alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Fanny Duckert

Fanny Duckert (født 11. februar 1948 i Hamar) er en norsk psykolog og professor emerita ved Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo (UiO). Hun var instituttleder for Psykologisk institutt 2002–2007 og dekan for Det samfunnsvitenskapelige fakultet 2012–2015.

Karriere
Hun er utdannet cand. psychol. ved UiO i 1974, ble samme år godkjent som psykolog av Sosialdepartementet, ble spesialist i klinisk psykologi i 1982 og dr. philos. i 1992. Hennes forskningsfelt er innen organisasjonspsykologi, medieforskning, helse- og livsstilsvaner og rusbruk. Duckert har vært en pioner innen rusforskning og har bidratt til et mer profesjonelt og humant behandlingstilbud for personer med rusproblemer. Hun har en omfattende vitenskapelig produksjon og er ofte brukt som populærvitenskapelig formidler. Hun arbeider som privatpraktiserende klinisk psykolog og organisasjonspsykolog.  

Fanny Duckert var instituttleder ved Psykologisk institutt ved UiO 2002–2007 og dekan ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet 2012–2015.

Bibliografi 
 I medienes søkelys. Eksponering, stress og mestring, 2017. Med Kim Edgar Karlsen. ISBN 978-82-05-50381-6.
 Response-ability in the era of AIDS. Building Social Capital in Community Care and Support, 2011, ISBN 978-1-920383-14-5
 Early Intervention of Alcohol Abuse Problems in South Africa. A Cognitive Behavioural Approach, 2009, ISBN 978-0-620-43611-3
 Velkommen hjem til oss! Gjester, mat og vertskap i en multikulturell verden 2009 ISBN 978-82-996467-1-0
 Kvinner og alkohol 2008 ISBN 978-82-15-00868-4
 Alkohol og livsstil – strategier for moderasjon 2003 ISBN 82-996467-0-7
 Behandling av rusproblemer – nytter det, og hva koster det? Sammen med Helge Waal 1996
 Fest i en fei – kokebok for travle, men gjestfrie mennesker 1995 ISBN 82-03-22124-6
 Alcohol problems and treatment – follow-up studies of problem-drinkers with special reference to drinking behaviour 1993 ISBN 82-7171-166-0 Doktorgradsavhandling
 Balansekunst – en bruksbok for mestring av alkohol 1991 ISBN 82-10-03386-7
 Alkoholproblemer kan mestres – et behandlingsalternativ 1982 ISBN 82-03-10692-7

Referanser

Eksterne lenker 
 

  Fanny Duckert - Psykologisk Institutt, UiO

Norske psykologer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Norske psykologiprofessorer
Godwins lov

Godwins lov er et ordspråk i internettverdenen som ble laget av Mike Godwin i 1990. Loven sier:
Jo lenger en internettdiskusjon pågår, jo større blir sannsynligheten for en sammenligning som involverer Hitler eller nazismen.
(«As an online discussion grows longer, the probability of a comparison involving Nazis or Hitler approaches 1.»)

Selv om loven ikke nevner det så er det en tradisjon i mange nyhetsgrupper på Usenet at med en gang en slik sammenligning blir gjort så er diskusjonstråden ferdig, og den som nevnte nazistene har automatisk tapt den gjeldende diskusjonen.

Det blir sett på som dårlig skikk av brukergruppen på Usenet å lage en slik sammenligning bevisst; for å avslutte en diskusjon. Det er et anerkjent tillegg, Quirks unntak, som sier at enhver bevisst påkalling av Godwins lov vil være mislykket.

Referanser

Se også 
Reductio ad Hitlerum

Samfunnsvitenskap
Kommunikasjon
Nettkultur
Satire
Elias Figenschou

Elias (Hansen) Figenschou (født ca. 1600, død ca. 1661) også stavet Figenschoug, Fiigenschoug, Figenschou, Figenschau og Fiigenschow, var en av Norges fremste barokkmalere på 1600-tallet.

Det antas at han har gått i lære i Amsterdam, hvor han har hatt forbindelse med andre kunstmalere. Hans arbeider har flamsk påvirkning, med direkte «lån» fra Rubens slik det kommer til uttrykk blant annet i Figenschous altertavle i Voss kirke. Han har malt en rekke presteportretter, portrettmedaljonger av tyske kjøpmenn og epitafier.

Figenschou kom til Bergen og er oppført i Skattemanntallet der fra 1645. I 1652 ble han omtalt han som «Kontrefejeren i Bergen, Elias Fugelschoug». Det hersker allikevel usikkerhet med hensyn til når han kom til Norge, han kan ha virket i Bergen allerede fra rundt 1630.

Figenschougs presteportretter omfatter blant annet ekteparet Miltzow fra 1633 og portrettene av sogneprest Erik Nordal i Leikanger prestegjeld og hans andre ektefelle Lene Splidsdatter, de siste to fra 1641. Maleriene av Nordal og ektefellen henger i Leikanger kirke i Leikanger.

I tillegg til portretter utførte han religiøse motiver, både epitafier og malerier til altertavler. Han malte også Norges første kjente landskapsmaleri, av Halsnøy kloster i 1656, dette tilhører Skoklosters slott utenfor Stockholm og har muligens kommet dit som krigsbytte. Samme år malte han et portrett av Christian IV av Danmark og Norge på likstrå, det er sannsynligvis en kopi etter Berent Hilwaertz.

Familie 
Figenschous foreldre var antagelig kongelig hoffsalmaker Hans Fiigenschouch fra København og Katharina fra Hindelang. Han giftet seg med datteren til fogden i Salten, Anna Christensdatter Bloch.

Verk

Portretter og epitafier 
 Volcker-epitafiet, fra 1640, tidligere i Mariakirken i Bergen, nå Historisk Museum, Universitetet i Bergen
 Erik Nordal og Lene Splidsdatter, 1641, Leikanger kirke, Leikanger
 Epitafium over Johan Mestmacher, 1643, Mariakirken, Bergen
 Epitafium over Hans Bonhoff, 1643, Mariakirken, Bergen
 Ove Jensen og Karen Mauritsdatter Bosted, 1643, Stranges Stiftelse, Fortidsminneforeningen i Bergen
 Peder Gjeblesen, Bendix Friis og Absalon Jørgensen Beyer, gruppeportrett med hustruer og barn, ca. 1647, Innvik kirke, Stryn
 Epitafium over Thomas Samuelsen Uro med familie, ca. 1650, Ulvik kirke, Ulvik
 Jens Christian Bloch og Maren Hansdatter Blix, 1650-årene, Hadsel kirke, Hadsel
 Hans Samuelsen Schreuder og Otto Hansen Schreuder, 1657, tidligere i Stadsbygd kirke, Rissa, returnert til Bergen domkirke i 1945, senere ikke gjenfunnet
 Christian 4 på likstrå, 1656, Bergen Kunstmuseum

Alterbilder 
 Alterbilde fra 1642, i Voss kirke, Voss
 Altertavle, 1644, Ølve kirke, Kvinnherad
 Altertavle, 1651–52 (senere tapt), Skjerstad kirke, Skjerstad

Annet 
 Halsnøy kloster, 1656, Skokloster slott, Sverige
Verklisten er basert på Norsk biografisk leksikon

Noter

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske malere
Dybde

Dybde (sammenlign med norrønt dýpt) er utstrekning nedover eller innover. Det er et spesialtilfelle av lengde. Begrepet blir brukt når en vil framheve at lengden angir avstanden til en overflate. Begrepet kan også brukes abstrakt.

Eksempler er «et dypt hull», «et dypt sår», «dybden av fjorden» og liknende, eller abstrakt: å være i «dype tanker», overflaten er her den dagligdagse bevissthetstilstand.

Betraktes bilder brukes begrepet dybde for å beskrive den tilsynelatende avstanden til bildets bakgrunn. I fotografien brukes dybdeskarphet som et mål for å angi maksimal avstand til objekter som blir gjengitt skarpt.

Referanser 

Ord og uttrykk

en:Depth
fr:Profondeur
it:Profondità
pt:Profundidade
ru:Глубина
Hadeland videregående skole

Hadeland videregående skole er et resultat av sammenslåingen av Brandbu, Gran og Roa videregående skoler. De tre skolene ble 1. januar 2005 slått sammen som følge av et vedtak fra fylkestinget i det tidligere Oppland fylkeskommune.  En ny videregående skole stod ferdig på Gran høsten 2012.

Skolen tilbyr per i dag følgende studieretninger:

Studiespesialiserende utdanningsprogram
Medier og kommunikasjon
Helse- og oppvekstfag
Design og håndverksfag
Idrettsfag
Bygg- og anleggsteknikk
Teknikk og industriell produksjon
Service og samferdsel
Elektrofag
Restaurant og matfag
Musikk, dans og drama
 Tilrettelagt

Rektorer 
 2021–: Elisabeth Raastad Kjørven 
 2012–2021: Soon Elisabeth Øhrling (til Kommunalsjef)

Eksterne lenker 
 

Hadeland
Videregående skoler i Innlandet
Kongsberg Storband

Kongsberg Storband er et storband som hadde sitt utspring i et storbandprosjekt som ble startet i forbindelse med Kongsberg bys 350-årsjubileum i 1974. Bandets første leder var Odd Sønstebø. Idag er storbandet underlagt organisasjonen Ung Musikk Kongsberg og ledet av Jon Gunnar Tovsrud. 

Det viktigste prosjektet i 2005 var samarbeid og konsert med Lars Martin Myhre og Odd Børretzen som ble framført på EnergiMølla 24. november. I 2006 spilte bandet bl.a musikk av og ble instruert av komponisten og trombonisten Marius Tobias Hoven, som før han startet sin musikkutdannelse spilte fast i bandet. I 2007 holdt bandet konsert med musikk av Pat Metheny arrangert og instruert av Jarle Storløkken. I 2008 hadde bandet en «Chet Baker tribute» konsert sammen med trompetisten og vokalisten Ole Jørn Myklebust, ledet av Morten Barrikmo Engebretsen.

Bandet er en av de faste bandene som hvert år spiller i «Jazzgata» under Kongsberg Jazzfestival.

Se også
 Liste over norske storband

Eksterne lenker
 

Norske storband
Kultur i Kongsberg
Jutulhogget

Jutulhogget er et 2,4 kilometer langt gjel i Alvdal og Rendalen i Østerdalen i Innlandet fylke, og er et av Nord-Europas lengste gjel.

Formasjonen oppsto rett etter siste istid, for omtrent  år siden, da den bredemte sjøen Nedre Glomsjø brøt ut under isen og dannet et nytt løp østover gjennom løsere bergmasser. En demning av is brast i løpet av kort tid, og det var flommen av smeltevann som gravde ut «hogget» i østlig retning – fra reservoaret i Østerdalen og østover gjennom fjellet og inn i Rendalen.

Det finnes mange sagn fra stedet. Det vanligste opphavssagnet handler om fiendskap mellom Rendalsjutulen og Elvdalsjutulen. Dette ble gjengitt i en billedbok av Helge Ness i 1978. Jacob Breda Bull gjengir et annet sagn i romanen Jutulskaret. Sagnet om Tater-Kristen ble filmatisert under tittelen Tater-Kristen i 1991.

Naturreservat 
Et område på rundt 3,4 kvadratkilometer ble den 2. desember 1989 fredet som Jutulhogget naturreservat.

Andre canyoner i Norge
I Norge er det flere mellomstore canyoner. Sautso ved Alta er den mest kjente i Norge. Den er ca. 400–425 meter dyp og 7,5 km lang og ligger øverst i Altaelva i Finnmark. Alta canyon er Nord-Europas største canyon.

Referanser

Litteratur 
 Helge Ness. Jutulhogget, ei dramatisk framstilling av segna om korleis Jutulhogget vart til. Noregs boklag, 1978
 Ivar Berthling. «The drainage history of glacial lake Nedre Glåmsjø, southern Central Norway». I: Norsk geografisk tidsskrift, no. 4 (1999)

Eksterne lenker 
 
 geoportalen.no – Jutulhogget
 Jutulhogget, rondanegeopark.no

Juv i Norge
Innlandets geologi
Rendalens geografi
Alvdals geografi
Severdigheter i Innlandet
XDSL

XDSL er en samlebetegnelse for de ulike typene DSL-baserte bredbånd:
DSL: Samlebetegnelse på flere varianter. Tilsvarer "xDSL".
ADSL: Asymmetric Digital Subscriber Line (hastigheten inn er høyere enn hastigheten ut)
SHDSL: Single-pair high-speed digital subscriber line (lik hastighet ut og inn)
VDSL: Very High Bit-Rate DSL (muliggjør svært høye asymmetriske hastigheter)

Norske tilbydere har i det siste også begynt å levere ADSL2/ADSL2+. Dette er en videreføring av ADSL-teknologien som gir større overføringshastigheter. ADSL2/ADSL2+ er enklere å bygge, og har vil i stor grad tatt over betydningen VDSL har hatt.

Eksempler på tilbydere i Norge er: Telenor, NextGenTel og HomeNet.

Internett
Fasttelefoni

pl:XDSL
pt:XDSL
Jan Frode Nornes

Jan Frode Nornes (født 8. januar 1973) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han er klar som ny assistenttrener for  fra 1. januar 2023.

Nornes er oppvokst i Tønsberg og spilte i barne- og ungdomsårene for IL Flint, og vant blant annet Norway Cup i 1985 og 1987. Han har spilt i flere klubber, blant annet Odd Grenland, hvor han spilte i 8 år. I 2004 var Nornes kaptein for laget. I 2006 ble han utlånt til , før han i 2007 skrev under for Sandefjord Fotball. Etter sesongen ble han først hentet inn som ny trener for FK Tønsberg, men han ble allerede før han hadde begynt i jobben hentet inn som assistenttrener under Dag-Eilev Fagermo i Odd på en treårs kontrakt. Selv om han i all hovedsak har lagt opp som spiller, vil han innløse spillerlisens i tilfelle skadeproblemer.

Nornes kalles «Spike» etter rollefirguren «Spike» i filmen Notting Hill.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Nordnes på Sandefjords hjemmeside

Norske fotballspillere
Norske fotballtrenere
Fotballspillere for Odds ballklubb
Fotballspillere for Strømsgodset TF
Fotballspillere for Sandefjord Fotball
Fotballtrenere for Odds ballklubb
Personer fra Tønsberg kommune
Unio

Unio Hovedorganisasjonen for universitets- og høyskoleutdannede er Norges nest største hovedorganisasjon på arbeidstakersiden (etter Landsorganisasjonen (LO)) og ble etablert i 2001 under navnet Utdanningsgruppenes Hovedorganisasjon (UHO). I 2006 skiftet organisasjonen navn til Unio.

Unio består av 13 medlemsforbund og har 380.000 medlemmer (2021). 

Bakgrunnen for å danne en ny hovedorganisasjon i 2001 var at flere store utdanningsgrupper i offentlig sektor sto uten tilknytning til en hovedorganisasjon. Samtidig var det et ønske fra forbundene å ha tilknytning til en hovedorganisasjon som var partipolitisk uavhengig.

I desember 2015 ble tidligere leder av Utdanningsforbundet, Ragnhild Lied valgt til ny leder Før henne var Anders Folkestad leder fra 2001 til 2015.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Etableringer i 2001
Sandnessjøen og Omegn Cykleklubb

Sandnessjøen og Omegn Cykleklubb (SOCK) ble startet 31. august 1985 på Dønna av bl.a. Jonny Edvardsen, Roy Hansen og Geir Bausta. På 1980-tallet var SOCK en av Nord-Norges største sykkelklubber.
Mot slutten av 1990-tallet dabbet syklemiljøet i Sandnessjøen av. Fra 1998 og frem til 2004 var SOCK så å si uten aktivitet. Men i 2004 ble klubben startet igjen av bl.a. Cato Årnes, Karl Einar Kjeldesand, Tommy Edvardsen og Henny Kristiansen.

Av syklister som har sin ungdomstid fra SOCK kan bl.a nevnes Olav Aleksander Benjaminsen, som senere ble sportsdirektør for Team Coop Østerhus (Team Coop) og Daniel Årnes som sykler for Team Joker Fule of Norway (Joker Icopal).

Eksterne lenker 
 SOCKs websider

Idrettslag i Nordland
Sport i Alstahaug
Carlos Filipe Ximenes Belo

Carlos Filipe Ximenes Belo (født 3. februar 1948 i Wailakama, Øst-Timor) er mest kjent som Biskop Belo, en katolsk biskop i Øst-Timor.  Han studerte filosofi og teologi i Portugal og Roma, ble ordinert til prest (1980), returnerte til Øst-Timor som lærer (1981).  I 1983 ble han biskop, og siden kjent for sitt ikke-voldelige arbeid for menneskerettigheter i et land der de okkuperende indonesiske myndigheter fôr hårdt ad med det timoresiske folk.  Han har overlevd to forsøk på likvidering, og mottatt Nobels fredspris sammen med José Ramos-Horta (1996).  Grunnet sviktende helse trakk Belo seg fra politikk og arbeidet som biskop, og begynte i 2004 som misjonær i Mosambik.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
 Pave Pius X (1835-1914) *1884
 Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
 Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
 Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
 Pave Paul VI (1897-1978) *1954 
 Kardinal Agostino Casaroli (1914-1998) *1967 
 Erkebiskop Francesco Canalini (1936- ) *1986 
 Biskop Carlos Filipe Ximenes Belo

Referanser

Eksterne lenker 

Nobelprisvinnere (fred)
Østtimoresiske katolske biskoper
Linjen Rebiba
Katolske misjonærer
Østtimoresiske misjonærer
Misjonærer i Mosambik
Personer etter føde- eller oppvekststed i Øst-Timor
Fødsler i 1948
Frank B. Kellogg

Frank Billings Kellogg (født 22. desember 1856 i Potsdam i New York i USA, død 21. desember 1937 i St. Paul i Minnesota) var en amerikansk jurist og politiker. Han var USAs utenriksminister 1925–1929. Han mottok Nobels fredspris i 1930 for 1929.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

USAs utenriksministre
Senatorer fra Minnesota
Advokater fra USA
Nobelprisvinnere fra USA
Nobelprisvinnere (fred)
Æreslegionen
Personer fra Saint Lawrence County i New York
Ambassadører fra USA
USAs ambassadører til Storbritannia
Adam Mickiewicz

Adam Bernard Mickiewicz (født 24. desember 1798, død 26. november 1855) var en polsk romantisk dikter. Han blir vurdert som en av de tre viktigste polske diktere (med Juliusz Słowacki og Zygmunt Krasiński) og den største slaviske dikter (ved siden av Aleksandr Pusjkin).

Verk 
Den politiske situasjonen i Polen på 1800-tallet ble speilet i den polske litteraturen, som etter Polens deling ble engasjert tendensdiktning. Mickiewiczs patriotiske verk hadde den gang en stor innflytelse på det polske folk. Han ble ansett for å være den største fortolker av folkets håp og idealer. 

Mickiewicz skrev i en tid da romantikken preget den europeiske litteratur og hans bøker bærer i stor grad preg av denne, men handler også i stor grad om den politiske og kulturelle situasjon i Polen.

De to viktigste bøkene til Mickiewicz er:
 Dziady (Våkenatt)
 Pan Tadeusz (Pan Tadeusz, eller den siste adelsfeide i Litwa)

Pan Tadeusz ble oversatt til dansk av Valdemar Rørdam og består av tolv sanger og mer enn ti tusen linjer.

Nasjonalitet 
Mickiewicz er normalt kjent som en polsk dikter. Alle hans bøker ble skrevet på polsk. I akademiske kretser betviles ikke hans polske nasjonalitet, men hos folk flest er det mer kniving. I Litauen ses han som litauer og hans navn er skrever som Adomas Mickevičius og i Hviterussland er han kjent som Ада́м Міцке́віч og hans familie blir sett på som «poloniserete hviterussere».

Disse kontroverser peker tilbake på at nasjonalitet på 1800-tallet ikke var så hardt nedtømret som konsept som i dag. De geografiske begreper, som Mickiewicz brukte, hadde en meget bredere betydning enn i dag. Dikteren vokste opp i Polen-Litauen, en multikulturell stat som besto av det som i dag er ulike land: Polen, Litauen, Hviterussland og Ukraina. 

Hans mest berømte verk, den episke diktning Pan Tadeusz, begynner med ordene (i dansk oversettelse):
Du, Litwa, mitt hjemland; er lig vor ungdoms kraft:
Kun den, der har mistet deg, forstår hva han har hatt.
Nå ser jeg din skjønnhet, længes nætter og dage;
av min hjemlengsel stiger lovsang og bærer meg tilbake.

Den første linje «Litauen, mit hjemland» dreier seg faktisk om territoriet som i dag ligger i Hviterussland. Mickiewicz brukte ordet Litwa (Litauen) som en geografisk og ikke et nasjonalt eller kulturelt begrep.

Bibliografi 
 Ballady i Romanse («Ballader og romanser»)
 Grażyna
 Dziady («Våkenatt»)
 Sonety krymskie («Sonetter fra Krim»)
 Konrad Wallenrod
 Pan Tadeusz czyli Ostatni zajazd na Litwie («Pan Tadeusz, eller det siste adelsfeide i Litwa»)
 Księgi narodu polskiego i pielgrzymstwa polskiego («Bøker av den polske nasjon og fra polske pilegrimsferder»)
 Historia przyszłości («Framtidige historie»)

Merk at bøker med oversatt tittel ikke nødvendigvis betyr at de er utgitt på norsk.

Se også 
 "de tre barder": Adam Mickiewicz, Juliusz Słowacki, Zygmunt Krasiński

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 
 

Polske forfattere
Polske diktere
Polskspråklige forfattere
Personer fra Navahrudak rajon
La Scala

Teatro alla Scala (også kjent som La Scala) er et av de ledende og mest berømte operahus i verden. Det ligger i Milano i Italia.
 
Teatro alla Scala ble grunnlagt under den høye beskyttelse av keiserinne Maria Theresia av Østerrike som erstatning for Teatro Regio Ducale som brant ned 26. februar 1776 og som tidligere hadde fungert som opera i Milano.

Den neoklassisistiske bygningen ble tegnet av Giuseppe Piermarini. Teateret åpnet 3. august 1778 med Antonio Salieris opera L'Europa riconosciuta, med libretto til Mattia Verazi.

Teateret gjennomgikk flere ombygginger og utvidelser fra 1813. Scenen ble gjort større og det ble bygd en ny inngang fra Piazza della Scala. 

En gjennomgripende modernisering foregikk fra 1921 og utover. Et scenetårn ble bygd i 1924. Det scenetekniske anlegget ble også moderisert i 1937 av Lorenzo Secco. Man bygde da sceneheiser. 

2002 – 2004 ble den bakre delen av La Scala gjenoppbygd. Man bygde en scene på 1600m2 og utvidet både høyde og dybde. Videre ble de historiske bygningsdelene restaurert og modernisert. Akustikken ble videre forbedret, gjennom spesialbygde gulv i sal og scene. I denne perioden holdt kompaniet til i Teatro degli Arcimboldi i utkanten av Milano.

Eksterne lenker 
 
 

Operahus i Italia
Byggverk i Milano
Byggverk fullført i 1778
Musikk i 1778
1778 i Europa
1700-tallet i Italia
Norsk Katolsk Flyktningehjelp

Norsk Katolsk Flyktningehjelp var en norsk bistandsorganisasjon, organisert under Den katolske kirke.
Den ble opprettet i 1952. 
I 1964 ble den omorganisert og skiftet navn til Caritas Norge.

Katolsk Flyktningehjelp
Katolisisme
Etableringer i 1952
Ikkevold

Se også Ikkevold (tidsskrift)''

Ikkevold (også skrevet ikke-vold) betegner ulike tankesett og strategier som avviser fysisk vold som virkemiddel for å nå et mål, men som samtidig er rettet inn mot sosial endring. Ikkevold kan dermed ses som et alternativ til både passiv aksept av undertrykkelse og til voldelig, væpnet eller militær kamp mot denne.

Ikkevold blir ofte, men likevel noe feilaktig brukt synonymt med pasifisme. Begge deler innebærer riktignok en avvising av vold, men der pasifisme gjerne er tuftet på en religiøs, filosofisk eller humanistisk livsanskuelse som i prinsipiell og absolutt forstand avviser bruk av vold, er ikkevold ofte begrunnet ut fra mer strategiske og pragmatiske hensyn.

Utøvere av ikkevold kan bruke varierte metoder i kampanjer for sosial endring, eksempelvis demonstrasjoner, opprop, opplysningsarbeid, streik, sultestreik, blokader, boikott, sivil ulydighet og ikke-deltagelse, det vil si aktivt å motsette seg samarbeid med og deltagelse i visse samfunnsinstitusjoner. 

Ikkevold oppfattes som en sentral teknikk for mange bevegelser og aktører innenfor fredsarbeid, også i Norge.

Se også
Pasifisme
Sabotasje
Sivil ulydighet
Sivilmotstand
Ikkevold (tidsskrift), tidsskrift utgitt av Folkereisning mot krig (FMK) siden 1968

Eksterne lenker
  Om «Ikkevold» i det politiske Pax Leksikon fra 1976-1982
  Jørgen Johansen: Sosialt forsvar (PDF), bok med historiske eksempler på pasifistiske og ikke-voldelige aksjonsformer.
 Why Nonviolence:  Introduction to Theory and Strategy, by Bob Irwin and Gordon Faison

 FN-resolusjon om en internasjonal dag for ikke-vold, 2. oktober.

Pasifisme
Strategi
Aktivisme
Fjære skole

Fjære skole var en grunnskole med elever fra 1. til 10. trinn i Grimstad kommune. Skolen ble opprettet fra 1. august 2005 ved at Vik skole og Fjære ungdomsskole ble slått sammen.

I tidligere Fjære kommune lå det også en skole som het Fjære skole.

Skolen er nå igjen delt, i Fjære undomsskole og Fjære barneskole.

Referanser

Barne- og ungdomsskoler i Agder
Skoler i Grimstad
Granmatriske

Granmatrisken (Lactarius deterrimus) er en riske som er rødoransje med grønt mønster på hatten som kan bli opp til 12 cm i diameter. Den vokser gjerne under grantrær.

Den er en matsopp, som imidlertid blir regnet for å ikke ha så høy kvalitet som forvekslingsarten furumatriske (Lactarius deliciosus). Granmatrisken er bitrere på smak, og forvelles derfor helst.

Begge gir i fra seg en oransje melkesaft når hatten brekkes, men granmatriskens saft  blir vinrød etter 15 til 20 minutter, og over mye lengre tid blir den irrgrønn. Granmatrisken er den som utvikler grønne mønstre på hatten når den eldes, mens furumatrisken holder seg i hatten.

 

Denne forskjellen gjelder også i det engelske navnet, der granmatrisken heter false saffron cap, mens furumatrisken kalles saffron cap (etter hattens safranfarge).  Videre er det latinske navnet på furumatrisken delicioso (deilig) mens granmatrisken heter deterrimus (den simple, annenrangs).

Det sprø kjøttet og den karakteristiske melkesaften er viktige kjennetegn som hindrer forveksling med andre sopper, for eksempel den svært giftige spiss giftslørsopp.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kremleordenen
Matsopp