alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Document Type Definition

Document Type Definition (DTD) er en deklarasjon i et SGML- eller XML-dokument som definerer strukturen til dokumentet. Det kan inkluderes i dokumentfilen, eller lagres i en separat referert fil. Syntaksen for SGML- og XML-type DTD-er ganske lik, men ikke identisk.

En DTD beskriver tillatte elementer og attributter i et dokument og eventuelt tillatte attributtverdier for hvert element. Videre beskriver det hierarki og antall av elementer. Det meste av en DTD pleier å være ELEMENT- og ATTLIST-definisjoner.

Eksempel 
Denne enkle XML-type DTD-en beskriver en liste av personer:

 <!ELEMENT personliste (person*)>
 <!ELEMENT person (navn, foedselsdato?, kjoenn?, foedselsnummer?)>
 <!ELEMENT navn (#PCDATA) >
 <!ELEMENT foedselsdato (#PCDATA) >
 <!ELEMENT kjoenn (#PCDATA) >
 <!ELEMENT foedselsnummer (#PCDATA) >

Hvis vi tar dette linje for linje, uttrykker det:
 Et "personliste "-element inneholder et vilkårlig antall "person"-elementer. "*" betegner at det kan være 0, 1 eller mange "person"-elementer i "personliste "-elementet.
 Et "person"-element inneholder elementene "navn", "foedselsdato", "kjoenn" og "foedselsnummer". "?" indikerer at et element er frivillig. "navn"-elementet har ikke "?". Det betyr at et "person"-element må inneholde et "navn"-element.
 Et "navn"-element inneholder data.
 Et "foedselsdato"-element inneholder data.
 Et "kjoenn"-element inneholder data.
 Et "foedselsnummer"-element inneholder data.

Her er et eksempel på en XML-fil som oppfyller denne DTD-en:

 <?xml version="1.0" encoding="UTF-8"?>
  <!DOCTYPE personliste SYSTEM "eksempel.dtd">
          Ola Nordmann
     27. november 1960
     Mann
   
 

DTD-en ovenfor krever at alle person-elementer har et navn-element. personliste-elementet er også påkrevet, mens resten er frivillig.

Der er mulig å fremstille dette i en XML-tilpasset nettleser, som f.eks. IE5 eller Mozilla, ved å lime inn og lagre DTD-komponenten over til en tekstfil kalt eksempel.dtd og XML-filen til en tekstfil med et annet navn, og så åpne XML-filen med nettleseren. Filene bør lagres til samme katalog. Det er imidlertid mange nettlesere som ikke sjekker at et XML-dokument tilfredsstiller reglene i DTD-en. Det eneste de krever er at DTD-en'' syntaktisk korrekt.

DTD-kritikk og alternativer

DTD-støtte er svært utbredt ettersom den er en del av XML 1.0-standarden, men har sine begrensninger:

 Ingen støtte for de nyere XML-egenskaper, først og fremst navnerom.
 Mangler uttrykkskraft. Svært mange formelle sider ved et XML-dokument kan ikke beskrives i en DTD.
 Det brukes en spesiell syntaks (opprinnelig fra SGML) som ikke er XML-basert.

Det finnes to nyere XML schema-språk som er mye kraftligere og har fått "anbefalt"-status i W3C og som nå i økende grad foretrekkes foran DTD-er:

XML Schema, også kalt XML Schema Definition (XSD)
RELAX NG, som også er en del av DSDL, og en ISO-standard.

Av disse to er XML Schema den desidert mest brukte.

Se også
 Document Type Declaration
 Semantisk web

Eksterne lenker 

 Ulike doctyper for HTML
 XMLPatterns.com – Designmønster for DTD-er

XML-standarder
Etterretning

Etterretning eller efterretning, er informasjon og kunnskap tilegnet gjennom observasjon, innsamling, analyse, evaluering, m.m. Etterretning skaffes ofte til veie om en motpart, fiende, konkurrent, e.l., men kan også gjelde landområder, værforhold og andre objektive forhold.

Definisjon 
Etterretning består av to deler:

 En prosess bestående av informasjonskrav, informasjonsinnhenting, bearbeiding og analyse.
 Et produkt; sikring av prosessen og produktet gjennom kontraetterretning; og dekkoperasjoner.

Målet er å skape gode produkter for å støtte strategiske, operasjonelle og taktiske beslutninger. Prosessen skal sikre kvaliteten på produktet, og organisering er et middel for å legge til rette for arbeidet.

Forsvarets definisjon: 
«Etterretning er resultatet av statlig sanksjonert innhenting, analyse og vurdering av data og informasjon, som er generert åpent eller fordekt og utarbeidet for å gi fortrinn i beslutningsprosesser.»

Evaluering av informasjonens riktighet 
I Forsvaret og NATO brukes det en strukturert måte for å vurdere etterretningsinformasjon på, som baseres på to seperate vurderinger:

Kildens pålitelighet: Hordan informasjon fra denne kilden tidligere har vist seg å stemme.

Opplysningens riktighet: Sannsynligheten for at den konkrete informasjonen stemmer, basert på annen informasjon som er innhentet.

Kategorier 
 Grunnleggende etterretning gir kunnskap om et område eller tema. Produktene er referanserammer for tolkning av data og informasjon som blir hentet inn ved senere anledninger, og for videre planlegging. Grunnleggende etterretning må oppdateres og utvikles jevnlig.

 Løpende etterretning beskriver pågående utvikling, og knyttes ofte til saker eller operasjoner. Vurdering av utfordringer og trusler er sentralt. Løpende etterretning krever god forståelse av både motpartens og egen kapasitet. Tidsrammen for beslutninger er ofte kort.

 Måletterretning gir beslutningsstøtte om hvilke mål som bør prioriteres, når og hvor. Anbefalingene bygger på vurderinger av målets sårbarhet og relative viktighet.

Former for etterretning
Spionasje
Militær etterretning

Etterretningsdisipliner
Menneskelig etterretning (HUMINT)
Bildeetterretning (IMINT)
Måle- og signaturetterretning (MASINT) (MASINT)
Signaletterretning (SIGINT)
Sambandsetterretning (COMINT)
Elektronisk etterretning (ELINT)
Frikildeetterretning (OSINT)

Referanser 

 
Etterretningsdisipliner
Oligarki

Oligarki (fra gresk ὀλιγαρχία (oligarkhía), «fåmannsvelde», av ὀλίγος (olígos), «få» og αρχία (arkhía), «styre») er en styreform hvor den politiske makten er samlet hos en liten gruppe mennesker, såkalte oligarker. Begrepet ble først definert av Aristoteles i hans analyse av styresformene; oligarkiet ble definert som en styresform der få har makten og styrer etter egeninteresser. Disse få makthaverne er økonomisk sterke, og styrer i henhold til sine egne økonomiske interesser. En bredere definisjon kan være at makten ligger hos dem som har den sterkeste posisjonen i samfunnet på grunnlag av rikdom, familierelasjoner, militær styrke, politisk innflytelse og/eller lignende. Visse politiske teoretikere har påstått at alle politiske styrer til en viss grad er et oligarki, uansett hva slags politisk styreform en stat har.
 
Et oligarki er som oftest styrt av et fåtall mektige familier, der barna blir oppdratt som arvinger av denne makten. I kontrast til aristokrati («styrt av de beste») behøver ikke makten i et oligarki å bli styrt offentlig, men fungerer ofte som et økonomisk styre bak «tronen». I et demokrati blir dette et alvorlig problem ettersom oligarkiet – i motsetning til politikerne – ikke er valgt av folket.

Mange europeiske kongedømmer begynte som et oligarki, hvor familiene med makten bestemte hvem som skulle innsettes som konger, biskoper og lignende.

Et vanlig moderne eksempel på et oligarki er når en stat styres av en militærjunta.

Oligarker i nyere tid
Da Boris Jeltsin overtok makten i Russland lot han en del oligarker kjøpe store deler av statens eiendommer for en symbolsk sum. Privatiseringspolitikken var ment å gi folket eierandeler i landets industri og ressurser, men ga i stedet –  med lovlige og mindre lovlige midler – noen få personer muligheten til å eie brorparten av de økonomiske verdiene som tidligere hadde vært på statlig hånd, noe som også ga de nye eierne stor politisk innflytelse. 

Vladimir Putin har etter at han ble valgt til president forsøkt å redusere makten til oligarkene noe.

Se også 
 Meritokrati

Referanser

Eksterne lenker
 NUPI om oligarker og krisen i Russland på 1990 tallet.

Styreformer
Statsvitenskap
Politisk terminologi
UDP

User Datagram Protocol (UDP) er en minimal meldingsorientert nettverksprotokoll for forbindelsesløs overføring av informasjon, og opererer på transportlaget i OSI-modellen for datanett.

UDP tilbyr et veldig enkelt grensesnitt mellom nettverkslaget og applikasjonslaget i TCP/IP-modellen. 
UDP gir ingen garantier for at en melding (pakke) skal bli levert og ingen tilstand om UDP-meldinger lagres hos 
avsender etter at meldinga er sendt ut på nettverket. 
UDP legger kun til applikasjonsmultipleksing og sjekksumming av data på toppen av en IP-pakke. 

UDP-hodet (header) består av kun 4 felt som vist i figuren til høyre. To av disse felta er valgfrie. 
Source Port, kildeport og Destination Port, destinasjonsport er begge på 16-bit og identifiserer 
sender- og mottakerprosessene. Siden UDP er tilstandsløs og en sender ikke nødvendigvis krever noe svar så 
er det valgfritt om senderporten fylles ut. Hvis feltet ikke benyttes bør det settes til 0. 
Etter portfelta følger UDP Length feltet som spesifiserer den totale lengda på UDP-pakka (inkludert hodet) i 
antall 8-bit tegn. Minimum lengde er på 8 tegn og omfatter kun UDP-hodet uten noe nyttelast. 
Det siste feltet i UDP-hodet, UDP Checksum er en 16-bit sjekksum som dekker hodet og nyttelasta. 
Sjekksummen er også valgfri, men nesten alltid brukt i praksis. 

Siden UDP ikke tilbyr pålitelighet så må applikasjoner som benytter protokollen akseptere litt tap, feil eller
duplisering. Noen applikasjoner som Trivial File Transfer Protocol kan implementere enkle 
mekanismer for å oppnå pålitlighet i applikasjonslaget etter behov. Som regel krever ikke applikasjoner som 
benytter UDP pålitlighet og kan i noen tilfeller forstyrres av det (uforutsigbar forsinkelse). Eksempler
på applikasjoner som ofte benytter UDP er multimediastrømmer, sanntidsspill og IP-telefoni.
Hvis en applikasjon krever høy grad av pålitlighet så kan en protokoll som TCP benyttes i stedet. 

UDP har ingen innebygd funksjonalitet for å unngå og kontrollere metning, så enheter i nettverket implementerer
gjerne mekanismer for å kontrollere UDP-trafikk for å unngå overbelastning. Dette kan gjøres
i enheter  som rutere ved hjelp ulike pakke-køer og pakkekastings-teknikker.
DCCP er en alternativ transportlagsprotokoll som har blitt utvikla 
som en erstatning for UDP, som beholder mange av egenskapene, men implementerer metningskontroll. 

Selv om UDP-trafikk ofte står for noen få prosent av nettverkstrafikken så bruker flere viktige applikasjoner
protokollen. Blant annet DNS, SNMP, 
DHCP og RIP.

Eksterne lenker
 RFC768 (Spesifikasjonen)
 IANA Port Assignments
 The Trouble with UDP Scanning (PDF)
 Breakdown of UDP frame

Datanett
Nettverksprotokoller
Mazda

Mazda er en japansk bilmerke med hovedkontoret i Hiroshima. Firmaet ble stiftet i 1920 og i 1979 startet selskapet et samarbeid med Ford Motor Company.

I 1966 sendte Mazda en 1500 og en varebil til Oslo med en flytende japansk industriutstilling. Tom Kolberg så utstillingen og reiste kort tid etter til Japan for å sikre seg agenturet. I1967 etablerte han Kolberg Motor AS. Før tiåret var omme så var det registrert 2666 Mazda personbiler pluss 146 varebiler.

I 1971 var Mazda Norges mest solgte japanske bilmerke. De hadde en markedsandel på personbiler på 7,6% og på varebiler 4,9%.  Mot slutten av 1970-årene gikk bilsalget ned i Norge, og dette rammet også Mazda.

På begynnelsen av 1980-tallet klatret personbilsalget igjen, og salget av Mazda tok seg opp, fram til en ny nedgangsperiode på slutten av tiåret. Siden dette har Mazdas markedsandel sunket, og konsernet overtok selv agenturet i 2004. På slutten av 1993 var det 142 906 personbiler registrert i Norge, på slutten av 2007 var det 75 259.

Mazda-modeller i Norge 2022 

 CX-3
 CX-5
 CX-30
 CX-60
 MX-5 Roadster med tøytak og RF med metalltak
 MX-30
 Mazda2 Hybrid (ny modell basert på Toyota Yaris)
 Mazda3 Hatchback og Sedan
 Mazda6 Stasjonsvogn og Sedan

Mazda-modeller som har vært markedsført i Norge tidligere 

 121
 323
 626
 929
 Tribute
 Demio
 Premacy
 5
 MPV
 RX-2 Wankel
 RX-3 Wankel
 RX-7 Wankel
 RX-8 Wankel
 MX-3
 MX-6
 CX-7
 Xedos 6
 Xedos 9
 B-serie Pickup
 BT Pickup
 E-serie Van
 616 
 818
 1000 / 1200 /1300
 1500 / 1800
 Cosmo

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Mazda Norge
 Bilnorge.no sin historie om merket
 Norsk MX-5/Miata-klubb 

Bilmerker
Japanske bilprodusenter
Etableringer i 1920
Montessoriskole

En montessoriskole er en skole som driver etter montessoripedagogikken, grunnlagt av den italienske legen Maria Montessori (1870–1952). Pedagogikken ble utviklet gjennom årevis med forskning, utprøving og observasjoner av barns læring.

Montessoripedagogikken tar utgangspunkt i barns naturlige utvikling og medfødte trang til å lære. Viktige prinsipper er selvstendighet, livsmestring, bærekraft, og et tilrettelagt og forberedt miljø som møter barnets behov. Skolene har aldersblanding, det vil si at elevene ikke er delt inn i klasser etter årskull, men i aldersblandede grupper med utgangspunkt i det Montessori kalte utviklingstrinn, perioder med bestemte kjennetegn, utviklingsmønstre og behov hos barnet: 0–3, 3–6, 6–12 og 12–18.

Montessoriskoler i Norge 
Høsten 2021 er 91 montessoriskoler, 32 av dem med elever på ungdomstrinnet, og 40 montessoribarnehager medlem i Montessori Norge. Montessori Norge er en medlemsorganisasjon for norske montessoriskoler og -barnehager, og eier Læreplan for montessoriskolen, en nasjonal læreplan for montessoriskoler godkjent av Utdanningsdirektoratet. 

Alle montessoriskoler i Norge er friskoler, og regulert av Friskoleloven. Montessoriskoler i Norge har fått godkjenning til å drive friskole basert på anerkjent pedagogisk retning, og myndighetene krever at minst 50% av undervisningspersonalet ved skolen skal ha både formell undervisningskompetanse og godkjent tilleggskompetanse i montessoripedagogikk. 

Montessori Norge er med i Friskolenes kontaktforum sammen med Norske Fag og Friskolers Forbund (NFFL), Kristne Friskolers Forbund (KFF), og Steinerskoleforbundet.

Oslo Montessoriskole er Norges største montessoriskole, og én av landets eldste.

Referanser

Eksterne lenker 
 Montessori Norge
 Association Montessori Internationale
 Oslo Montessoriskole
Rikskammerretten

Rikskammerretten (tysk Reichskammergericht) var den høyeste rettsinstans i det tysk-romerske rike. Den ble grunnlagt av riksdagen i Worms i 1495, og eksisterte frem til 1806. Rikskammerrettens sete var først i Frankfurt am Main, fra 1527 i Speyer og fra 1693 i Wetzlar.

Den var en av få felles institusjoner i det gamle tyske rike. Alle rettsavgjørelser kunne bringes inn for rikskammerretten, såfremt territorialherren ikke besatt noe privilegium de non appellando eller de non evocando.

I 1772 var Johann Wolfgang von Goethe praktikant ved rikskammerretten i Wetzlar.

«Retten i Spir»
I norsk folkeminne fantes det lenge en forestilling om at saker som var tapt i den dansk-norske retten kunne innankes for den keiserlige «retten i Spir» eller «Spir-retten», det vil si rikskammerretten i Speyer. Knut Robberstad mener at denne tanken trolig er overtatt fra tyske bergmenn som kom til Norge fra 1500-tallet av, og som sto under den saksiske bergretten. Oscar Platou foreslår at forestillingen kan stamme fra hanseatene i Bergen, som levde under sin egen jurisdiksjon og som i siste instans måtte søkes for rikskammerretten. Som en tredje mulig kilde til forestillingen nevner Ludvig Aubert de mange tyske lensherrene i Norge på 1500-tallet og den sterke påvirkningen fra tysk rett i det dansk-norske rettsvesenet på denne tiden.

Hans Jacob Wille beskriver forestillingen i sin Beskrivelse over Sillejords Præstegield fra 1786: «Forresten spørge de, som have tabt deres Sager ved Høiesteret, om de ei kan indstævne Sagen for Spirretten [d.e.] Retten til Speir i Tydskland, hvor de mene, at 4 Konger og 9 Bisper præsidere.» Juristen Ludvig Aubert skal så sent som omkring 1860 ha hørt en bonde fra Gudbrandsdalen si at han ville appellere en sak han hadde tapt for Høyesterett til «retten i Spir». Aubert skriver: «Ja, hin Tids tro paa den keiserlige Domstols Overlegenhed er trængt saa dybt, at jeg endnu har hørt det Folkesagn i Gudbrandsdalen, at man kan indanke en Sag fra Kongen «til Keiseren» eller «Spiret» ([d.e.] Spiirretten)».

Referanser

Litteratur 
Quellen und Forschungen zur höchsten Gerichtsbarkeit im alten Reich. Böhlau, Köln u.a.
 Knut Robberstad: «Retten i Spir og annen Seljord-jus i boki av Hans Jacob Wille», i Årbok for Telemark 1964, s. 138–143

Eksterne lenker 

 Gesellschaft für Reichskammergerichtsforschung e.V. in Wetzlar
 Forschungsprojekt der Universität Bochum zur Rechtsprechung des Reichskammergerichts

Tysk rettshistorie
Tysk-romerske rike
Utøyeliten Ballklubb

Utøyeliten Ballklubb (2002 – 3. juli 2007) var en volleyballklubb med tilhold på Inderøy i Trøndelag og med lag i 3. divisjon volleyball for menn.

Idrettslag i Trøndelag
Idrettslag etablert i 2002
Volleyballag i Norge
Sport i Inderøy
Sport i Norge i 2002
Opphør i 2007
Langenes i Vest-Agder

Langenes er ei bygd sydøst i Søgne i Kristiansand kommune i Agder. Langenes var tidligere eget poststed med navnet «Langenesbygda».

På Langenes ligger blant annet Langenes barneskole, Langenes arbeidskirke (vigslet 29. november 1987), Agder Folkehøgskole, og et gammelt fiskemottak.

I friområdet rundt Kvernhusvannet finnes det også et funn av en steinalderbosetning.

På området der Langenes barneskole ligger i dag, strandet det for ca. 12 000 år siden en blåhval. Skjelettdelene er utstilt på skolen. (Datert 10 350 f.Kr.)

I 1999 ble Helleviga på Langenes utpekt til «Årets friluftsområde i Norge».

Eksterne lenker 
 Søgneguiden om Langenes

Bosetninger i Kristiansand
Riksmålsforbundets litteraturpris

Riksmålsforbundets litteraturpris deles hvert år ut av Riksmålsforbundet for fremragende behandling av riksmålet. Prisen har blitt utdelt årlig siden 1957. Frem til 2002 ble den utdelt av Oslo og Bærum Riksmålsforening. Etter at denne foreningen ble oppløst, blir prisen utdelt av Riksmålsforbundet.

Prisvinnere
1957 – Terje Stigen
 – Harald Grieg
 – Emil Boyson
 – Odd Eidem
 – Gunnar Bull Gundersen
 – Solveig Christov
 – André Bjerke
 – Odd Hølaas
 – Rolf Jacobsen
 – Karin Bang
 – Hallvard Rieber-Mohn
 – Ebba Haslund
 – Olav Nordrå
 – Finn Carling
 – Per Arneberg
 – Bjørg Vik
 – Aasmund Brynildsen
 – Jens Bjørneboe
 – Stein Mehren
 – Astrid Hjertenæs Andersen
 – Peter R. Holm
 – Knut Faldbakken
 – Åge Rønning
 – Henrik Groth
 – Jan Bull
 – Sissel Lange-Nielsen
 – Odd Abrahamsen
 – Ernst Orvil
 – Harald Sverdrup
 – Carl Fredrik Engelstad
 – Kjell Askildsen
 – Richard Herrmann
 – Gunvor Hofmo
 – Erik Fosnes Hansen
 – Kaj Skagen
 – Paal Brekke
 – Tove Nilsen
 – Tor Åge Bringsværd
 – Fredrik Wandrup
 – Bergljot Hobæk Haff
 – Lars Saabye Christensen
 – Ketil Bjørnstad
 – Ingvar Ambjørnsen
 – Toril Brekke
 – Britt Karin Larsen
 – Olav Angell
 – Roy Jacobsen
 – Anne B. Ragde
 – Erland Kiøsterud, for Det første arbeidet
 – Egil Børre Johnsen, for Unorsk og norsk. Knud Knudsen: En beretning om bokmålets far
 – Jan Chr. Næss, for Det begynner med sex og ender med døden
 – Dag O. Hessen, for Natur? Hva skal vi med den?
 – Rune Christiansen, for Krysantemum
2010 – Peter Normann Waage for Leve friheten! Traute Lafrenz og Den hvite rose
2011 – Ikke utdelt
2012 – Terje Holtet Larsen for Dilettanten
2013 – Ragnar Kvam jr. for Mannen og mytene - tredje bind om Thor Heyerdahl.
2014 – Odd Klippenvåg for Ada
 – Terje Emberland for Da fascismen kom til Norge.
 – Tom Egeland for Djevelmasken
 – Ingvild Burkey for Et underlig redskap og Frid Ingulstad (ærespris for forfatterskapet)
 – Simon Stranger for Leksikon om lys og mørke
 – Sverre Mørkhagen for IBSEN ... den mærkelige Mand
 – Karin Fossum for Bakom synger døden
 – Lars Vik for Bjørg Viks vei

Jury
Formenn/juryledere
Per Qvale (var juryleder i 2017)
Finn-Erik Vinje (2006–?)
Toril Brekke (2001–2006)

Avslått tildeling
I 2011 ble Tomas Espedal tilbudt prisen, men han takket nei fordi han ikke kunne identifisere seg med Riksmålsforbundets ideer om språk og rettskrivning eller med de andre forfatterne som har fått prisen, spesielt Jens Bjørneboe.

Se også
Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris

Referanser

Eksterne lenker
 Riksmålsforbundet

Norske litteraturpriser
Riksmålstematikk
Utmerkelser etablert i 1957
Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris

Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris deles ut av Riksmålsforbundet til en norsk barnebokforfatter eller en oversetter av utenlandske barnebøker. Siden 1988 utdeles prisen årlig. Selve prisen består vanligvis av et grafisk trykk.

Prisvinnere
 1977 – Anne-Cath. Vestly  
 1986 – Tor Åge Bringsværd  
 1988 – Vera Henriksen  
 1989 – Hæge Follegg Pedersen, for Sommergjesten
 1990 – Torstein Bugge Høverstad, for oversettelse 
 1991 – Eyvind Skeie  
 1992 – Nicole Macé  
 1993 – Paul Leer-Salvesen  
 1994 – Gunnar Staalesen   
 1995 – Atla Lund  
 1996 – Minken Fosheim 
 1997 – Elisabeth Bjørnson, for oversettelse   
 1998 – Else Færden 
 1999 – Tor Åge Bringsværd
 2000 – Elin Brodin og Henning Hagerup 
 2001 – Charlotte Glaser Munch 
 2002 – May B. Lund
 2003 – Jostein Gaarder
 2004 – Klaus Hagerup
 2005 – Rune Johan Andersson for Post
 2006 – Simon Stranger for Gjengangeren
 2007 – Fam Ekman for Kall meg onkel Alf, «men også med sideblikk på hele hennes tidligere produksjon»
 2008 – Aleksander Melli for Barneregjeringen
 2009 – Taran L. Bjørnstad for DBY 2010 – Anna Bache-Wiig for Don Fridtjof 2011 – Sverre Knudsen for Aarons maskin 2012 – Tor Fretheim for Kjære Miss Nina Simone 2013 – Cecilie Treimo for Sommerhuset 2014 – Jon Ewo for 1957  2015 – Heidi Sævareid for Slipp hold  2016 – Gro Dahle for Blekkspruten2017 – Synne Sun Løes for Miss2018 – Linn Skåber for Til ungdommen2019 – Helene Uri for Stillheten etterpå2020 – Kirsten Holtmon Resaland og Astrid Nylander Almaas for Helt ærlig – hvordan vi henger sammen2021 – Nora Dåsnes for Ubesvart anrop''

Referanser

Eksterne lenker
 Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris

Norske barne- og ungdomslitteraturpriser
Riksmålstematikk
Utmerkelser etablert i 1988
Wankelmotor

En wankelmotor (også kalt rotasjonsmotor) er en bensinmotor konstruert av den tyske ingeniøren Felix Wankel på 1950-tallet. Den har ikke stempler og sylindre slik som vanlige to- og firetaktsmotorer, i stedet har den en trekantet rotor som går rundt i et hus formet som en epitrocoide. Mellom rotorens sider og huset dannes det kamre som øker og minsker i volum. Rotoren går rundt et fast tannhjul som sitter i veivhuset ved hjelp av en eksentrisk aksel som kan sammenlignes med veivakselen på vanlige motorer. Wankelmotoren arbeider etter firetaktsprinsippet.

Wankelmotoren ble brukt av NSU i bilen NSU Wankel Spider fra 1964 – og senere i NSU Ro 80 – men på grunn av tekniske problemer ble ikke dette noen suksess. Mazda benyttet motoren i sine sportsbiler, for eksempel Mazda RX-7 og Mazda RX-8.

Fordeler

 Wankelmotoren har bare to bevegelige deler. Derfor trenger den lite vedlikehold. 
 Trekanten i en Wankelmotor beveger seg mer kontinuerlig (akselereres ikke så mye hit og dit) som stempler i stempelmotorer, noe som gjør at Wankelmotoren tåler særdeles høye turtall, ofte opp mot 13 000 omdreininger pr. minutt.
Effekt=dreiemoment*turtall. Altså kan Wankelmotoren gi mye effekt i forhold til slagvolumet, spesielt vekt.

Ulemper
 Wankelmotoren kan av geometriske grunner ikke ha så høy kompresjon som er optimalt for bensinmotorer. Det gir lavere dreiemoment og følgelig lavere virkningsgrad enn andre bensinmotorer.
 Hvert hjørne av trekanten må ha kontakt med veggene for å skille de tre volumene som er mellom veggene og hver kant av trekanten. På disse kontaktflatene blir det friksjon og det er derfor montert en fjærbelastet "Apex"-metalldel som kan skiftes ut ved slitasje.

Dette var, og er fortsatt wankelmotorens største problem. På grunn av dette har wankelmotorer kortere levetid enn stempelmotorer. Vedlikeholdet er imidlertid enklere.

Se også
 Bensinmotor
 Kvasiturbin

Eksterne lenker 
 Wankelmotorens virkemåte
 Wankelmotorens virkemåte på How Stuff Works