alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bojan Djordjic

Bojan Djordjic (serbisk kyrillisk: Бојан Ђорђић, Bojan Đorđić; født 6. februar 1982 i Beograd) er en svensk tidligere fotballspiller av serbisk opphav som sist spilte for den engelske klubben Blackpool. Djordjic har tidligere spilt for Brommapojkarna, Manchester United, Sheffield Wednesday, AGF, Røde stjerne, Rangers, Plymouth Argyle og AIK.

Karriere 
Djordjic begynte sin karriere hos Brommapojkarna før han dro til Manchester United som ungdomsspiller i 1999. Han fikk problemer med å etablere seg på United, og fikk kun to kamper. Som et resultat av det ble han lånt ut til Sheffield Wednesday, AGF, Røde Stjerne og Rangers i perioden fra 2001 til 2005. 

På slutten av 2005–sesongen på lån hos Rangers ble Djordjic frigitt fra kontrakten og dro videre til Plymouth Argyle. Etter én sesong ble han for øvrig satt på overgangslisten og ned på andrelaget av Plymouths manager Ian Holloway på grunnlag av at hans tidvis rolige holdninger både under treninger og kamper. Han ble til tross for dette lovet å bli tatt inn på førstelaget igjen hvis han fikk orden på holdning sin, noe han også gjorde da han skårte i sin combackkamp på førstelaget og siden ble tatt av overgangslisten igjen.

Den 17. oktober 2007 ble Djordjic og Plymouth enige om å avbryte kontrakten på grunnlag av hans mangel på førstelagskamper. Om lag én måned senere ble det klart at Djordjic hadde skrevet under på en toårskontrakt med den svenske klubben AIK.

Etter endt kontraktstid hos AIK ble Djordjic snappet opp av Blackpool på free transfer. Etter dette spilte han for flere mindre klubber i Europa og India.

Meritter 
AIK
 Allsvenskan 2009
 Svenska Cupen 2009
 Supercupen 2009
Manchester United
 Premier League 1999/2000, 2000/2001
 FA Cup 1999
 UEFA Champions League 1999
 Interkontinentalcup 1999
Røde stjerne Beograd
 Superliga 2003/2004
 Serbia og Montenegro Cup 2004
Rangers
 Scottish Premier League 2004/2005
 Scottish League Cup 2004/2005

Eksterne lenker 
 
 Spillerprofilen til Bojan Djordjic på AIKFotboll.se

Svenske fotballspillere
Fotballspillere for IF Brommapojkarna
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for Sheffield Wednesday FC
Fotballspillere for Aarhus GF
Fotballspillere for Røde stjerne Beograd
Fotballspillere for Rangers FC
Fotballspillere for Plymouth Argyle FC
Fotballspillere for AIK
Fotballspillere for MOL Vidi FC
Fotballspillere for Blackpool FC
Personer fra Beograd
Fødsler i 1982
Presskanne

Presskanne er et enkelt redskap til kaffebrygging. Den består som regel av en sylinderformet beholder (kanne) av glass eller gjennomsiktig plast, utstyrt med lokk og stempel av metall eller plast i beholderens åpning. Stempelet er tilpasset beholderens omkrets. Under stempelet er det en finmasket metallduk som har tilsvarende funksjon som et kaffefilter av papir.

Presskannekaffe lages ved å helle kokende vann over malte kaffebønner og la det brygge et visst antall minutter, for deretter å presse stempelet sakte nedover for å føre kaffegruten mot bunnen av kannen samtidig som alt vannet passerer oppover. Når stempelet er presset til bunns, vil den drikkbare kaffen befinne seg over stempelet. 

I tillegg til presskannemalt kaffe, som er tilpasset formålet ved at kaffebønnene er malt noe grovere enn filtermalt for å kunne fanges opp av metallduken, er det også mulig å bruke filtermalt eller kokmalt kaffe, med varierende bryggetid.

Se også
 Kaffetrakter

Kaffe
Engenes

Engenes er en bygd i Ibestad kommune i Troms. Stedet har ca. 50 innbyggere.

I bygda ligger Andørja kirke, som stod ferdig i 1914.

Engenes har lang historie med fiskeri og ble etablert som statlig fiskerihavn i 1930-årene. Engenes er i 2022 havn for både små og større fiskefartøy, blant annet kystnot og trål.

I 2012 ble arbeidet med å få til en utbygging av Engenes fiskerihavn påstartet. Utbyggingen av Engenes fiskerihavn ble endelig godkjent i Ibestad kommunestyre 29. juni 2022. Totale kostnader for prosjektet er beregnet til 130 millioner kroner. Av dette dekker staten 95 millioner kroner i en forskutteringssak vedtatt av Stortinget.

Entreprenør Oscar Sundquist AS fra Kirkenes har fått oppdraget med utbyggingen av Engenes fiskerihavn. Utbyggingen er påstartet høsten 2022 og forventes ferdigstilt i løpet av høsten 2023.

I nyere tid er Engenes kjent for oppdrett av laks som matfisk. Selskapet Kleiva Fiskefarm har siden 1986 drevet oppdrettsvirksomhet, og gir arbeid til mange av kommunens innbyggere.

Som følge av sjømatnæringens tilhørighet er et også oppstått en næring for servicebåter og brønnbåter.

Det er ikke skole i Engenes, men i nabobygden Åndervåg ligger det en egen montessoriskole som er en barne- og ungdomsskole. I tillegg finnes det også egen butikk.

Fram til og med 2018 fant det årlige sportsarrangementet «Tour de Andørja» sted på Engenes den andre helgen i juli. Arrangementet strakk seg over flere dager, med kombinert terrengløp, sykkelløp og fjelltur/-løp (såkalt «triple challenge»).

Referanser 

Bosetninger i Ibestad
Fiskevær i Troms og Finnmark
Compton’s Most Wanted

Compton's Most Wanted var en amerikansk gangsta rap-gruppe fra Los Angeles i USA. Gruppa regnes som en av pionéerene innenfor West Coast Hip Hop. Gruppas frontfigur var MC Eiht.

Diskografi
1990: It's a Compton Thang
1991: Straight Checkn 'Em
1992: Music to Driveby
2000: Represent
2006: Music to Gang Bang

Referanser

Hiphopgrupper fra USA
Berg-Kragerø museum

Berg-Kragerø Museum er en avdeling av Telemark Museum og ble opprettet som museum i Kragerø i 1955. I 1979 kom et nytt bygg, som ble utvidet i 1998. Her finnes utstillinger, kontorer, bibliotek, arkiv samt en liten kafé og souvernirbutikk. «Lystgården» var den opprinnelige museumsbygningen og tjente som sommerhus for familien Homan på 1800-tallet.

Parken i området er en del av museet, og her ligger hytta "Solhaug", «Matroshuset» (også kjent som «Bestas hus»), «Kornbua» og «Riggerbua». For tiden er Nybygget, Lystgården og Solhaug de eneste bygningene som åpne for besøkende i sommersesongen. Ellers på året er Nybygget åpent ved arrangement og særutstillinger.

Berg-Kragerø Museum kom til da testamentet til den siste eieren, Henriette Marie «Jeia» Homan (1866-1943) ble kjent etter andre verdenskrig. Hun ønsket lenge å gjøre eiendommen til museum, og samlet i sin levetid mye av kulturhistorisk verdi. Hun hadde stor gjeld, og først i 1955 ble eiendommens kulturelle verdi verdsatt da museet endelig åpnet.

Bygningene 
Hytta er fra 1947 og sto tidligere på Brønnholmen i Kragerøskjærgården. Den ble åpnet for publikum i 2005 og er innredet med gjenstander fra tidlig etterkrigstid. Hele hytta ble flyttet uten at den ble tatt fra hverandre, og utenfor finner man en tradisjonsrik utedo, komplett med bilde av kronprinsparet.

Bygget er en del av museets prosjekt «Hytteliv i endring». Ideen med prosjektet er å vise hvordan hyttelivet i Kragerøskjærgården har utviklet seg, og ønsket er å utvide utstillingen med hytter fra andre perioder.

Kornbua er fra vestre Øya i Kragerø og ble bygget som en del av et større anlegg for kjøpmann Georg Dahll. Den er første gang nevnt i branntakstbeskrivelsen av 20. oktober 1823. Med til anlegget hørte en vindmølle ved navnet Fornyet Haab, som brant ned i 1829. Kornbua kom til Berg i 1949.

Matroshuset er ett bygg som ligger i parkområdet på Berg i Kragerø, og er fra andre halvdel av 1800-tallet. Huset er en typisk representant for boliger til sjøfolk og arbeidere i denne perioden. Huset sto opprinnelig på Kammerfoss og ble flyttet til Berg i 1983. Navnet Bestas Hus har det fått etter sin siste eier, Sofie Langtvedt, som bodde i huset til sin død.

Riggerbua fra Rømerverven hørte opprinnelig til en skuteverv som i sin tid sto på Marienlyst, ytterst på odden ved sundet mot Valberg, der sykehuset ligger i dag. I Riggerbua ble master, rær og rundholter med tilhørende tauverk stelt og reparert. Bygget ble flyttet til Berg i 1976.

Utenom anlegget på Berg omfatter museet Kittelsenhuset i Kragerø sentrum, som viser en del av samlingene etter tegneren Theodor Kittelsen.

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Kultur i Kragerø
Museer i Vestfold og Telemark
Museer etablert i 1955
Einar Sigstad

Einar Sigstad (født 1950 i Gjøvik) er en norsk maler og grafiker, bosatt i Biri.

Sigstad er autodidakt som maler, men har studert filosofi og litteraturvitenskap på Universitetet i Oslo. Han debuterte på Høstutstillingen i 1989. 

Sigstads bilder kan inneholde surrealistiske installasjoner, har mange kunsthistoriske referanser, og det ligger ofte en undertone av sivilisasjonskritikk i bildene.

Bibliografi
 
 Villbring i vegkanten, 1976. Eget forlag 
 Våren og fjellet, 1978. Eget forlag. ISBN 8299051606
 Cecilie Skeide. Einar Sigstad : norske landskap i lys av betrakterens rolle. 2005. Lillehammer kunstmuseum. ISBN 8291388474
 Einar Sigstad : fargetresnitt : 2000-2006. 2006. Galleri Dreyer.  Tekst av Nina Dreyer Henjum
 Streiftog : en malerisk rundreise i Norge, 2012. Labyrinth press. ISBN 9788273931559
 Norske utstillingsvinduer,  2013. Eget forlag / Galleri Zink
 Viola og Linnea : villblomstvandringer 2015. Labyrinth press. ISBN 978-82-7393-171-9
 Innunder stillheten : på måsågrodde stier langs Svartelva 2016. Labyrinth press. ISBN 978-82-7393-172-6
 Vår og vidde : omkring i Lillehammer og Øyerfjellet, 2016. Labyrinth press. ISBN 978-82-7393-173-3
 Lyset fra elva : noen junidager langs Etna, 2018. Labyrinth press. ISBN 978-82-7393-174-0
 Vinterstid, 2019

Han har også illustert barnebøker av Geir Sjøli, og håndbøker fra Skogbrukets kursinstitutt og Maihaugen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Omtale hos GalleriEKG

Norske malere
Norske grafikere
Personer fra Gjøvik kommune
Fødsler i 1950
Andreas Capellanus

Andreas Capellanus (Capellanus = «kapellan») var en forfatter fra 1100-tallet av en latinsk avhandling som har vanligvis blitt kalt for De amore – «Om kjærligheten» – eller stundom under den noe villede tittelen Kunsten om høvisk kjærlighet. Dens realistiske, tidvis kyniske tone antyder at den til en viss grad var en antidot eller motgift til høvisk kjærlighet. Vi kjenner ikke noe til Andreas Capellanus’ liv, men det er antatt at han var en hoffmann til Marie Capet av Troyes, grevinne av Champagne. Antagelig var han av fransk bakgrunn, og han er tidvis kjent ved en fransk oversettelse av hans navn, André le Chapelain.

Verker 
De Amore ble skrevet på anmoding av Marie av Champagne, datteren til kong Ludvig VII av Frankrike og dronning Eleanora av Aquitaine. I teksten finnes en antydning til «Ungarns rikdom», noe som har gitt grunnlag for en hypotese om at teksten ble skrevet en gang etter 1184. Det vil si på den tid da Béla III av Ungarn hadde sendt et dokument til det franske hoff som redegjorde for hans inntekter, og hvor han foreslo et ekteskap med Maries halvsøster Marguerite. Hvis hypotesen er riktig må det ha blitt skrevet før 1186, da den ungarske kongens frieri ble akseptert.

John Jay Parry, en senere redaktør av De Amore, har sitert kritikeren Robert Bossuat som har beskrevet «De Amore» som «ett av de hovedverk som reflekterer tankegangen til en stor epoke, som forklarer en sivilisasjons hemmeligheter». Verket kan bli sett på som didaktisk, spottende eller kun beskrivende, men uansett har det bevart holdningene og praksisen til hva som var grunnlaget for en lang betydningsfull tradisjon i den vestlige litteratur.

Det sosiale system av «høvisk kjærlighet» ble gradvis utviklet av provensalske trubadurer fra midten 1150-tallet, og deretter spredte det seg. En av de sirkler hvor denne poesien og dens etikk ble kultivert var ved hoffet til Eleanora av Aquitaine. Hun var selv barnebarnet til den første kjente trubadur, Vilhelm IX av Aquitaine. Det har blitt spekulert i at De Amore kodifiserte det sosiale og erotiske livet ved Eleanoras hoff i Poitiers i tiden mellom 1170 og 1174, skjønt det var skrevet minst ti år senere, og tilsynelatende ved Troyes. Det omhandler flere spesifikke temaer som var emne for poetisk debatt blant dikterne og trubadurene på slutten av 1100-tallet.

Bibliografi 
 Andreae Capellani regii Francorum: De amore libri tres, relativ fri oversettelse, red. E. Trojel, København, 1892. 
 Andreas Capellanus: The Art of Courtly Love, overs. John Jay Parry. New York: Columbia University Press, 1941. (Opptrykk: New York: Norton, 1969.)
 Andreas Capellanus: On love, engelsk overs. av P.G. Walsh, London, 1982

Referanser

Litteratur 
Frank, Donald K. (1988): Naturalism and the troubadour ethic. New York: Lang. (American university studies: Ser. 19; 10) ISBN 0-8204-0606-6
 Cherchi, Paolo (1994): Andreas and the Ambiguity of Courtly Love. Toronto: University of Toronto Press.
 Monson, Don (2005): Andreas Capellanus, Scholasticism, and the Courtly Tradition. Washington, D.C.

Eksterne lenker 
 De Amore på latin
 Utdrag fra De Amore på engelsk

Franske forfattere
Latinspråklige forfattere
The Dodos

The Dodos er et amerikansk indie-band fra San Francisco. Det består av følgende band-medlemmer: Meric Long (gitar/vokal), Joe Haener (xylofon) og Logan Kroeber (trommer). Gruppen har gitt ut tre album, og er blitt kritikerfavoritter, særlig i indie-kretser.

Diskografi
 Dodo Bird Meric Long (2005)
 Beware of the Maniacs (Frenchkiss Records/Wichita Recordings, 2006)
 Visiter (2008) (Frenchkiss Records/Wichita Records, 2006)
 Time to Die (Frenchkiss Records, 2009)
 No Color (Frenchkiss Records, 2011)
 Carrier (Polyvinyl Records, 2013)
 Individ (Polyvinyl Records, 2015)
 Certainty Waves (Polyvinyl Records, 2018)

7" 
 Red and Purple (2008)
 Fools (2008)

Kilder
 Allmusic.com Bio The Dodos

Eksterne lenker 
 

Rockegrupper fra USA
Alternative rockegrupper
Band etablert i 2005
Natalie North

«Natalie North» eller «Alexandra Larima» (født ca. 1985) er pseudonymet til en kvinne fra Sunnmøre som har vært norsk pornoskuespiller. Hun har spilt i både norske og utenlandske pornofilmer.

Kvinnen startet å spille i pornofilmer da hun ble 18 år etter å ha vært sammen med en produsent av pornofilmer. Hun emigrerte til Danmark for å få fart på karrieren.

Filmografi
 2008: Norske Piker, (Nakenprat, 2008)
 2006: Jane Bomb 2, (Mike Beck, 2006)
 2006: XXX The Siberian Way, (Corona Blue, 2006)
 2006: I Vädurens Tecken, (Mike Beck, 2006)
 2006: Ridskolan 4, (Mike Beck, 2006)
 2006: Rock N' Fuck, (Michael Zile , 2006)
 2006: The Tour Guide, (Neville , 2006)
 2006: Erotisk uppfostran, (Mike Beck , 2006)
 2006: World Cups, (Hazza B'Gunne R18, 2006)
 2005: Farlig Frestelse, (Mike Beck, som Alexandra Larima, 2005)
 2005: I Julens Tecken, (Mike Beck, som Alexandra Larima, 2005)
 2004: Sex Machine, (Mike Beck, som Alexandra Larima, 2004)
 2004: Ridskolan 3, (Mike Beck, som Alexandra Larima,  2004)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 Spilte inn pornofilm i Trondheim
 Offer var pornoaktør

Pornofilmskuespillere fra Norge
Chief Mouser to the Cabinet Office

Chief Mouser to the Cabinet Office er tittelen til katten som gjør tjeneste for Storbritannias statsminister, med tjenestested nr. 10 Downing Street.  

Skikken med at en utnevnt katt har bodd i statsministerens bolig og gjort tjeneste som musejeger og selskapsdyr har eksistert siden Henrik den 8.s regjeringstid. Ettersom kattene er offentlig ansatte, er det ikke vanlig at de tilhører statsministeren, og de fratrer heller ikke sine embeter ved regjeringsskifter. Katten med lengst tjenestetid i Downing Street er Wilberforce, som tjente under Edward Heath, Harold Wilson, Jim Callaghan og Margaret Thatcher. I løpet av det 20. århundre har den britiske regjeringen holdt tilsammen nærmere 100 katter for å holde regjeringsbygningene fri for skadedyr.  

Skjebnen til Humphrey ble del av en politisk krise etter regjeringsskiftet i 1997. Da familien Blair flyttet inn i Downing Street ble musejegeren etter kort tid tidligpensjonert og sendt bort fra statsministerboligen. Omstendighetene rundt den plutselige fratredelsen førte til spekulasjoner i avisene rundt Blair-familiens forhold til katter, og etterhvert til formelle utspørringer i den britiske nasjonalforsamlingen omkring Humphreys skjebne.

Katten som i dag besitter stillingen er Larry, som flyttet inn i Downing street 15. februar 2011. Tiltredelsen kom etter gjentatte direkteoverførte medieoppslag om skadedyrproblemer i Downing Street.

Liste over katter (ufullstendig)

Referanser

Eksterne lenker
 Larry, Chief Mouser to the Cabinet Office
 10 Downing Street

Tamkatter
Britiske embeter
Berømte dyr
Mark Lynch

Mark John Lynch (født 2. september 1981 i Manchester) er en engelsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for Rotherham United. Lynch er forsvarsspiller og har gått gradene i ungdomsakademiet til Manchester United.

Karriere

Manchester United 
Lynch gikk gradene i ungdomsakademiet til United og etablerte seg siden som juniorspiller og reservelagsspiller for klubben. Han fikk en førstelagsopptreden mot Deportivo de La Coruña i en kamp i UEFA Champions League i mars 2003, hvor han uheldigvis skårte et selvmål. Mens han var i Manchester United ble han også lånt ut til den skotske klubben St. Johnstone i 2001, hvor han noterte seg for 20 ligakamper.

Sunderland 
I juli 2004 dro Lynch fra United til Sunderland på en fri overgang. Her fikk kun elleve kamper for klubben før han ble fristilt fra kontrakten av Sunderland etter kun én sesong.

Hull City 
Lynch skrev deretter under på en kontrakt for Hull City i juli 2005. Han pådro seg uheldigvis en kneskade i det første minuttet av sin Hull City-debut i august 2005 mot QPR. Etter at han var tilbake fra skade i sin første kamp mot Coventry ble han også utvist. Han fikk totalt 16 ligakamper for Hull i 2005/2006–sesongen, før han på slutten av sesongen ble satt på overgangslisten av lagets manager Peter Taylor.

Yeovil Town 
Lynch flyttet deretter til Yeovil Town i august 2006, og fikk over 30 ligakamper for klubben frem til hans tjenester ikke lenger var ønsket i 2008.

Rotherham United 
Lynch gikk deretter fra en fristilling av Yeovil til Rotherham United i 2008 på en toårskontrakt. Han fikk sin Rotherham-debut mot Lincoln City, og i hans tredje opptreden for klubben mot Morecambe skårte han to mål.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for St. Johnstone FC
Fotballspillere for Sunderland AFC
Fotballspillere for Hull City AFC
Fotballspillere for Yeovil Town FC
Fotballspillere for Rotherham United FC
Personer fra Manchester
Ben Muirhead

Benjamin «Ben» Muirhead (født 5. januar 1983 i Doncaster) er en engelsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for amatørlaget Alfreton Town. Muirhead er midtbanespiller og har gått gradene i ungdomsakademiet til Manchester United.

Karriere

Manchester United 
Muirhead gikk gradene i ungdomsakademiet til United og etablerte seg siden som juniorspiller og reservelagsspiller for klubben. I denne perioden spilte han også på flere aldersbestemte landslag for England, hvor han blant annet spilte mot Argentina U15 og Carlos Tévez på Wembley. Han klarte ikke å komme inn på førstelaget til United, og ble siden lånt ut Doncaster Rovers i 2002 for kamperfaring, og i 2003 ble han siden fristilt av klubben.

Bradford City 
Samme år signerte han under for Bradford City og spilte over 112 ligakamper for klubben frem til 2007. Dette ble også det siste året i Bradford for Muirhead, som dette året ble lånt ut til Rochdale, og som markerte seg umiddelbart ved å skåre i debutkampen mot Notts County. Han tiltrakk seg mye oppmerksomhet fra flere kommentatorer i League Two under låneoppholdet, og det ble sett på som en nedtur da Muirhead ble tilbakekalt av Bradfords manager David Wetherall.

Rochdale 
I mai 2007 ble han fristilt av Bradford City, og den påfølgende måneden signerte han under på en permanent kontrakt med Rochdale som han hadde vært på låneopphold hos tidligere i sesongen. Muirhead skårte for øvrig på det avgjørende straffesparket slik at Rochdale ble kvalifisert for playoff–finalen i League Two etter å ha slått Darlington. Etter ett år i klubben ble han satt på overgangslisten av Rochdale i juni 2008, og om lag én måned senere kom Muirhead og klubben til enighet om å avslutte arbeidsforholdet på grunnlag av at han ønsket å spille høyere opp i ligasystemet.

Muirhead ble etter dette tilbudt prøvespill av Darlington, men i august 2008 signerte han under på en korttidskontrakt med amatørklubben Alfreton Town i Conference North under ledelse av Nicky Law, som hadde hentet Muirhead til Bradford i 2003. Etter om lag én måned i klubben med positivt spill ble han tilbudt en ettårskontrakt av Alfreton Town.

Eksterne lenker 
 

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for Doncaster Rovers FC
Fotballspillere for Bradford City AFC
Fotballspillere for Rochdale AFC
Fotballspillere for Alfreton Town FC
Fotballspillere for Farsley Celtic AFC
Fotballspillere for King's Lynn FC
Fotballspillere for Harrogate Town AFC
Fotballspillere for Buxton FC
Fotballspillere for Armthorpe Welfare FC
Fotballspillere for Retford United FC
Personer fra Doncaster
Fødsler i 1983
Arnold Mühren

Arnold Johannes Hyacinthus Mühren (født 2. juni 1951) er en tidlige nederlandsk fotballspiller. Han er en få spillere som har vunnet alle de tre store cupene i Europa; Serievinnercupen, Cupvinnercupen og UEFA-cupen.

Han begynte karrieren i FC Volendam i 1970. Mellom 1971 og 1974 og 1985 og 1989 spilte han i Ajax Amsterdam. I Ajax vant han Serievinnercupen i 1973, den nederlandske cupen i 1986 og 1987 og Cupvinnercupen i 1987.

I 1974 gikk han til FC Twente hvor han var til 1978. I 1978 gikk han til engelske Ipswich Town for £150 000. Han var en del av Ipswich-laget som vant UEFA-cupen i 1981. I 1982 gikk han til Manchester United, hvor han vant FA-cupen i 1983 og 1985. Han spilte, og scora i 1983, men han spilte ikke i finalen i 1985. Han gikk tilbake til Ajax i 1985.

Han spilte 23 landskamper for  og scora tre mål. Han var på laget som vant fotball-EM 1988.

Eksterne lenker 
 

Nederlandske fotballspillere
Europamestere i fotball
Spillere i Fotball-EM 1988
Fotballspillere for FC Volendam
Fotballspillere for AFC Ajax
Fotballspillere for FC Twente
Fotballspillere for Ipswich Town FC
Fotballspillere for Manchester United FC
Fødsler i 1951
Personer fra Edam-Volendam
Gunnar Dahl

Gunnar Dahl
(født 24. desember 1900, død 31. januar 1940)
var en norsk fotballspiller (angrep) fra Horten,
kjent for sine syv scoringer og deltakelse
i fem strake cupfinaler.

Han spilte i hjembyens Sportsklubben Falk frem til 1923.
Da gikk han til nabolaget Ørn-Horten der han spilte frem til 1938
og var lagets toppscorer i flere sesonger.
Her vant han
Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1927 (fire scoringer) 
1928,
1930 (to scoringer og
lagets kaptein),
fikk andreplass i 
1926 og
1928 (en scoring).
For Norges herrelandslag i fotball spilte han fire landskamper 1927-30,
hvori han scoret en gang.
Dahl omkom i en arbeidsulykke.  Han var far til Ruth Dahl og slik
sett svigerfar til storspilleren Per Bredesen fra Horten.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Fotballspillere for FK Ørn-Horten
Personer fra Horten kommune
Norgesmestere i fotball
Sorgenfri gressbane

Sorgenfri gressbane
(innviet 1922, nedlagt 1940) var
en fotballbane på Sorgenfri i Trondheim.  Den
var kjent som landets sjette 
gressbane, og var Trondheims hovedarena for fotball.
Initiativtager til byggingen var Sportsklubben Brage som drev fotball og
boksing.  Andre brukere var Fotballklubben Kvik
og Sportsklubben Freidig.

Banen var i sin tid den nordligste gressbanen i hele verden.
Kommunen overtok etter hvert banen og driften grunnet finansielle problem i 1926, men solgte den videre til Trondheim Fotballkrets i 1928.
Her ble arrangert finalekamp i
Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1924 (7 000 tilskuere) og
1934 (8 000 tilskuere,
ble gjeldende rekord).
I forbindelse med avviklingen av den andre verdenskrig rekvirerte tyske styrker banen i 1940 og benyttet den som vedlager for forsyningsmyndighetene. Tomten ble i 1946 solgt til Trondheim kommune og lagt ut for industribebyggelse.
Raskt ble Lerkendal stadion innviet 1947, som byens nye hovedarena.

Bildegalleri

Referanser

Litteratur 

Christiansen, Per (2009). ''Gressbanen:  Sorgenfri (1922-1940).

Fotballstadioner i Norge
Idrettsanlegg i Trondheim
Lerkendal (bydel)
Byggverk fullført i 1922
Opphør i 1940