Damen med hermelinen

Damen med hermelinen også kalt Damen med røyskatten (italiensk: Dama con l'ermellino) er et maleri av Leonardo da Vinci, fra omkring 1489–1490. Kvinnen på bildet er identifisert som Cecilia Gallerani, og ble sannsynligvis malt på et tidspunkt hun var elskerinnen til Ludovico Sforza, hertugen av Milano samtidig som Leonardo var i tjeneste hos hertugen.

Maleriet er et av bare fire kvinneportretter malt av Leonardo, de andre er Mona Lisa, Ginevra de' Benci og La Belle Ferronière. Det er utstilt i Czartoryski Museum, Kraków, Polen og det anføres i museumsguiden at det er det første virkelige moderne portrettet. Da det ble stilt ut i The Museum of Fine Arts, Houston, ble det beskrevet som «signaliserer et gjennombrudd innen kunsten for det psykologiske portrettet».

Subjekt og symbolisme 
Det lille portrettet som vanligvis kalles Damen med hermelinen ble malt med olje på tre av Leonardo da Vinci. På den tiden det ble malt var bruken av oljemaling relativt nytt i Italia, da det først ble introdusert på 1470-tallet. Leonardo var en av kunstnerne som tok i bruk det nye middelet og var dyktig på å utnytte dets kvaliteter. Modellen er blitt identifisert med nokså stor sikkerhet til å være Cecilia Gallerani som var elskerinnen til Leonardos oppdragsgiver, Lodovico Sforza, kjent som Lodovico il Moro.

Da portrettet ble malt var Cecilia omtrent seksten år gammel. Hennes familie var stor og var verken rik eller adelig. Faren hennes tjente en tid ved hertugens hoff. Cecilia var kjent for sin skjønnhet, akademiske evner, og poesi. I en alder av ti år ble hun forlovet med en ung adelmann av huset Visconti, men ekteskapet ble det ikke noe av. Cecilia ble elskerinnen til hertugen og fikk en sønn med ham, men han valgte å gifte seg med en mer adelig jente, Beatrice d'Este.

Maleriet er i halvfigur, der kroppen til den unge kvinnen er vendt trekvart mot hennes høyre side, men hennes ansikt er vendt til venstre for henne. Blikket hennes er verken rettet rett fram, eller mot den som ser på, men mot en "tredje person" utenfor bildets ramme. I sine armer holder Cecilia et lite hvitt dyr som er beskrevet i maleriets tittel som en «hermelin», men som bedre kan beskrives som en fritte (ilder). Cecilias kjole er forholdsvis enkel, noe som avslører at hun ikke er en adelskvinne. Håroppsetning hennes, kjent som en coazone, holder håret hennes glatt inntil hodet med to hårbånd bundet til hver side av ansiktet og en lang flette bak. Håret hennes blir holdt på plass av en florlett slør med en vevd bord av gullvevde tråder, et svart bånd og et futteral over fletten.

Det er flere tolkninger av betydningen av hermelinen i portrettet. Hermelinen, en røyskatt i sin vinterdrakt, var et tradisjonelt symbol for reinhet fordi det ble trodd at en hermelin heller ville dø enn å søle til sin hvite drakt: Leonard moret seg selv ved å sette sammen et bestiarium i alderdommeren; i det skrev han
<blockquote>MODERASJON «Hermelinen viser en moderasjon ved aldri å spise mer enn en gang pr. dag, og den ville heller la seg fange av jegere enn å søke tilflukt i en skitten hule, for ikke å skitne til sin reinhet»; Røntgen har også avslører at Leonardo hadde planlagt å omgi figuren med en bue eller et vindu, men skiftet mening.

Overflaten på maleriet avslører at bortsett fra det svarte i bakgrunnen, og noe slitasje på grunn av reingjøring, er maleriet nesten helt fra mesterens hånd. Det har vært noe retusjering av modellens trekk med rødt, og kanten av sløret med okerfarge. Noen forskere tror at det også har vært gjort noe retusjering seinere med hånd. Leonardos fingeravtrykk har blitt funnet på overflaten av malingen noe som indikerer at han brukte fingrene til å blande de delikate penselstrøkene. Kwiatkowski fant ut at Leonardo brukte sin venstre hånd til å male pelsen til hermelinen.

Herkomst 

Maleriet ble ervervet i Italia av Adam Jerzy Czartoryski, sønn av Izabela Czartoryska og Adam Kazimierz Czartoryski i  og ble tatt inn i familien Czartoryskis sine kunstsamlinger i Puławy i . Inskripsjonen i det øvre venstre hjørnet på maleriet, LA BELE FERIONIERE. LEONARD D'AWINCI., ble trolig lagt til av den som restaurerte det kort tid etter at det kom til Polen, og før bakgrunnen ble overmalt. Czartoryski var tydeligvis klar over at det var en Leonardo, selv om det ikke hadde blitt publisert noe om maleriet tidliger. Uheldigvis fines det ingen fortegnelser over tidligere eiere. Belle Ferronière er det Leonardo-portrettet i Louvre, hvor modellen bærer så stor likhet med Czartoryskis utgaven at modellen ansees å være den sammen. Maleriet ble flyttet mange ganger i det 19. århundre; Prinsesse Czartoryski reddet det foran invasjonen fra den russiske hæren i 1830, gjemte det, sendte til Dresden og videre til stedet hvor Czartoryski levde i eksil i Paris, Hôtel Lambert og returnerte det til Kraków i 1882. I 1939, like etter den tyske okkupasjonen av Polen ble det tatt av nazistene og sendt til Kaiser-Friedrich-Museum i Berlin. I 1940 krevde Hans Frank, generalguvernøren i Polen, at det skulle returneres til Kraków, hvor det hengte i kontorene hans. Ved slutten av andre verdenskrig ble det oppdaget av de allierte troppene i Franks landsted i Bayern. Det har siden blitt returnert til Polen og ble nok en gang utstilt i Czartoryski Museum i Kraków.

I boken fra 1877 om Leonardo blir det sagt at stedet hvor Cecilias portrett befinner seg er ukjent, men eierne fra det 18. århundre er nevnt: "Det er sagt at i det siste århundre har det originale portrettet av den nydelige Cecilia vært markien Boursane av Milan eie. Men hvor er det nå?". Kanskje kjøpte Adam Czartoryski maleriet fra dem. Nå er maleriet i gamlebyen i Warszawa og vises i det kongelige slott.

Referanser

Kilder 
 Adams, Laurie Schneier (2001): Italian Renaissance Art, Boulder: Westview Press.

Eksterne lenker 
 
 Czartoryski Museum
 BBC artikkel om Damen med hermelinen
 Artikkel fra Milwaukee Journal Sentinel om maleriet og dets historie
 San Francisco Chronicle om trusselen mot verket i krigstid

Malerier av Leonardo da Vinci
Malerier fra 1480-årene
Malerier fra 1490-årene