alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Aleksandrów Łódzki

Aleksandrów Łódzki () er en by i Łódź voivodskap i det sentrale Polen. Den har 20 342 innbyggere (2004) og ligger i powiaten Zgierz. Byen er del av Storbyområdet Łódź.

Bosetningen oppstod rundt 1816 etter initiativ av adelsmannen Rafał Bratoszewski. For å behage regjeringen oppkalte han byen etter datidens tsar av Russland Alexander I, noe som i 1822 gav bosetningen byrettigheter. Etter Bartoszewskis død i 1824 gikk byen over til familien Kossowski. 

Etter 1832 begynte byen å forfalle økonomisk, på grunn av stor konkurranse fra tekstilindustrisentrene Łódź, Zgierz og Pabianice. Mot slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet oppstod mange strikkeforretninger, og denne bransjen dominerer i byen den dag i dag. I 1869 ble byen fratatt byrettighetene av regjeringen, og dette forble status i over 60 år. Byen fikk rettighetene tilbake i det frie Polen i 1924. Frem til andre verdenskrig var Aleksandrów Łódzki også møteplass for polsk, jødisk og tysk kultur.

Vennskapsbyer  
Kraslava, Puget-Ville

Byer i Łódź voivodskap
Piotrków Trybunalski

Piotrków Trybunalski () er den nest største byen i Łódź voivodskap i det sentrale Polen. Den har distriktsnivåstatus, 80 738 innbyggere (2005) og er hovedstaden i powiaten Piotrków.

Ifølge en legende skal byen ha blitt grunnlagt av magnaten Piotr Włostowic fra Schlesien i det 12. århundre. Bynavnet kommer av diminutivsformen til den polske utgaven av navnet «Peter» (Piotr – Piotrek).

Historie
Byen nevnes for første gang i et dokument fra 1217. I middelalderen var den en handelsplass på handelsveien fra Pommern til Russland og Ungarn, og senere fra Masovia til Schlesien. Piotrków Trybunalski fikk byrettigheter sannsynligvis i 1291 av hertugen av Sieradz, Władysław I den korte. Alle dokumentene gikk imidlertid tapt i en stor brann som ødela byen rundt 1400. I 1404 ble byrettighetene og privilegiene fornyet av kong Vladislav II Jagello. Bymurene ble reist av Kasimir den store, og under dennes styre kom mange tyske jøder som hadde blitt fordrevet fra Det hellige romerske rike til byen. 

Byen forfalt på 1600- og 1700-tallet på grunn av branner, epidemier, kriger med Sverige og til slutt Polens delinger. Under første verdenskrig ble den okkupert av Østerrike-Ungarn, og kom tilbake under Polen i mellomkrigstiden. I 1938 hadde byen 51 000 innbyggere, hvorav 25 000 var jøder og 1 500 var tyskere. 

Under andre verdenskrig var byen okkupert av Tyskland. Tyskerne opprettet her den første gettoen i det okkuperte Polen, så tidlig som i oktober 1939. Over 25 000 mennesker fra Piotrków og omegn ble fengslet her, og 22 000 ble sendt til den tyske konsentrasjonsleiren Treblinka.
 
Etter krigen, i årene 1949–1970, ble byen omdannet til et industrisenter.

Vennskapsbyer
Marijampolė, Maladzetsjna, Mosonmagyaróvár, Rivne, Velenje

Byer i Łódź voivodskap
Pabianice

Pabianice () er en by i Łódź voivodskap i det sentrale Polen. Den har 71 313 innbyggere (2004) og er del av Storbyområdet Łódź. Pabianice er hovedstaden i powiaten med samme navn.

Byen, opprinnelig et tettsted, er kjent siden 1085 og tilhørte hertugene av Masovia. I andre halvdel av 1100-tallet ble den overgitt til domkapittelet i Kraków. Byen fikk større betydning senere i andre halvdel av 1300-tallet, da den ble hovedsetet til forvaltningen av kirkegodset i Masovia. Rundt 1342 fikk Pabianice byrettigheter og sitt våpenskjold.

På 1600-tallet hadde byen 1100 innbyggere. Tallet sank til 300 i første halvdel av 1700-tallet etter Karl XIIs felttog mot Polen. Byen opplevde imidlertid stor vekst etter 1815 i forbindelse med oppbygningen av tekstilindustrien i Kongress-Polen. 

Under andre verdenskrig ble nesten hele den jødiske befolkningen, som i 1939 utgjorde 18 % av byens innbyggere, drept av de tyske nazistene.

Vennskapsbyer
Gusev, Plauen, Prato, Rokiškis

Byer i Łódź voivodskap
Tanum Teleport

Tanum Teleport er et godt synlig landemerke for alle som ferdes på E6 i nordre Bohuslän i Sverige. De store hvite parabolantennene ruver i øst. Jordstasjonen ligger noen kilometer sør for Tanumshede i Tanum kommune og omtrent 130 km nord for Göteborg.

Historikk
Anlegget ble vedtatt opprettet i 1968, etablert i 1971 og var i begynnelsen eid i fellesskap av teleforvaltningene i Danmark, Finland, Norge og Sverige. Senere ble Telia eier av anlegget. I hovedsak er anlegget blitt brukt til overføring av telefoni-, data- og TV-signaler til andre kontinenter via satellitter. 

Jordstasjonen i Tanum var en forutsetning for den nordiske videresendingen av store, internasjonale TV-sendinger, blant annet president Nixons besøk i Kina i 1972. Først på 1980-tallet bygget Televerket en egen jordstasjon i Norge, i Nittedal.

Men på 1990-tallet fikk anlegget konkurranse fra løsninger basert på fiberoptikk på havbunnen mellom kontinentene. I tillegg ble mye av den interkontinentale teletrafikken til og fra Norge overtatt av Nittedal jordstasjon i 1994.

I slutten av 2001 annonserte Telia at både jordstasjonen og hele selskapets satellittdivisjon skulle legges ned.

Anlegget er senere blitt kjøpt av et lokalt entreprenørselskap. Deler av utstyret skal være solgt, men antennene var sommeren 2018 fortsatt på plass.

Antennene
Tanum hadde i 2002 seks parabolantenner. Disse var rettet inn mot hver sin geostasjonære satellitt over Indiahavet eller Atlanterhavet. Den første antennen som kom på plass (i 1971) var på 30 meter i diameter. I 1981 ble det satt opp en ny antenne med diameter på 32 meter. Teknologiutviklingen førte etter hvert til at tilsvarende eller bedre effekt kunne oppnås med langt mindre antenner. Mellom 1987 og 1991 ble det satt opp tre antenner, én med en diameter på 11 meter og to med diameter på 18 meter. Den siste antennen som ble satt i drift kom i 1998 og hadde en diameter på 4 meter.

Arpanet
NORSAR (NORwegian Seismic ARray) fikk tidlig etablert en 2,4 kbit/s linje til Seismic Data Analysis Center (SDAC) i Virginia, USA, via jordstasjonen i Tanum. Dette systemet ble finansiert av DARPA og ble brukt til deteksjon av prøvesprengninger. Satellittlinken kan anses som det første trinnet i utvidelsen av Arpanet til Norge. I juni 1973 ble NORSAR en virkelig Arpanet-node med 9,6 kbit/s linjer til både SDAC og University College London (UCL). Begge via Tanum Teleport.

Bilder

Kilder
 Svenska Elektro- och Dataingenjörers Riksförening –  Tanum Teleport – utflykt på västkusten
Pål Spilling, Telenor forskning – Fra ARPANET til internett
Teknisk Ukeblad – Nittedal – satellittenes ankerpunkt
Henrik G. Bastiansen, UIO – Fremveksten av det elektroniske demokrati

Bohuslän
Kringkasting
Final Cut Pro

Final Cut Pro er et profesjonelt videoredigeringsprogram utviklet av Apple Inc. som har blitt populært blant både selvstendige filmskapere såvel som hos mange av Hollywoods regissører. Programmet har mulighet til å behandle mange ulike digitale format, som f.eks. DV, HDV, Panasonic P2, Sony XDCAM og 2K.

Final Cut Pro X

Apple lanserte 21. juni 2011 en ny versjon av Final Cut Pro, med navnet «Final Cut Pro X». Den selges for 2.100 kroner på Mac App Store og blir beskrevet som en total omskrivning av den originale applikasjonen. Final Cut Pro X er en 64-bit-applikasjon med støtte for Grand Central Dispatch og OpenCL, noe som tillater den å bruke alle tilgjengelige kjerner for bakgrunnsrendering. Også organiseringen av media er forandret; Final Cut Pro X støtter nå mange flere typer opptak, fra DV, til DSLR, hele veien opp til 4K-oppløsning. I tillegg vil alle opptak analyseres under importering, automatisk soteres inn i grupper for nærbilder, medium, bilder med to personer og gruppebilder, og forberedes for automatisk forbedring av blant annet lysskjær, urolig kamera og fargebalanse. Lyd vil også bli analysert i et forsøk på å fjerne forstyrrende elementer som nynning, dunk og andre merkbare feil. Det som av mange regnes som den viktigste funksjonen i Final Cut Pro X er «Magnetic Timeline» som har blitt fullstendig redesignet for å løse mange av problemene som oppleves i Final Cut Pro 7. Den nye tidslinjen lar brukere redigere opptakene midt i tidslinjen uten at andre videoklipp eller lydspor blir forskjøvet. I tillegg ble de øvrige Final Cut Studio-programmene, Compressor og Motion lansert på Mac App Store til 279 kroner.

Kjente filmer som er blitt redigert med Final Cut Pro 
The Rules of Attraction (2002)
Full Frontal (2002)
Cold Mountain (2003) (Academy Award Nominee for Best Editing)
Intolerable Cruelty (2003)
Napoleon Dynamite (2003) 
Open Water (2003) 
The Ladykillers (2004) 
Sky Captain and the World of Tomorrow (2004) 
Super-Size Me (2004) 
Michael Moore Hates America (2004)
Corpse Bride (2005) 
Dreamer: Inspired by a True Story (2005)
Happy Endings (2005) 
Jarhead (2005) 
Little Manhattan (2005)
Black Snake Moan (2006)
Hoot (2006)
Letters from Iwo Jima (2006) 
Happy Feet (2006) 
Zodiac (2007) 
No Country for Old Men (2007)
Reign Over Me (2007)
Youth Without Youth (2007)
Reno 911!: Miami (2007)
Balls of Fury (2007)
300 (2007)
Where The Wild Things Are (2008)
 Supervention (2013)

Referanser

Eksterne lenker 
 Apple.com: Final Cut Pro
 Apple.com: Final Cut Express

Apple-programvare
Videoredigering
Videoprogramvare
Jon Kyl

Jon Llewellyn Kyl (født 25. april 1942 i Oakland, Nebraska) er en amerikansk politiker. Han har vært senator og representert Arizona og Det republikanske parti i to perioder. Første periode var fra 1995 til 2013. I 2018 ble han utnevnt av Arizonas guvernør til å ta over avdøde John McCains plass. Han var medlem av Representantenes hus fra 1987 til 1995. 10. februar 2011 kunngjorde Kyl at han ikke tok gjenvalg i 2012. Han sa også at han kunne tenke seg å bli visepresidentkandidat.

I april 2006 ble Kyl kåret til en av «Amerikas ti beste senatorer» av Time Magazine.

Han er utdannet advokat.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Senatorer fra Arizona
Kongressrepresentanter fra Arizona
Advokater fra USA
Personer fra Burt County i Nebraska
Personer fra Davis County i Iowa
Frank Jarvis

Frank Washington Jarvis (født 31. august 1878, død 2. juni 1933) var en amerikansk friidrettsutøver. 

Jarvis ble olympisk mester på 100 meter under Sommer-OL 1900 i Paris.

OL-medaljer 
 1900  Paris  Gull i friidrett, 100 meter  USA

Eksterne lenker 
 

Sprintere fra USA
Olympiske mestere for USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 1900
Deltakere for USA under Sommer-OL 1900
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1900
Personer fra Washington County i Pennsylvania
Fødsler i 1878
Dødsfall i 1933
Brøttemsåsen

Brøttemsåsen er et boligfelt i Trondheim kommune i Trøndelag. Det består av 40 boliger som er bygd fra 1984 og utover. Området er utskilt fra de to gårdsbruka Brøttem og Grendstad.  Feltet ligger ved vestenden av Selbusjøen, på nordre side av sjøen. Avstanden til Trondheim sentrum er ca. 25 km.

Referanser 

Bosetninger i Trondheim
Bygder og grender i Trøndelag
Strøk i Trondheim
Klæbus geografi
De forente nasjoners pakt

De forente nasjoners pakt er avtalen som etablerte den internasjonale organisasjonen De forente nasjoner (FN). Avtalen ble åpnet for undertegning den 26. juni 1945 ved en konferanse i San Francisco i USA og trådte i kraft den 24. oktober 1945 etter å ha blitt ratifisert av de fem faste medlemmene av FNs sikkerhetsråd;

 Republikken Kina (senere erstattet med Folkerepublikken Kina)
 Frankrike
 Sovjetunionen (senere erstattet med Russland)
 Storbritannia
 USA

Eksterne lenker 
 
 De Forente Nasjoners Pakt, fra Lovdata

FN-traktater
FN
X-port Plater

X-port Plater, også kjent som X-port Records, var det første norske plateselskapet som spesialiserte seg på hardcore punk i Norge. Selskapet ble drevet av Gunnar Nuven (Feber, Svart Framtid, Kafka Prosess, So Much Hate, Crossbreed) og Ote Kippersund (Norske Budeier). Selskapet hadde først adresse i Vålerenggata, før det flyttet til Mandallsgate på Grønland i Oslo. Mandallsgate fungerte som base for plateskapet, postordresalg og besøksadresse. Etter at selskapet gikk inn rundt 1990 overtok Progress Records rettighetene til X-ports utgivelser.

Med unntak av den første utgivelsen, som kom i mellom 1400 og 1600 eksemplarer, kom utgivelsene kun i 1000 eksemplarer. Flere av disse er i dag ettertraktede samlerobjekter innenfor hardcore-miljøet både i Norge og ellers i Europa. Spesielt EPene til Svart Framtid og Bannlyst går et par ganger i året for høye summer på eBay. Noe som også har resultert i av det sirkulerer et par ulike bootleger av X-Port Plater sine utgivelser. For eksempel EP-ene X-001 t.o.m. X-005 (minus Proces sine låter) er presset som en bootleg LP med tittelen "Nå eller aldri" en gang på 2000-tallet, mens Bannlyst sine låter fra X-002 og X-003 (pluss andre låter) eksisterer som en bootleg "diskografi" LP. Nå sist ble dessuten Bannlyst sin 7"EP bootleget i 2008 og fremstår som en nær replika av originalen med utbrettcover.

Life... But How To Live It? sin LP ble offisielt reutgitt på en CD (som samler bandet sine to første album) av Progress Records i 1996. So Much Hate sin LP ble offisielt reutgitt av det tyske plateselskapet Norwegian Leather i 2007.

Diskografi
X-001 – Svart Framtid – EP 1984 7" EP (1984)
X-002 – Bannlyst – La dem ikke lure deg 7" EP (1985)
X-003 – Diverse artister – Nå eller aldri 7" EP (1985) *
X-004 – Proces/Stengte dører – Splitt 7" EP (1985)
X-005 – Barn av regnbuen – Det e`kje nåkka artig længer 7" EP (1986)
X-006 – So Much Hate – How We Feel LP (1987)
X-007 – Stand to Fall/Target of Demand – Splitt LP (1988
X-008 – Life... But How To Live It? – Life... But How To Live It? LP (1989)
 * Medvirkende band: Bannlyst, Psykisk Terror, Kafka Prosess, Siste Dagers Helvete, Angor Wat, Landssvik, Akutt Innleggelse.

Referanser

Eksterne lenker 
 Tore Stemland, X-port Records

Norske plateselskaper
Plateselskaper etablert i 1984
Selskaper opphørt i 1989
Tor André Knudsen

Tor André Knudsen (født 27. november 1967, død 30. mars 2004) var en sentral person i hardcore punk-miljøet i Oslo gjennom 16 år, fra han begynte å selge plater gjennom Den Gode Firkant i 1988 til han døde av hjerneblødning våren 2004. 

Knudsen spilte også bass på Junkfood Societys første mini-LP, og var lidenskapelig Lyn- og Derby-supporter. 9. mai 2004 ble det avholdt minnekonsert for Knudsen, der J.R. Ewing, Disiplin og et band satt sammen for anledningen, bestående av medlemmer fra blant annet J.R. Ewing og Amulet, spilte.

Platearbeider 
Da Den Gode Firkant ble slått sammen med Knallsyndikatet, et UFFA-basert plateselskap fra Trondheim, til Progress Records hadde Knudsen ansvaret for distribusjonsdelen. I 1996 trakk han seg fra samarbeidet og åpnet platebutikken Tiger i Oslo. Tiger ga også ut Gluecifers første fullengder, men satset hovedsakelig på platesalg og distribusjon, og utvidet etter hvert med en rekke ulike sjangere. Knudsen var butikkens leder helt frem til han døde. Tiger ble kjøpt og drives videre til dags dato av Kristian Kallevik som jobbet på Tiger på den tiden. I 2008 startet Kallevik plateselskapet Fysisk Format som drives fra kjelleren på Tiger.

Referanser 

Norske rockemusikere
Norske bassister
Fødsler i 1967
Dødsfall i 2004
Hallset skole

Hallset skole er en barneskole for 1.–7. trinn i Byåsen i Trondheim kommune. 

Skolen var ny 1970 og har blitt utvidet med nybygg ferdigstilte i 1997 og 2000. De yngste elevene på 1. 4. trinn benytter nybygget. Også deler av gamlebygget er restaurert. 

Hallset skole er naboskole til Selsbakk ungdomsskole og Byåsen videregående skole. Skolen har skolefritidsordning med 210 barn.

Hallsetrevyen 
Hallset skole er kjent for sin barnerevy, «Hallsetrevyen». Revyen ble fra 1992 lagt utenom skolen, men er fortsatt et tilbud til skolens elever.

Revyen startet som «Hallset skoles Cabaret» i 1983 av daværende rektor Sverre Sivertsen. Den gang var den integrert som en del i undervisningen. I 1992 ble Sivertsen pensjonert, og Kjell Nervik tok over som leder av kabareten. Den ﬁkk da navnet Hallsetrevyen. Samtidig gikk den ut av skolen og ble en aktivitet basert på hjelp fra foreldre og andre frivillige. Hallsetrevyen er i kontinuerlig utvikling, både innholdsmessig og teknisk. I 2005 ble det gjort forsøk på å endre navn, men det ville ikke barna ha noe av. Navnet Hallsetrevyen er blitt en institusjon på Hallset.

Hallsetrevyen er et tilbud til barna i 5. til 7. trinn. Hvis det er for lite aktører kan noen fra 4. trinn fra være med. Alle får tilbud om å delta. Hallsetrevyen er sosialt og selvutviklende for barna, samtidig gir tilbudet en positiv fritidsaktivitet til barna. Dette er også et tilbud til foreldrene da de må bidra i ulike arrangementsgrupper. Alt fra kostyme-, kulisse- og kjøkkengruppe til egen markedsføringgruppe. Hallsetrevyen fordrer god, gammel norsk dugnadsånd fra foreldre og foresatte samt andre frivillige.

Eksterne lenker 
 Hallset skole på trondheim.kommune.no
 Hallsetrevyens egen hjemmeside

Barneskoler i Trøndelag
Skoler i Trondheim
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1970
Byåsen
Spiez

Spiez er et tettsted i distriktet Niedersimmental i kantonen Bern i Sveits. Stedet ligger ved Thunersjøen, omtrent midt i mellom Thun og Interlaken.

Spiez er et jernbaneknutepunkt, og ligger på Lötschberglinjen som knytter sammen det nordlige og sydlige Sveits.

Turisme er en viktig inntektskilde for Spiez. Hovedattraksjonen på stedet er slottet med den tilhørende parken og den tidligromantiske slottskirken. Spiez huser også Hotel Belvédère, som er kjent i Tyskland som stedet Tysklands herrelandslag i fotball bodde under VM i fotball 1954. Dette mesterskapet endte i en overraskende tysk seier, og «ånden fra Spiez» regnes som en viktig faktor i triumfen.

Se også 
 Berner Oberland

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Slottets nettsider

Byer i Sveits
Bern (kanton)
Daimyō

En daimyō (大名, = stort navn) var en lokal hersker i det føydale Japan. Opprinnelig betegnet ordet de personer som gjorde seg sterkt gjeldende i de respektive områder. Fra 1100-tallet ble ordet gradvis en betegnelse for en posisjon innen samuraienes rekker. I Muromachitiden fremstod Shugo-daimyō (守護大名) som embedsmenn under Ashikaga-shogunatet, og i Sengoku-riden fikk man Sengoku-daimyō (戦国大名) som arbeidet for at Japan skulle bli mer enhetlig.

Daimyōene var del av sverdadelen (buke) og var formelt underlagt shōgunatet. De hadde på sin side  samuraiene som sine vasaller, som måtte betale for sitt len (han) fra sine inntekter. Ettersom sentralmakten i store deler av Muromachi-tiden ikke klarte å gjøre sin makt fullt gjeldende, kunne mange daimyōer de facto styre sine len helt uavhengig.

I Edo-tiden ble ordet til en betegnelse for en samurai som i egenskap av lensherre ytet shōgunen en reiseinntekt på mer enn 10 000 koku. Føydalherrer med lavere inntekt ble kalt shōmyō (小名, = lite navn). Ved å ilegge dem en rekke forpliktelser kunne Tokugawa-shōgunatet skaffe seg større kontroll over daimyōene. De måtte for eksempel stille familiemedlemmer som gisler, og i rammen av sankin kōtai dele sin egen tid i to halvdeler, mellom opphold i sine len og i Edo. 

I Edo-tiden ble daimyōene kategorisert etter følgende faktorer:
Kakaku (家格): Familieklasse
Kan'i (官位): Embedsrang ved keiserhoffet
Kokudaka (石高): Reiseinntekt
Yakushoku (役職): Stilling i Edo-shogunatet

Samuraier i sammenheng mot familien Tokugawa ble klassifisert slik:
 Shimpan-Daimyō (親藩大名): Slekninger
 Fudai-Daimyō (譜代大名): Slike som ble vasaller før slaget ved Sekigahara.
 Tozama-Daimyō (外様大名): Slike som ble vasaler etter dette slaget.

De fleste innflytelsesrike posisjoner i bakufu ble gitt til de tallrike Fudai-daimyōer; deres len var for det meste forholdsvis små og lå i det sentrale Japan. Tozama-daimyōene ble derimot utestengt fra viktigere posisjoner, ettersom de tidligere hadde stått i opposisjon til tokugawaene. Deres len var større, delvis med inntekter på mer enn én million koku, og var for det meste i periferien, som for eksempel på Kyūshū. 

Daimyōene ble kontrollert ved strenge lover under Edo-shogunatet. I Edo-tiden var det ca. 300 daimyōer og dermed 300 provinser.

Etter at shogunattiden var over, oppfordret regjeringen i den tidlige Meijitiden 1869 daimyōene til å overdra sin styringsrett over land og folk til hoffet. Alle daimyōene fulgte oppfordringen, og ble deretter Chihanji (han-guvernører). I 1871 avskaffet regjeringen alle han og opprettet isteden prefekturer. De tidligere daimyōer ble elevert til den nye adelsstand (華族 Kazoku). Deres status rettet seg etter størrelsen på deres tidligere len.

Referanser 

Japans historie
Interlaken

Interlaken er en by og en kommune omtrent midt i Sveits, i kantonen Bern. Byen er et populært sveitsisk turistmål.

Interlaken har fått navn etter den geografiske plasseringen mellom Brienzersjøen i øst og Thunersjøen i vest. Latin inter lacus betyr «mellom sjøer». Byen ligger på 570 meter over havet, og elven Aare renner gjennom byen. 

Tidligere var Interlaken særlig viktig på grunn av et augustinerkloster. Klosteret ble bygget i 1130 og stod frem til 1528. 

Byen har to jernbanestasjoner. Stasjonen Interlaken Ost er et av endepunktene til Jungfraubanen opp til Jungfraujoch.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Sveits
Kommuner i Sveits
Bern (kanton)
Gresslette

Gresslette eller grasland er betegnelsen på land som er enten sådd eller naturlig preget av plantearter i grasfamilien (Poaceae). Det finnes to hovedtyper; tropiske gressletter og tempererte gressletter. I varmere klimaer utgjør årlige arter den største bestanddelen av gresslettene, mens i tempererte strøk, slik som i Norge, er disse slettene dominert av flerårige planter som tåler varme somre og kalde vintre. Gressletter er som regel svært varierte. Vegetasjonen kan være kort, slik som i kritt- og gresskledde bakker – hvor vegetasjonen kan være lavere enn 30 cm i høyde, eller høy – som er tilfellet i søramerikanske gressletter og afrikanske savanner. Fra India er det også kjent at gress på enkelte steder kan gro til høyder som skjuler fullvoksne elefanter. Den eurasiske steppen regnes som den største forekomsten av gressletter i verden.

Se også 
 Cerrado
 Pampa
 Prærie
 Savanne
 Steppe

Eksterne lenker 
 

Sletter
Thun

Thun er en by i kantonen Bern i Sveits, og ligger ved elven Aares utløp fra Thunersjøen. Byen regnes som porten til Berner Oberland.

Thuns viktigste næringsveier er turisme, våpen- og metallindustri, forlagsvirksomhet og næringsmiddelindustri.

Byen har en lang historie. Navnet Thun kommer av keltisk «dunum», og byen har vært bebodd siden yngre steinalder. Byens berømte slott ble bygget på 1100-tallet av Zähringer-hertugene. Thun fikk byrettigheter i 1264, og tilfalt Bern i 1384.

Byens fotballag er FC Thun, som har gjort det svært godt internasjonalt, til tross for klubbens små ressurser.

Byen er populær for sine sjarmerende gater og natur.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Sveits
Bern (kanton)
Grossmünster

Grossmünster er en evangelisk-reformert kirke i gamlebyen i Zürich i Sveits. Den er en av byens tre store kirker, sammen med Fraumünster og St. Peterskirche.

Legenden sier at Grossmünster ble grunnlagt av Karl den store, hvis hest falt på kne over gravene til byhelgenene Felix og Regula. Denne legenden gjør at Grossmünster kan hevde å være eldre enn rivalen Fraumünster, som ble grunnlagt av Karls barnebarn Ludvig den tyske.

Ulrich Zwingli holdt til i Grossmünster, og startet herfra den sveitsiske reformasjonen i 1520. Zwingli og etterfølgeren Heinrich Bullinger satte i gang omfattende endringer i kirkens inventar, og fjernet blant annet orgelet i forbindelse med det nyinnførte forbudet mot kirkemusikk. Samtidig ble prekestolen og alteret flyttet ut av koret og inn i midten av kirken. 

Grossmünsters to distinkte tårn ble satt opp mellom 1487 og 1492 på initiativ av borgermester Hans Waldmann. 

Kirker i Sveits
Zürich