alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Pycnopsis

Se Systematisk inndeling

Pycnopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En nokså stor og kraftig, svart trebukk. Dekkvingene kan ha hvite eller oransjerøde tverrbånd, eller være svarte med små, hvite flekker.

Utbredelse 
Arten er vidt utbredt i det sørlige og østlige Afrika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
 Slekten Pycnopsis J. Thomson, 1860
 Pycnopsis brachyptera J. Thomson, 1860
 Pycnopsis brachyptera brachyptera J. Thomson, 1860
 Pycnopsis brachyptera obsoleta Fåhraeus, 1872
 Pycnopsis brachyptera uhaensis Fiedler, 1937
 Pycnopsis brachyptera vicina Koch, 1868

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 

Lamiinae
Dyr formelt beskrevet i 1860
Mjella kraftverk

Mjella kraftverk er et vannkraftverk ved Gransherad i Notodden kommune i Vestfold og Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 152 meter.

Installert effekt er 200 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,75 GWh.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Minikraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Notodden
Skiensvassdraget
Kraftverk etablert i 2007
Cathexis

Se Systematisk inndeling

Cathexis er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore til nokså store, slanke, brunspraglete trebukker. Forbeina er svært forlengede, og billene kan minne om små utgaver av den kjente arten Acrocinus longimanus (som de ikke er i slekt med). Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider og er smalere foran enn bak. Dekkvingene er nesten parallellsidige og ender i en skarp pigg på ytterhjørnet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørøstlige og østlige Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Colobotheini J. Thomson, 1860
 Slekten Cathexis J. Thomson, 1860
 Cathexis longimana (Pascoe, 1859)
 Cathexis vitticollis Zajciw, 1967

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 

Lamiinae
Tessarecphora

Se Systematisk inndeling

Tessarecphora er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art som midlertid deles opp i flere underarter.

Utseende 
En nokså liten, tettbygd, brunsvart trebukk. Hele oversiden er spredt kledt med lange, mørke, oppstående hår, på antennene er disse hårene delvis lyse. Antennene er kraftige og litt lengre enn kroppen, de ytterste leddene er blekbrune. Pronotum er mye bredere enn langt, med en kort tann midt på hver sidekant. Dekkvingene har uregelmessige, tynne, lyse tverrbånd.

Utbredelse 
Arten er vidt utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
 Stammen Compsosomatini J. Thomson, 1857
 Slekten Tessarecphora J. Thomson, 1857
 Tessarecphora arachnoides J. Thomson, 1857
 Tessarecphora arachnoides arachnoides J. Thomson, 1857
 Tessarecphora arachnoides amazonica Monné, 1980
 Tessarecphora arachnoides centralis Monné, 1980

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata

Eksterne lenker 
 
 
 Bilder av arten 
 Bildegalleri over noen arter fra Paraguay (Compsosomatini litt nede på siden)

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1857
6F

6F er et samarbeid mellom fem av fagforbundene innen Landsorganisationen i Sverige: Byggnadsarbetareförbundet, Elektrikerförbundet, Fastighetsanställdas förbund, Målareförbundet og Seko. 

Den opprinnelige samarbeidsavtalen ble underskrevet i september 2009, og da inngikk også det svenske Transportarbetareförbundet. Uenigheter vedrørende felles administration gjorde at Transport i 2012 ble stående utenfor 6F, men navnet ble beholdt.

6F startet i 2013 tenketanken Katalys, som bedriver utredningsvirksomhet og opinionsarbeid.

Referanser

Eksterne lenker
Offisielt nettsted

 
Etableringer i 2009
2009 i Sverige
Schönau im Schwarzwald

Schönau im Schwarzwald er en småby og et kursted i sørvestre Tyskland, beliggende i Landkreis Lörrach i Baden-Württemberg, ved elva Wiese i Schwarzwald, omkring 30 km sør for Freiburg im Breisgau. Stedet har 2321 innbyggere (2012) og et areal på 14,7 km².

Stedet er administrativt sete for kommunalforbundet Gemeindeverwaltungsverband Schönau im Schwarzwald, der foruten Schönau også nabokommunene Aitern, Böllen, Fröhnd, Schönenberg, Tunau, Utzenfeld, Wembach og Wieden inngår.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Baden-Württemberg
Kursteder
Nørsteteig kraftverk

Nørsteteig kraftverk er et vannkraftverk i Svartdal i Seljord kommune i Vestfold og Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 98 meter.

Installert effekt er 80 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,31 GWh.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Mikrokraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Seljord
Skiensvassdraget
Kraftverk etablert i 2006
Jostein Halgunset

Jostein Halgunset (født 1951) er professor i anatomi ved Det medisinske fakultet ved NTNU. Han er også daglig leder for Regional forskningsbiobank Midt-Norge (Biobank1) ved St. Olavs hospital. Biobanken utvikler løsninger for forskere som benytter humant biologisk materiale i medisinsk forskning.

Halgunset tok medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Bergen i 1977. Han har blitt kåret til årets underviser av studentene ved Det medisinske fakultet ved NTNU i 1996, 2001, 2008, 2010 og 2015.

Publikasjoner

Referanser

Eksterne lenker 
 Halgunsets profilside, NTNU

Norske medisinprofessorer
Stade Pierre-Mauroy

Stade Pierre-Mauroy er et multifunksjonstadion i Villeneuve d'Ascq, nær byen Lille i Frankrike. Det er hjemmebanen til fotballaget Lille, men det arrangeres også andre idrettsgrener der som rugby union og motocross.  Taket kan lukkes og da arrangeres det kamper i basketball, tennis og håndball.  Stadionet ble opprinnelig kalt Grand Stade Lille Métropole, og ble omdøpt 21. juni 2013 rett etter Pierre Mauroy døde.  Han var tidligere ordfører for Lille (1973-2011) og statsminister i Frankrike (1981-1984).

Historikk 
I 1975 begynte Lille å spille på Stade Grimonprez-Jooris med en kapasitet på . Dette stadion tilfredsstilte ikke UEFA sine krav og når laget spilte i en europacup, måtte de spille på Stade Félix Bollaert til rivalen Lens.  Det ble lagt planer om å bygge et nytt stadion, men det ble store protester siden det skulle ligge nær byens citadell. Planene ble skrinlagt og klubben flyttet til Stadium Lille Métropole som hadde mindre kapasitet () og heller ikke UEFA-standard.  Under Mesterligaen 2005/2006 spilte de sine kamper på Stade de France.

I 2006 hentet byens administrasjon inn anbud fra tre firmaer for et nytt multifunksjonstadion og firmaet Eiffage fikk jobben i 2008.  10. juli 2009 startet forberedelsene til byggingen og stadionet stod klart sommeren 2012.

Andre idretter 

Halvparten av banen har hydrauliske sylindre og skinner slik at det kan løftes og flyttes over den andre halvparten.  Under den delen som flyttes er det en baner og full tribuneseksjoner som gjør at det kan bli arrangert andre idretter som basketball, tennis eller konserter. Den halvdelen som ikke brukes blir dekket med et forheng.

Større idrettsarrangementer

EM i fotball 
Stadionet ble brukt under EM i fotball 2016.  Fire kamper i gruppespillet, én åttendedelsfinale og én kvartfinale ble spilt her.

EM i basketball 
Sluttspillet i Europamesterskapet i basketball for menn ble spilt på Stade Pierre-Mauroy i 2015.

VM i håndball 
Stadionet ble brukt under Håndball-VM 2017 for menn til to åttendedelsfinalekamper og én kvartfinalekamp. Det offisielle tilskuertallet var 28 010 i de to kampene som involverte vertsnasjonen Frankrike.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Om stadionet på hjemmesiden til Lille OSC)
  Stadionet på UEFA sin hjemmeside
  Stadionet på hjemmesiden til Håndball-VM 2017 

Fotballstadioner i Frankrike
Sport i Lille
Arenaer i Fotball-EM 2016
Håndball-VM 2017 for menn
Pavel Vrba

Pavel Vrba (født 6. desember 1963) er en tsjekkisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tsjekkiske fotballspillere
Tsjekkiske fotballtrenere
Trenere i Fotball-EM 2016
Fotballspillere for FK Hvězda Cheb
Fotballspillere for FC Baník Ostrava
Fotballtrenere for FC Baník Ostrava
Fotballtrenere for MŠK Žilina
Fotballtrenere for FC Viktoria Plzeň
Fotballtrenere for MŠK Púchov
Fotballtrenere for FK Anzji Makhatsjkala
Fotballtrenere for PFC Ludogorets Razgrad
Fotballtrenere for AC Sparta Praha
Trenere for Tsjekkias herrelandslag i fotball
Fødsler i 1963
Strand I kraftverk

Strand I kraftverk er et vannkraftverk ved Hjartsjåvatnet i Hjartdal kommune i Vestfold og Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 106 meter i en liten bekk.

Installert effekt er 4 kW. Årsproduksjon er 0,014 GWh.

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Mikrokraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Hjartdal
Skiensvassdraget
Kraftverk etablert i 2009
Ante Čačić

Ante Čačić (født 29. september 1953) er en kroatisk fotballtrener som er hovedtrener for . 

Fra 2015 til 2017 var han landslagstrener for . 7. oktober 2017 fikk han sparken som landslagstrener for . Zlatko Dalić overtok da jobben som landslagstrener.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kroatiske fotballtrenere
Trenere i Fotball-EM 2016
Fotballtrenere for NK Zadar
Fotballtrenere for NK Dubrava
Fotballtrenere for NK Osijek
Fotballtrenere for NK Slaven Belupo
Fotballtrenere for NK Inter Zaprešić
Fotballtrenere for NK Lokomotiva
Fotballtrenere for GNK Dinamo Zagreb
Fotballtrenere for NK Maribor
Trenere for Kroatias herrelandslag i fotball
Personer fra Zagreb
Fødsler i 1953
Andreas Tonning

Andreas Ansgar Tonning (født 23. juli 1922 i Stryn, død 9. mars 2002 i Trondheim) var en norsk professor i teoretisk elektroteknikk som gjennom sin forskning bidro til trådløse bomstasjoner og Køfri. Etter utdannelse som sivilingeniør i svakstrøm fra NTH i Trondheim i 1948 var han forsker ved Forsvarets Forskningsinstitutts (FFI) avdeling for radar i Bergen fram til 1963. Der bidro han til ny teknologi som ble brukt i NERA sine radiolinjer. Han hadde også et opphold ved Massachusetts Institute of Technology i Boston, USA, i 1949 og 1951. Han ble dr.techn. i 1959. Etter nok et USA-opphold 1962–63 ved Stanford University, ble han i 1963 professor i teoretisk elektroteknikk ved NTH.

Tonning ble i 1955 innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi der han var president fra 1979 til 1984. Videre ble han i 1973 innvalgt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim i 1973 Han var prorektor ved NTH i to perioder, 1967–68 og 1972–73. Han gikk av med pensjon som professor emeritus i 1992.

I 1986 startet han forskningsselskapet Triad sammen med 2 tidligere kolleger, Dag T. Gjessing og Jens F. Hjelmstad. Selskapet utviklet avansert radarteknologi som tidlig vakte stor interesse i militær flyindustri.

Han var sønn av småbruker Rasmus A. Tonning (1882–1958) og Thora Kristiansdatter Tonning (1888–1976). Han giftet seg i 1965 med Signe Overwien (1932–).

Utgivelser 
 A contribution to the general theory of linear networks, dr.techn.-avhandling.

Referanser

Eksterne lenker
 Andreas Tonnings privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

Professorer ved NTH
Elektronikkingeniører
Personer fra Stryn kommune
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab
Norske sivilingeniører
Norske elektronikkprofessorer
Bjoråi kraftverk

Bjoråi kraftverk er et vannkraftverk på fjellgården Skålid ved Sundsvatn i Fyresdal kommune i Vestfold og Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 60 meter i Bjoråi.

Installert effekt er 30 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,17 GWh.

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Mikrokraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Fyresdal
Kraftverk etablert i 2005
Arendalsvassdraget
Aker BP

Aker BP ASA () er et norsk almenaksjeselskap etablert av Aker, BP og Det norske oljeselskap i 2016 som en fusjon mellom BP Norge og Det norske oljeselskap. Det eies i fellesskap av Aker (40%), BP (30%) og andre eiere (30%).

Selskapet har 1 649 ansatte (2018) og er notert på Oslo Børs.  Styreleder er Øyvind Eriksen.

Det har 156 lisenser på norsk kontinentalsokkel (hvorav 92 er operatørskap) og ca. 906 millioner fat P50-reserver, med en samlet 2019-produksjon på rundt 155 900 fat per dag.

I desember 2021 kjøpte Aker BP Lundin Energys olje- og gassvirksomhet i en avtale verdt 125 milliarder kroner. Det kombinerte selskapet blir nest størst etter Equinor på norsk sokkel.

Referanser

Akergruppen
Norske oljeselskaper
Etableringer i 2016
Tveiten kraftverk

Tveiten kraftverk er et vannkraftverk i Seljord kommune i Vestfold og Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 72 meter i Kivleåi.

Installert effekt er 40 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,2 GWh.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Mikrokraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Seljord
Skiensvassdraget
Kraftverk etablert i 2004
Rui kraftverk

Rui kraftverk er et vannkraftverk i Fyresdal kommune i Vestfold og Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 50 meter i Røyningsdalåi.

Installert effekt er 400 kW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 1,8 GWh.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Minikraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Fyresdal
Arendalsvassdraget
Kraftverk etablert i 2000
Helle Bruk kraftverk

Helle Bruk kraftverk er et vannkraftverk på Helle i Kragerø kommune i Vestfold og Telemark.

Det utnytter et fall på 36 meter fra Skjørtjenn til fjorden.

Installert effekt er 600 kW. Årsproduksjon er 1,5 GWh.

Kraftverket ligger inne i et større bygg i et industriområde.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Minikraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Kragerø
Kraftverk etablert i 1945
Lars-Henrik Myrmel-Johansen

Lars-Henrik Myrmel-Johansen (født 1973) er en norsk statstjenestemann. Han er fra 1. juli 2016 ekspedisjonssjef ved Statsministerens kontors  innenriksavdeling.

Myrmel-Johansen studerte samfunnsvitenskap ved Universitetet i Oslo 1992 til 1996 og tok en PhD-grad ved London School of Economics and Political Science. Han har vært forsker ved Stiftelsen for samfunns- og næringslivsforskning og konsulent i McKinsey fra 2001 til 2004. Han har vært interrim-direktør i Direktoratet for forvaltning og IKT og var ekspedisjonssjef avdeling for IKT og fornying i Fornyings- og administrasjonsdepartementet fra 2007 til 2013.

Referanser 

Norske embets- og tjenestemenn
Fødsler i 1973
Gjøv kraftverk

Gjøv kraftverk er et vannkraftverk i Øvre Birtedalen i Fyresdal kommune i Vestfold og Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 23 meter fra Brutjønn.

Installert effekt er 100 kW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 0,7 GWh.

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase

Minikraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Fyresdal
Arendalsvassdraget
Kraftverk etablert i 2006
Olaf Kronstad

Olaf Kronstad (født Olaf Hansen 2. desember 1892 i Årstad, død 14. juli 1939) var en norsk skuespiller.

Kronstad virket ved Det Nye Teater. I 1933 medvirket han i filmen Op med hodet!.

Kronstad var sønn av garver Ludvig Hansen (senere Øvrebø) og dennes hustru Johanne. Han var i en periode gift med Botten Soot.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske skuespillere
Oksla

Oksla er en åsrygg nord i Vennesla kommune i Agder, tett ved grensa til Marnardal kommune. Toppen på 500,4 meter over havet er det høyeste punktet i Vennesla.

Referanser 

Fjell i Agder
Fjell under 1000 meter
Venneslas geografi
Maria Theresia Paradis

Maria Theresia Paradis (1759–1824) var en østerriksk pianist, sanger, komponist og musikkpedagog.

Virke 
 

Paradis var blind fra tidlig bardom. Hun var en prominent deltaker i det wienske musikklivet og kjente personlig flere av de viktigste representantene for wienerklassisismen, som Joseph Haydn og Wolfgang Amadeus Mozart. Fra 1783 til 1786 var hun på europaturne og spilte for en rekke samfunnstopper, deriblant de franske og engelske kongeparene; Ludvig XVI, Marie Antoinette og Georg III og Sophie Charlotte.

Verk i utvalg 
En stor del av Maria Theresia Paradis' mange verk er gått tapt. Sceneverkene hennes er sterkt påvirket av læreren Antonio Salieri, ellers er den typiske Wiener Singspielton framherskende. Klaververkene er influert av læreren Jan Antonín Koželuh.

Sceneverk
 Ariadne und Bacchus (1791)
 Der Schulkandidat (1792)
 Rinaldo und Alcina (1797)

Lieder
 Trauerkantate auf den Tod Leopolds II. (1792)
 Deutsches Monument Ludwigs des Unglücklichen (1793)
 Kantate auf die Wiedergenesung meines Vaters
 Zwölf Lieder

 Instrumentalverk
 2 klaverkonserter i g-moll und C-dur
 12 klaversonater (1792)
 Klavertrio (1800)
 2 fantasier for klaver i G-dur (1807) og C-Dur (1811)
 Sicilienne for fiolin og klaver (regnes som hennes mest populære verk, men ektheten er omstridt)

Referanser

Kilder

Litteratur 
 Rudolph Angermüller: Antonio Salieri. Dokumente seines Lebens. 3 Bde. Bock, Bad Honnef 2002.
 Ludwig August Frankl: Maria Theresia von Paradis’ Biographie. Linz 1876 (innscanning).

Eksterne lenker 

 
 Melanie Unseld: 
 Maria Theresia Paradis, hfmt-hamburg.de, MUGI – Musik und Gender im Internet], ved Hochschule für Musik und Theater Hamburg
 
 Sicilienne, spilt av Jacqueline du Pré (1962)
 Leksikonartikkelen «Paradis, Theresia», sophie-drinker-institut.de

Klassisistiske komponister
Kvinnelige komponister
Østerrikske pianister
Østerrikske komponister
Jan Antonín Koželuh

Jan Evangelista Antonín Tomáš Koželuh (1738–1814) var en bøhmisk komponist.

Koželuh studerte først hos Josef Seger i Praha, senere med Christoph Willibald Gluck og Florian Leopold Gassmann i Wien. Etter Gassmanns død studerte han sannsynligvis hos Antonio Salieri. 

Koželuh ble kapellmester ved to kirker i Praha. I hele sitt liv sto han i skyggen av fetteren Leopold Koželuh, som han i perioder underviste, og som han i dag forveksles med, selv i faglitteraturen og i ulike verkfortegnelser.

Koželuh skrev blant annet seksten messer, et rekviem, oratoriet Gioas re di Giuda, to operaer, én obo- og én fagottkonsert.

Kilder

Referanser 

Klassisistiske komponister
Klara-kirken

Klara-kirken, svensk: Sankta Klara kyrka (også stavet Santa Clara) er en kirke i Norrmalm i Stockholm sentrum. Før 1989 menighetskirke i Takle menighet da den ble innlemmet i Stockholm, og kirken er nå distriktskirke for Evangeliska fosterlandsstiftelsen som er ansvarlig for aktiviteter i kirken.

Kirken ble bygget på 1500-tallet av den nederlandske byggmester Hendrik van Huwen og siden da har mange arkitekter vært involvert i bygningen med kunst, blant andre Willem Gutt, Göran Josuae Adelcrantz, Carl Fredrik Adelcrantz, Carl Hårleman og sist i (1963-1965) Artur von Schmalensee. Med sitt 116 meter høye tårn er Klara-kirken Sveriges og Nordens nest høyeste.

Tårnet 
Tårnet er murt av rød teglstein med band av svarte, blanke fliser og som avsluttes med et høy kobberkledd tårnspir, omgitt av fire mindre tårn. I november 1932 ble det største blikkenslgerarbeide  i Sverige ferdig da kirkens 1 400 m² tårntaket var dekket med 1 600 kobberplater med en samlet vekt på 20 tonn. Tårnspissen består av et spir av smijern med en forgylt hane. Kirken ble restaurert i 1963-1965 av blant andre Artur von Schmalensee og var av en mer teknisk karakter i forbindelse med at det ble installert ny elektrisk motor til tårnuret. Nå er tårnet beskyttet mot brann med et sprinkleranlegg. Tårnet er 116 meter høyt og dermed blant Sveriges og Skandinavias høyeste høyeste bygninger.

Galleri

Utvendig

Interiør

Graver 
På kirkegården som omgir Klara-kirken er graver etter bl.a. C. M. Bellman, Anna Maria Lenngren, Carl Gustaf af Leopold, Gustaf Åkerhielm og Anna Christina Warg (Wendy Ulv). Inne i kirken finnes det også en rekke epitafier. Kirkegården er inngjerdet med et rekkverk i smijern.

Referanser

Kilder 
 Beskrivelsen av kirken er basert hovedsakelig på den svenske riksantikvarembetets kirkebeskrivelse (1996-11-29) av A. Hållén.
 SvK (27)-1927
 SvK (23)-1927
 Roland Odlander, Santa Klara kirken,1966
 Göran Åstrand, Her hviler den berømte svensker, 1999

 Santa Clara kirken nettstedet, der du også association S:ta Clara venner i kirken presentasjon av sine aktiviteter.

Kirker i Stockholm
Svenska kyrkans kirkebygninger i Sverige
Skåråfjell

Skåråfjell er et fjell helt nord i Skien kommune, øst for Eiangen. Toppen på 813,5 meter over havet er det høyeste punktet i Skien kommune.

Se også 
 Fjell i Telemark

Fotnoter

Referanser 

Fjell i Vestfold og Telemark
Skiens geografi
Fjell under 1000 meter