alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Our Lady of Gethsemani

Our Lady of Gethsemani (latin: Abbatia B. M. de Gethsemani; også Abbey of Gethsemani) er et amerikansk kloster i New Haven ved Bardstown i Nelson County i Kentucky. Det er et mannskloster for trappistene, og ligger innen grensene av erkebispedømmet Louisville.

Historie 
Det franske trappistabeddiet Melleray, som var under sterkt press under februarrevolusjonen i 1848, grunnla dette samme år (i sporene av den mislykkede klostergrunnleggelsen Casey Creek av Urbain Guillet) i Trappist i Kentucky klosteret Our Lady of Gethsemani («Vår frue av Getsemane»). Det ble i  1851 elevert til et eget abbedi. Det er det eldste kloster i USA som fortsatt består. Blant munkene var de betydelige forfatterne Raymond Flanagan (1903–1990), Thomas Merton og Chrysogonus Waddell.

Priorer og abbeder 
Eutropius Proust (1848–1859)
Benedict Berger (1861–1889)
Edward Chaix-Bourbon (1890–1896)
Benedict Dupont (1896–1898)
Edmond Obrecht (1898–1935)
Frederic Dunne (1935–1948)
James Fox (1948–1967)
Flavian Burns (1968–1973)
Timothy Kelly (1973–2000)
Damian Thompson (2000–2008)
Elias Dietz (2008–)

Grunnleggelser utgått fra Gethsemani 
1944: Trappistabbediet Conyers (Conyers i Georgia) 
1947: Trappistabbediet Huntsville (Huntsville i Utah, øst for Ogden) 
1949: Trappistabbediet Mepkin (Moncks Corner i Berkeley County i South Carolina) 
1952: Trappistabbediet Genesee (Piffard i Genesee Valley i New York, ved Geneseo)  
1955: Trappistabbediet New Clairvaux Vina (Vina i California, mellom Red Bluff og Chico)

Litteratur 
Dianne Aprile: The Abbey of Gethsemani. Place of peace and paradox. 150 years in the life of America's oldest Trappist monastery. Trout Lily Press, Louisville, Kentucky, 1998.

Eksterne lenker 
Nettsted
om abbediet i Encyclopaedia Cisterciensis
Abbediet på trappistenes hjemmesider
 Abbediet på de amerikanske trappisters hjemmesider

Etableringer i 1848
Gethsemani
Gethsemani
Kentucky
Easy Living (Gluecifer-EP)

Easy Living er en musikk-EP med Gluecifer. EP-en ble utgitt i 2002.

Sporliste
 «Easy Living» (Gluecifer)
 «Losing End» (Gluecifer)
 «Black Book Lodge» (Gluecifer)
 «I Saw the Stones Move» (Gluecifer)

Medvirkende

Gluecifer
 Biff Malibu - vokal, låtskriver
 Captain Poon - vokal, gitarer, låtskriver
 Raldo Useless - gitarer, låtskriver
 Stu Manx - bass, låtskriver
 Danny Young - trommer, låtskriver

Øvrige
 Kåre Vestrheim - produsent, tekniker
 Ulf Holand - miksing
 Howie Weinberg - mastering
 Motorfinger - coverdesign

Eksterne lenker
 Easy Living
EP-plater fra 2002
Gluecifer-album
Kristen Austarheim

Kristen Austarheim (født 21. oktober 1924 i Sauda, død 31. juli 2017) var en norsk psykiater.

Liv
Han var sønn av lagersjef Torald T. Østrem (1880–1951) og Anna Henrikke Fløgstad (født 1885). Etter examen artium i 1944 studerte han medisin og ble cand. med. fra Universitetet i Bergen i 1951. Fra 1951 til 1953 var han ansatt ved Gades Institutt i Bergen, og fra 1954 var han assistentlege ved Neevengården sykehus. Senere arbeidet han ved Haukeland sykehus, Valen sjukehus, Rogaland sykehus og Solli nervesanatorium. Han var også universitetsstipendiat ved Universitetet i Bergen og politilege i Bergen. Fra 1963 var han militærpsykiater på Vestlandet. Fra 1972 til 1979 var han administrerende overlege ved Rogaland psykiatriske sykehus, og fra 1979 assisterende overlege ved Lier sykehus.

Ved siden en rekke medisinske avhandlinger skrev Austarheim om Henrik Wergeland, blant annet en psykiatrisk studie (Henrik Wergeland. En psykiatrisk studie) i to bind. Det første bindet skaffet ham doktorgraden i medisin i 1966.

Referanser

Litteratur
 

Norske psykiatere
Personer fra Sauda kommune
Ud og ind igjen

Ud og ind igjen (originaltittel: In Again, Out Again) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1917 regissert av John Emerson med Douglas Fairbanks og Arline Pretty  i hovedrollene.

Medvirkende
Douglas Fairbanks - Teddy Rutherford
Arline Pretty - Janie Dubb
Walter Walker - Sheriff Dubb
Arnold Lucy - Amos Jennings
Helen Greene - Pacifica Jennings
Homer Hunt - Henry Pinchit
Albert Parker - Jerry
Bull Montana - Quenton Auburn
Ada Gilman - Teddy's Mother
Frank Lalor - Pinkie
Betty Tyrel - The Nurse
W. C. Robinson - The Trustee
Erich von Stroheim - Officer

Eksterne lenker 
 

Stumfilmer fra USA
Filmkomedier fra USA
Filmer fra 1917
Sort-hvitt-filmer
Manden som gjør hvad der falder ham ind

Manden som gjør hvad der falder ham ind (originaltittel: The Habit of Happiness) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1916 regissert av John Emerson med Douglas Fairbanks i hovedrollen.

Medvirkende
 Douglas Fairbanks - Sunny Wiggins
 George Fawcett - Jonathan Pepper
 Macey Harlan - Foster 
 Dorothy West - Elsie Pepper
 George Backus - Mr. Wiggins
 Grace Rankin - Clarice Wiggins
  William Jefferson - Jones
 Adolphe Menjou - Society Man (uncredited)

Eksterne lenker 
 

Stumfilmer fra USA
Filmkomedier fra USA
Filmer fra 1916
Sort-hvitt-filmer
Frank Leigh

Frank Leigh (født 18. april 1876 i London, England, død 9. mai 1948 i Los Angeles i California) var en britiskfødt amerikansk filmskuespiller.

Filmer i utvalg

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skuespillere fra USA
De flammende år

De flammende år (russisk: Повесть пламенных лет Povest''', plamennykh let'') er en sovjetrussisk drama- og krigsfilm fra 1961 regissert av Julija Solntseva.

For denne filmen ble Julija Solntseva belønnet med prisen for beste regi på filmfestivalen i Cannes i 1961.

Referanser

Eksterne lenker 

Russiske dramafilmer
Filmer fra 1961
Russiskspråklige filmer
Filmer om andre verdenskrig
Sovjetiske krigsfilmer
Sovjetiske dramafilmer
Mercedes-Benz EQC

Mercedes-Benz EQC er en elektrisk SUV utviklet og produsert av Mercedes-Benz.

Modellen ble lansert i 2018, og er basert på konseptbilen Generation EQ som ble vist på Paris Motor Show 2016. Den har to el-motorer, én på hver aksling, med til sammen 408 hk og 765 Nm. Rekkevidden er oppgitt til inntil 417 kilometer (WLTP).

Eksterne lenker 
 Mercedes EQC

EQC
Bilmodeller introdusert i 2018
Elbiler
Rolf Anonsen

Rolf Anonsen (født 22. desember 1930, død 11. november 2009) var en norsk fekter.
__notoc__
Han vant tre NM-gull i sabel i perioden 1950–1957.

Medaljer i norske mesterskap

Se også 
 Norgesmesterskapet i fekting

Kilder 
 Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsrevy 1953, s. 66.

Eksterne lenker 
 

Norske fektere
Zoltan Michael Kramarics

Zoltan Michael Kramarics (født 13. mars 1986) er en norsk fekter.

Han har vunnet to NM-gull og to NM-bronse i kårde siden 2008.

Medaljer i norske mesterskap

Se også 
 Norgesmesterskapet i fekting

Eksterne lenker 
 

Norske fektere
Kongepokalvinnere i fekting
T-14 Armata

T-14 Armata (russisk Т-14 «Армата») er en stridsvogn basert på Armata universell våpenplattform. Det er den første serieproduserte (2015) i neste generasjons stridsvogn, men ikke alle tester er gjennomførte ennå (2018). Når dette skjer, skal etter planen 2. motoriserte infanteridivisjon ta i bruk denne stridsvognen for videre utprøving.

Design 
Den viktigste nye funksjonen på denne stridsvognen er et tårn uten soldater som skal fjernstyres av et mannskap på tre som sitter i en panserkapsel fremme i skroget på stridsvognen.

Bevæpning 
Hovedvåpenet er en 125-mm kanon med betegnelsen 2A82-1M. Avfyringsenergien skal være større enn den på Leopard 2 med Rheinmetall og 120 mm kanon, og med forbedret presisjon og ildkraft med 10 skudd per minutt.

Mobilitet 
T-14 blir drevet av en ChTZ 12Н360 (A-85-3A) dieselmotor som produserer opp til 1 500 hk, med digital styring. Toppfart er 80-90 kilometer i timen og rekkevidden er om lag 500 kilometer.

Beskyttelse 

Mannskapet på tre er beskyttet av en intern panserkapsel med over 900 mm RHA-ekvivalent panser. Både chassis og tårn skal utrustes med reaktivt panser (ERA) fremme, på sidene og på toppen. Stridsvognen bruker et integrert, digitalt styresystem som overvåker funksjon og tilstand hos alle stridsvognmoduler, og i strid kan denne programvaren analysere trusler basert på utvendige sensorer og enten foreslå eller ta foranstaltninger for å eliminere disse truslene. Dette er en del av Afganit (russisk: Афганит) aktivt vernesystem som inneholder en radar i millimeterbølgeområdet (26,5–40 GHz) som oppdager, oppsporer og registrerar innkommende panservernmissil, både kinetiske prosjektil og tandem-ladninger. Radaren har en rekkevidde på om lag 100 kilometer.

Kommando og kontroll 
T-14 bruker kryptert samband som binder sammen flere stridsvoner med ledelse og stab, og kan gi måldata til artilleri og tjene til luftsorsvar og etterretning.

Referanser 

Stridsvogner
Sider uten gjennomgåtte oversettelser
T-15 Armata

T-15 Armata (russisk: T-15A) er en ny (2015) tung russisk stormpanservogn som ventes erstattet BMP-2 og MT-LB i hæren. Vogna er basert på en universell Armata våpenplattform og skal gi bedre vern til infanteristene som sitter i vogna. Det er plass til mellom syv og ni soldater i vogna, som har mange innebygde funksjoner for beskyttelse, inkludert en skuffe for hurtig å grave seg ned i skyttargrop i forsvar, samt flere kameraer og andre sensorer montert i skroget.

Bevæpning 

Tårnet er fjernstyrt digitalt av typen Bumerang-BM (Epoch) med 2A42 30-mm maskinkanon og koaksialt PK maskingevær samt utskytingsrør for 9M133 Kornet  panservernmissil på begge sider av tårnet.

Mobilitet 
Dieselmotoren er på 1500 hk, men vogna har en vekt på 48 tonn slik at maksimal fart blir 65 km/t og rekkevidden 550 km på full tank.

Beskyttelse 
Vogna har reaktivt panser og Afganit (russisk Афганит) eller Malakhit‎ (russisk: Малахит) aktivt vern.

Referanser 

Stormpanservogner
Bumerang-BM

Bumerang-BM  Epoch eller DUBM-30 Epoch er et pansertårn laget for vogner som T-15 Armata, Kurganets-25 og VPK-7829 Bumerang.

Tårnet er fjernstyrt digitalt med 2A42 30-mm maskinkanon og koaksialt PK maskingevær i tillegg til utskytingsrør for 9M133 Kornet panservernmissil på begge sider av tårnet.

Referanser 

Stormpanservogner
Stridsvogner
9M133 Kornet

9M133 Kornet (russisk: Корнет, NATO-kallenavn AT-14 Spriggan) er et moderne russisk bærbart panservernmissil for bruk mot stridsvogner. Missilet kom først i tjeneste i 1998. Systemet bruker laser-ledestrålestyring, og må ha minst 100 meters avstand til målet. Skuddvidden er 5,5 kilometer og systemet blir benyttet som sekundærvåpen av mange panservogner, men blir også benyttet i fortifiserte stillinger.

Referanser 

Panservernmissil
Daniel James

Daniel Owen James (født 10. november 1997) er en engelskfødt walisisk fotballspiller som spiller for , på lån fra Leeds United.

Den 7. juni 2019 ble Swansea og Manchester United enige om en overgang for Daniel James. 12. juni 2019 skrev han under en femårskontrakt, med opsjon på ett ekstra år, med Manchester United. Han scoret sitt første mål for klubben i sin debut mot Chelsea på Old Trafford  31.august 2021 ble Manchester United enige om overgang til Leeds United.

Landslaget 
Han ble tatt ut i  EM-tropp til EM i fotball 2021.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Walisiske fotballspillere
Engelske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2022
Spillere i Fotball-EM 2021
Fotballspillere for Hull City AFC
Fotballspillere for Swansea City AFC
Fotballspillere for Shrewsbury Town FC
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for Leeds United FC
Fotballspillere for Fulham FC
NSV maskingevær

NSV (russisk: НСВ Никитина-Соколова-Волкова) er et 12.7mm kaliber maskingevær laget i Sovjetunionen navngitt etter konstruktørene G.I. Nikitin (Г.И. Никитин), Y.S. Sokolov (Ю.М. Соколов) og V.I. Volkov (В.И. Волков). 

NSV veier 25 kg, skuddtakten er 700-800 skudd per minutt, rekkevidden er fra  til  meter mot henholdsvis luft- og bakkemål. Et ammunisjonsbelte med 50 skudd veier 11 kilo.

NSVT versjon er brukt på T-72, T-64 og T-80 stridsvogner. 

NSV blir nå (2017) erstattet av Kord maskingevær.

Varianter 

 12,7 Itkk 96: Finsk
 M87 NSVT: Serbisk
 NSW: Polsk.
 WKM-B: Polsk
 KT-12,7: Ukrainsk.
 MG-U: Bulgarsk

Brukere 
 : 
 
 
 
 
 :
 
 :
 :

Kilder 

Mitraljøser
Pascal Ackermann

Pascal Ackermann (født 17. januar 1994) er en tysk syklist.

Meritter 

2015
 2. etappe, Szlakiem Grodów Piastowskich
2016
  Tysk U23-mester i landeveisritt
 4. etappe, Tour de Berlin
  Mennenes fellesstart (U23), VM i landeveissykling
2018
 5. etappe, Romandie rundt
 2. etappe, Critérium du Dauphiné
  Tysk mester i landeveisritt
 London–Surrey Classic
 1. og 2. etappe, Polen rundt
 Brussels Cycling Classic
 Grand Prix de Fourmies
 2. etappe, Tour of Guangxi
2019
 Clásica de Almería
 Bredene Koksijde Classic
 Eschborn–Frankfurt
 2. og 5. etappe, Giro d'Italia 
1. etappe, Tour of Slovenia
1. og 3. etappe, Polen rundt
1. etappe, Deutschland Tour
GP de Fourmies
Gooikse Pijl
3. og 6. etappe, Tour of Guangxi
2020
 Clásica de Almería
1. etappe, UAE Tour
2. etappe + 3b, Sibiu Cycling Tour
1. og 2. etappe, Tirreno–Adriatico
9. og 18. etappe, Vuelta a España
2021
Etappe 0 og 3, Sibiu Cycling Tour
2., 3. og 5. etappe, Settimana Ciclistica Italiana
1. etappe, Deutschland Tour
2022
4. etappe, Polen rundt

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske syklister
Etappevinnere i Giro d'Italia
personer fra Landkreis Germersheim
Den baltiske vei

Den baltiske vei var en fredelig demonstrasjon 23. august 1989 i de tre baltiske landene, Estland, Latvia og Litauen. Det langsiktige formålet med demonstrasjonen var landenes frigjøring fra Sovjetunionen. 

Demonstrasjonen foregikk på den ca. 600 kilometer lange strekningen fra Tallinn, via Riga til Vilnius. Mer enn en million mennesker dannet langs strekningen en eneste lang menneskelig kjede. Demonstrasjonen fant sted på dagen 50 år etter undertegningen av Molotov-Ribbentrop-pakten, som la disse tre statene til Sovjetunionens interessefelt. Demonstrantenes krav var blant annet offentliggjøring av de hemmelige delene av denne pakten. 

De tre randstatene var da demonstrasjonen ble avholdt, fremdeles en del av Sovjetunionen. Demonstrasjonen var dermed en del av disse landenes frigjøringskamp. Den baltiske vei ble i 2009 oppført på UNESCOs liste over verdens dokumentarv.

Galleri

Se også 

 Sajudis

Referanser 

1989 i Estland
1980-årene i Latvia
1980-årene i Litauen
Hendelser i Estland
Hendelser i Latvia
Hendelser i Litauen
Oppløsningen av Sovjetunionen
VPK-7829 Bumerang

VPK-7829 Bumerang (russisk: Бумеранг) Boomerang er et amfibisk pansret personellkjøretøy med åtte hjul utviklet for Den russiske hæren.

Design 

Panseret, som er keramisk, vil beskytte mannskapet mot granatsplinter. 8x8 hjul med 750 hk dieselmotor.

Varianter 
 K-16 Bumerang Pansret personellkjøretøy
 K-17 Bumerang Stormpanservogn

Referanser

Se også 

 Bumerang-BM 
 Kurganets-25
 T-15 Armata
 Typhoon (AFV family)

Pansrede personellkjøretøyer (hjulgående)
Incadorcus ashaninka

Incadorcus ashaninka er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (ca. 20 millimeter), blank, svart hjortebille. Kroppen har gjerne en litt matt glans. Hannens kjever er noe forstørrede, kraftige, knivformede, påfallende asymmetriske, med høyre og venstre mandibel tydelig ulike. Pronotum er rundet, bredest foran, mye bredere enn dekkvingene, som er helt mørke hos denne arten.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Andesfjellene i Peru (Satipo).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Sclerostomini
 Slekten Incadorcus Arnaud & Bomans, 2006
 Incadorcus ashaninka Grossi, 2011

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Incadorcus ashaninka 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 2011
Perus insekter
Nico Cué

Nico Cué (født 1956 i Asturias) er en spansk fagforeningsmann og politiker.

I 1962 flyktet familien fra Spania under Franco, til Liège der han vokste opp. Etter at faren døde i en trafikkulykke, måtte familien flytte videre til Belgia der han tok teknisk utdannelse. Han arbeidet senere som gruve- og metallarbeider. Cué var fra 2006 til 2019 generalsekretær i fagforeningen Fédération générale du travail de Belgique (FGTB) i Vallonia. I 2019 ble han valgt som en av to toppkandidater (Spitzenkandidat) for Det europeiske venstrepartiet foran Europaparlamentsvalget i 2019.

Referanser 

Personer fra Asturias
Fagforeningspersoner
Nadav Guedj

Nadav Guedj (hebraisk: נדב גדג, født 2. november 1998 i Paris, oppvokst i Netanya) er en israelsk sanger. Han vant den israelske talentkonkurransen HaKokhav HaBa i 2015 og representerte Israel i Eurovision Song Contest 2015 med sangen «Golden Boy», der han endte på niendeplass med 97 poeng.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Israelske sangere
Deltakere i Eurovision Song Contest 2015
Personer fra Paris
Personer fra Sentral-distriktet
Ilanit

Hanna Drezner-Tzakh (hebraisk: חנה דרזנר, født 17. september 1947 i Tel Aviv) er en israelsk sanger, best kjent under artistnavnet Ilanit. Hun var en av Israels mest populære artister i 1960-, 1970-, og 1980-årene.

Bakgrunn 
Ilanit ble født i Tel Aviv, og foreldrene hennes innvandret til Israel fra Polen. Som femåring flyttet familien til São Paulo i Brasil, men flyttet tilbake til Israel i 1960.I 1964 dannet hun trioenGidi, Zach og Hanna (hebraisk: גידי, צח וחנה), der et av medlemmene var hennes kommende ektemann, Shlomo Zach. Trioen ble senere en duo under navnet Ilan & Ilanit. I 1966 utga de debutalbumet Ilan Ilan, som fikk stor suksess. Duoen og ekteskapet ble oppløst i 1973, og Ilanit satset deretter på en solokarriere. Hun fortsatte likevel et profesjonelt samarbeid med eksmannen. I 1972 utga hun sitt første soloalbum.

I 1973 var Ilanit Israels første representant i Eurovision Song Contest, der hun fremførte bidraget «Ey sham» («אי שם», norsk: Et sted). Bidraget endte på fjerdeplass. Den israelske debuten ble ledsaget av tidenes største sikkerhetsoppbud i konkurransen til da. En anekdote går ut på at Ilanit opptrådte med skuddsikker vest under kjolen, noe hun har tilbakevist i ettertid. Samme år ga hun ut sitt andre studioalbum, der «Ey sham» var et av sporene. 

I 1974 representerte Ilanit Israel i World Popular Song Festival i Tokyo med sangen «Shiru shir lashemesh» (norsk: syng en sang til solen). Finalen ble arrangert 17. november 1974, og hun endte på niendeplass.

Ilanit deltok på nytt i Eurovision Song Contest 1977 med bidraget «Ahava hi shir lishnayim» («אהבה היא שיר לשניים», norsk: kjærlighet er en sang for to) og endte på ellevteplass med 49 poeng. Hun skulle også ha deltatt i Eurovision Song Contest 1984 med låten «Balalaika», men konkurransen sammenfalt Israels minnedag, og landet trakk seg derfor fra Eurovision Song Contest dette året.

Hvert eneste år i perioden 1971–1977 ble hun kåret til årets sanger i Israel, en bedrift ingen andre israelske artister har lyktes med.

Ilanit fortsatte å ha stor suksess i hjemlandet, blant annet med flere sanger av sangeren og låtskriveren Ehud Manor. I 2005 turnerte hun i Nord-Amerika sammen med flere andre etablerte israelske artister. I 2008 ga hun ut albumet Israelit, og i 2017 barneplaten Holiday Songs for Children.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Israelske sangere
Deltakere i Eurovision Song Contest
Ali Alipour

Ali Alipour (født 2. juli 1994) er en iransk fotballspiller som spiller for den portugisiske klubben .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske fotballspillere
Fotballspillere for Yazd Louleh FC
Fotballspillere for Rah Ahan FC
Fotballspillere for Persepolis FC
Fotballspillere for CS Marítimo
Fotballspillere for Gil Vicente FC
Dancing Lasha Tumbai

«Dancing Lasha Tumbai» () er en sang fra 2007 med den ukrainske komikeren og artisten Verka Serduchka (Andrij Danylko). Sangen var Ukrainas bidrag i Eurovision Song Contest 2007 i Helsingfors i Finland, der den endte på andreplass bak Serbias «Molitva» med Marija Šerifović. Sangen het opprinnelig «Danzing», men endret tittel på grunn av kontroverser rundt sangteksten. Teksten har fire forskjellige språk: tysk, engelsk, russisk og ukrainsk.

Om sangen 
«Dancing Lasha Tumbai» er skrevet av komikeren og dragartisten Andrij Danylko, best kjent som sitt alter ego Verka Serduchka. Sangen vant den ukrainske nasjonale finalen i 2007 og var dermed Ukrainas bidrag til Eurovision Song Contest 2007.

Valget av en  dragartist som Ukrainas representant ble sterkt kritisert av flere medier og politikere i landet.

Også sangteksten ble møtt med kritikk og kontroverser. Ifølge låtskriveren selv, er uttrykket «Lasha Tumbai« et mongolsk uttrykk for pisket krem, milkshake eller kjernet smør. Kritikere mente imidierltid at det ikke fantes noe slikt uttrykk på mongolsk, og at uttalen av uttrykket kunne høres ut som «Russia goodbye» (Russland, farvel) – som en kommentar til Oransjerevolusjonen i Ukraina 2004–2005. Deler av teksten er imidlertid også på russisk.

Serduchka fikk imidlertid full støtte av kringkasteren Natsionalna telekompanija Ukraïny, og deltakelsen i Helsingfors gikk dermed som planlagt. Sangen endte på andreplass og ble en hit i flere europeiske land.

Listeplasseringer

Referanser 

 
 
 

Ukrainske sanger
Sanger fra 2007
Bidrag til Eurovision Song Contest
Dragshow
Sinplus

Sinplus er en sveitsisk musikkduo bestående av brødrene Ivan og Gabriel Broggini.

Bakgrunn 
Duoen ble etablert i 2009 av brødrene Ivan og Gabriel Broggini. Siden starten har Sinplus mottatt flere utmerkelser, priser og nominasjoner, blant annet en MTV Award for beste sveitsiske nummer samt en nominasjon for beste europeiske nummer. Duoen representerte Sveits i Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Aserbajdsjan med sangen «Unbreakable».

I 2016 solgte de til gull i Sveits med singelen «Tieniti Forte». Sangen var skrevet som offisiell låt for Europamesterskapet i turn i Sveits. I 2017 fikk de en ny gullplate med kraftballaden «Y and I».

Eurovision Song Contest 
3. november 2011 deltok de i sangkonkurransen til den franskspråklige sveitsiske kringkasteren Radio Télévision Suisse (RTS) med sangen «Unbreakable», men uten å ta seg videre til den nasjonale sangkonkurransen Die grosse Entscheidungsshow. I stedet prøvde de seg i uttaket til den italienskspråklige kringkasteren Radiotelevisione svizzera di lingua italiana (RSI) fem dager etter. Der kvalifiserte de seg til den nasjonale finalen 10. desember 2011, som de vant med 17,87 prosent av stemmene. Blant annet konkurrerte de mot den første vinneren av Eurovision Song Contest, Lys Assia. Sinplus fikk dermed representere Sveits i Eurovision Song Contest 2012.

Sinplus deltok i semfinale 1 i Eurovision Song Contest 2012, men endte på ellevteplass og kvalifiserte seg ikke til finalen.

Diskografi

Album 

 2012: Disinformation
 2014: Up to Me
 2017: This Is What We Are

Singler

Referanser

Eksterne lenker 

 

 

Deltakere i Eurovision Song Contest 2012
Sveitsiske musikere
Kontorist

Kontorist er en lavere stilling på kontor. 

Kontoristenes (yrkebetegnelsen ble tatt i bruk på slutten av 1700-tallet) arbeidsoppdrag ble med tiden varierende. De hadde innenfor foretakene ganske høy status, og kunne utnyttes av sine sjefer til også å utføre tjenester av mer personlig art. De ble ofte ansett mer som eierfamilienes tjenere enn som lønnsarbeidere og hadde høyere status enn disse. Motsetninger forekom mellom «mansjettarbeiderne» og de «egentlige» arbeiderne. Deres ansettelsesvilkår var generelt betydelig mer fordelaktige enn øvrige ansattes. Som kontorister regnet en opprinnelig skrivere, bokholdere, kasserere og avlønningspersonale. Frem på 1900-tallet tilkom skrivemaskinister, telefonister, resepsjonister med flere.

Yrket har gjennomgått en revolusjonerende utvikling fra fjærpenner via de første regne- og skrivemaskinene til datamaskiner. Det var lenge – frem til et stykke inn på 1900-tallet – et utpreget mannlig arbeid, selv om unntak fantes. Etter yrkets femininisering har dets status sunket, og yrkeskorpset har ikke lyktes å henge med i arbeidernes lønnsutvikling.

Kilder 
 Nordisk familjebok
 SAOB
 Braverman, Harry: Arbeid og monopolkapital

Beskjeftigelser