Fairport Convention

Fairport Convention er en britisk folkrock-gruppe, dannet i 1967 av blant andre Richard Thompson, Simon Nicol og Ashley Hutchings. Andre sentrale medlemmer har vært Sandy Denny, Dave Swarbrick, Dave Pegg og Dave Mattacks. De tok blant annet for seg gammel irsk, skotsk og engelsk folkemusikk (ballader, jigs og reels) og fremførte denne i rockestil med elektriske instrumenter. Fairport Convention var det ledende britiske folkrockbandet på 1960-1970-tallet. Fairport Convention oppsto samtidig med hippietiden.

Fairport Convention regnes som skaperne av den engelske utgaven av folkrock der de var tidlige ut med å spille tradisjonell musikk med elektrisk instrumenter i rockestil. Deres fjerde LP-plate Liege & Lief var generens gjennombrudd. Til tross store omskiftinger i personell gjennom årene var gruppen fortsatt aktiv i 2020. Fairport Convention har vært et utgangspunkt for engelsk folkrock ved at tidligere medlemmer av gruppen har tatt initiativ til andre grupper med betydning for generen: Matthew's Southern Comfort (Ian Matthews), Steeleye Span og Albion Band (Ashley Hutchings), Fotheringay (Sandy Denny).  

En svært spesiell konsert på Chateau Neuf i Oslo 5. februar 1975, etter at perkusjonist Dave Mattacks brått hadde forlatt gruppen, ble tatt opp på studiobånd og senere utgitt på CD-en Many Ears to Please. Live in Oslo 1975 (2006). Det er ikke først og fremst det forhold at deres lydtekniker, Paul Warren, satte seg bak trommene, men Sandy Dennys og Dave Swarbricks forrykende samspill, som gjorde denne konsertopplevelsen minneverdig.

Norske Folque produsert av Øystein Sunde var tydelig inspirert av Fairport Convention.

Historie

Bandet hadde bakgrunn i Muswell Hill en forstad nord i London. Ashley Hutchings hørte på Radio Luxembourg og var skiffle-entusiast. Han hadde startet flere blues/country-band på 1960-tallet. Han fikk med seg Simon Nicol (rytmegitar), Martin Lamble (trommer) og Richard Thompson (sologitar) tidlig i 1967. Bandnavnet skrev seg fra huset Nicol bodde i. Til å begynne med spilte de på fester hos venner og i forsamlingshus med coverversjoner av blant annet Bob Dylan, The Byrds, Buffalo Springfield, Richard Fariña (gift med Joan Baez' lillesøster Mimi)  og Jefferson Airplane. De første medlemmene var svake vokalister og de rekrutterte Iain Matthews (tidligere fotballspiller for Bradford City) og Judy Dyble. Den amerikanske produsenten Joe Boyd oppdaget bandet på en klubb i London og var spesielt imponert av 17 år gamle Thompsons gitarspill. Boyd skaffet dem kontrakt med plateselskapet Track Records og deres første singel solgte dårlig. Deres første album ble innspilt av Polydor med sanger av den da ukjente Joni Mitchell og Dylan-låten «Jack O'Diamonds» samt noe egenkomponert materiale. Bandet var på den tiden blant de mest populære i Londons undergrunnsmiljø sammen med Pink Floyd og Soft Machine. 

Sandy Denny kom inn da Dyble forlot bandet og gikk over til Giles, Giles and Fripp. Denny ble to år på rad kåret til Storbritannias beste sangerinne i Melody Maker. Hun  medvirket på Led Zeppelins fjerde album og i The Whos rockeopera Tommy. Sandy Denny døde i 1978 (31 år gammel) etter en fallulykke.

På vei fra et spilleoppdrag i Birmingham i juni 1969 havnet bandet i en bilulykke der Lamble omkom. Dette var et vendepunkt for bandet og de fortsatte med Dave Mattacks på trommer og Dave Swarbrick (fiolin, mandolin og vokal) som nytt medlem. Swarbrick bidro med betydelige kunnskaper om britisk folkemusikk. I desember 1969 ga de ut Liege and Leaf som ble det vesentligste engelske folkrockalbumet. De kombinerte rockens stil og teknologi med tradisjonelle ballader som «Matty Groves». Det tredje albumet inneholdt en del egenkomponert materiale og en versjon av Dylans «If You Gotta Go» som ble en hit med 21. plass på britiske singlelister. Matthews sluttet i bandet under opptak til albumet Unhalfbricking og han dannet bandet Matthews Southern Comfort. Unhalfbricking ble utgitt i 1969 og inneholder tre sanger av Bob Dylan, to av Thompson og to av Denny blant dem en av Fairports mest kjente sanger «Who Knows Where the Time Goes?».

I 1970 ble gruppen delt i to da grunnleggeren Hutchings forlot bandet og dannet Steeleye Span sammen med Gay og Terry Woods. Fairport Convention ble da supplert med bassisten Dave Pegg som var en kamerat av Swarbrick. Den daværende besetningen (Thompson, Nicol, Mattacks, Swarbrick og Pegg) spilte da inn Full House som omtales som deres beste album. Thompson sluttet i 1971 for å begynne solokarriere. De fire gjenværende spilte inn Angel Delight i 1971 (produsert av Nicol). Nicol sluttet sent i 1971 og med det var ingen originale medlemmer igjen i bandet. Stadige utskiftinger ga usikkerhet om bandets fremtid. I 1972 kom Trevor Lucas og Jerry Donahue inn i bandet og Mattacks kom tilbake, og disse spilte blant annet inn Fairport Convention Nine. I 1974 kom Sandy Denny tilbake og bandet ga ut Rising for the Moon. Denny, Trevor og Mattacks forlot deretter bandet.

Trommeslageren Bruce Rowland ble med i bandet som med medvirkning fra Dan Ar Bras spilte inn Gottle O'Geer (1976). Nicol kom tilbake og spilte sammen med Pegg, Swarbrick og Rowland inn The Bonny Bunch of Roses (1977). Bandet gikk i oppløsning sommeren 1979 og Pegg begynte i Jethro Tull. Nicol og Swarbrick hadde diverse opptredener sammen med akustiske instrumenter. Rowland arbeidet senere som studiomusiker og Mattacks medvirket blant annet på Paul McCartneys Tug of War.

«Matty Groves»
Fairport Conventions versjon av «Matty Groves» har blitt særlig kjent. Teksten er fra en tradisjonell engelsk ballade også kjent som «Little Musgrave and Lady Barnard», «Little Mathew Grove», «Lady Orland's Wife» og «Little Musgrave» og er nummer 81 på Liste over Child Ballads. Melodien er basert på «Shady Grove» som er en folkesang eller «oldtime» fra Kentucky. Teksten er en tragikomisk historie om utroskap og brutalt drap. Lorden som tar livet av hustruen og hennes unge elsker omtales blant annet som Barnard, Daniel, Donald, Darnell, Orland og Arnold i de forskjellige variantene av teksten. Sangen finnes i mange varianter og den eldste kjente versjonen er fra 1611. Matty Groves var et rituelt innslag og avslutning i Fairport Conventions konserter. Ashley Hutchings fant sangen da han studerte samlingen av folkemusikk etter Francis James Child og Bertrand Harris Bronson. Teksten finnes i flere oversettelser til norsk. Tor Marcussen omtaler «Matty Groves» som et mesterverk.

Bandmedlemmer
Nåværende medlemmer
Simon Nicol – (gitar, sang) (1967–1971, 1976–1979, 1985– )
Dave Pegg – (bassgitar, mandolin, bakgrunnssang) (1970–1979, 1985– )
Ric Sanders – (fele, keyboards) (1985– )
Chris Leslie – (fele, mandolin, bouzouki, sang) (1996– )
Gerry Conway – (trommer, perkusjon) (1998– )

Tidligere medlemmer
Richard Thompson - (gitar, sang) (1967–1971)
Ashley Hutchings - (bassgitar) (1967–1969)
Shaun Frater – (trommer) (1967)
Martin Lamble - (trommer) (1967–1969)
Judy Dyble - (sang, autoharp, trekkspill) (1967–1968)
Iain Matthews - (sang, gitar) (1967–1968)
Sandy Denny - (sang, piano) (1968–1969, 1974–1975)
David Swarbrick - (fele, mandolin, sang) (1969–1979)
Dave Mattacks - (trommer, perkusjon, keyboards) (1969–1972, 1973–1975, 1985–1998)
Roger Hill - (gitar) (1972)
Tom Farnell - (trommer) (1972)
David Rea - (gitar) (1972)
Trevor Lucas - (gitar, sang) (1972–1975)
Jerry Donahue - (gitar) (1972–1975)
Paul Warren - (trommer, lydtekniker) (1975)
Bruce Rowland (trommer) (1975–1984)
Dan Ar Braz - (gitar) (1976)
Bob Brady - (piano) (1976)
Roger Burridge - (fele) (1976)
Maartin Allcock - (gitar, mandolin, keyboard, sang) (1985–1996)

Album

Studioalbum

Livealbum

Samlealbum

Referanser

Kilder

Eksterne lenker
 
 
 Fairports PR-byrå (Iconic Music and Media).
 2005 intervju med Simon Nicol.
 BBC Radio 2 «Folk Awards 2006».
 Talking Elephant - The UK Record Label

Intervjuer
  Five-Part 35th Anniversary Interview in Innerviews by Anil Prasad
 Guitar Player Magazine Interview

Fansider
 Expletive Delighted fansite .
 Fiddlestix: Australian Friends of Fairport

Folkrockgrupper