alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Prangende forbruk

Prangende forbruk (engelsk: Conspicuous consumption) er et begrep introdusert av den norskamerikanske økonomen og sosiologen Thorstein Veblen i hans bok  Den arbeidsfrie klasse: en økonomisk studie av institusjoners utvikling (engelsk  Theory of the Leisure Class) fra 1899.. Begrepet brukes for å beskrive hvorfor noen kjøper dyrt. Begrepet viser til forbrukere som kjøper dyrt for å vise rikdom og inntekt heller enn å dekke reelle behov for forbrukeren. En prangende forbruker bruker slik adferd for å vedlikeholde eller få høyere sosial status. De klassene som har et prangende forbruk påvirker og har innflytelse over andre klasser, som søker å etterligne atferden. Resultatet, ifølge Veblen, blir et samfunn karakterisert av bortkastet tid og penger.

Referanser

Eksterne lenker 
 T.Veblen:Om Ledighetsklassen

Sosiologi
Mikroøkonomi
Dan Fosse

Dan Fosse (født 26. februar 1918, død 6. desember 1987) var en norsk skuespiller. Han er mest kjent for sin rolle som vaktmester Haukås i Stompa-filmene og som stemmen til Bodø i hørespillene om Stompa & Co.

Familie 
Dan Fosse er far til læreren Dan Harald Fosse og makeup-artisten Veslemøy Fosse Ree.

Opptredener 
Fosse opptrådte på Edderkoppen i 1962 og 1963 i oppsetningene Skikk og bruk og Julebokken 1961. Han opptrådte også som skuespiller på Nationaltheatret i 1968 og 1969 og medvirket i oppsetningene Sirkulæret og Rosenkrantz og Gyldenstern er døde.

Dan Fosse var språkfenomenet fremfor noen i norsk revy, ettersom han behersket mange ulike dialekter, noe han hadde stor nytte av i tolkningen av sine mange rolletyper. Han er også kjent fra fem filmer om Olsenbanden, som vakt/vekter og butler.

For Dan Fosse var radio også et viktig medium. I tillegg til Stompa-hørespillene som var en stor suksess på lørdags-barnetimen, har han også bidratt til mange av NRK Radioteatret sine hørespill på 70-tallet. Noen av hans mest kjente bidrag finnes i seriene «Dickie Dick Dickens» og «God aften, mitt navn er Cox».

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 Dan Fosse snl.no, lesedato 10. februar 2016
 

Norske skuespillere
Personer fra Meland kommune
Kipa

En kipa ((), også kippah, kipah, kippa, flertall kippot; (), yarmlke, yarmulke, yarmulka, yarmelke, sjeldnere kalt kapel) er et tradisjonelt jødisk hodeplagg, særlig for menn, med form som en kalott. Mange troende, praktiserende jøder, gjerne ortodokse, går alltid med kipa, mens andre kun bruker den ved spesielle anledninger, for eksempel for å vise respekt for det guddommelig i forbindelse med høytider, feiringer og besøk på hellige steder. 

Enkelte tradisjoner innen jødedommen foreskriver også andre religiøse hodeplagg, deriblant pelsluene kashket, shtreimel og spodik. 

Katolske geistliges zucchetto (pileolus) er en kalott som likner mye på kipa. På samme vis bruker mange muslimer en kipa-aktig bønnelue som kalles taqiyah.

Jødisk lov 
Det er ulike meninger blant halakhiske autoriteter om hvorvidt man trenger å ha på kipa hele tiden. Ifølge Rambam (1135–1204) plikter alle menn ifølge jødisk lov å tildekke hodet under bønn, men er ikke pålagt å bære hodeplagg til enhver tid. 

Andre autoriteter hevder at å bære kipa er en kiddush hashem ("helliggjørelse av navnet", et begrep som brukes om handlinger til Guds ære). Rabbi David Halevi Segal ("Taz"), som levde i det 17. århundre, mente at hensikten med å bære kipa var at jøder skulle kunne skilles fra ikke-jøder, spesielt under bønn. Han hevdet at det var blitt et påbud i halakha om å bære kipa. 

Argumentet for kipa har to sider. Elijah ben Solomon Zalman (1720–1797) (også kalt «Vilna Gaon», som på norsk kan oversettes med Vismannen fra Vilnius) sa at man kan avholde en berakhah (bønn) uten å bære kipa, siden å ha på seg en kipa er bare en midos chassidus ("eksemplarisk attributt"). 

Ifølge rabbi Isaac Klein bør en konservativ jøde dekke sitt hode når han er i synagogen, ber eller studerer Skriften, når han deltar i en rituell handling og når han spiser. 

Det hersker fortsatt stor uenighet om hvorvidt det å bære kipa er en halakhisk plikt eller bare en sedvane. Mange sefardiske jøder bærer bare kipa når de ber og spiser, og ikke ellers.

Se også
 Kalott, skalkformet lue av ulike typer
 Jødehatt, påbudt hodeplagg for jøder i middelalderen

Referanser 

Jødedom
Hatter
Hodeplagg
Telemark Museum

Telemark Museum er et kulturhistorisk museum i nedre del av Telemark fylke, med administrasjon i Brekkeparken i Skien. Telemark Museum er et av tre konsoliderte museer i Telemark. De to andre er Vest-Telemark Museum, med administrasjon i Eidsborg i Tokke og Norsk industriarbeidermuseum på Rjukan. Museene som hører til Telemark Museum ligger i kommunene Skien, Porsgrunn, Bamble, Kragerø og Nome.

Brekkeparken 
Det konsoliderte museets administrasjon befinner seg i herregården Søndre Brekke. Søndre Brekke ligger i den 36 mål store Brekkeparken. Søndre Brekke gårds hovedbygning ble oppført av Jochum Adtzlew omkring 1780, Statsråd Niels Aall fikk oppført sidefløyene på 1800-tallet. Empire-stil var datidens mote, og Aall oppførte de nye fløyene i denne stilen, og fikk bygget om hovedbygningen slik at den framsto som empire. Parken som omkranser gården fikk Aall anlagt omkring 1815, i engelsk stil. Fra 1855 til museet overtok i 1909 tilhørte Søndre Brekke skipsrederne Hans Hoell og Nils P. Høyer som begge var gift med nære slektninger av Henrik Ibsen; hele tre av Ibsens kusiner, og datteren av en fjerde kusine, bodde på gården i denne perioden.

I Brekkeparken finnes en stor samling bondestuer, låve, loft og bur fra hele Telemark. Den eldste en årestue fra Bru i Vinje fra 1300-tallet. Museet har en stor samling folkekunst fra hele Telemark og et stort utvalgt av gjenstander fra 1700-tallet og 1800-tallet. Fotosamlingen teller 2,5 millioner foto, og museet har forvaltningsansvaret for  gjenstander. Blant annet har museet en stor samling Porsgrunds Porselæn, mange av disse gjenstandene er registrert på Digitalt Museum.

Seks museer 

Telemark Museum er en konsolidert organisasjon som består av seks tidligere frittstående museer:

 Hovedmuseet i Brekkeparken, Skien – foruten friluftsmuseet i Brekkeparken omfatter anlegget Søndre Brekke gård, som huser ulike permanente og temporære utstillinger.
 Henrik Ibsen Museum – Henrik Ibsens barndomshjem på Venstøp i utkanten av Skien
 Porselensmuseet, Porsgrunn – museet viser porselen fra Porsgrunds Porselænsfabrik
 Kittelsenhuset – Theodor Kittelsens barndomshjem i Kragerø
 Ulefos Hovedgaard – Niels Aalls sommerresidens
 Berg-Kragerø Museum utenfor Kragerø

Ledelse og ansatte 
Telemark Museum har i overkant av tredve ansatte. Fra 2022 er Barbara Ida de Haan museets direktør.

Tidligere direktører 

 2012–2021: Jorunn Sem Fure
 2006–2012: Lene Walle
 1995–2006: Vibeke Mohr – Mohr ledet konsolideringen av museer i Telemark

Litteratur
 Hundre år på Brekke. Bidrag av Tor Kjell Gardåsen,  Kari Bjercke, Arnulf Rafgård, Jørgen Haave og Dag Jenssen. Utgiver: Telemark Museum 2009. ISBN 978-82-90692-28-0
 Sellæg Jo: Ulefos Hovedgaard først og fremst. Telemark Museum 2007. ISBN-13: 978-82-90692-25-9
 Haave, Jørgen: Familien Ibsen. Museumsforlaget/Telemark Museum 2017. ISBN 9788283050455
 Sørensen, Einar (red.): Norsk Havekunst under europeisk himmel. Scandinavian Academic Press, 2013. ISBN 978-82-304-00937

Referanser

Eksterne lenker
 

 
Museer i Vestfold og Telemark
Fylkesmuseer
Kulturhistoriske museer
Herregårder i Norge
Kulturminner i Skien
Byggverk i Skien
Kultur i Skien
Adam Eckersley

Adam Eckersley (født 7. september 1985) er en engelsk fotballspiller som spiller i forsvaret. Han er født i Salford.

Eckersley signerte for Manchester United som juniorspiller i 2002. Han var en del av Uniteds reservelag som tok kvadrupelen i 2005.

Adam fikk sin førstelagsdebut i Ligacupen den 26. oktober 2005. Han var i startoppstillingen som venstreback da United slo Barnet 4-1 hjemme. Eckersley var i siste halvdel av 2005-06-sesongen utlånt til den belgiske andredivisjons-klubben  Royal Antwerpen for å få førstelagserfaring.

Eckersley ble i august 2006 lånt ut til Brøndby for å oppnå mer førstelagserfaring. Han returnerte igjen til United i januar 2007, for så å igjen gå på utlån, denne gang til Barnsley. Etter å ha returnert til Old Trafford, ble Eckersley atter en gang lånt ut, nå til Port Vale. 31. desember 2007 ble han klar for Port Vale på permanent basis, og forlot dermed Old Trafford for godt.

Karriere som spiller (alle turneringer) 
Per 14. juli 2008

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Adam Eckersleys profil på united.no
 Adam Eckersleys profil på manutd.com (engelsk)

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for Royal Antwerp FC
Fotballspillere for Brøndby IF
Fotballspillere for Port Vale FC
Fotballspillere for AC Horsens
Personer fra Salford
Kieran Lee

Kieran Christopher Lee (født 22. juni 1988) er en engelsk fotballspiller som spiller for Bolton Wanderers FC.

Lee spilte tidligere på Manchester Uniteds akademi- og reservelag. I løpet av 2005-06-sesongen etablerte Kieran seg som venstreback på reservelaget. Lee fikk sin debut på Manchester Uniteds førstelag 25. oktober 2006 i ligacupkampen borte mot Crewe Alexandra, hvor han også scoret vinnermålet i 2–1-seieren. Første kamp i Premier League kom 9. mai 2007 borte mot Chelsea, i en kamp som endte 0–0.

I starten av 2008 ble han lånt ut til Queens Park Rangers. 1. juli 2008 ble han klar for Oldham på permanent basis.

Karriere som spiller (alle turneringer) 
Per 14. juli 2008

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kieran Lees profil på manutd.com (engelsk)

Engelske fotballspillere
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for Queens Park Rangers FC
Fotballspillere for Oldham Athletic AFC
Fotballspillere for Sheffield Wednesday FC
Fotballspillere for Bolton Wanderers FC
Personer fra Tameside
Reenactment

Reenactment er en rollespill-liknende aktivitet der historiske epoker eller hendelser, ofte berømte slag, blir gjenskapt med deltakere som etterstreber å lage og bruke tidsriktige drakter og utstyr. Reenactment er for deltakerne en blanding av nostalgi, lek og historie-interesse og en populær hobby blant voksne i særlig Europa og USA. Reenactment er nært knyttet til eksperimentell arkeologi. Deltakerne eller «skuespillerne» er vanligvis medlemmer av reenactment-foreninger og betegner seg ofte med det amerikanske «reenactors». Mange har offentlige oppvisninger på stevner og festivaler.

Historikk 
Å gjenskape berømte kampscener har en lang historie. I Romerriket ble sjøslag vist fram i form av spektakulære gladiatorkamper, og i middelalderen var det ridderturneringer. Det moderne reenactment-begrepet er imidlertid amerikansk. Det brukes i dag på flere språk, ofte med skrivemåten «re-enactment».

Moderne reenactment-foreninger 
Hvilke perioder og kriger som er populære blant dagens reenactment-foreninger, avhenger gjerne av det enkelte områdets historie. Ikke sjelden velger man kjente epoker med berømte slag eller spektakulære drakter eller uniformer. I USA er den amerikanske uavhengighetskrigen og borgerkrigen vanlige temaer. Den amerikanske borgerkrigen er populær også i flere andre land. I Storbritannia finnes det grupper som demonstrerer rosekrigene, Napoleonskrigen, romerriket og naturligvis det britiske imperiet. I Norge er ikke overraskende vikinger et yndet tema, men også her finner vi grupper som driver med middelalderen, 1700- og 1800-tallet. Selv om mange grupper framstiller hæravdelinger, er det vanlig at de i tillegg har en sivil «forpleiningsavdeling», og det finnes grupper som driver med ren «sivil» reenactment.

Se også 
 Levende historie
 Hærkamp
 Rollespill
 Laiv
 Lek
 Kong Frederik IVs Tambourafdeling af 1704

Eksterne lenker 
 
 Levende historie-gruppen Aker i Viken
 Kongshirden 1260 Hærkamp Bergen
 Arkeliet.net – norsk portal for levende historie
 Reenactment-gruppa Kongshirden 1308
 Kongshirden 1308 om levendegjøring av historien
 Reenactment-gruppa Frilansene
 Kong Fredrik IV's Tambourafdeling anno 1704 (link1)
 Fredrik IV's Tambourafdeling anno 1704 (link2)
 omtale av Blachierske Compagnie, Blaker og Sørum historielag
 Onsøske Jæger Compangie. Levende historie gruppe med hovedinteresse for krigen i skjebneåret 1814
 Medium Aevum Nidrosiense
 Reenactment og hærkampgruppen Borrefylkingen
 Hærkampgruppen Vingulmark
 Nordenfieldske Grenader Compagnie 1808

Teater
Spill
Engelske ord og uttrykk
Underholdning
Hobbyer
Historie
Fedafjorden bru

For den gamle brua over Fedaelvas munning, se Feda bru

Fedafjorden bru er en hengebro over Fedafjorden i Kvinesdal kommune. Den er 566 m lang og har et hovedspenn på 331 m og 50 meter seilingshøyde. Broen er en del av E39 og fylkesvei 465 mellom Flekkefjord og Lyngdal som ble åpnet den 30. august 2006.

Broen er en del av veiprosjektet Listerpakken med åtte broer, og Fedafjorden bro er den lengste av disse. Det er også syv tunneler med en samlet lengde på 7,5 km i prosjektet. Det har forkortet reisetiden mellom Stavanger og Kristiansand med ca. 20 minutter.

Om prosjektet – Listerpakken

Prosjektet ble vedtatt i Stortinget i juni 2002. Det består av ni små og store utbyggingsprosjekter i Listerregionen i Vest-Agder. Det finansieres delvis gjennom bompenger og med offentlige midler. Prosjektet har en kostnadsramme på 1 624 millioner kroner (2002-kr.). E39 Lyngdal–Flekkefjord er prøveprosjekt for «Offentlig Privat Samarbeid» (OPS). Byggestart var i 2004 på E39 Handeland–Feda (byggedel i OPS-prosjektet) og Rv 43.

Referanser

Se også
 Fedaheitunnelen
 Teistedalstunnelen
 Liste over broer i Norge
 Liste over broer i Norge etter lengde

Eksterne lenker 
 Bilder og beskrivelse av byggingen
 Bilde av brua sett fra sørvest.
 Bilde av brua sett fra nordvest på brua med nordinnslaget til Teistedalstunnelen i bakgrunnen.
 Bilde av brua sett fra sørøst på brua med sørøstinnslaget til Fedaheitunnelen i bakgrunnen.

Broer på E39
Hengebroer
Veibroer i Agder
Veier i Kvinesdal
2006 i Norge
Broer åpnet i 2006
Det indiske subkontinent

Det indiske subkontinent er en halvøy på det eurasiske kontinent som ligger på den indiske plata og videre ut over Indiahavet. Det er den sørlige regionen av Asia, hovedsakelig beliggende på Den indiske platen og går sørover inn i Indiahavet fra Himalaya. 

Regionen er betegnet som et subkontinent ettersom dens geografi og geologi er forskjellig fra resten av kontinentet. Geologisk er Det indiske subkontinent beslektet med landmassen som rev seg løs fra  Gondwana, et tidligere superkontinent og ble slått sammen med Den eurasiske kontinentalplaten for bort imot 55 millioner år siden. Den indiske plate var således opprinnelig et frittstående kontinent som skilte lag fra Madagaskar for rundt 90 millioner år siden og drev langsomt mot Asia. Det møtte Eurasia for mellom 50 og 55 millioner år siden, et møte som skapte det tibetanske platået og fjellkjeden Himalaya. Den indiske platen driver fortsatt nordøstover med en fart på 5 cm i året. Siden Den eurasiske platen bare driver nordover med farten 2 cm i året, blir Himalaya-fjellene fortsatt presset høyere.

Geografisk er Det indiske subkontinent en region i sørsentrale Asia avgrenset av Himalaya i nord, Hindukush i vest, og Arkanfjellene i øst. Politisk består Det indiske subkontinent av Bangladesh, Bhutan, India, Maldivene, Nepal, Pakistan og Sri Lanka. Tidvis benyttes betegnelsen Sør-Asia med samme betydning som Det indiske subkontinent. Det er ingen konsensus om hvilke land som skal være inkludert i begge.

Begrepets betydning innen politisk geografi 
I politisk-geografisk forstand vil betydningen av begrepet «Indiske subkontinent» variere noe, men omfatter som et minimum i hvert fall India, Pakistan og Bangladesh. I enkelte sammenhenger kan det også inkludere Sri Lanka, Bhutan, Nepal og eventuelt Maldivene og (deler av) Afghanistan.

Da regionen var underlagt det britiske imperiet, var det kjent som eller Britisk India.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Indian Subcontinent Map, Maps of India

Indiske subkontinent
Sør-Asia
Nordfrisland

Nordfrisland (tysk: Nordfriesland, frisisk: Nordfraschlönj) er et landskap i den nordligste delen av Schleswig-Holstein (Sør-Sleswig) i Nord-Tyskland. Nordfrisland ligger i Kreis Nordfriesland, den nordligste landkretsen i den tyske delstaten Schleswig-Holstein.

Den administrative enheten er noe større enn det tradisjonelle landskapet Nordfrisland, idet grensen er trukket noe lengre øst enn det en tradisjonelt regner som Nordfrisland. Landskapet ligger nord for Eideren. Største by er Husum. Øyene Sylt, Föhr, Amrum, Oland, Gröde og Pellworm med flere er en del av kretsen og landskapet Nordfrisland, desuten er de to halvøyene Eiderstedt og Nordstrand del av landskapet. 

Schleswig-Holsteins geografi

frr:Nordfriislon
Kvantesammenfiltring

Kvantesammenfiltring (eng. quantum entanglement) er et kvantemekanisk fenomen hvor to eller flere kvantemekaniske objekter må beskrives som en helhet, selv om de flyttes til ulike steder i rommet. Denne sammenkoblingen fører til en ikke-klassisk korrelasjon mellom observerbare fysiske kvaliteter i avstandsliggende systemer, som ofte blir referert til som ikke-logiske korrelasjoner. Fysikeren Albert Einstein var opptatt av disse fenomenene i sin senere forskning ved universitetet i Princeton.

For å lage en sammenfiltret tilstand må objektene ha en felles fortid og det kan dermed ikke spontant oppstå sammenfiltring mellom objekter som allerede er langt fra hverandre. Sammenfiltringen ødelegges veldig lett av vekselvirkninger og støy fra omgivelsene. Forsøk må dermed gjøres svært raskt eller ved lave temperaturer, ned mot det absolutte nullpunkt. 

Eksempler på sammenfiltrede systemer er spinnet til de to nye atomkjernene fra en spaltet kjerne, eller polarisasjonsretningene til lys som splittes i en polarisator. Kvantesammenfiltring kan utnyttes på flere måter, blant annet til kvanteteleportasjon, kvantekryptering og kvantedatamaskiner.

Kvantesammenfiltring er viktig for tolkning av kvantemekanikken. F.eks. blir det brukt i Alain Aspects berømte test av Bells ulikheter, som viste at en lokal teori med skjulte variabler ikke kunne beskrive naturen.

Se også 
 EPR-paradokset
 Bells ulikheter
 Aspect-eksperimentet

Kvantemekanikk
Lyr

Lyr (Pollachius pollachius) er en fiskeart i gruppen torskefamilien.

Beskrivelse 

Lyren kan bli inntil 130 cm lang og 13 kg. Den mangler skjeggtråd og er underbitt. Sidelinjen er mørk og tydelig. Den buer markant nedover under første ryggfinne, og dette trekket gjør at man kan se forskjell på lyr og sei; seien har en rett og lys sidelinje.

Utbredelse og habitat 

Lyren er utbredt nordøst i Atlanterhavet, fra nord i Marokko til Finnmark i Norge og Island. Den er mest tallrik rundt De britiske øyer. Lyren er også registrert sør i Østersjøen. I Norge finnes den langs hele kysten, men er mest vanlig langs vestlige og sørlige deler.

Lyren finnes fra overflaten og ned mot 200 meters dyp, og er en bunnfisk, det vil at den er bentopelagisk. Den liker seg best over hard bunn, gjerne i nærheten av land.

Adferd 

Lyren lever hovedsakelig av andre fisker. Den kan også ta krabber og reker. Lyren samles i stimer i gytetiden. Gytingen skjer om våren eller tidlig på sommeren.

Matfisk 
Lyr er en god matfisk som tåler å bli liggende noe tid før den tilberedes. Den er lett å filetere, og egner seg til steking.

Referanser

Litteratur 
 

 
 Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8

Eksterne lenker 
 
 
 Uwphoto.no – Om forskjellene og likhetene mellom Sei og Lyr.
 http://www.marinbi.com/p-pollachius.htm 

Torskefamilien
Fisker formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Matfisk

ko:북대서양대구
WarioWare

WarioWare, Inc. (Wario Company i Japan) er et fiktivt firma som eies av Nintendo-figuren Wario.

I 2003 kom det første WarioWare-spillet. Det var begynnelsen på en ny spillserie fra Nintendo. Alle WarioWare-spillene inneholder en samling av mange «mikrospill», disse er som oftest korte og lette. Alle mikrospillene varer rundt 5 sekunder og må klares innen tiden ellers mister man et liv. Flere av spillene vil øke i hastighet og vanskelighetsgrad etterhvert som spilleren klarer dem.
Det siste WarioWare-spillet er utgitt til Nintendo 3DS og heter WarioWare Gold.

WarioWare-spill 
Følgende WarioWare-spill har blitt lansert eller annonsert for Nintendos konsoller eller håndholdte maskiner:
WarioWare, Inc.: Minigame Mania (2003 – Game Boy Advance)
WarioWare, Inc.: Mega Party Game$! (2003 – Nintendo GameCube)
WarioWare: Touched! (2005 – Nintendo DS)
WarioWare: Twisted! (TBA – Game Boy Advance)
WarioWare: Smooth Moves (2006 – Wii)
WarioWare: Snapped! (2009 – Nintendo DSi)
WarioWare D.I.Y. (2010 – Nintendo DS)
Game & Wario (2013 – Wii U)
WarioWare Gold (2018 – Nintendo 3DS)
WarioWare: Get it Together (2021 – Nintendo Switch)

WarioWare i andre spill 
WarioWare-fabrikken er en bane i Mario Power Tennis.
WarioWare-symbolet finnes på en plakat i Mario & Luigi: Superstar Saga.
WarioWare, Inc. er nevnt i Warios profil i Mario Superstar Baseball.

Referanser

Eksterne lenker 
 WarioWares hjemmeside

 
Nintendo

en:Wario (series)
Kurvpil

Kurvpil (Salix viminalis) tilhører pilefamilien (Salicaceae). Kurvpil er en busk eller et lite tre som kan bli opptil 10 meter høyt. Grenene er lys brun av farge og lange, jevnt tynne. De har blitt brukt til kurvfletting, og herav kommer navnet kurvpil. Sammen med mandelpil kan den danne hybriden flettepil. Disse skilles fra hverandre ved kurvpilens karakteristiske krusete / bølgete bladkant. Kurvpil er også ganske lik med fløyelsvier, men skilles særlig ved at sistnevnte art har eldre kvister som blir nesten svarte.

Kurvpil er en inntil 6 meter høy busk, med meget smale, inntil 14 cm lange blader som er kruset eller bølget i lengderetningen. Bladet har utpregede bladnerver og kan være litt bøyd ytterst mot spissen. Kvistene er opprette og ofte litt lodne, mørk grønne eller brun-olivengrønne. Raklene har brune skjell og inntil 7 mm lang kapsel som er hvitlodden. Hannblomstene er typisk gulaktige på grunn av den klart gule støvbæreren («gåsunger»).

Kurvpil vokser langs veikanter i skog og kratt, på fuktig steder, gjerne litt ut i vannet, langs elver og bekker. Den er varmekjær og trives best med kalkrik eller næringsrik jord. Den er plantet mange steder for bruk til kurvfletting.

Utbredelsen er i Europa. I Norge er den plantet, men er funnet forvillet på Østlandet. Hageeiere kan også få kjøpt den som hengepil.

Kilder 
 Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker 
 

Vierfamilien
Hvite blomster
Brune blomster
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Høyrisikoarter på fremmedartslista