alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
.tr

.tr er Tyrkias nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett. Det administreres av Middle East Technical University.

Registrering
Registrering gjøres på tredje nivå, under en av følgende subdomener på andre nivå:
 .com.tr: Kommersielle aktiviteter
 .biz.tr: Kommersielle aktiviteter
 .info.tr: Kommersielle aktiviteter
 .org.tr: Organisasjoner
 .gen.tr: Privatpersoner og organisasjoner
 .web.tr: Privatpersoner og organisasjoner
 .name.tr: Privatpersoner
 .gov.tr: Regjeringen og statens organisasjoner
 .nc.tr: Domene for Nord-Kypros
 .k12.tr: Grunnskoler og videregående skoler
 .edu.tr: Høyere utdanning
 .av.tr: Advokater
 .dr.tr: Medisinske institusjoner 
 .pol.tr: Tyrkisk politi
 .bel.tr: Tyrkiske kommuner
 .mil.tr: Tyrkias militære
 .net.tr: Nettverksselskaper
 .bbs.tr: BBS-nettsteder
 .tel.tr: Telefonrelaterte nettsteder
 .tv.tr: TV-relaterte organisasjoner

Se også
 Domenenavn
 Landskoder (internett)
 Toppnivådomene

Eksterne lenker
 IANA .tr whois informasjon
 METU Computer Center
 Registreringsnettsted for .tr domenet

Nasjonale toppnivådomener
Tyrkiske medier
Driver (golf)

Driver er en type golfkølle. Den er også kjent som 1 wood.

Driveren er kølla som har det største hodet, og er derfor ideell til å slå ut ballen fra tee.

Golfterminologi
Vassendgutane

Vassendgutane er et norsk band fra bygda Åmdalen i Ørsta som spiller sin egen variant av country som de selv kaller «fest-country». Vassendgutane har gjort stor suksess som konsertband rundt omkring i Norge med sin uhøytidelige og humoristiske vri på countrymusikken. Bandet består av syv medlemmer og ble startet i 1996.

Debutalbumet Pylse og konjakk kom i 2000 og i 2002 ble oppfølgeren Gi clutch utgitt. Gjennombruddet på landsbasis kom i 2005 med albumet Ungkar med dobbelseng, der spesielt tittelsporet ble en populær låt. Etter suksessen med albumet i 2005, ga de i 2007 ut en konsert-DVD med opptak fra en utsolgt konsert på Rockefeller i Oslo. Albumet XO fra 2008 gikk til topps på VG-lista og solgte til dobbel platina, med over 80 000 eksemplarer. 

Vassendgutane var pauseunderholdning da Spellemannprisene for 2008 ble delt ut.

10. april 2011 ble Vassendgutanes studioalbum Riskrem og entrekått utgitt. Dette er det første studioalbumet etter suksessalbumet XO fra 2008.

Medlemmer

Nåværende medlemmer

 Sindre Aam – vokal og bass 
 Arthur Johan Bjørdal – vokal og gitar
 Rune Ståle Brautaset – vokal og gitar 
 Ernst Olaf Brune – trekkspill 
  – trommer
 Alf Rune Melby – steelgitar
 Frank Willy Utgård – elgitar, kor

Tidligere medlemmer 
 Jan Ove Hovdenakk – el-gitar/comp
 Henning Aarsæther – trommer
 Eivind Skjerdal – el-gitar
 Oddgeir Hatlemark – el-gitar
 Roberth Lien – trommer
 Leif Aase – el-gitar måtte forlate bandet etter Romjulskonsertene 2011
 Bjørn Marius Øyehaug - trommer
 Arild Kvenseth- steelgitar
 Lars Egil Vågseter - steelgitar
Henning Antonsen – steelgitar

Utgivelser

Diskografi 
Album
 Pylse og konjakk (2000)
 Gi clutch (2002)
 Ungkar med dobbelseng (2005)
 XO (2008)
 Julefest i vest (2010)
 Riskrem og entrekått (2011)
 Festi ekje slutt - Beste HITtil (2012)
 Hesteslepp (19. april 2013)
 Skru opp!! (15. mai 2015)
 Du & ej & MeToo (2018)

Singler
Køyr mej ned te Vik (2001)
Diggy Liggy Lo (2009)
Stein, torv og grus (2012)
Ho va so fine/Bygdis (2013)
Hjertestartar & statoilkopp (2017)
Køyr mej heimatt (2017)
Skalldyrfest (2019)
Sånn so det va før (2019)

DVD 
 Live Rockefeller (2007)
 Live Treungen (2009)

Referanser

Kilder 
 Norsk pop- og rockleksikon / Vega Forlag / Bergenstrubaduren / NRK

Eksterne lenker 
 
 
  Vassendgutane på VG-lista
  Bilete frå NRK-dokumentar om Vassendgutane

Norske danseband
Norske countryband
Band etablert i 1996 i Norge
Cruiser Tank Mk VIII Centaur

Cruiser Tank Mk VII Centaur var en britisk stridsvogn utviklet under den andre verdenskrig. Med unntak av motoren var den mer eller mindre identisk med Cruiser Tank Mk VIII Cromwell, og mange Centaur stridsvogner ble senere konvertert til Cromwell stridsvogner. Centaur var i produksjon fra slutten av 1942 og i alt 950 ble produsert, 80 av disse som Centaur IV med 95 mm haubitser. Med unntak av Centaur IV, som deltok i invasjonen av Normandie i 1944, ble Centaur stridsvogner brukt til trening av mannskaper.

Varianter

Centaur I 

Den originale varianten. Hovedbestykning var en 6 punds kanon. Senere konvertert til Cromwell III.

Centaur III 

Variant med 75 mm kanon som hovedbestykning. Noen av disse ble senere konvertert til Cromwell IV.

Centaur IV 

Variant for infanteristøtte utstyrt med en 95 mm haubitser som hovedbestykning.

Andre kjøretøyer basert på Centaur 

Centaur AA Mk I Selvdrevet luftvern utstyrt med to 20 mm Polsten luftvernkanoner.
Centaur AA Mk II Selvdrevet luftvern utstyrt med to 20 mm Polsten luftvernkanoner. Skilte seg fra Centaur AA Mk I ved at radiosettet ble flyttet fra tårnet til fronten av skroget.
Centaur OP Kjøretøy utstyrt for artilleriobservasjon med blant annet ekstra radioutstyr og hovedbestykningen fjernet.
Centaur ARV Bergningsvogn.
Centaur Kangaroo Pansret personellkjøretøy.
Centaur Dozer Bulldoser.

Stridsvogner fra andre verdenskrig
Stridsvogner fra Storbritannia
Gangliecelle

En gangliecelle (også kalt gangliocytt) er en type nevron som finnes i øyets netthinne. Gangliecellene mottar visuell informasjon fra fotoreseptorer via ulike mellomliggende celler, så som bipolare celler, amakrinceller og horisontale celler. Aksonene i netthinnens ganglieceller er myelinerte. De myelinerte delene finnes på utsiden av selve øyet. Disse aksonene utgjør synsnerven og står hovedsakelig i forbindelse med corpus geniculatum laterale (CGL) i hjernen.

1-2% av gangliecellene i netthinnen inneholder det lysfølsomme pigmentet melanopsin.  Disse cellene har ikke med synet å gjøre men sender informasjon om (dags)lys til SCN, kroppens hovedklokke, og kan fungere selv hos blinde.  Informasjonen styrer og justerer 
 fasen og perioden på døgnrytmen slik at den er i takt med døgnet i naturen,
 størrelsen på pupillen, og
 aktivitetsnivå og endokrin funksjon.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Histologi
Øyet
Elliot Page

Elliot Page (tidligere Ellen Grace Philpotts-Page; født 21. februar 1987) er en canadisk skuespiller kjent for å ha spilt hovedrollen i filmen Juno og Kitty Pryde i X-Men: The Last Stand. Han ble kjent for prisvinnende roller i filmene Pit Pony og Marion Bridge, samt TV-seriene Trailer Park Boys og Regenesis. I 2008 ble han nominert til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for sin innsats som den gravide 16-åringen «Juno» i filmen med samme navn.

Han stod frem i offentligheten som lesbisk kvinne i februar 2014, og som transperson 1. desember 2020. I kunngjøringen 1. desember 2020 ble det også opplyst at fornavnet fra da av er Elliot.

Biografi 
Page ble født og vokste opp i Halifax i Nova Scotia, og gikk på tre forskjellige high schools før avgangseksamen i 2005.

Skuespillerkarrièren startet ved Neptune Theatre School. Som elleveåring fikk han sin første TV-rolle i TV-filmen Pit Pony. Denne rollen førte til tilbud om flere roller i små canadiske filmer og TV-serier. Seksten år gammel fikk han en rolle i en europeisk indiefilm med tittelen Mouth to Mouth.

Han var gift med koreografen og danseren Emma Portner fra 2018 til 2021.

Den 1. desember 2020 kom han ut som transperson og skiftet fornavn til Elliot.

Utvalgt filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Canadiske skuespillere
Personer fra Halifax
Justin Martyr

Justinus martyren (lat.: Iustinus Martyr, også kjent som Justinus filosofen og Justinus fra Caesarea, født ca. 100 i Flavia Neapolis (nåværende Nablus) i Samaria, Palestina, død ca. 165 i Roma, var forfatter, martyr, helgen. Festdag den 1. juni, tidligere den 14. april.

Justinus konverterte til kristendommen da han var ca. tretti år gammel etter å ha lest Bibelen foruten å ha blitt inspirert av de kristne martyrene. Hans foreldre var ikke-kristne grekere som hadde kommet til Palistinia som kolonister. Justinius fikk omfattende utdannelse i retorikk, poesi og historie. Hans største interesse innen filosofien var sannhetsbegrepet. På ulike skoler i Efesus og i Alexandria satte han seg inn i samtlige filosofiske system; det stoiske, det peripatetiske, det platonske, men fant ingen fullstendig tilfredsstillelse i noen av dem.

Han bidro også til å formulere kirkens teologi omkring begrepet Logos. Han forfattet også flere apologetiske skrifter som forsvarte kristendommen mot blant annet jødedommen.

I sine siste år bodde han i Roma, hvor han også skrev sine mest kjente og bevarte skrifter. 
Apologien var et forsvarsskrift for de kristne, og ble skrevet rundt år 150. Dialog med jøden Tryphon er datert til ca. 160. Dette skriftet er en gjengivelse av en samtale som kan ha funnet sted. Justin diskuterer med jøden Tryfon om Jesus er Messias og om den jødiske lov fortsatt er forpliktende.

Justinius led martyrdøden i Roma sammen med seks av sine mest trofaste elever.

Skrifter i utvalg 
 Første forsvarsskrift for den kristne religionen
 Andre forsvarsskrift for den kristne religionen
 Dialog med jøden Tryphon

Litteratur
Sara Parvis og Paul Foster (redaktører): Justin Martyr and his worlds, Minneapolis, Minn.: Fortress Press, 2007
Philippe Bobichon, Dialogue avec Tryphon (Dialogue with Trypho), édition critique. Introduction, Texte grec, Traduction, Commentaires, Notes, Editions universitaires de Fribourg, 2003, 2 vols. 
Oskar Skarsaune: «Justin and his Bible», i (Sara Parvis og Paul Foster, redaktører:) Justin Martyr and his worlds, Minneapolis, Minn.: Fortress Press, 2007, s. 53-76
Oskar Skarsaune: «Justin and the Apologists», i (Jeffrey Bingham, red.:) The Routledge Companion to early Christian Thought London: Routledge, 2010, ISBN 978-0-415-44225-1

Helgener
Kristne martyrer
Personer fra Nablus
Fødsler i 100
Dødsfall i 165
Personer i oldkirken
Rune Andersen (komiker)

Rune Andersen (født 1962) er en norsk skuespiller, konferansier, tekstforfatter, humorist og standup-komiker. Han er særlig kjent for imitasjon av diverse kjendiser i Norge.

Biografi 
Andersen ble utdannet adjunkt i 1987, men har ikke praktisert læreryrket. 

Han startet karrieren som skuespiller i 1987 via den lokale revygruppen Tangakavalerene i Kristiansand. I 1990-årene ble han en del av revygruppen Løgnaslaget sammen med Per Inge Torkelsen. I 1998 deltok han i Tusenårsrevyen (med Are Kalvø) på Det norske teatret og i 2004–2005 var han aktuell med forestillingen Hurra for Andersen! som turnerte i de fleste større byer i Norge. Forestillingen ble sett av over 100 000 og fikk terningkast seks både av Dagbladet og VG. I 2006 var han aktuell med musikalen Kveiteprinsen, en samfunnssatire der han delte rollene med Åsleik Engmark og Siw Anita Andersen.  

Han har opptrådt flere ganger på norsk TV. Blant annet i humorprogrammet Egentlig som gikk på NRK fra 1993–1997 og i matprogrammet Kystmat som har gått på TV 2 siden 2019. Han var også i mange år med i det humoristiske radioprogrammet Hallo i uken. 

I 2005 vant han Komiprisen for "beste forestilling - scene" og "beste mannlige artist, revy og komedie" (for forestillingen Hurra for Andersen!).

I 2019 mottok han Jon Lilletuns ærespris for sin åpenhet om vold i nære relasjoner. Bakgrunnen var at han ble utsatt for grov vold av sin egen far i oppveksten. Faren døde på 1980-tallet. Den vonde oppveksten med faren skildret han i teateroppsetningen Lykkeliten som hadde premiere i 2018. Han gikk offentlig ut med disse opplevelsene fra barndommen i 2016.

Privatliv 
Andersen ble gift i 2002. Ekteskapet ble oppløst i 2008. Han ble gift for annen gang i 2018.

Diskografi
Diverse artister (2005)
Utsolgt! (Løgnaslaget) (2002)
 Myggen: Is i magen (1995)
Hallo i uken vår 98 (1998)
Hallo i uken høst 98 (1999)
Et rop om hjelp: Hallo i uken 1990–99 (2000)
Finnes det da ingen grenser! Hallo i uken 2002 (2002)
Krig & fred på nye eventyr, Hallo i uken 2003 (2003)
Nasjonale prøvelser – Hallo i uken 2005 (2005)
Barn av den rødgrønne regnbuen, Hallo i uken 2006 (2006)
Bunnen er nådd, Hallo i uken 2008 (2008)
 ESS Engros: Latterkuler – Norske humorklassikere i 50 år (2013)
 ESS Engros: Latterkuler 2 – Norske humorklassikere i 50 år (2014)

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Rune Andersen på Stand Up Norge 
  Reklameside for Rune Andersens CD-innspilling Diverse artister med lydeksempler

Personer fra Kristiansand kommune
Norske standupkomikere
Norske skuespillere
Anne fra Bjørkely

Anne fra Bjørkely (originalt Anne of Green Gables) er en roman av den canadiske forfatteren Lucy Maud Montgomery, utgitt i 1908. Boken var tiltenkt lesere i alle aldersgrupper, men har siden hovedsakelig blitt ansett som en barnebok. Boken var den første i en serie bøker om Anne Shirley.

Foreldreløse 11-årige Anne blir ved en feiltakelse sendt fra barnehjemmet til søsknene Marilla og Matthew Cuthbert på gården Bjørkely i den oppdiktede småbyen Avonlea i den canadiske provinsen Prince Edward Island. Cuthbert-familien hadde bedt om en gutt som kunne hjelpe til med arbeidet på gården. Anne opplever mange eventyr på gården, og boken følger henne fram til hun er 16 år.

Bokserien 
Romanserien følger Anne gjennom oppveksten, utdanning til lærer, ekteskap og samliv. I alt skrev Montgomery 11 bøker fra Annes liv og miljøet rundt Green Gables og Avonlea; av disse er seks oversatt til norsk og utgitt flere ganger, sist i to samlebind i 1988-89.
 Anne of Green Gables, 1908 (Anne fra Bjørkely)
 Anne of Avonlea 1909 (Anne som frøken)
 Chronicles of Avonlea 1912 Novellesamling
 Anne of the Island 1915 (Anne drar fra Bjørkely) 
 Anne's House of Dreams 1917 (Annes drømmehus) 
 Rainbow Valley 1919 (Anne og regnbuedalen) 
 Further Chronicles of Avonlea 1920. 
 Rilla of Ingleside 1921 (Anne og Marilla) 
 Anne of Windy Poplars 1936
 Anne of Ingleside 1939
 The Blythes Are Quoted; skrevet 1942, utgitt 2009

Novellesamlingene fra 1912 og 1920 dannet senere deler av grunnlag for tv-serien Veien til Avonlea (1990-96)

Filmatiseringer 
Boken har blitt filmatisert flere ganger.
 1919 – Stumfilmen Anne of Green Gables, regissert av William Desmond Taylor
 1934 – Anne of Green Gables, regissert av George Nichols Jr
 1956 – Anne of Green Gables, TV-film regissert av Don Harron
 1972 – Anne of Green Gables, britisk TV-film i fem deler, regissert av Joan Craft. Sendt på NRK i 2006
 1985 – Anne of Green Gables, TV-film i åtte deler, regissert av Kevin Sullivan
 1987 – Anne of Avonlea, en oppfølger til filmen fra 1985, som i video-versjonen ble omdøpt til Anne of Green Gables: The Sequel
 2000 – Anne of Green Gables: The Continuing Story, en film som ikke var basert på romanserien
 2017 - Anne with an E, TV-serie

Referanser

Eksterne lenker 
 

Canadiske romaner
Dannelsesromaner
Bøker fra 1908
Ordnance QF 95-mm howitzer

Ordnance QF 95-mm howitzer var en britisk haubitser brukt under den andre verdenskrig i CS-varianter ( Close Support ( nærstøtte ) ) av britiske stridsvogner fra slutten av 1942. Den var tilpasset lavetten brukt av stridsvognskanonen «Ordnance QF 6-pdr» og ble hovedsakelig brukt av CS-varianter av stridsvogner som brukte denne kanonen. Den ble gjort unødvendig av stridsvognskanonen «Ordnance QF 75-mm» da denne ble tatt i bruk fra våren 1944 siden denne selv kunne brukes effektivt til nærstøtte.

Spesifikasjoner Ordnance QF 95-mm howitzer 

 Kaliber: 95 mm
 Lengde: 2184 mm
 Rekkevidde: Opptil 5487 m ( HE )
 Utgangshastighet: 503 m/s ( HEAT )
 Skuddhastighet: 18 per min.
 Ammunisjonstyper:
 HE
 HEAT
 MV HE

Kampkjøretøyer utstyrt med Ordnance QF 95-mm howitzer 

 Centaur IV stridsvogn
 Cromwell VI stridsvogn
 Cromwell VIII stridsvogn
 Churchill V stridsvogn
 Churchill VIII stridsvogn
 Churchill XI stridsvogn
 Alecto I selvdrevet artilleri

Våpen fra andre verdenskrig
Stridsvognbestykning
BESA Medium Machine-Gun

«BESA Medium Machine-Gun» var en britisk luftavkjølt 7,92 mm mitraljøse utviklet fra den tsjekkiske «ZB vz.37» av samme kaliber. BESA MMG var fra 1939 brukt i de aller fleste britiske kampkjøretøyer under den andre verdenskrig.

Spesifikasjoner BESA Medium Machine-Gun 

 Kaliber: 7,92 mm
 Lengde: 1105 mm
 Skuddhastighet: 550 per min. ( lav ) / 850 per min. ( høy )
 Utgangshastighet: 777 m/s

Våpen fra andre verdenskrig
Stridsvognbestykning

en:BESA
Vilhelm III av Gulik

Vilhelm III av Gulik (født 5. mars 1364, død 16. februar 1402 i Arnhem, Nederland) styrte Geldern fra 1371 som hertug Vilhelm I, og fra 1393 var han hertug av Gulik.

Vilhelm er Vilhelm II av Gulik og Maria av Gelderns eldste sønn. Hans mor, Maria, var halvsøster av den siste hertugen av huset Geldern (Reinoud III). Etter at Reinoud døde, krevet hans far sin rett med hensyn til hertugdømmet Geldern, noe som førte til den Gelderske arvefølgekrigen mot Jan I av Kleve. I 1377 fikk Vilhelm herredømmet over hertugdømmet Geldern av den tyske keiseren Karl IV, men først i 1379 ble hans herredømme akseptert i hele Gelderland. Han deltok i korstogene til Østpreussen (1383, 1388/1389,1393), og overvant sammen med sin far kampen mot hertugdømmet Brabant 9 (1386–1388). I 1393 døde Vilhelm II av Gulik, og hertugdømmet Gulik tilfalt Vilhelm III.

I hundreårskrigen stred han på Englands side mot Frankrike, og i den tyske politikken deltok han takket være at en del av kroningsveien mellom Frankfurt am Main og Aachen var under hans kontroll. Slik forhindret han for eksempel at Rupert av Pfalz ble kronet i 1400.

I år 1400 ervervet han byen Cuijk for hertugdømmet Geldern, og Born, Euskirchen, Sittard, Boslar, Aldenhoven, Grave, Millen, Waldfeucht og Gangelt for hertugdømmet Gulik.
 
Vilhelm III giftet seg med Catharina av Bayern-Holland (1360–1400) i 1379, hun var datter av hertug Albrecht av Bayern og hertug Eduard av Gelderns enke. De fikk ingen barn, og Vilhelm IIIs bror Reinoud IV ble dermed hans etterfølger som hertug av Gulik og Geldern.

Nederlendere
Gelderland
Nederlands historie
Cold Response

Cold Response (CR) er norskarrangerte, multinasjonale militærøvelser arrangert i 2006, 2007, 2009, 2010, 2012, 2014, 2016 og 2022.

Cold Response var planlagt også i 2008, men ble avlyst på grunn av økonomiske innsparinger. Cold Response 2009 pågikk fra 16. til 25. mars, mens Cold Response 2010 pågikk fra 17. februar til 4. mars med 14 deltakende land.

I 2011 ble det arrangert en mindre vinterøvelse med navnet Cold Challenge i perioden 20. til 30. mars. Storbritannia deltok med en helikopterskvadron, Sverige deltok med ett jegerkompani, mens Tyskland og Nederland bare deltok med fremskutte kommandoplasser.

I 2012 foregikk øvelsen mellom 12. og 21. mars. Cold Response 2016 ble holdt i mars. I 2018 ble Cold Response erstattet av den større øvelsen Trident Juncture.

Cold Response 2020 ble avbrutt og avlyst dagen før selve feltøvelsen skulle starte på grunn av koronavirusutbruddet i 2019–2020.

Ulykker
Øvelsen i 2006 er kjent for dødsulykken som kostet to soldater fra Telemark bataljon livet da en Leopard 2 stridsvogn gikk gjennom isen på Veggfjellet. Det ble senere delt ut Forsvarets medalje for edel dåd i forbindelse med redningsforsøket av de forulykkede. To norske soldater mistet livet da en stridsvogn fra Telemark bataljon gikk gjennom isen i et myrvann under Cold Response 2006.

Den 15. mars 2012 ble det norske C-130J-30 Hercules-flyet «Siv» (5630) meldt uteblitt fra Kiruna da det ikke ankom etter planen på sin flyvning fra Evenes. Siste radarkontakt var kl. 14.55 80 km vest for Kiruna, nær Kebnekaise. Flyet var med på militærøvelsen, og hadde fem personer om bord under denne flyvningen. Luftforsvaret satte de tre andre C-130J-30 flyene på bakken. Se også flyulykken på Kebnekaise.

På øvelsen i 2016 døde en person da «et pansret kjøretøy fra Forsvaret kolliderte med en sivilbil».

Under øvelsen 18. mars 2022 ble et fly av typen MV-22B Osprey fra United States Marine Corps meldt savnet. Hovedredningssentralen bekreftet at flyet var funnet styrtet i Gråtådalen i Beiarn kommune i Nordland, men politi og redningsmannskap måtte ta seg inn i området via bakken grunnet værfoholdene. Flyet var på vei tilbake til Bodø, der det var stasjonert, da det styrtet. De fire om bord mistet livet.

Referanser

Eksterne lenker
 

Militærøvelser i Norge
Repeterende arrangementer etablert i 2006
Norges forsvar
Den nye verden

«Den nye verden» er en betegnelse som oppstod omkring 1555 for å definere det amerikanske kontinentet, med  de tilhørende øyer, som en helhet. Amerika var den gangen et nytt kontinent for europeere som tidligere bare kjente til Europa, Asia og Afrika – «Den gamle verden». 

Begrepet brukes i praksis bare innenfor biogeografi, flora og fauna, for å markere plante- og dyrearters utbredelse.

 I litteraturen
Henrik Ibsen i Peer Gynt (Prestens tale ved graven)Tre velstandsherrer i Den nye verden
har glemt sin norske far og skoleferden

Se også 
 Kontinent

Referanser 

USA
Samfunnsgeografi
Den burgundiske rikskrets

Den burgundiske rikskrets var en av de ti rikskretsene i det Det hellige romerske rike av den tyske nasjon, til denne hørte småstatene Nederlandene og Franche-Comté.

Historie
I løpet av det 15. og 16. århundre samlet burgunderne og senere Habsburgerne Nederlandene under sitt styre. Keiseren av det Hellige Romerske riket kom rett nok fra huset Habsburg, mens de ekte herskerne i det løse forbundet av stater generelt sett var de som styrte de ulike statene.

I Nederlandene var herskeren samtidig hertug av Brabant, greve av Flandern etc. Da Venlotraktaten ble underskrevet i 1543 og Hertugdømmet Geldern ble føyd til keiserens eiendommer, ble den burgundiske rikskretsen et mer sammenhengende område.

Administrativt sett kom dette konglomeratet under én ledelse etter opprettelsen av den burgundiske rikskretsen ved Augsburgtransaksjonen i 1548. Dette var en politisk suksess for keiser Karl V, som også greide å få orden på arvefølgen til denne rikskretsen. Det var bare fyrstbispedømmet Liège og noen mindre områder i Nederlandene som ikke falt inn under dette forbundet, de forble dermed små, uavhenglige delområder innen det hellige romerske rike av den tyske nasjon.
 
Den burgundiske rikskretsen ble drastisk forandret da republikken De forente Nederlandene erklærte sin uavhengighet i 1581, men dette ble ikke erkjent før freden i Münster ble underskrevet i 1648. Etter 1648 var republikken uavhengig av den burgundiske rikskretsen. Rikskretsen ble de facto opphevet da den første franske republikk okkuperte Nederlandene i 1794. Etter at okkupasjonen var over, eksisterte det hellige romerske rike av den tyske nasjon ikke lenger, og i 1815 overtok Det forente nederlandske kongedømme rikskretsens posisjon.

Områder i den burgundiske rikskrets
De følgende områdene falt under den burgundiske rikskretsen:
Grevskapet Artois frem til 1678
Grevskapet Flandern (inkl. deler av dagens fransk Flandern: Lille, Douai og Orchies frem til 1794)
Dominium Mechelen frem til 1794
Grevskapet Namur frem til 1794
Grevskapet Hainaut (inkl. Tournai) frem til 1794
Grevskapet Zeeland frem til 1579
Grevskapet Holland frem til 1579
Hertugdømmet Brabant og Markgrevskapet Antwerpen frem til 1794 
Hertugdømmet Limburg og Overmaas' områder frem til 1794
Hertugdømmet Luxemburg frem til 1794
Dominium Utrecht frem til 1794
Dominium Friesland frem til 1579
Hertugdømmet Geldern frem til 1579
Dominium Groningen frem til 1594
Drenthe (en del av Dominium Overijssel, med Lingen) frem til 1579
Dominium Overijssel med Wedde og Westwoldingerland) frem til 1579
Grevskapet Zutphen frem til 1591
Det frie grevskapet Franche-Comté frem til 1678 (del av hertugdømmet Burgund)

Se også
 De sytten nederlandske provinser

 
Tysk-romerske rike
Historiske stater
Nederlands historie
Historiske stater og riker i Europa
Rikskretser i det tysk-romerske rike