alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Erik Pukhajev

Erik Georgijevitsj Pukhajev (russisk: Эрик Георгиевич Пухаев), født 5. mai 1957, en sør-ossetisk politiker som var statsminister I Sør-Ossetia fra 16. mai 2017 til 29. august 2020.

Biografi 
Han studerte ved Sør-Ossetias pedagogiske institutt fra 1977 til 1982 og er lærer i matematikk og fysikk. I 2005 overtok han som direktør i landets statistiske institutt. Fra 2014 til 2017 var han visestatsminister i regjeringen til Domentij Kulumbegov. 

Den 29. august 2020 ble Pukhajev avsatt av president Anatolij Bibidov, og visestatsminister Gennadij Bekojev overtok som fungerende statsminister. Årsaken til at Pukhajev ble avsatt skal ha vært et mistenkelig dødsfall på en person som hadde forsøkt å drepe innenriksminister Igor Naniev. Naniev selv ble også suspendert etter hendelsen. Bekojev vil være fungerende statsminister inntil en ny regjering oppnevnes av presidenten.

Referanser 

Sør-Ossetia
Googoosh

Faegheh Atashin (persisk: فائقه آتشین; født 5. mai 1950), kjent som Googoosh (persisk: گوگوش, persisk uttale: [guːˈguːʃ]), er en iransk sanger og skuespiller som regnes som en av de mest populære sangere og skuespillere i Iran.  Karrieren hennes strekker seg over 60 år. Googoosh har hatt betydelig popularitet siden begynnelsen av karrieren, og har etter hvert blitt et kulturelt ikon i Iran og utenfor Iran.

Biografi
Googoosh ble født som Faegheh Atashin 5. mai 1950 i Teheran, av aserbajdsjanske innvandrerforeldre fra den sovjetiske republikken Aserbajdsjan. Ifølge Googoosh selv,  ble navnet hennes på fødselsattesten  Faegheh, fordi myndighetene ikke ville tillate at navnet hennes skulle bli registrert som Googoosh.
Googoosh forlot Iran og dro til Canada i 2000, etter å ha vært i Iran i 21 år etter den iranske revolusjonen.
I 2000 sang Googoosh offentlig, borte fra hjemmet, for første gang etter 21 år med stillhet, til anerkjennelse av mange mangeårige fans. Googoosh sin returturné som sanger, var en serie konserter som begynte i juli 2000. Hun begynte med en utsolgt konsert på Air Canada Centre i Toronto 29. juli 2000 (med et publikum på flere enn 12.000), og brakte endelig turen til sin end i Dubai 21. og 24. mars 2001 i anledning det iranske nyttåret, Nowruz. Konserten hennes i Dubai ble ansett som en hjemkomst for henne. Av de mer enn 20 000 lytterne var sytti prosent av dem iranere som hadde krysset Persiabukta for å høre stemmen hennes. De to Dubai-konsertene var av spesiell betydning: det var turnéfinalen, og det ryktes at Googoosh planlegger å returnere til Iran. Googoosh tjente mest penger i løpet av sin popkarriere og har for tiden en estimert nettoformue på 60-70 millioner dollar.
Til tross for de politiske og personlige vanskelighetene hun har utholdt, har Googoosh fortsatt å være en elsket skikkelse det siste halve århundret.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Iranske sangere
Iranske skuespillere
Iranske musikere
Bohdan Dzjurakh

Bohdan Dsjurakh, C.Ss.R. (ukrainsk: Богдан Дзюрах; født 20. mars 1967 i Hirske i Lviv oblast i Ukrainske SSR i Sovjetunionen) er apostolisk eksark for ukrainske gresk-katolske i Tyskland og Skandinavia.

Liv og virke

Prest
Bohdan Dzjurakh ble prestviet den 17. mars 1991 av hjelpebiskop Julian Voronovskyj MSU (Lviv). Han gikk inn i redemptoristenes kongregasjon og avla sine religiøse løfter den 19. august 1995.

Biskop
Den 21. desember 2005 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titulærbiskop av Vagada og utnevnte ham samtidig til hjelpebiskop i Kiev. Storerkebiskop kardinal Ljubomyr Husar bispeviet ham den 15. februar 2006, han ble assistert av medkonsekratorene erkebiskop Ihor Vosnjak C.Ss.R. fra Lviv og biskop Julian Voronovskyj M.S.U. fra Sambir-Drohobytsj. 

I 2009 ble han utnevnt til kurialbiskop i storerkebispedømmet Kyiv-Halytsj og leder av bispekurien. Han ble også valgt til sekretær for biskopssynoden for biskopene i den gresk-katolske kirke i Ukraina. I denne egenskap var han også deltaker i bispesynodens spesialforsamling for Midtøsten i 2010.

Den 18. februar 2021 utnevnte pave Frans ham til eksark for de troende i den ukrainske gresk-katolske kirke i Tyskland og Skandinavia.[1]

Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

 Erkebiskop Mykhajlo Rohoza (1540-1599) *bispeviet 1589 av (den ortodokse) patriark Jeremias II av Konstantinopel 
 Erkebiskop Hipacy (Ipatij) Pociej (Potij) (1541-1613) *1593
 Erkebiskop Josyf Veliamyn Rutski (1574-1637) *1613
 Erkebiskop Anastazy Antoni Seljava (Sielawa) (1583-1655) *1624
 Erkebiskop Gabriel (Havrylo) Kolenda, O.S.B.M. (1606-1674) *1652
 Erkebiskop Kyprian Żochowski (Zhokhovskyj) (1635-1693) *1671
 Erkebiskop Lew Ślubičz Załęnski, O.S.B.M. (1648-1708) *1678
 Erkebiskop Jurij Havryjil (Jerzy) Vynnyc’kyj (Winnicki), O.S.B.M. (1660-1713) *1700
 Erkebiskop Lev (Luka) Kiszka (Kyška), O.S.B.M. (1663-1728) *1711
 Erkebiskop György (Hennadiy) Bizánczy (Bizantsiy) (1657-1733) *1716
 Erkebiskop Ioan Inocențiu Klein (Micu), O.S.B.M. (1692-1768) *1730
 Biskop Mihály Emánuel Olsavszky, O.S.B.M. (1697-1767) *1743
 Biskop Vasilije Božičković (Bosicskovich), (1719-1785) O.S.B.M. *1759
 Biskop Grigore Maior, O.S.B.M. (1714-1785) *1773
 Biskop Ioan (Janos) Bob (Babb) (1739-1830) *1784
 Biskop Samuel Vulcan (1760-1839) *1807
 Biskop Ioan Lemeni (1780-1861) *1833
 Erkebiskop Spyrydon Lytvynovyč (Litwinowicz) (1810-1869) *1857
 Erkebiskop Josyf Sembratowicz (Sembratovyc) (1821-1900) *1865
 Erkebiskop Sylwester Sembratowicz (Sembratovyc) (1836-1898) *1879
 Erkebiskop Julian Kuiłovskyi (1826-1900) *1890
 Erkebiskop Andrij Aleksander Šeptycki (Sheptyskyi), O.S.B.M. (1865-1944) *1899
 Kardinal Josyf Slipyj, O.S.B.M. (1892-1984) *1939
 Kardinal Ljubomyr Huzar (1933-2017) *1977
 Biskop Bohdan Dzjurakh (1933-) *2006

Referanser

Ukrainske katolske biskoper
Personer fra Stryi rajon i Lviv oblast
Linjen Rohoza (gresk-katolsk)
Redemptorister
Ukrainske medlemmer av katolske ordener
Kvalifisering til VM i fotball 2022 (OFC)

Kvalifisering til VM i fotball 2022 for OFC startet med en kvalifiseringskamp mellom de to lavest rangerte landene. Etterfulgt av ett gruppe spill der de to beste lagene går videre til ett sluttspill der vinneren av de fire lagene går videre til det interkontinentale sluttspillet.

Format
I november 2021 bekreftet OFC formatet for kvalifiseringen som svar på COVID-19-pandemien. Kvalifiseringsfasen skulle være en enkelt kamp 13. mars 2022 mellom de to lavest rangerte deltakende OFC-nasjonene i FIFAs verdensranking, med vinneren videre til gruppespillet, men Tonga trakk seg fra kvalifiseringskampen og førte til at Cookøyene automatisk gikk inn. gruppespillet. Deretter ble åtte gjenværende lag trukket inn i to grupper på fire, og spilte rund-robin på et bein. De to øverste lagene fra hver gruppe gikk videre til en utslagsrunde. Den endelige vinneren gikk videre til sluttspillet mellom forbund.

Deltakere
28. juli 2020 bekreftet OFC at kvalifikasjonene ville involvere alle de elleve OFC-lagene.
Den 29. november 2021, datoen for gruppespill trekningen, rapporterte FIFA at ni av de elleve FIFA-tilknyttede landslagene fra OFC ville delta i kvalifiseringen, ettersom Amerikansk Samoa og Samoa hadde trukket seg.
29. januar 2022, to måneder etter trekningen av gruppespillet, men to måneder før konkurransen skulle begynne, trakk Tonga seg også på grunn av Hunga Tonga – Hunga Ha'apai-utbruddet og tsunamien i 2022.
19. mars 2022 trakk Vanuatu seg etter at turneringen hadde startet på grunn av at flertallet av spillerne testet positivt for Covid-19.
23. mars 2022 trakk også Cookøyene seg etter at turneringen hadde startet på grunn av at spillere testet positivt for Covid-19.

W Trakk seg etter en kamp

Kvalifisering
En kvalifiseringskamp skulle holdes mellom de to lavest rangerte lagene (Tonga og Cookøyene) for å bestemme det åttende laget som skulle konkurrere i gruppespillet. Kampen ble avlyst etter at Tonga trakk seg på grunn av virkningene av Hunga Tonga – Hunga Ha'apai-utbruddet og tsunamien i 2022; Cookøyene gikk videre til gruppespillet

Sammendrag

Kamp

Gruppespill
De syv høyest rangerte OFC-lagene som deltok i konkurransen kom inn i gruppespillet sammen med vinneren av kvalifiseringskampen. Lagene ble delt inn i to grupper som hver inneholdt fire lag. Hvert lag spilte mot hvert annet lag i gruppen sin en gang, og vinnerne og andreplassene i hver gruppe gikk videre til semifinalen.

Seeding
Trekningen ble avholdt i Zürich, Sveits den 20. november 2021, kl. 21:00 CET.

Gruppe A

Gruppe B

Utslagsrunde
I enkeltkampene i sluttspillet, hvis en kamp endte uvagjort etter normal spilletid, ble det spilt ekstraomganger (to perioder på 15 minutter hver) for å avgjøre vinneren. Hvis det fortsatt var uavgjort etter ekstraomganger, ble kampen avgjort med straffesparkkonkurranse.

Brakket

Semifinaler

Finale

Playoff mellom konføderasjonen

Noter

Referanser 

Kvalifisering til VM i fotball (OFC)
Kent Nilsson

Kent Åke "Kenta" Nilsson, "Kenta", "Magic Man" (NHL), "Mr Magic" (Sverige), født 31. august 1956 i Nynäshamn, er en svensk tidligere profesjonell ishockeyspiller.

Biografi
Nilsson begynte sin profesjonelle karriere i 1977 med  Winnipeg Jets i  WHA, hvor han i to sesonger på rad scoret over 100 poeng. Da WHA fusjonerte med NHL, byttet han til The Atlanta Flames hvor han scoret 93 poeng i sin første sesong. Sesongen etter ble laget flyttet til  Calgary hvor han i 1980/81-sesongen scoret 131 poeng, som fortsatt er en klubbrekord.Calgary Flames Rekordbok og flest poeng av en svensk spiller i en NHL-sesong.

I 1984/85-sesongen ble Nilsson byttet til Minnesota North Stars for et pick i draftet hvor Flames tok Joe Nieuwendyk. I Edmonton Oilers vant Nilsson sin første og eneste Stanley Cup i 1987.

Kenta scoret et minneverdig mål med en enhåndshånd i  VM i 1989 v USA. Det var et mål å bli kopiert av Peter Forsberg i  OL-finalen i 1994.

Kenta avsluttet sin karriere i 1997–98 ved Majadahonda HC i Spania.

Da den innflytelsesrike kanadiske sportskanalen TSN listet opp de ti mest dyktige spillerne gjennom tidene, kom Nilsson på sjetteplass.

I dag jobber han som speider for Florida Panthers etter noen år i Edmonton Oilers-organisasjonen.

Meritter 

 Draftet i første runde, 11. pick, av Toronto Toros i 1976
 Draftet i fjerde runde, 64. pick, av Atlanta Flames i 1977
 Lou Kaplan Trophy (ÅRETS WHA Rookie) 1978
 Paul Daneau Trophy (WHA mest gentlemanly spiller) 1979
 NHL All-Star Spill 1980, 1981
  Canada Cup 1984, andre
 Elite Ishockey All-Star Team 1985, 1989, 1990
  Canada Cup 1987, semifinale
  Svensk ishockeymesterskap 1989 gull
 Den gylne cupen, ledende spiller i Sverige i 1989
 Ishockey-VM 1990 sølv
 Innlemmet i IIHF Hall of Fame 2006.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske ishockeyspillere
Ishockeyspillere for Vålerenga
Personer fra Nynäshamns kommun
Utenlandske ishockeyspillere i Norge
Utenlandske ishockeyspillere i NHL
Olympiske medaljevinnere i ishockey
William Inge

William Motter Inge (1913–1973) var en amerikansk dramatiker og romanforfatter. På begynnelsen av 1950-tallet hadde han en rekke minneverdige Broadway-produksjoner, inkludert Picnic, som innbrakte ham en Pulitzer-pris. I 1955 ble den utgitt som spillefilm med samme tittel (både Broadway-oppsetningen og filmen ble regissert av Joshua Logan). Andre viktige dramatiseringer er Come Back, Little Sheba (1950; filmatisert 1952) og Bus Stop (1955; filmatisert i 1956).

Inge ble født i Independence, Kansas. Han studerte ved University of Kansas i Lawrence og ved Peabody College for lærere ved Nashville, Tennessee.

Handlingen i hans arbeider var ofte lagt til småbyer og rurale steder i "The heartland", noe som gjorde han kjent som "Playwright of the Midwest" (Midtvestens dramatiker). Han skrev to bøker; Good Luck, Miss Wyckoff (1970) og My Son Is a Splendid Driver (1971). Han skrev også manus til filmer, deriblant Feber i blodet (1961). 

Han ble belønnet med flere priser, deriblant Pulitzerprisen for Dramaforfattere og Oscar i klassen beste originalmanus.

Inge døde av selvmord.

Referanser

Eksterne lenker 

 

Personer fra Montgomery County i Kansas
Dramatikere fra USA
Forfattere fra USA
Fuccbois

Fuccbois, eller F#*@bois, er en filippinsk drama-thriller-film fra 2019 regissert av Eduardo W. Roy jr. Filmen handler om de to unge guttene Miko (23) og Ace (17), spilt av henholdsvis Kokoy de Santos og Royce Cabrera, som ønsker å bli berømte skuespillere. Guttene deltar i skjønnhetskonkurranser og er kjente på Instagram, hvor de har et stort antall følgere.

Miko og Ace deltar i en skjønnhetskonkurranse hvor de møter byens ordfører. Ordføreren presser guttene til å dra sammen med han til et feriested på en privat øy for å ha en natt med sex. Hvis de ikke blir med, vil ordføreren publisere en uanstendig video av guttene på internett. Guttene gir etter for utpresningen, men natten med ordføreren blir verre enn de kunne forestille seg. Fuccbois gir et innblikk i hvor sårbare mannlige sexarbeidere kan være i møte med mektige menn.

Filmen hadde premiere i Filippinene 3. august 2019. Den har vunnet to nominasjoner på Cinemalaya Independent Film Festival og én på Star Awards for Movies.

Referanser

Eksterne lenker 
 F#*@bois på Film Philippines
 

Filippinske filmer
Filmer fra 2019
LHBT-relaterte filmer
Terence Rattigan

Terence Mervyn Rattigan (1911–1977) var en britisk dramatiker. 

Han studerte på Trinity College, University of Oxford. Faren var diplomat, og Rattigan vokste opp under gode forhold, inntil faren i 1922 mistet jobben. 

Hans drama omfatter romatiske komedier, farser, historiske stykker, rettsalsdrama og om middelklassemennesker med sjelekvaler. Følelsen av å være en outsider sies å være et tema i forfatterskapet, formet av hans egen homofile legning, som var forbudt i England i det meste av hans levetid. Hans drama fra øvre middelklasse ble etterhvert umoderne, og i sine senere år flyttet han til Bermuda og skrev for Hollywood.

Hans fødested er markert med en blå plakett. Han ble adlet i 1971, og et litterært selskap for å bevare minnet om forfatterskapet ble etablert på hans 100-årsdag.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  The Terence Rattigan Society

Britiske dramatikere
Knights Bachelor
Liste over Sør-Ossetias statsministre

Liste over Sør-Ossetias statsministre gir oversikt over de facto statsministre i den lite anerkjente republikken Sør-Ossetia som de jure er en del av Georgia. Sør-Ossetia er bare anerkjent som selvstendig av tre land: Russland, Nicaragua og Venezuela. I tillegg er de anerkjent av to andre ikke-anerkjente utbryterrepublikker i regionen, Abkhasia og Transnistria. Statsministeren utpekes av Sør-Ossetias president.

Statsministre

Referanser 

Sør-Ossetia
Sør-Ossetia
Spies & Glistrup

Spies & Glistrup er en dansk dramafilm fra 2013. Regi var ved Christoffer Boe og manus av Boe i samarbeid med Simon Pasternak. Filmen ble produsert av Boes selskap AlphaVille Pictures Copenhagen. 

Fiksjonsfilmen beskriver vennskapet mellom grunnleggeren av Spies Rejser, Simon Spies, og stifteren av Fremskridtspartiet, advokat Mogens Glistrup. Spies spilles av Pilou Asbæk, Glistrup av Nicolas Bro.

Medvirkende 
 Pilou Asbæk – Simon Spies
 Nicolas Bro – Mogens Glistrup
 Trine Pallesen – Lene Glistrup
 Jesper Christensen – Dommer Bergsøe
 Martin Hestbæk – Robert Koch-Nielsen
 Linda Avanu – Miss Cynthia
 Morten Hebsgaard – Holger Dam
 Jakob Højlev Jørgensen – Jurij Moskvitin
 Kasper Leisner – Jan Schmidt
 Camilla Lehmann – Inger Weile
 Thomas Corneliussen – Ragnar Jensen
 Sarah-Sita Lassen – Lilian
 Marie Søderberg – Janni Spies 
 Frederik Tolstrup – Pedro

Priser  
Under Robertfesten 2014 fikk Nicolas Bro Robertprisen for årets mannlige birolle, Thomas Greve årets scenograf, Manon Rasmussen årets kostymedesigner og prisen for årets sminkør ble delt mellom Thomas Foldberg, Morten Jacobsen og Lone Bidstrup.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 2013
Danske dramafilmer
Danskspråklige filmer
Sphaeronum

Sphaeronum er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså korte bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.

Utseende 
Små (ca. 3 millimeter), slanke, gjerne rødbrunlige kortvinger. Hodet er ganske stort, mer eller mindre firkantet, og skilt fra brystskjoldet (pronotum) ved en tydelig, smal "hals". Fasettøynene er vanligvis ganske små og antennene nokså lange, perlekjede-formede. Brystskjoldet (pronotum) er lengre enn bredt, smalere enn hodet. Dekkvingene er parallellsidige, litt lengre enn pronotum. Bakkroppen er sylindrisk. Beina er ganske korte og tynne.

Levevis 
Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder, mellom løvstrø i skog, men også på gressmarker (prærie).

Utbredelse 
Slekten er utbredt fra det sørligste Texas sørover til Sør-Amerika, også på Cuba.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
 Stammen Lathrobiini Laporte de Castelnau, 1835
 Understammen Echiasterina Casey, 1905 -ca. 95 arter
 Slekten Sphaeronum Sharp, 1876
 Sphaeronum berberum Blackwelder, 1943
 Sphaeronum carinicolle Sharp, 1876
 Sphaeronum carinifrons Sharp, 1876
 Sphaeronum depressifrons Sharp, 1876
 Sphaeronum elongatum Sharp, 1876
 Sphaeronum opacum Sharp, 1876
 Sphaeronum pallidum Sharp, 1876

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 
 
 Kortvinger – Tree of life. (engelskspråklig)

Smalkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1876
Biocrypta

Biocrypta er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.

Utseende 
Middelsstore, slanke, blankt rødbrunlige kortvinger. Antennene er lange og knebøyde med et langt innerste ledd. Hodet er omtrent så langt som bredt med små fasettøyne. Pronotum er betydelig lengre enn bredt, rundet, det er en markert, men ikke spesielt smal "hals" mellom hode og pronotum. Dekkvingene er jevnbrede, flygevingene velutviklede. Bakkroppen er spoleformet, beina forholdsvis lange.

Levevis 
Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.

Utbredelse 
Slekten er for det meste utbredt i den neotropiske økosonen, men forekommer nord til det sørlige USA. Det er mange arter i Karibia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
 Stammen Paederini Fleming, 1821
 Understammen Cryptobiina Casey, 1905
 Slekten Biocrypta Casey, 1905
 Biocrypta affinis (Sharp, 1885)
 Biocrypta centralis (Sharp, 1885)
 Biocrypta cognata (Sharp, 1885)
 Biocrypta cubensis Blackwelder, 1943
 Biocrypta curtipennis (Bernhauer & Schubert, 1912)
 Biocrypta darlingtoni Blackwelder, 1943
 Biocrypta densa Blackwelder, 1943
 Biocrypta dominicana Blackwelder, 1943
 Biocrypta fulvipes (Erichson, 1840)
 Biocrypta grandicollis (Sharp, 1885)
 Biocrypta haitia Blackwelder, 1943
 Biocrypta hastiventre (Bernhauer, 1908)
 Biocrypta hispaniola Blackwelder, 1943
 Biocrypta inquisitor (Sharp, 1885)
 Biocrypta jamaicensis Blackwelder, 1943
 Biocrypta lithocharina (Sharp, 1885)
 Biocrypta magnolia Blatchley, 1917
 Biocrypta mexicana (Sharp, 1885)
 Biocrypta monticola (Sharp, 1885)
 Biocrypta nigriventris (Sharp, 1885)
 Biocrypta prospiciens (J.L. LeConte, 1878)
 Biocrypta sulphuripes (Erichson, 1840)
 Biocrypta trinitatis Blackwelder, 1943

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kortvinger – Tree of life. (engelskspråklig)
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter 

Smalkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1905
Gridellius

Gridellius er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.

Utseende 
Slanke, blanke, gjerne brunlige kortvinger.

Levevis 
Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika (Den demokratiske republikken Kongo).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
 Stammen Pinophilini Nordmann, 1837
 Understammen Pinophilina
 Slekten Gridellius Fagel, 1963 
 Gridellius stuhlmanni (Bernhauer, 1912)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kortvinger – Tree of life. (engelskspråklig)

Smalkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1912
Den demokratiske republikken Kongos insekter
Styngetus

Styngetus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende 
Nokså store, avlange, mørke kortvinger, gjerne med noe metallisk glans. Hode og pronotum har noen fine, børstebærende punktgroper. Hodet er stort og avrundet firkantet, tydelig bredere enn langt, med middelsstore fasettøyne som sitter foran på hodet.

Levevis 
Artene kan finnes mellom løvstrø i skog.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Mellom- og det nordlige Sør-Amerika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien storkortvinger, Staphylininae Latreille, 1802
 Stammen Staphylinini Latreille, 1802
 Understammen Xanthopygina
 Slekten Styngetus Sharp, 1884
 Styngetus adrianae Navarrete-Heredia, 1998
 Styngetus antennatus (Guérin-Méneville, 1844)
 Styngetus anticus Sharp, 1884
 Styngetus championi Sharp, 1884
 Styngetus cupripennis (Guérin-Méneville, 1844)
 Styngetus deyrollei (Solsky, 1866)
 Styngetus egregius (Erichson, 1840)
 Styngetus flavicaudus Sharp, 1884
 Styngetus germaini Bernhauer, 1917
 Styngetus goudoti Fauvel, 1891
 Styngetus heynei Bernhauer, 1917
 Styngetus langei Bernhauer, 1905
 Styngetus niger Bernhauer, 1906
 Styngetus nigriventris Bernhauer, 1925
 Styngetus sharpi Fauvel, 1891
 Styngetus viduus (Erichson, 1840)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Storkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1884
Stenolinus

Stenolinus er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende  
Middelsstore, smale, blanke kortvinger. Hodet er avrundet firkantet med små fasettøyne, grovt punktert, lengre enn bredt. Antennene har et langt indre ledd, er kenbøyde mellom dette og resten av antennen, som er nokså kort og litt utvidet mot spissen (kølleformet). Det er markert, avsatt "hals", pronotum er avrundet firkantet, nokså smalt, lengre enn bredt. Dekkvingene er forholdsvis korte, bakkroppen lang og sylindrisk. Beina er korte og kraftige.

Levevis 
Artene er nattaktive rovdyr.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Cuba.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
 Stammen Xantholinini
 Slekten Stenolinus Bierig, 1937
 Stenolinus macrothrichus Bierig, 1937

Referanser

Eksterne lenker 
 

Storkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1937
Cubas insekter