammen Piezocerina Lacordaire, 1869
 Slekten Hemilissa Pascoe, 1858  
 Hemilissa bifasciata Garcia, Botero & Martinez, 2019
 Hemilissa birai Galileo, Bezark & Santos-Silva, 2016
 Hemilissa catapotia Martins, 1976
 Hemilissa claudiae Garcia, Botero & Martinez, 2019
 Hemilissa cornuta Bates, 1870
 Hemilissa emblema Martins, 1976
 Hemilissa erikae Garcia, Botero & Martinez, 2019
 Hemilissa fabulosa Martins, 1985
 Hemilissa gummosa (Perty, 1832)
 Hemilissa opaca Martins, 1976
 Hemilissa quadrispinosa Gounelle, 1913
 Hemilissa rufa Melzer, 1934
 Hemilissa sulcicollis Bates, 1870
 Hemilissa undulaticollis Zajciw, 1960

Kilder 
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bildegalleri
 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1858
John F. Kennedy Center for the Performing Arts

John F. Kennedy Center for the Performing Arts er et kulturhus for scenekunst ved elven Potomac i Washington, DC. Bygningen er tegnet av arkitekt Edward Durrell Stein og åpnet i 1971 til minne om USAs 35. president John F. Kennedy.

Scener 
Kulturhusets sydside rommer en konsertsal, The Concert Hall, som er husets største scene og hjemmescene for National Symphony Orchestra. Salen rommer 2442 sittende tilskuere og har et pipeorgel med 4144 piper.

Den midtre delen består av operahuset The Kennedy Center Opera House, med plass til 2300 sittende. Operahuset er hjemmescene for Washington National Opera, men anvendes også for ballett og større musikalske oppsetninger. Siden 1978 er kulturprisen Kennedy Center Honors blitt utdelt i operahuset under en årlig seremoni som hedrer kunstneres livslange bidrag til amerikansk scenekunst.

The Eisenhower Theater ligger i kulturhusets nordlige del. Det er oppkalt etter USAs 34. president Dwight D. Eisenhower og her vises i hovedsak mindre operaer, ballett og moderne dans samt musikaler. Salen har plass til 1100 sittende.

Kulturhuset rommer også The Family Theater (som siden 2005 har erstattet The American Film Institute Theater), The Terrace Theater (en kammermusikksal bygget på takterrassen som en gave fra gave fra Japan til det amerikanske folk), The Theater Lab (inkluderer blant annet dukketeater, ungdomsopera og dans), og The Millenium Stage (to scener plassert i hver ende av den store entréhallen). I The Terrace Gallery ligger også Kennedy Center Jazz Club.

Eksterne lenker 
 John F. Kennedy Center for the Performing Arts
 De Vilar Institutt for Arts Management

Konsertlokaler i USA
Byggverk i Washington, D.C.