alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Zach Braff

Zach Braff (født 6. april 1975 i South Orange i New Jersey) er en amerikansk skuespiller, regissør, manusforfatter og produsent. Han er mest kjent for rollen sin som doktor John Dorian i TV-serien Scrubs, og for å ha skrevet, regissert og spilt i filmen Garden State.

Braff har hatt hovedrollen i Scrubs siden starten i 2001, har blitt nominert til både Golden Globe og Emmy og er blant de best betalte hovedrolleinnehaverne i tv-serier med en lønn på $350.000 pr. episode.

Zach Braff har en Bachelor of Arts fra Northwestern University, og var medlem av Phi Kappa Psi ved samme skole.

Filmografi

Filmer 
 Nick Lipton – Manhattan Murder Mystery (1993)
 Benji – Broken Hearts Club (2000)
 Fred – Blue Moon (2000)
 Andrew Largeman – Garden State (2004)
 Lille kylling – Lille kylling (2005)
 Michael – The Last Kiss (2006)
 Tom Reilly – The Ex	(2007)	
 Open Hearts (2008)
 New York, I Love You (2008)
 Wish I Was Here (2014)

Reklamer 
 Forteller i Wendy's reklamer

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Regissører fra USA
Personer fra South Orange i New Jersey
Filmregissører fra USA
Sognefjellshytta

Sognefjellshytta (1434 moh.) er en betjent privat turisthytte i Lom kommune i Innlandet fylke, ferdigbygget i 1947. Hytta ligger på Sognefjellet ved Fantesteinsvatnet like vest for det høyeste punktet på Sognefjellsveien, Fv 55 Lom – Vadheim. Hytta har 80 senger, og alle rom har innlagt varmt og kaldt vann.

Hytta har vært utvidet flere ganger. Et nytt overnattingsbygg ble åpnet i 2003, og på høsten 2009 ble det bygget åtte nye rom med dusj og toalett. Sommeren 2015 ble et mellombygg (260 m2) med ny resepsjon ferdig (Jensen & Skodvin Arkitektkontor). Dette er kjent for sin særegne arkitektur.

Eksterne lenker 
 Sognefjellshyttas nettsted
 Sognefjellshytta: Video
 Nasjonale turistveier: Ny vår for Sognefjellshytta
 Moelven: Limtre til nye høyder

Turisthytter i Innlandet
Byggverk i Lom
Samferdsel i Lom
Domina

En domina er en seksuelt dominant kvinne, som tar den dominante, autoritære rollen i sadomasochistiske aktiviteter. Dominaer er også ofte (seksuelle) sadister. Ordet kommer fra latin der det betyr herskerinne (tilsvarer det mannlige ordet dominus).

Grader av kontroll
Det er svært stor variasjon i hva slags aktiviteter dominaer liker og utfører. Det finnes svært mange grader av sadomasochisme og seksuell dominans og underkastelse, og Dominaer i likhet med andre sadomasochister har svært varierte interesser. Enkelt sagt er den dominante «sjefen» i et forhold. 

Det varierer hvor mye hun eller han er sjef og bestemmer. Noen dominaer liker å kontrollere den underdaniges liv ned til minste detalj, mens andre kontrollerer langt mindre, og nøyer seg med å ha aller siste ord når avgjørelser skal tas. Ekstreme grader av kontroll er mer vanlig i sadomasochistiske fantasier enn i virkelige SM-forhold. I tillegg til de ulike gradene av kontroll kommer grader av straff og SM-lek som erotisk spanking, bondage, ydmykelse og andre ting.

Stereotyper
Det er ingen regel at Dominaer nødvendigvis er svært dominerende personer i dagliglivet. De fleste Dominaer er i likhet med andre sadomasochister helt vanlige mennesker. Det finnes dominaer i alle typer yrker. Mange dominaer har familie og barn. Det er for øvrig ikke uvanlig at en dominant kvinne og en dominant mann danner par. Det trenger ikke nødvendigvis å bety at den ene av dem tar en underdanig rolle.

Mangel på dominaer
Mange underdanige menn klager på at det finnes for få dominante kvinner i forhold til tallet på underdanige menn. Dette stemmer til en viss grad, men ofte holder også dominaer en relativt lav profil for å unngå mas fra mer eller mindre underdanige menn. Dette stiller større krav til underdanige menn som er på jakt etter en dominant kvinne.

Profesjonell dominans

Noen dominaer utfører SM-aktiviteter mot betaling. De kalles pro dominaer (profesjonelle dominaer). Mange regner pro dominaer som prostituerte, men de fleste pro dominaer benekter dette selv. Norske pro dominaer holder en enda lavere profil enn andre norske SM'ere. De aller fleste dominaer driver imidlertid SM uten å involvere penger.

Uttrykk
På engelsk kalles en domina ofte for Domme eller Dominatrix. Ordet Domme er en variasjon av slang-ordet dom (kortform av dominant). En mannlig dominant kalles både på norsk og engelsk for Dom. Ordet Dominatrix brukes i liten grad av sadomasochister selv.

Andre engelske titler som brukes om kvinnelige dominante er «mistress», «lady», «madame», «miss», «herrin» og «goddess». Eksempler på norske titler er «gudinne», «dronning», «prinsesse» og «madam».

Se også
 Liste over SM-uttrykk
 Erotisk ydmykelse
 Erotisk sexnekt
 Kyskhetsbelte
 Sadomasochisme
 Sikker, sunn og samtykkende

Sadomasochisme
Latinske ord og uttrykk
Sinkblende

Sinkblende eller sfaleritt er et mineral med den kjemiske formelen ZnS. Det er den viktigste kilden for framstilling av metallet sink. Sinkblende opptrer ofte som tetraedere og er løselig i konsentrert saltsyre.

Mineralet spalter lett i flere retninger, og malmer med mye sinkblende gir derfor et glitrende inntrykk.

Eksterne lenker
 Artikkel i Store Norske Leksikkon

Sinkmineraler
Sulfidmineraler
Laurence Olivier

Laurence Kerr Olivier, fra 1970 baron Olivier of Brighton (lord Olivier), (født 22. mai 1907 i Dorking i Surrey, død 11. juli 1989 i Steyning i West Sussex) var en britisk skuespiller og regissør.

Olivier vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for tittelrollen i filmen Hamlet (1948). Han ble også belønnet med to æres-Oscar. Olivier har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1999 ble han kåret til tidenes 14. største mannlige filmlegende av American Film Institute.

Karriere 
I 1920, da han var 15 år, kom Olivier inn på en sceneskole i London. På 1920-tallet hadde han engasjement ved forskjellige scener i London. I 1922 gjorde Olivier sin scenedebut i Stratford-upon-Avon i William Shakespeares Troll kan temmes. 

I første del av 1930-årene var han i USA, der han viet seg til såvel teater som film. Olivier medvirket deretter i britiske filmer som As You Like It (1936) og i den historiske filmen Lady X's skilsmisse (1938). 

I 1940 fikk Olivier sitt gjennombrudd med Alfred Hitchcocks første amerikanske film, Rebecca, der hans motspiller var Joan Fontaine. I Lady Hamilton spilte han mot Vivien Leigh. I 1944 kom Oliviers merkeligste og mest fremgangsrike film, Shakespeares Henrik V i technicolor og han var her både regissør, produsent og skuespiller. Han ble for dette belønnet med en æres-Oscar.

Omkring 1946 fortalte Vivien Leigh Laurence Olivier at hun ikke lengre elsket ham, men at hennes følelser for ham var som til en bror. Olivier tok dette hardt. Det han da ikke visste eller forstod, var at dette ble starten på Leighs bipolare lidelse, som kom til å sakte ødelegge hennes liv og karriere.

I 1947 ble Olivier adlet. Han ble ansett å beherske teaterets og filmens uttrykksmiddel; ikke minst en forbilledlig språkbehandling og en perfekt diksjon forent med en dypt rotfestet følelse for gammel engelsk teatertradisjon. Oliviers tolkninger av Shakespeare var nydannende og skulle bli legendariske. I 1948 gjorde han et forsøk på å overføre Hamlet til film og vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for tittelrollen i filmen.

Olivier fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame i 1960. Han ble belønnet med enda en æres-Oscar i 1979 og en Cecil B. DeMille Award i 1983. I 1999 ble Olivier kåret til tidenes 14. største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.

Privatliv 
Laurence Olivier inngikk tre ekteskap: med Jill Esmond 1930–1940 (sønnen Tarquin Olivier), Vivien Leigh 1940–1960 (ingen barn) og Joan Plowright fra 1961 til sin død i 1989 (sønnen Richard Olivier og de to døtrene Julie Kate Olivier og Tamsin Olivier).

Filmografi (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 

 
 
 
 

Engelske skuespillere
Engelske regissører
Britiske filmprodusenter
Order of Merit
Oscar-vinnere (hovedrolle)
BAFTA-vinnere
Emmy-vinnere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Dorking
Knauskoret

Knauskoret er et blandet kor bestående av tyve sangere fra Trondhjems studentersangforening (TSS) og Trondhjems kvinnelige studentersangforening (TKS). Koret har tilholdssted Studentersamfundet i Trondhjem. 

Repertoaret består av musikk fra mange sjangre, blant annet pop, filmmusikk og jazz, omarrangert for kor. Koret utmerker seg med en stor andel arrangement skrevet av korets nåværende og tidligere medlemmer.

Historie
Knauskoret ble stiftet i 1975, i forbindelse med Trondheimsstudentenes kulturfestival, UKA. Noen medlemmer fra TSS og TKS dannet da et mindre kor som skulle holde konserter på Knaus, et av lokalene i Studentersamfundet. Slik ble det også de neste UKEne, og Knauskoret – som koret ble hetende – ble et fast innslag under UKA. Etter noen år begynte Knauskoret å synge på helårsbasis, og har fortsatt med det. I dag holder Knauskoret konsert minst én gang i semesteret, samt at det opptrer på bestilling i private selskap, for næringslivet og for det offentlige. Under UKA framstår koret som regel i ny drakt, og presenterer en serie konserter med helt nytt repertoar.

Uniformering
I likhet med de andre korene tilknyttet Studentersamfundet i Trondhjem, har Knauskoret uniformer. Uniformen består av sort- og hvitstripete bukser og sorte dressjakker, som blir omtalt striper. De vanlige uniformene byttes ut med en ny uniform for anledningen under konsertseriene deres under UKA.

Frem til høsten 1984 besto uniformen av en vinrød storskjorte. Dagens uniform ble for første gang brukt under UKA i Ås høsten 1984.

Meritter
 Vant Midt-norsk korkonkurranse i 1996.

Diskografi
Knauskorets konsertrepertoar fra konsertene under UKA ble frem til 2011 gitt ut som CD-album. I nyere tid brukes YouTube for å dokumentere konsertene. 

 1993 – Knauskoret UKA-93
 1995 – Stars in Stripes – ev. Et liv i striper 
 1997 – Night and Day
 1999 – Faking Movies
 2001 – Home and away
 2003 – Kind of Black
 2005 – Zero to Hero
 2007 – Klassebildet
 2009 – Can you feel it?
 2011 – 2011: A space oddity

Dirigenter
 Kåre Torvanger (1975 og 1977) 
 Gjermund Andreassen (1979 og 1981)
 Morten Kvalheim (1983)
 Eli Helland (1984–1985)
 Svein Sunde (1986–1988)
 Tone Løvik (1988–1989)
 Svend Østmo (1990–1991)
 Erland Horten (1992–1994)
 Lars Henrik Morset (1995–1996)
 Sigurd Engesnes (1997)
 Birgitte Sandve (1998–1999)
 Morten Mikkelsen (2000)
 Marit Synnøve Ørsjødal Gjeset (2000–2001)
 Siv Trine Haldaas (2002)
 Rikart Nyheim (2003)
 Marit Synnøve Ørsjødal Gjeset (2004–Vår 2006)
 Erlend Os (Høst 2006–2007)
 Martin Koren Nesheim (2008–2010)
 Marit Arnesen Bergendahl (2011–2012)
 Martin Eikeset Koren (Høst 2012)
 Geir Marius Skrede (2013-2014)
 Janne Kristin Schanke (2014-2015)
 Håkon Teigen Lund (2016-2017)
 Astrid Grimstad Valheim (2018-2019)
Kristian Arntsen (2019-2020)
Emma Maja Løken (2021-)

Eksterne lenker
 

Kor i Trondheim
Studentersamfundet i Trondhjem
John McClane

John McClane er en fiktiv figur og hovedfiguren i Die Hard-filmene. Han er spilt av Bruce Willis. McClane er løst basert på den fiktive detektiven Joe LeLand fra Roderick Thorps roman Nothing Lasts Forever. Han er fremstilt som en cowboy, noe som er en stadig tilbakevendende spøk i filmene, og som i tillegg til McClanes favorittsitat «yippee-ki-yay, motherfucker» ofte får skurkene til å sammenligne ham med John Wayne.

Historie
John McClane er en politimann i New York City Police Department. I den første filmen har han vært offiser i 11 år. I begynnelsen av den første Die Hard-filmen, som hadde handling fra 1987, var han separert fra sin kone, Holly Gennero McClane (spilt av Bonnie Bedelia), som nå brukte pikenavnet sitt. De ble separert på grunn av at Holly hadde fått en jobb som ble en karriere da hun ble forfremmet. Forfremmelsen krevde at hun flyttet til Los Angeles. John mente at Holly ikke ville takle Los Angeles, og at hun ville komme krypende tilbake til ham i New York. Han fant dermed ut at det ikke var noe vits i å pakke sammen tingene sine og flytte til Los Angeles. De har to barn sammen, John junior og Lucy McClane.

På julaften bestemmer John seg for å besøke sin kone på arbeidsplassen hennes i Nakatomi Plaza. Hun blir sint da han krangler med henne. Det paret ikke vet er at den kriminelle mesterhjernen Hans Gruber nettopp har satt igang sin plan om å stjele 600 millioner amerikanske dollar, og at han tar kontorbygningen som gissel. McClane kommer seg unna de kriminelle og bekjemper dem til slutt ved hjelp av store fysiske påkjennelser.

Kone og mann finner sammen igjen etter den tøffe natten, og John flytter til Los Angeles for å bli med i byens politistyrke. Den neste julen finner McClane seg imidlertid i en liknende situasjon som tidligere (i Die Hard 2), da han oppdager at leiesoldater har tatt kontroll over en stor flyplass i Washington D.C., og truer med å sende fly i bakken med et smell, inkludert flyet der hans kone sitter. McClane greier å lure leiesoldatene og redder sin kone.

Innen film nummer 3 (Die Hard i New York) finner sted har de to tatt ut skilsmisse, noe som gjør Johns forsøk på å stoppe hevntankene til Hans Grubers bror vanskeligere. 

Selv om han er en ultimat helt, er det ingen ende på McClanes personlige problemer; hans ekteskap er stadig i vanskeligheter, hans vigilanteoppførsel og ignorering av autoriteter har satt ham i fare for å miste jobben mer enn èn gang, og han er en kjederøyker som blir beskrevet som «to skritt unna å være en fullverdig alkoholiker».

Annet
John McClane ble valgt ut som nummer 46 av de 100 beste filmfigurene igjennom tidene, en liste som ble laget av Premiere Magazine.
Han blir ofte sammenlignet med filmfiguren «Ash Williams» fra Evil Dead-filmene på grunn av de fysiske påkjennelsene begge figurene må gjennomgå.
I videospill er det Jamey Scott som har stemmen til McClane.

Eksterne lenker
 Kays Die Hard-side
 John McClane på DieHardMovies.com

McClane, John
Hans Gruber

Hans Gruber er en fiktiv figur. Han er erkeskurken i filmen Die Hard, og bror til Simon Gruber. Hans Gruber blir portrettert av Alan Rickman.

Gruber var opprinnelig et medlem av en fiktiv tysk terroristorganisasjon som het «Volksfrei-bevegelsen», fram til han ble utvist. Nå bryr han seg bare om personlig vinning, og planlegger et detaljert ran der han later som om han er terrorist for å manipulere autoritetene. Han fører sin kriminelle gjeng til Nakatomi Plaza i Los Angeles på julaften for å stjele 600 millioner amerikanske dollar som blir oppbevart i et høysikkerhetshvelv. I mellomtiden tar de også alle de sivile personene i tårnet som gissel. Det Gruber ikke er forberedt på, er politimannen John McClane fra New York som også befinner seg i tårnet. Til slutt greier McClane å få Gruber til å falle ned fra 32. etasje i tårnet, og gir dermed broren Simon, erkeskurken i den tredje filmen, en grunn til å ta hevn.

Gruber, Hans
Jørgen Tengesdal

Jørgen Tengesdal (født 5. april 1979 i Stavanger) er en tidligere norsk fotballspiller, som også har vært assistenttrener i Egersunds Idrettsklubb. Tidligere har Tengesdal spilt 228 kamper på ti sesonger for Viking FK.

Han har tidligere spilt i Vibemyre FK, Egersunds Idrettsklubb, Tromsø IL, Skeid, FC Lyn Oslo og Randaberg IL.

Han er nå daglig leder i Eikund i Egersund, som produserer klassiske norske møbler.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Profil hos viking-fk.no

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Tromsø IL
Fotballspillere for Skeid Fotball
Fotballspillere for Viking FK
Fotballspillere for Randaberg IL
Personer fra Eigersund kommune
Lystløgneren

Lystløgneren (1997) er en amerikansk filmkomedie med Jim Carrey i hovedrollen. Den ble regissert av Tom Shadyac etter manus skrevet av Paul Guay og Stephen Mazur. Carrey ble nominert til en Golden Globe-pris i 1998 for beste mannlige skuespiller i en komedie/musikal for filmen.

Handling 
Fletcher Reede er en veldig karrierefokusert advokat og fraskilt far. Han har som vane å bryte løfter om å være sammen med sin unge sønn Max hvis jobben kommer i veien, og deretter bruker han å lyve til sin eks-kone Audrey og Max om grunnen til at han er for sen til avtaler. Fletcher skuffer Max en gang for mye da han går glipp av fødselsdagsfesten, og han må møte konsekvensene da Max ønsker at faren ikke kan lyve mens han blåser ut lysene på kaken. Følgen er at Fletcher ikke kan lyve de neste 24 timene. 

Fletcher havner raskt i pinlige situasjoner der han buser ut med det han tenker istedenfor det han har lyst til å si, siden han ikke er i stand til å lyve. Dette skjer på et dårlig tidspunkt siden han har en sak i retten som han bør vinne, siden det vil hjelpe ham godt på vei med karrieren. Hovedvitnet hans er villig til å begå mened for å vinne saken, men Fletcher finner ut at han ikke engang kan stille et spørsmål hvis han vet at svaret er en løgn. I mellomtiden truer Audrey med å flytte til Boston med sin nye kjæreste Jerry, og å ta Max med seg.

Igjennom handlingen i filmen finner Fletcher ut hva som virkelig er viktig for ham, og på slutten strever han med å stoppe sønnen fra å reise så langt fra ham. Han greier også å vinne saken ved hjelp av ærlighet da han finner et smutthull i loven, og dette fører til at han får full forståelse for hva han er i ferd med å miste.

Rolleliste 

Cheri Oteri og Randall Cobb har cameoopptredener

Eksterne lenker 
 

Crazykomedier
Filmkomedier fra USA
Filmer fra 1997
Engelskspråklige filmer
X-Men: The Last Stand

X-Men: The Last Stand er en amerikansk film fra 2006.

Handling
X-Men, mutantheltene som sverger å forsvare en verden som hater og frykter dem, er tilbake. Denne gangen, med hjelp fra de nye rekruttene «The Beast» og «Angel», må de stå imot utviklingen i form av sin tidligere lagkompis «Jean Grey». «Grey» er besatt av makten til «Dark Phoenix», og har blitt en fare for seg selv, sine mutantkamerater og hele planeten. For å bli kvitt denne trusselen mot menneskeheten finner man en mulig kur mot genetisk mutasjon. X-Men, ledet av professor «Charles Xavier», må hamle opp med både «Jean Greys» krefter i tillegg til det ondskapsfulle brorskapet som er ledet av «Xaviers» erkefiende, og tidligere allierte, «Magneto».

Medvirkende

Eksterne lenker
 
 

Last Stand
Superheltfilmer fra USA
Actionfilmer fra USA
Science fiction-filmer fra USA
Filmer fra 2006
Filmer basert på Marvel Comics
Engelskspråklige filmer
Filmer om parapsykologiske fenomener
Oppfølgerfilmer
Side (Pamfylia)

Side (uttales Side som på norsk) var en oldtidshavneby i Pamfylia, omtrent 16 km fra Seleukia. I dag ligger byen ved den sørlige kysten av  den asiatiske delen av Tyrkia, nær byen Manavgat og Selimiye (omtrent 75 km fra Antalya).

De siste årene har Side utviklet seg til å bli en populær turistby, en by som stadig er under utbygging.

Eksterne lenker 
 
 Side and Manavgat

Antalya (provins)
Seljestad ungdomsskole

Seljestad ungdomsskole er lokalisert i bydelen Seljestad i Harstad og har over 300 elever fra 8. til 10. klassetrinn. Konstituert rektor er Ellen Andreassen. Elever fra Seljestad barneskole, Medkila skole og Kanebogen skole fortsetter normalt grunnskolen på denne ungdomsskolen, som ligger rett ovenfor Seljestadveien.

Et nytt skolebygg sto klart våren 2011.  Rivingen av de gamle skolebygningene begynte i juni 2011. Den nye skolen kostet ca. 156 millioner kroner og er et veldig moderne bygg med plass til 12 klasser. Senere ble det bygd en idrettshall ved siden av det nye bygget. Hallen sto ferdig i 2012.

Rektorer
Roald Albrigtsen
Willy Aas
Aina Bruun

Referanser

Skoler i Harstad
Ungdomsskoler i Troms og Finnmark
Nasjonaldemokratene

Nasjonaldemokratene var et norsk politisk parti som stilte til valg i Oslo i 1991, selv om det aldri var offentlig registrert som parti. Partiet ble dannet av de markante innvandringsmotstanderne Hege Søfteland og Erik Gjems-Onstad. Partiet klarte å få de nødvendige 500 underskriftene for registrering som valgliste. Partiet samarbeidet med både Den Norske Forening og Folkebevegelsen mot innvandring. Søfteland er i dag medlem av Demokratene.

Partiet fikk 642 stemmer ved kommunevalget i 1991.

Litteratur

Referanser

Eksterne lenker 
  (arkivert utgave fra 2007)

Tidligere politiske partier i Norge
Nasjonalistiske partier
Politiske partier nedlagt i 2007
Norges Patriotiske Enhetsparti

Norges Patriotiske Enhetsparti var et høyreekstremt politisk parti som eksisterte på 1990-tallet. Partiet var synlig inspirert både av Benito Mussolini og Vidkun Quisling, men ulikt disse støttet de seg også på åsatro, og forsøkte endog å få partiet godkjent som trossamfunn. Partiet stilte aldri til valg, og lot seg oppløse i Nasjonalalliansen i 1999. Leder var kaptein Knut Westland.

Tidligere politiske partier i Norge
Norsk Folkeparti

Norsk Folkeparti (NFP) er et norsk nasjonalistisk og nykonservativt politisk parti stiftet og ledet av Oddbjørn Jonstad. Det ble stiftet høsten 1999, og presenterer seg selv som et parti «som arbeider for at Norge skal være et land med en etnisk norsk befolkning». 

Partiet har liten oppslutning og fikk  stemmer ved Stortingsvalget i 2001.

Partiet har en del ideologiske likheter med Demokratene. Partiet er imot høyere skatter og avgifter, og vil reformere norsk innvandrings- og asylpolitikk.  Partiet ønsker å bevare statskirken.

NRK-klagen 
Partiet fikk i mars 2014 en del oppmerksomhet da det hadde sendt klage til Kringkastingsrådet i forbindelse med NRKs bruk av mørkhudete programledere i kultur- og historieprogrammer. Kringkastingsrådet avviste klagen og skrev et skarpt svar til partiet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Norge
Nasjonalistiske partier
Politiske partier etablert i 1999
Norsk klippfiskmuseum

Norsk klippfiskmuseum ligger i Kristiansund, og er etablert som en del av Nordmøre Museum. Museet holder til i Milnbrygga, en autentisk klippfiskbrygge fra midt på 1700-tallet. 

Museet viser hvordan klippfiskproduksjonen har foregått i Norge gjennom mer enn 250 år. Til brygga hører klippfiskberg og vaskeplass for fisk. Anlegget ligger sentralt ved havna, midt i Kristiansunds bybilde. Hvert år arrangeres bacalaofestival der firmaer og klippfiskelskere konkurrerer om å lage den beste bacalaoen. Bacalao på norsk er en gryterett av klippfisk.

Her er produsert klippfisk siden før 1749, da den skotske klippfiskkjøpmannen William Gordon reiste de eldste deler av brygga. Bygningen fikk navn etter en senere eier, også han en av de skotske klippfiskkjøpmenn, Walter Miln. 

Milnbrygga er en sjøbod, bygd i laftet tømmer og med store svalganger på langs. Ordet brygge betyr på Nordmøre og i Kristiansund et hus, en sjøbod, som står plassert i landskapet slik at den har direkte tilflot, dvs. at båter og fartøyer kan legges direkte inntil bygningen slik at lasting og lossing foregår direkte mellom bygning og båt.

Litteratur 
 Karl Ragnar Gjertsen: Bacalao Superior Sin Espinas. Om tilvirkning av klippfisk. Årbok for Nordmøre 1992, s. 160 – 192. 
 Christ Allan Sylthe: Den nordmørske svalgangsbrygga. Årbok for Nordmøre 1992, s. 79 – 148.

Eksterne lenker 
 Norsk klippfiskmuseum
 Visit Norway om Klippfiskmuseet
 Klippfiskmuseets blogg
 Bilder av Milnbrygga i Digitalt museum

Fiskeindustri
Historisk næringsliv i Norge
Næringsliv i Kristiansund
Kultur i Kristiansund
Byggverk i Kristiansund
Museer i Møre og Romsdal
Kulturhistoriske museer
Industrimuseer