alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Triodontus

Se systematisk inndeling

Triodontus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Små til middelsstore (6,5-17 millimeter), bredt ovale og hvelvede, blanke, brune til brunsvarte skarabider. Antennene er 10-leddete. Pronotum kan ha opphøyde knøler i midten, hannene har en knøl eller et horn i pannen og kan slik lett forveksles med hornbiller (Dynastinae). Dekkvingene har markerte lengdefurer hos noen av artene. Beina er kraftige med brede tenner på for-leggene og lange sporer på bakleggene.

Levevis 
Lite er kjent om biologien til disse billene, som trolig lever det meste av livet under jorda. Disse artene har fullt utviklede flygevinger, ulikt de fleste andre Orphninae.

Utbredelse 
Slekten er endemisk for Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
 Stammen Orphnini
 Slekten Triodontus Westwood, 1846 
 Triodontus alticola Paulian, 1976
 Triodontus ankarafantsikae Frolov, Montreuil & Akhmetova, 2016 
 Triodontus bicavatus Fairmaire, 1905
 Triodontus copridoides Paulian, 1976
 Triodontus fairmairei Frolov, Montreuil & Akhmetova, 2016
 Triodontus hanskii Frolov, 2010
 Triodontus hildebrandti Fairmaire, 1883
 Triodontus hova (Fairmaire, 1868)
 Triodontus inexpectatus Frolov, Montreuil & Akhmetova, 2016
 Triodontus itremoi Paulian, 1976
 Triodontus lemoulti Frolov, Montreuil & Akhmetova, 2016
 Triodontus maroantsetrae Paulian, 1976
 Triodontus modestus Benderitter, 1914
 Triodontus nigritus Brancsik, 1892
 Triodontus nitidulus (Guérin-Ménéville, 1829) - noen ganger plassert i slekten Orphnidius
 Triodontus owas Westwood, 1852
 Triodontus viettei Frolov, Montreuil & Akhmetova, 2016

Referanser

Kilder 
 Nettside om slekten
 Oversikt over artene

Eksterne lenker 
 
 

Orphninae
Dyr formelt beskrevet i 1846
Saprus

Saprus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Både larven og de voksne billene graver i sand.

Utseende 
Små (2 – 5 millimeter) biller, nokså tettbygde med kraftige bein, antennene ender i en vifte. Kroppen er mer eller mindre sylindrisk, de fleste er glatte og svarte eller brunlige på farge. Beina er utviklet til kraftige gravebein. Larvene er såkalte scarabaeiforme larver, fete og hvite, mer eller mindre C-formede, med en kraftig hodekapsel, kraftige, men ikke spesielt store kjever og tre par korte, kraftige bein.

Levevis 
Aegialiinae er knyttet til sandete områder, særlig havstrender og elvebredder, der de graver i sanden.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia inkludert Tasmania.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien sandkrypere, Aegialiinae Laporte de Castelnau, 1840
 Stammen Aegialiini Laporte de Castelnau, 1840 
 Slekten Saprus Blackburn, 1904 
 Saprus griffithi Blackburn, 1904
 Saprus lawrencei Stebnicka & Howden, 1995
 Saprus victoriae Stebnicka & Howden, 1995
 Saprus weiri Stebnicka & Howden, 1995

Kilder

Eksterne lenker 
 

Sandkrypere
Biller formelt beskrevet i 1904
Zymogen

En zymogen, også kalt en proenzyme, er en inaktiv forløper av et enzym. En zymogen krever en biokjemiske endringer (for eksempel en hydrolyse reaksjon for å avsløre den aktive beliggenheten, eller endre konfigurasjonen for å avsløre den aktive nettstedet) for at det skal bli et aktivt enzym. Den biokjemiske endring oppstår vanligvis i Golgi organer, hvor en bestemt del av forløperende enzym er spaltet for å aktivere den. Det deaktiverte stykket som er spaltet av, kan være et peptid - enhet, eller det kan være uavhengige brettede domener som består av mer enn 100 residuum. Selv om de begrenser enzymets evne, disse n-terminal utvidelser av enzym eller en "prosegment" hjelper ofte til med å stabilisere og bretting av enzymet de hemmer.

Bukspyttkjertelen skiller zymogens dels for å hindre enzymer fra fordøye proteiner i celler hvor de er syntetisert. Enzymer som pepsin er skapt i form av pepsinogen, en inaktiv zymogen. Pepsinogen er aktivert når chief celler slipp den inn i magesyren, hvor saltsyren delvis aktiverer det. En annen delvis aktivert pepsinogen fullfører aktivering ved å fjerne peptiden, som endrer pepsinogen til pepsin. Utilsiktet aktivering av zymogens kan skje når utskillelsen kanalen i bukspyttkjertelen er blokkert av en gallestein som resulterer i akutt pankreatitt.

Sopp skiller også ut fordøyelsesenzymer i miljøet som zymogens. Det ytre miljø har en annen pH enn inne i de fungal cellene og dette endrer zymogene strukturen i et aktivt enzym.

En annen måte som enzymer som kan eksistere i inaktive former og senere bli konvertert til aktive former er ved å aktivere bare når en kofaktor, kalt et koenzym, er bundet. I dette systemet blir inaktiv form (apoenzyme) til aktiv form (holoenzyme) når koenzymet bindes.

Eksempler 
Eksempler på zymogens:
 Angiotensinogen
 Trypsinogen
 Chymotrypsinogen
 Pepsinogen
 De fleste proteiner i koagulering system (for eksempel, fibrinogen)
 Noen proteiner av komplement-systemet
 Procaspases
 Pacifastin
 Proelastase
 Prolipase
 Procarboxypolypeptidases

Referanser

Eksterne lenker 
 Webster oppføring på zymogene
 Washington.edu
 Molekylære mekanismer for konvertering av zymogens til aktiv proteolytiske enzymer

Enzymer
Mimaegialia

Mimaegialia er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
Mimaegialia er små, kraftige, brune eller svarte skarabider. Beina er kraftige gravebein.

Levevis 
Nesten ingenting er kjent om biologien til denne arten, men det er sannsynlig at den graver i sand som de fleste andre sandkrypere (Aegialiinae).

Utbredelse 
Arten er utbredt i Argentina.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien sandkrypere (Aegialiinae) Laporte, 1840
 slekten Mimaegialia Nikolajev, 2007
 Mimaegialia argentina (Martínez, Pereira & Vulcano, 1970)

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Mimaegialia

Eksterne lenker 
 

Sandkrypere
Biller formelt beskrevet i 1970
Argentinas insekter
Amerisaprus

Amerisaprus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En liten (2,8-3 millimeter), avlang, matt skarabide, svart på farge. Hodet er spadeformet. Pronotum er kraftig punktert, nokså hvelvet. Dekkvingene er avlange, hvelvede, med rader av svært grove punkter. Beina er korte, kraftige gravebein.

Levevis 
Lite er kjent om biologien til denne arten, men de kjente eksemplarene er funnet mellom løvstrø.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Chile.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien sandkrypere (Aegialiinae) Laporte, 1840
 slekten Amerisaprus Stebnicka & Skelley, 2004
 Amerisaprus valdivia Stebnicka & Skelley, 2004

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Mimaegialia

Eksterne lenker 
 

Sandkrypere
Chiles insekter
Biller formelt beskrevet i 2004
Argeremazus

Argeremazus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende 
En liten (3-3,2 millimeter), avlang, litt blank skarabide, brun på farge. Hodet er spadeformet. Pronotum er spredt og grovt punktert, nokså hvelvet. Dekkvingene er avlange, hvelvede, parallellsidige, med rader av fine punkter. Beina er korte, kraftige gravebein. For-leggen har to tenner (vanligvis tre hos andre skarabider (Scarabaeidae)).

Levevis 
Lite er kjent om biologien til denne arten, men de kjente eksemplarene er funnet i områder med sanddyner, det er sannsynlig at arten graver i disse.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Argentina.

Systematisk inndeling 
Plasseringen av denne arten i sandkrypere (Aegialiinae) er noe usikker.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien sandkrypere (Aegialiinae) Laporte, 1840
 slekten Argeremazus Stebnicka & Dellacasa, 2004
 Argeremazus neuquen Stebnicka & Skelley, 2004

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Mimaegialia

Eksterne lenker 
 

Sandkrypere
Biller formelt beskrevet i 2004
Chaetonyx

Se systematisk inndeling

Chaetonyx er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Små (4,5-6 millimeter), kraftige, bredt ovale og hvelvede, blanke, gulbrune til mørkbrune skarabider. Fasettøynene er sterkt redusert og de er trolig nesten blinde. Antennene er 10-leddete. Oversiden er kraftig, men ikke særlig tett punktert, på dekkvingene danner punktene litt uregelmessige rader. Pronotum er rundet, mye bredere enn langt, hodet er uten horn eller knøler hos begge kjønn. Beina er kraftige med brede tenner på for-leggene og lange sporer på bakleggene.

Levevis 
Disse billene har en nærmest rent underjordisk levesett og kommer sjelden til overflaten. De kan være vanlige i skog ved elvebredder. De voksne billene er ikke flygedyktige.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Europa, hovedsakelig Italia og Balkan.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
 Stammen Orphnini
 Slekten Chaetonyx Schaum, 1862
 Chaetonyx binaghii Mariani, 1946 
 Chaetonyx robustus Schaum, 1862 - tre underarter
 Chaetonyx schatzmayri Mariani, 1946

Kilder 
 Nettside om slekten
 Oversikt over artene

Eksterne lenker 
 Bilde av Chaetonyx sp., trolig schatzmayri
 
 

Orphninae
Dyr formelt beskrevet i 1862
Aptium

Aptium er en alder i den geologiske tidsskalaen, eller en scene i den stratigrafiske kolonnen. Det er en underdel til tidlig eller nedre krittepoken eller serie og omfatter tiden fra 125 til 113 millioner år siden. Aptium etterfølger Barremium og kommer før Albium. Aptium overlapper delvis den øvre delen av den regionalt brukte tidsperioden Urgonium.

Galleri 

Stratigrafi
Madecorphnus

Se systematisk inndeling

Madecorphnus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Små (4,5 - 5 millimeter), ovale og hvelvede, blanke, brune til svarte skarabider. Antennene er 10-leddete. Slekten utmerker seg ved å ha asymmetriske kjever (mandibler), særlig hos hannene der den ene mandibelen er mye større enn den andre. Hode og pronotum er glatte uten horn, knøler eller uthulinger. Dekkvingene er hvelvede, blanke, ganske spredt og uregelmessig punkterte. Beina er nokså kraftige med brede tenner på for-leggene og lange sporer på bakleggene.

Levevis 
Lite er kjent om biologien til disse billene, som trolig lever det meste av livet under jorda og er regnet for å være sjeldne.

Utbredelse 
Slekten er endemisk for Madagaskar og er for det meste utbredt over den østre delen av øya.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
 Stammen Orphnini
 Slekten Madecorphnus Paulian, 1992
 Madecorphnus aquilonius Frolov, 2012
 Madecorphnus barclayi Frolov, 2012
 Madecorphnus brunneus Frolov, 2010
 Madecorphnus cuccodoroi Frolov, 2010
 Madecorphnus dentatus Frolov, 2010
 Madecorphnus falcatus Paulian, 1992
 Madecorphnus falciger (Lansberge, 1886)
 Madecorphnus falculoides (Paulian, 1977)
 Madecorphnus fisheri Frolov, 2014
 Madecorphnus hanskii Frolov, 2012
 Madecorphnus montreuili Frolov, 2010
 Madecorphnus niger Frolov, 2010
 Madecorphnus pauliani Frolov, 2010
 Madecorphnus perinetensis Frolov, 2010
 Madecorphnus peyrierasi Frolov, 2010
 Madecorphnus punctatus Frolov, 2010
 Madecorphnus saintemariensis Frolov, 2014
 Madecorphnus simplex Frolov, 2010
 Madecorphnus tuberculatus Frolov, 2014

Kilder 
 Nettside om slekten
 Oversikt over artene
 Frolov, A.V. (2010) Revision of the Madagascan genus Madecorphnus Paulian (Coleoptera: Scarabaeidae: Orphninae). Journal of natural history, 44(17-18): 1095-1111. 
 Frolov, A.V. (2012) Three new species of the scarab beetle genus Madecorphnus Paulian, 1992 (Coleoptera: Scarabaeidae: Orphninae) from Madagascar. Proceedings of the Zoological Institute RAS, 316(2): 159-165. Full article:PDF

Eksterne lenker 
 
 

Orphninae
Biller formelt beskrevet i 1992
Madagaskars endemiske fauna
Madagaskars insekter
Reinkappkjøring

Reinkappkjøring er en idrett som kan foregå ved at en kusk konkurrerer om å styre en rein først til mål. Kusken kan konktrollere reinen enten fra en vogn eller ved å stå på ski bak reinen. Det avholdes årlig ulike mesterskap i sporten. Siden 2005 har det vært avholdt norgesmesterskap i Tromsø.

Det første offisielle stevnet i reinkappkjøring ble arrangert i Kautokeino i 1954.

Referanser 

Reindrift
Sportsarrangementer
Joe Hisaishi

Mamoru Fujisawa (藤澤 守; født 6. desember 1950), kjent som Joe Hisaishi (久石 譲), er en japansk komponist som er kjent for å ha laget musikk til over 100 filmer. Han har også gitt ut flere originalalbum. Han har samarbeidet med regissør Hayao Miyazaki og Studio Ghibli siden 1984 da han lagde musikken til Nausicaä – Prinsessen fra Vindens Dal, og har siden laget musikken til alle filmene til Miyazaki.

Diskografi – utvalg 
 Nausicaä – Prinsessen fra Vindens Dal (1984)
 Laputa – himmelslottet (1986)
 Min nabo Totoro (1988)
 Kikis budservice (1989)
 Porco Rosso (1992)
 Kids Return (1996)
Prinsesse Mononoke (1997)
 Hana-bi (1998)
 Kikujiro (1999)
 Chihiro og heksene (2001)
 Det levende slottet (2004)
 Okuribito (2008)
 Ponyo på klippen ved havet (2008)
 Vinden stiger (2013)
 Fortellingen om prinsesse Kaguya (2013)

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted (japansk)
 
 
 

Filmmusikkomponister
Japanske musikere
Astrid Båhl

Astrid Båhl (født Astrid Margarete Bål 6. juni 1959 i Karesuando i Sverige) er en norsk samisk artist, som 1986 skapte samenes flagg.

Biografi 

Båhl flyttet som barn til Skibotn i Storfjords kommune i Troms fylke.. Hun startet sin kunstnerutdannelse allerede på Solhaugens gymnas i Narvik, og fortsatte siden på Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo, hvor hun studerte tekstiltrykk, grafikk, grafisk design og frihåndstegning. Båhl har vært representert på flere utstillinger, blant annet «Mijjen luunie – Kums oss», en sydsamisk vandringsutstillning som ble åpnet den 6. februar 1994 i Elverum samt «ČSV- å visualisere Sápmi» på Galleri F15 på Jeløya i 2006.

I 1986 utlyste Nordisk sameråd en konkurranse om et samisk flagg, hvor Astrid Båhls forslag gikk av med seieren. Flagget ble heist første gangen på samerådets konferanse i Åre den 15. august 1986. Ifølge Båhl symboliserer flagget at solen gir liv til jorden. Som inspirasjon til flagget gikk Båhl tilbake i gamle skrifter og bøker om samenes formspråk, mytologi og symbol.

Båhl har selv utformet de norske frimerkene til «Tråante 2017», en markering av 100-åreminnet av det første samiske landsmøtet i Trondheim 1917.

Referanser 

Samiske kunstnere
Fødsler i 1959
Werner Peters

Werner Peters (født 7. juli 1918, død  30. mars 1971) var en tysk skuespiller. Han spilte i 102 filmer mellom 1947 og 1971.

Filmer i utvalg 
 , Wolfgang Staudte
 , Robert Siodmak
 , Fritz Lang
 , Gustav Gavrin
 , Alfred Vohrer
 , Ken Annakin
 , Dario Argento

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske skuespillere
Fødsler i 1918
Dødsfall i 1971
Pseudorphnus

Se systematisk inndeling

Pseudorphnus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Små til middelsstore (6,5 - 13 millimeter), bredt ovale og hvelvede, blanke, brune til svarte skarabider. Antennene er 10-leddete. Hannen har et kort horn i pannen og en bred uthuling i midten av pronotum, med et horm på hver side av denne uthulingen. Hunnen mangler horn i pannen, og uthulingen av pronotum er redusert til en liten grop. Pronotum er tett og kraftig punktert på sidene, uthulingen er blank. Dekkvingene er hvelvede, blanke, ved tydelige punktrader. Beina er nokså kraftige med to brede tenner på for-leggene og lange sporer på bakleggene.

Levevis 
Lite er kjent om biologien til disse billene, som trolig lever det meste av livet under jorda og er regnet for å være sjeldne. De er knyttet til fuktig skog og har blitt fanget i feller med åtsel som åte.

Utbredelse 
Slekten er endemisk for Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
 Stammen Orphnini
 Slekten Pseudorphnus Benderitter, 1913
 Pseudorphnus carinatus Frolov, 2011
 Pseudorpphnus coquereli (Fairmaire, 1868)
 Pseudorphnus hiboni Paulian, 1959
 Pseudorphnus olsoufieffi Paulian, 1977

Kilder 
 Nettside om slekten
 Oversikt over artene
 A.V. Frolov og O. Montreuil (2006) Description of the male of the rare Madagascan species Pseudorphnus hiboni with notes on the genus Pseudorphnus (Coleoptera: Scarabaeidae: Orphninae). Zootaxa 1154: 27-33.  [accessed Feb 8, 2017].
 A.V. Frolov (2011) A new species of the Madagascan genus Pseudorphnus (Coleoptera: Scarabaeidae: Orphninae). Zootaxa 2836: 65-68. .

Eksterne lenker 
 
 

Orphninae
Biller formelt beskrevet i 1913
Madagaskars insekter
Madagaskars endemiske fauna
Stenosternus

Se systematisk inndeling

Stenosternus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (ca. 16 millimeter), avlang, halvblank, brunsvart skarabide med litt bronseaktig glans. Antennene er 10-leddete med en tre-leddet klubbe. Oversiden er tett, rynkete punktert og litt matt på grunn av dette. Bare hannen er kjent, denne har et firkantet hode uten horn eller knøler i pannen. Pronotum har rundede sider og er noe innskåret foran, bredest et stykke foran midten. Dekkvingene er hvelvede, kraftig punkterte, med en lengderibbe, men uten punktrader. Beina er nokså kraftige med to små tenner på for-leggene og lange sporer på bakleggene. Arten har reduserte flygevinger og er ikke flygedyktig.

Levevis 
Arten er bare kjent fra ett eneste eksemplar. Dette eksemplaret mangler en konkret lokalitetsangivelse utover "São Tomé", så ingenting er kjent om biologien til arten.

Utbredelse 
Arten er bare kjent fra São Tomé og Príncipe.

Systematisk inndeling 
Arten bør kanskje heller plasseres i stammen Aegidiini, som ellers lever i den Nye Verden.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
 Stammen Orphnini
 Slekten Stenosternus Karsch, 1881
 Stenosternus costatus Karsch, 1881

Referanser

Kilder 
 Nettside om slekten
 Oversikt over artene

Eksterne lenker 
 
 

Orphninae
Dyr formelt beskrevet i 1881
Cerhomalus

Se systematisk inndeling

Cerhomalus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore, brede og hvelvede, blanke, svarte skarabider.

Levevis 
Slekten har trolig et underjordisk levesett i likhet med de fleste andre Orphninae.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 
Slekten blir ofte plassert som en underslekt av Orphnus.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
 Stammen Orphnini
 Slekten Cerhomalus Quedenfeldt, 1884
 Cerhomalus absconditus Petrovitz, 1971
 Cerhomalus mechowi Quedenfeldt, 1884

Kilder 
 Nettside om slekten
 Oversikt over artene

Eksterne lenker 
 
 

Orphninae
Dyr formelt beskrevet i 1884
Jesús Vallejo

Jesús Vallejo Lázaro (født 5. januar 1997) er en spansk fotballspiller som spiller for Real Madrid CF.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske fotballspillere
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2020
Fotballspillere under Sommer-OL 2020
Medaljevinnere under Sommer-OL 2020
Fotballspillere for Real Zaragoza
Fotballspillere for Real Madrid CF
Fotballspillere for Eintracht Frankfurt
Fotballspillere for Wolverhampton Wanderers FC
Fotballspillere for Granada CF
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Olympiske medaljevinnere i fotball
Anna Dyvik

Anna Dyvik (født 31. desember 1994 i Leksand) er en svensk langrennsløper som representerer Falun Borlänge SK. Hun ble juniorverdensmester på stafett i 2014, og fikk to gull under U23-VM på ski 2017.

Idrettskarriere

2013/14
Dyvik fikk sølv på 5 km fri teknikk og bronse på sprinten i Junior-SM i 2014. Hun deltok også i det svenske mesterskapet, der hun ble slått ut i kvartfinalen i sprinten, og kom på 17.-plass på 10 km klassisk. I tillegg kom Falun Borlänge SK på tredjeplass i lagkonkurranse distanse.

Hun deltok i Junior-VM på ski 2014, der hun fikk to medaljer – gull på stafetten, og bronse på 10 km skiathlon, bak tyske Sarah Schaber og russiske Alisa Zjambalova. Hun kom til finalen på sprinten, der hun endte på sjetteplass, og hun kom på niendeplass på 5 km klassisk.

Hun fikk en niendeplass og en ellevteplass som beste plasseringer i Skandinavisk Cup 2013/14, og endte der på 41.-plass med 61 poeng. I Sverigecupen kom hun på tredjeplass i klassen K19-20.

2014/15
I U23-VM på ski 2015 fikk hun ellevteplass på 15 km skiathlon som beste resultat. Hun kom på 14.-plass på sprinten, og 21.-plass på 10 km fri teknikk. Hun kom på 14.-plass på sprinten i Falun i Skandinavisk Cup 2014/15, og endte på 61.-plass med 18 poeng i Skandinavisk Cup denne sesongen.

2015/16
Første del av 2015/16-sesongen ble preget av sykdom og skader, og hun konkurrerte første gang i Skandinavisk Cup andre helgen i januar. Hun deltok også i SM i slutten av januar, og kom der på 42.-plass på 10 km klassisk, og Falun kom på fjerdeplass på stafetten. På sprinten ble hun slått ut i semifinalen, og endte på 24.-plass, og på 15 km skiathlon kom hun på 25.-plass. Under SM i 30 km klassisk i april kom hun på tolvteplass.

Hun fikk ingen poeng i Skandinavisk Cup denne sesongen.

2016/17
Den 18. desember fikk hun sin første pallplass i verdenscupen i langrenn, da Sverige kom på tredjeplass på stafetten i La Clusaz i Frankrike. Hun vant sitt første Skandinavisk Cup-renn 9. desember, da hun vant sprinten på Lillehammer. I U23-VM på ski 2017 vant Dyvik både 10 km fri teknikk og sprint klassisk. Hun vant Skandinavisk Cup 2016/17 sammenlagt, med 350 poeng.

Referanser

Eksterne lenker 
  Anna Dyviks blogg
 

Svenske langrennsløpere
Juniorverdensmestere i langrenn
Fødsler i 1994
Deltakere under Ski-VM 2017
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2018
Langrennsløpere under Vinter-OL 2018
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2022
Langrennsløpere under Vinter-OL 2022
U23-verdensmestere i langrenn
Hybaloides

Se systematisk inndeling

Hybaloides er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En liten til middelsstor (5 - 9 millimeter), bred og hvelvet, blank, mørkbrun til svart skarabide. Kroppen kan ha litt bronseaktig metallglans. Hodet har en rundet knøl i midten, denne står midt på en tverrlist. Pronotum har rundede sider, ingen uthulinger, og er svært grovt og ujevnt punktert. Dekkvingene er rundede og hvelvede, med tre doble punktrader.

Levevis 
Slekten har trolig et underjordisk levesett i likhet med de fleste andre Orphninae. Den forekommer i et landskap som er et mosaikk av savanne og åpen skog (miombo).

Utbredelse 
Arten er utbredt i det sentrale og sørlige Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
 Stammen Orphnini
 Slekten Hybaloides Quedenfeldt, 1884
 Hybaloides foveolatus Quedenfeldt, 1884

Kilder 
 Nettside om slekten
 Oversikt over artene

Eksterne lenker 
 
 

Orphninae
Dyr formelt beskrevet i 1884