alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
DF «Ammonia»

DF «Ammonia» er den siste gjenværende dampdrevne jernbanefergen i verden, og er en av to fredede ferger på Tinnsjøen i Tinn i Telemark. Den var den tredje fergen som ble satt i drift som passasjerferge på Tinnsjøen. Fergene DF «Ammonia» og MF «Storegut» var bindeleddet mellom Norsk Hydros privatbane Rjukanbanen, og Tinnosbanen som ble anlagt som privatbane av Norsk Transportaktieselskab og senere ble innlemmet i Norges Statsbaners jernbanenett i Norge.

«Ammonia» kostet totalt NOK 932 000, og ble bygget i deler ved Moss Værft og Dokk, og satt sammen på Tinnoset, før den ble sjøsatt 18. juni 1929. I 1951 ble kjelene ombygd fra kull- til olje-fyring. 2. klassesalongen ble modernisert noe senere på 1950-tallet. Fergen gikk i fast trafikk til 1957, da hun ble reserveferge for «Storegut» bygd i 1956. «Ammonia» ligger per 2022 ved kai på Mæl i Tinn kommune.

«Ammonia» kan ta 250 passasjerer og 16-17 jernbanevogner på dekket, og ble først erklært vernet av Riksantikvaren i 1998. Spesielt maskinrommet er usedvanlig flott, og fergen hadde en luksuriøs salonge for 1. klasse. «Ammonia» har også en ekstra påkostet og utsmykket salong som var reservert for direksjonen og viktige forretningsforbindelser.

Navnet «Ammonia» er sannsynligvis avledet av ammoniakk eller kunstgjødselet ammoniumnitrat, som var det de fleste jernbanevognene fraktet fra Rjukan ut til verdensmarkedet.

I 1998 ble DF «Ammonia» erklært verneverdig og i juni 2009 ble hun vedtatt fredet av Riksantikvaren , sammen med MF «Storegut». Da fredningsvedtaket ble fattet ble det forventet at også jernbanestrekningene Rjukanbanen og Tinnosbanen ville bli innlemmet i en større fredningsplan der hele transportsystemet med ferger og jernbanestrekninger fikk status som et transporthistorisk kulturminne. Fredningen av de to fergene var foranlediget av Rjukanbanens 100-årsjubileum 9. august 2009, samme år som regjeringen bevilget penger til bevaringsprosjektet som et ledd i markeringen av Kulturminnevernåret 2009. Den 26. november 2015 ble fergen avduket etter et halvt års utvendig restaurering.

Fergene på Tinnsjøen har hatt følgende operatører:
 Norsk Transportaktieselskab, fra 1973 under navnet Hydro Transport AS (datterselskap av Norsk Hydro)
 Rjukanbanen AS 
 Stiftelsen Rjukanbanen

Referanser

Kilder 
 Norsk forening for fartøyvern – DF Ammonia Besøkt 26. august 2009
 Utdrag fra boken Rjukanbanen – på sporet av et industrieventyr. Utgitt av Maana Forlag 1995. Besøkt 26. august 2009

Eksterne lenker 
 
 
 

Norske ferger
Jernbaneferger
Samferdsel i Tinn
Sjøfart i Vestfold og Telemark
Verneverdige fartøy
Fredete fartøy
Skip fra 1929
1929 i Norge
Kulturminner i Tinn
Skip bygget ved Moss Verft
Telemarks samferdselshistorie
Hydro Transports skip
Artikler i sjøfart-prosjektet
Hallarøya

Hallarøya er ei øy i Smøla kommune i Møre og Romsdal. Den ligger i skjærgården helt sørvest i kommunen.

Øya er et tidligere fiskevær, men har idag ingen fastboende.

Historie
Det er noe usikkert når de første bosatte seg på Hallarøya, men sannsynligvis bodde folk her allerede i mellomalderen. En finner skrevne bevis for at det i alle fall bodde folk her i 1637. Her var det fiskeri som var hovedaktiviteten hvor forskjellige væreiere har regjert og hvor det ble leid ut losjihus til fiskere som hovedsakelig kom tilreisende ifra distriktet i sesongene slik som Skålvikfjord, Halsa, Tustna osv. 

Væreieren kjøpte fisken som fiskerne leverte, og han hadde også butikk, post og diesel salg. Rundt ca 1900 kjøpte Lars Taknes fra Taknes på Halsa, fiskeværet og utviklet stedet med blant annet fiskemottak, salting og tørking av klippfisk, trankokeri, hermetikkfabrikk, tangskjæring, fjøsdrift med kyr, sauer, høns og griser (dyrene ble rodd til sommerbeite på de omkringhørende holmer), butikkdrift og post.

Han etablerte også et brønnbåtrederi hvor han var en pioner fra ca 1924. Han fraktet levendefisk til Trondheim, Kristiansund, Bergen og helt til Oslo. Han eide også i en periode et større område på Straumen i Smøla kommune. Siden Lars Taknes etablerte seg på øya, har stedet vært i Taknes familiens eie. 

Dagens skolebygning ble bygd på ca 1900 tallet og var i drift frem til 1956. Læreren var 14 dager på Hallarøya med påfølgende 14 dager på enten Brattværet eller Ringsøya. Følgende øyer soknet til skolen på Hallarøya; Spilvarden, Sveøya, Solværet, Flisværet, Lyngvær, Rotvær, Joøya og Sørheim. Skolebygningen står fortsatt inntakt slik den var da den ble nedlagt. Butikken og posten var i drift frem til 1960 tallet. Folketallet har vært oppimot 80 fastboende på det meste. Men i skreisesongene kunne de tilreisende sesongfiskerne bringe folketallet opp i mellom 2-400. Fiskeriet ble utført med garn, snøre, line, not, teiner og ruser. Mye av fangsten ble levende lagret.

Det var mye gjennomtrekk av folk som bodde der og flere som omkom på sjøen på grunn av kollsegling, havari og drukning. Spesielt 1930 årene var økonomisk tøffe for fiskerfamiliene og det ble da av staten initiert en del nødbrauts arbeid på øya. Da ble noen veier bygd, vannkomme ble murt opp og skolebarna fikk skoleplan. Husene ble ofte kjøpt inne i fjordene og flyttet utover og gjenreist her. Det er derfor flere bygninger som kan spores tilbake til 1700 – 1800 tallet. De største bygningene slik som væreierboligen, ble reist mellom 1910 – 1920. Væreeierboligen hadde til enhver tid et par tjenestepiker i tjeneste. 

Øya fikk strømtilførsel fra fastsmøla på 1950 tallet, men vi mista den på slutten av 1970 tallet. Strømmen tiltrakk en del fastboende fra de omkringværende øyene. Likevel var fraflyttingen uunngåelig. På 1960 tallet satte det for alvor i gang og de siste fiskerfamiliene flyttet på siste halvdel av 1970 tallet. 
Det er i dag ca 15 familier(50-60 personer) som har tilhold på Hallarøya og benytter det regelmessig som ferieboliger gjennom stort sett hele året.

Dagens væreier er Sverre Christian Taknes.

Referanser 

Øyer i Smøla
Fiskevær i Møre og Romsdal
Bosetninger i Smøla
Karragenan

Karragenan er et finmalt pulver som er produsert av rødalger. Stoffet er i næringsmiddelteknologien brukt som tykningsmiddel og stabilisator i blant annet iskrem, sjokolademelk og ferdigproduserte puddingdesserter, og har egenskapen at det danner gelé når det blandes med melk. I produkter med redusert innhold av fett kan karragenan tilsettes for å gjøre konsistensen saftigere, for eksempel i produkter som pølser og leverpostei. E-nummeret til stoffet er E407.

Karragenan har intet næringsinnhold. Kjemisk er det et heterogent polysakkarid bygd opp av de enkle sukkerartene D-galaktose og 3,6-anhydro-D-galaktose.

Helseeffekter

Basert på den samlede forskning har EFSA og Verdens helseorganisasjon (WHO) vurdert stoffet som trygt for konsumering.

Karragenan har i små enkeltstudier blitt koblet til dannelse av betennelse i tykktarmen. Forskningen har blitt kritisert for svakheter i design, og funnene har ikke blitt bekreftet i store studier. Mattilsynet har derfor opprettholdt sin vurdering om at karragenan er trygt. Likevel har matvareprodusenter etter press fra engstelige forbrukere fjernet tilsetningsstoffet fra sine produkter.

I en studie på mus har man sett at karragenan i store doser kan ha en immundempende effekt, noe som vurderes som et potensiale for medisinsk bruk.

Referanser 

Fortykningsmidler
Polysakkarider
Stabilisatorer
Weißenfels

Weißenfels er den største byen i Burgenlandkreis i delstaten Sachsen-Anhalt.

Byen ligger der Saale renner ut fra Buntsandsteinfjellene inn i Leipziger Tieflandsbucht, ikke langt fra A 9, ca. 30 km sørvest for Leipzig.

Personligheter 
Byens sønner og døtre
 Willy Kükenthal (1861–1922), zoolog

Personer knyttet til byen
 Heinrich Schütz (1585–1672), komponist, vokste opp og tilbrakte sin livsaften i byen
 Gustav Adolf, konge av Sverige (1594–1632). Etter slaget ved Lützen ble kongens lik brakt til Weißenfels
 Johann Philipp Krieger (1649–1725), komponist, organist og kapellmester
 Reinhard Keiser (1674–1739), komponist
 Johann David Heinichen (1683–1729), komponist og musikkteoretiker.
 Johann Sebastian Bach (1685–1750), komponist
 Georg Friedrich Händel (1685–1759), komponist
 Johann Friedrich Fasch (1688–1758), musiker og komponist
 Novalis / Friedrich von Hardenberg (1772–1801), tidligromantisk forfatter, filosof og bergverksingeniør
 Marie Louise von François (1817–1893), forfatter
 Friedrich Nietzsche (1844–1900), filosof og klassisk filolog

Vennskapsbyer 

  Komárno

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Weißenfels − Fakta, inntrykk og meninger
 Svært utførlig byartikkel  «Weißenfels» i Zedler-Lexikon fra 1747
 IBA 2010: Stadtumbau Weißenfels-Neustadt, Thema "Grün der Zeit"

Regierungsbezirk Merseburg
Byer i Sachsen-Anhalt
Yehuda Amichai

Yehuda Amichai (hebraisk: הודה עמיחי‎) (egentlig født Ludwig Pfeuffer, 3. mai 1924 i Würzburg, Tyskland, død 22. september 2000 i Jerusalem, Israel) var en israelsk dikter.

I 1930-årene flyktet han med sin familie til Palestina. Han var soldat i den jødiske brigaden på Storbritannias side under 2. verdenskrig. Han deltok også i den arabisk-israelske krigen.

Amichai var utdannet i litteratur fra Det hebraiske universitet i Jerusalem. Han regnes av mange for å være blant de største dikterne i det moderne Israel.

På dansk har han utgitt diktsamlingen En stille glæde, mens på svensk kom han ut med Sjungen hoppfullt sånger om Jerusalem (1976) og Bombens diameter (1991). I tillegg utga han mange diktsamlinger på engelsk.

Referanser

Eksterne lenker 
 Academy of American Poets bio
 Yehuda Amichai's Poetry Introduksjon til Amichai's forfatterskap med lyd. 
 Yehuda Amichai 1924-2000 hyllest på "The Institute for the Translation of Hebrew Literature"
 Yehuda Amichai
 Biografi fra "The International Literature Festival Berlin
 "Love, War and History: Israel's Yehuda Amichai," NPR
 Utdrag av Yehuda Amichai's "I, May I Rest in Peace" by Chana Bloch
 Utdrag av Amichai's dikt, oversatt til engelsk

Israelske forfattere
Personer fra Würzburg
M1117 Armored Security Vehicle

M1117 Guardian Armored Security Vehicle eller ASV er et amerikansk firehjulsdrevet pansret personellkjøretøy produsert av Cadillac Gage, et underbruk av Textron, for den amerikanske hæren. Samme selskap hadde tidligere laget Cadillac Gage Commando, en slags forgjenger for M1117.
Dette var det første amerikanske kjøretøyet som var spesiallaget for å ha beskyttelse mot veibomber, og det klassifiseres som et minebeskyttet kjøretøy (MRAP).

Varianter 
Disse følgende variantene er kjent å tjeneste:
Kommandovogn
Bergepanser Kan taue en annen ASV eller HMMWV.
Oppklaringsvariant
Våpenbærer for bombekaster
Ambulanse
Minerydding

Referanser

Eksterne lenker 
 
 GlobalSecurity.org om ASV (engelsk)
 Armored Security Vehicle Data Sheet (PDF) (engelsk)
 Video av ASV (engelsk)
 Video M1117 i Irak

MRAP-kjøretøyer
Textron
Introduksjonsår ikke oppgitt
Pansrede personellkjøretøyer fra USA
Idrettsklubben Grane

For den tidligere sportsklubben fra Nordstrand i Oslo, se Sportsklubben Grane

Idrettsklubben Grane (stiftet 1. februar 1902) er et idrettslag fra Arendal, som blant annet driver med fotball og håndball.

Historikk 
Som eldste klubb med navnet "Grane", beholdt de navnet i 1946 da klubber med samme navn i Sandvika, Oslo og Skien fikk navnet tvangsbyttet av Norges Idrettsforbund. 

Klubben arrangerte NM i orientering i 1989. I dag har den 1400 medlemmer og egen gruppe for fotball, håndball, friidrett, orientering og ski. Klubben driver Granehallen, Skydebanen kunstgress, Bjønnes stadion, Granebingen, Granestue og Øynastua. 

En kjent håndballspiller fra Grane er Liv Reidun Kristensen (tidligere Karlsen). Hun stod i mål på det norske landslaget i 1959 og har 8 kamper med det norske flagget på brystet.

Idretter

Fotball
Grane deltok i Norgesserien sesongene 1946-47, men rykka ned på et poengs margin da serien ble spissa til ved oppstarten av Hovedserien sesongen etter. På 50-tallet spilte klubben for det meste i landsdelsserien, daværende nivå 2. Sesongen 1961-62 skulle de landsdelsserien igjen kuttes, og 3. plassen sendte Grane ned til daværende 3. divisjon. Sesongen 1968 vant Grane sin avdeling, men kom til kort i opprykkskvaliken mot Haugar og Jotun. 

I 2000-sesongen spilte Grane i 5. divisjon, da IK Grane, ABK, FK Favør, Hisøy IL, Rygene IL, IL Sørfjell, Trauma IF og Øyestad IF inngikk et sammarbeid om å etablere elitesatsingen FK Arendal. Sommeren 2008 erklærte FK Arendal seg selv konkurs, samme år rykka også Grane opp fra 4. divisjon. 

Klubben spilte i 3. divisjon før 2011-sesongen, da ble klubbens elitefotballsatsning slått sammen med Idrettsforeningen Trauma, til Arendal Fotball. 

Sesongene 2011-2013 spilte Grane i 5. divisjon, da laget ble trukket. Fra 2016-sesongen ble det stilt lag igjen, denne gang i 6. divisjon. I 2018-sesongen ble det et overlegent opprykk, men laget ble igjen trukket foran 2019-sesongen.

I 2022 stilte klubben lag igjen i 6. divisjon.

Tabell

Håndball
Klubbens håndballag for kvinner spilte 2010/11-sesongen i 1. divisjon.

Granerevyen
Idrettsklubben arrangerer også sin egen revy, Granerevyen. Dette har de gjort siden 1924.

Referanser

Eksterne lenker
 

Idrettslag i Arendal
Idrettslag etablert i 1902
Fotballag i Arendal
Fotballag etablert i 1902
Håndballag i Norge
Sport i Norge i 1902
Sanctuary

Sanctuary er et amerikansk power metal/thrash metal-band fra Seattle Washington.

Bandet ble opprettet i 1985 av Warrel Dane (vokal), Lenny Rutledge (gitar), Sean Blosl (gitar), Jim Sheppard (bassgitar) og Dave Budbill (slagverk). De ga ut en demo i 1986, noe som førte til at de signerte platekontrakt med Epic Records i 1987. Debutalbumet Refuge Denied, som ble produsert av Dave Mustaine fra Megadeth,  ble utgitt samme år. Bandet turnerte så sammen med Megadeth og tyske Warlock. Etter turneen spilte de inn sitt andre og siste studioalbum, Into The Mirror Black (1990). Under turneen forlot gitarist Sean Blosl bandet, og han ble erstattet av Jeff Loomis. 

Press fra plateselskapet om at bandet måtte passe bedre inn i den blomstrende grunge-bevegelsen i Seattle, førte til uenigheter i bandet, noe som førte til at bandet ble offisielt oppløst i 1991. Warrel Dane, Jeff Loomis og Jim Sheppard startet bandet Nevermore sammen, etter bruddet. Warrel Dane kunngjorde i 2010 at bandet skulle gjenforenes, og i 2011 spilte de på 70 000 Tons of Metal festivalen og ProgPower USA.

Diskografi 
1987: Refuge Denied 
1990: Into The Mirror Black
1991: Into The Mirror Live – konsert-EP 
2014: The Year the Sun Died

Medlemmer 
Nåværende
Warrel Dane – Vokal (1985–1991; 2010–idag)
Lenny Rutledge – Gitar (1985–1991; 2010–idag)
Shannon Sharp – Gitar (2011-present)
Jim Sheppard – Bassgitar (1985–1991; 2010–idag)
Dave Budbill – Trommer (1985–1991; 2010–idag)

Tidligere
Jeff Loomis – Gitar (1990–1991, 2010–2011)
Sean Blosl – Gitar (1985–1990)

Band etablert i 1985
Thrash metal-band fra USA
Power metal-band fra USA
Storlind

Storlind (Tilia platyphyllos) er et løvtre av lindeslekten innenfor kattostfamilien. Sammen med arten lind (Tilia cordata) kan den danne den dyrkede hybriden parklind (Tilia × europaea, eller Tilia cordata × platyphyllos).

Stammen er glatt nederst uten stammeskudd. Årsskuddene er hårete. Bladplatene er mye større enn hos vanlig lind (Tilia cordata); hos storlind er de inntil 15 cm lange. Formen er den samme skjeve og hjerteformede, men hos storlind er de ikke like sirkelrunde i proporsjonene som hos lind. Bladstilken og begge sider av bladene er hårete. Hårduskene i nervevinklene på undersiden er hvite, ikke brune som hos lind. Blomsterkvasten har 2–5 blomster hengende, mens de to nøttene i hver fruktkvast er om lag 10 mm store. Nøtten har 5 tydelige lister, mens nøtten hos vanlig lind er omtrent helt glatt. Røttene kan være kraftige og klumpete over bakken.

Dette er et stort tre som i Mellom-Europa blir 30–40 meter høyt med stammediameter på 1 meter. I Skandinavia blir det opptil 25 meter høyt. Storlind er en typisk art for de mellomeuropeiske løvskogene, og den vokser også i fjellskoger i middelhavslandene. Utbredelsen strekker seg fra Frankrike og Nord-Spania østover til Moldova, Nord-Hellas og vestlige Tyrkia. Arten har nordlige utposter i det sørvestlige Storbritannia, sørøstlige Danmark og spredt langs vestkysten av Sverige til Bohuslän. I Anatolia, Kaukasia og Nord-Iran vokser en nærstående art, Tilia rubra, som har rødlige skudd og snaue blad.

Storlind er vanlig plantet i parker og langs gater i alle tempererte strøk, og den er også svært mye brukt i Norge. Arten finnes forvillet nordover til Trøndelag, men mangler på Vestlandet. Noen av de norske funnene i Østfold har vært omdiskutert, og en har ment at de kunne være opprinnelig viltvoksende. Arten hadde derfor status som kritisk truet i tidligere utgaver av Norsk rødliste for arter, men den betraktes nå som fremmed i hele det norske utbredelsesområdet. I Fremmedartslista 2018 er storlind vurdert til høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og liten økologisk effekt.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tilioideae
Hvite blomster
Høyrisikoarter på fremmedartslista
Arter som tidligere har stått på norsk rødliste
Warlock

Warlock var et tysk heavy metal-band på 1980-tallet.

Bandet ble etablert i 1982, og oppnådde relativ kommersiell suksess på midten av 1980-tallet.  Etter det fjerde studioalbumet, Triumph And Agony, i 1987, hadde det vært så mange utskiftninger i bandet at vokalist Doro Pesch var det eneste opprinnelige medlemmet som var igjen. Da hun skiftet plateselskap byttet hun navnet på bandet (teknisk sett nytt band) til Doro, da rettighetene til navnet Warlock tilhørte det gamle plateselskapet.

Medlemmer 
Siste besetning
 Doro Pesch – Vokal
 Tommy Bolan – Gitar
 Niko Arvanitis – Gitar
 Tommy Henriksen – Bassgitar
 Robert Rondinelli – Slagverk

Tidligere medlemmer
 Rudy Graf – Gitar
 Frank Rittel – Bassgitar
 Peter Szigeti – Gitar
 Michael Eurich – Slagverk

Diskografi 
Studioalbum
 Burning the Witches (1984)
 Hellbound (1985)
 True As Steel (1986)
 Triumph And Agony (1987)

Samlealbum
 Rare Diamonds (1991)
 Earth Shaker Rock (1998)

EP-er
 You Hurt My Soul (On And On) (1985)
 Fight For Rock (1986)

Singler
 Without You (1984)
 All Night (1985)
 Fight for Rock (1986)
 All We Are (1987)
 East Meets West (1987)
 Für Immer (1987)

Demoer
 Mausoleum Demo (1983)

Band etablert i 1982
Tyske tradisjonell metal-band
Mir-Hossein Mousavi

Mir-Hossein Mousavi Khameneh (farsi: میرحسین موسوی خامنه; født 29. september 1942 i Khameneh i Øst-Aserbajdsjan) er en iransk reformistpolitiker, maler og arkitekt som tjente som Irans femte og siste statsminister fra 1981 til 1989 – etterpå ble statsministerposten avskaffet. 

Han var kandidat til presidentvalget i Iran 2009, hvor han ble erklært slått av sittende president Mahmoud Ahmadinejad. Valgresultatet utløste store protester og demonstrasjoner.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske politikere
Personer fra provinsen Øst-Aserbajdsjan
Fødsler i 1942
Iranske utenriksministre
Reklame for alvor

Reklame for alvor er kommunikasjonsbransjens dugnad for en god sak, ideell organisasjon eller formål. Konkurransen gjennomføres nå hvert annet år. 

Konkurransen ble første gang gjennomført i 1990, og hadde per 2009 en verdi på 15 millioner norske kroner for vinneren.

Vinnere
 1990 – Verdens Naturfond (WWF)
 1991 – Landsforeningen for trafikkskadde
 1992 – NOAS
 1993 – Landsforbundet Mot Stoffmisbruk
 1994 – Landsaksjonen for en bedre eldreomsorg
 1995 – Organisasjonen Voksne for Barn
 1996 – Organdonasjon
 1997 – Mental Helse
 1998 – Landsforeningen for lesbisk og homofil frigjøring (LLH)
 1999 – Foreningen 2 Foreldre
 2000 – Anoreksi og Bulimi Foreningen
 2001 – Kirkens Bymisjon
 2002 – Natteravnene
 2003 – Norsk Luftambulanse
 2004 – Hold Norge rent
 2005 – BarneVakten
 2006 – LEVE – Landsforeningen for etterlatte ved selvmord
 2007 – Way Back – Stiftelsen Livet Etter Soning
 2008 – Miljøagentene
 2009 – Stine Sofies Stiftelse
 2010 – Antirasistisk Senter
 2012 – Holder de ord
 2014 - Frivillighetssentralene
 2016 - Dysleksi Norge

Referanser

Kilder 
Agderpostens nettutgave

Eksterne lenker 
 
 Reklame for alvor

Reklame
Kommunikasjon i Norge
FC Midtjylland

FC Midtjylland er en dansk fotballklubb fra Herning og Ikast-området i Midtjylland, som spiller i Superligaen.

Klubben ble stiftet 1. juli 1999 som en sammenslåing av klubbene Herning Fremad og Ikast FS, der begge på det tidspunktet befant seg i 1. divisjon. Allerede i sin første sesong rykket klubben opp i Superligaen med 6 poengs margin.

FC Midtjylland ble dansk mester i sesongen 2014/2015, og har mottatt sølv i Superligaen i 2006/07 og 2007/08, bronse i 2001/02 og 2004/05, og har deltatt i den danske cupfinalen to ganger. Disse finalene endte med nederlag, begge ganger mot Brøndby IF.

FC Midtjyllands offisielle supporterklubb er Black Wolves.

Spillerstall 
Oppdatert 4. april 2022.

Utlånte spillere

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballag i Danmark
Fotballag etablert i 1999
Sport i Danmark i 1999
Tsuyoshi Sekito

er en japansk videospillkomponist, musiker og gitarist. Han er medlem av bandene The Black Mages og The Star Onions.

Eksterne lenker 
 

Videospillkomponister fra Japan
Japanske musikere
Japanske gitarister
Personer fra Osaka
Fødsler i 1963
Ryūji Sasai

er en videospillkomponist og musiker. Han er best kjent for sitt arbeid med Square-spill som for eksempel Final Fantasy Legend 3, Mystic Quest Legend og Treasure of the Rudras. Han var også bassist i det japanske hardrock-bandet Novela.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Videospillkomponister fra Japan
Japanske musikere
Japanske bassister
Personer fra Osaka
Fødsler i 1961