alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Johannes Pedersen Aga

Johannes Pederson Aga (født 8. desember 1767 på Åkre i Ullensvang, død 24. desember 1838 på Aga i Ullensvang) var en fremstående tidlig stortingsmann, foruten gårdbruker, lensmann og forlikskommisær. Aga har navn fra en gammel gård i Ullensvang kommune i Hordaland som har vært bebodd siden steinalderen. Navnet har også blitt skrivet «Age» i noen tidlige tekster.

Aga ble valgt til Stortingene i 1818 og 1824, og var med i deputasjonen til kroningen av kong Karl Johan i Stockholm. I 1822 fikk han medaljen for borgerdåd. Han var kjent for sin vide bekjentskapskrets, for et sterkt, men sindige engasjement og var svært respektert både i politiske kretser og lokalt. Spesielle hjertesaker var folkeopplysning og forbedring av landbruksteknikker. 

I 1792 plantet Johannes Aga de to første gravenstensepletrær i Hardanger, som senere ble opphav til flere tusen nye trær. Trærne ble importert via Hamburg og kjøpmann Bøschen i Bergen. Agas satsing på epler regnes som starten på moderne fruktdyrking i området.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Oppslagsord Aga, Salmonsens Konservationsleksikon, Prosjekt Runeberg
 Kort samtidig beskrivelse i Claus Pavels dagbøker

Stortingsrepresentanter 1818–1820
Stortingsrepresentanter 1824–1826
Medaljen for borgerdåd
Personer fra Ullensvang kommune
Roland Barthes

Roland Barthes (født 12. november 1915 i Cherbourg, Manche, død 26. mars  1980 i Paris) var en fransk litteraturkritiker, litteraturteoretiker, filosof og semiotiker.

Barthes begynte sine litteraturstudier innenfor den historisk-biografiske tradisjonen, som han senere tok kraftig avstand fra. På 1960-tallet tilhørte han strukturalismen (en retning han senere betegnet som «et intellektuelt delirium»), før han beveget seg i retning av poststrukturalismen. I sine siste arbeider søkte han imidlertid igjen mot de absoluttene poststrukturalismen forkaster.

Hans kjente artikkel Bildets retorikk fra 1964 laget en ny lingvistisk retning: semiologien. Der ga han en redegjørelse for hvorfor bildet burde bli sett på som språk. Han utvidet også begrepsapparatet for analyser og annen teoretisk virksomhet. 

Barthes ble påkjørt av en bil 25. februar 1980 og døde én måned senere i Paris.

Verker oversatt til norsk 
 Det lyse rommet: tanker om fotografiet (La chambre claire, 1980) Pax 2001	
 Fragmenter av kjærlighetens språk (Fragments d'un discours amoureux) Spartacus 2000	
 Retorikken: en moderne innføring i den gamle retoriske kunst (L'ancienne rhéthorique, 1965) Spartacus 1998
 Etapper i fransk avantgardeteori 1950-1980 (med en oversettelse av Roland Barthes: Forelesning) ved Karin Gundersen (Universitetsforlaget 1989?)
 Japan – tegnenes rike (L'Empire des signes) Pax 1996		
 I tegnets tid: utvalgte artikler og essays Utv. ved Knut Stene-Johansen, Pax 1994	
 Lysten ved teksten (Le plaisir du texte, 1973) Solums smale serie, 1990		
 Mytologier – Om "mytene" i den moderne tids hverdag (Mythologies, 1957) Gyldendal Fakkel-bok 306, 1975
 Litteraturens nullpunkt (Le degré zéro de l'écriture, 1953) Cappelens upopulære skrifter, 1970

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Hele oversettelsen av boka Mytologier tilgjengelig på nettet hos nasjonalbiblioteket
  Utdrag fra kapitlet Myth Today i Barthes Mythologies

Franske filosofer
Franske litteraturvitere
Personer fra Cherbourg
Mantena

Mantena AS er et norsk selskap med virksomhet innen vedlikehold av skinnegående kjøretøy i Norge og Sverige. Mantena var den tidligere verkstedenheten til Norges Statsbaner. Selskapet ble skilt ut som eget aksjeselskap i januar 2002, da med NSB(Vy) som eier frem til juli 2017. Fra 1. januar 2020 er selskapet eid av Nærings- og fiskeridepartementet.

Mantena  vedlikeholder og reparerer  skinnegående kjøretøy for en rekke jernbaneoperatører. Komponentproduksjon, skinnegående anleggsmaskiner og skader/ombygging er også en del av virksomheten. Mantenas kunder er SJ, Flytoget, CargoNet, Oslo Sporveier, Vy, Flåm Utvikling, Ofotbanen, Green Cargo, Hector Rail, Bane NOR og svenske Öresundståg, samt andre aktører. Bedriften foretar også termisk sprøyting av metaller for eksterne. I Oslo har Mantena tre avdelinger; Grorud, Lodalen og Filipstad. Mantena Grorud befinner seg, til tross for navnet, heller nærmere Nyland enn Grorud. Andre avdelinger er Marienborg verkstedet i Trondheim - med hovedvekt på diseselvedlikehold, Skien verkstedet, og Sundland verksted i Drammen. 
Hovedkontoret ligger i Banebygget på Oslo Sentralstasjon. 

Mantena jobber kontinuerlig med å tilpasse seg et stadig mer åpent Europa, og å sikre samsvar med eksisterende og nye krav, regelverk og standarder. Formelle sertifiseringer er en viktig del av dette arbeidet.

I dag er Mantena sertifisert etter følgende standarder og krav:
 Bedriftssertifisering ifølge EU forordning F-gass 842/2006 med underforordning 303/2008
 NS-EN ISO 9001:2015 System for kvalitetsstyring
 NS-EN ISO 14001:2015 Miljøstyring
 EN 15085-2 Sveising på skinnegående kjøretøy og komponenter
 ECM Maintenance Delivery Function, basert på EU 445/2011
 Grorud
 Hamar
 Marienborg
Innen Mantena finnes faggrupper som:
Mekanikere, dreiere og sveisere
Togelektrikere, elektrikere og viklere
Lakkerere og snekkere 
Kjemikere, metallarbeidere og ingeniører
Administrative fag
Alle arbeidere har krav om innhav av fagbrev

Mantena overtok MiTrans sin virksomhet 01.01.2013

Referanser

Eksterne lenker

 

Norske statlige selskaper
Jernbane i Norge
Selskaper etablert i 2002
Nærings- og fiskeridepartementet
Sestriere

Sestriere er en kommune med ca. 850 innbyggere i storbyområdet Torino i Italia.

Geografi 
Tettstedet Sestriere befinner seg øverst i Val Chisone ca. 100 km fra provinshovedstaden Torino, og 17 km fra grensen til Frankrike. Tettstedet ligger 2035 moh. Stedet domineres i nordvest av fjellet Fraitève (2701 moh), i sydøst av fjellene Sises (2658 moh) og Punta Rognosa (3280 moh).

Utvikling 
I 1930-årene fikk Fiat-grunnleggeren Giovanni Agnelli bygd to hoteller og to taubaner. Senere fulgte nok et hotell, en hoppbakke og de første stolheisene, så vel som Europas høyest beliggende 18-hulls golfbane. Anleggene ble en del skadet under annen verdenskrig, men ble istandsatt igjen etter krigen.

Sport 
Sammen med nabokommunene Claviere, Sauze d'Oulx og Cesana Torinese har Sestriere utviklet skisportsområdet Via Lattea. De mest kjente løypene som benyttes i konkurranseøyemed heter  Banchetta, Fraitève og Sises. Sestriere har i alt 146 nedfarter og 92 heiser av forskjellig slag. Sammenlagt har utforløypene en lengde på 400 kilometer, hvorav 80 km betjenes med utstyr for kunstig snø.

Sestrieres vintersportsanlegg var under de olympiske vinterleker 2006 i bruk for de alpine grener. VM i alpint i 1997 ble arrangert samme sted. Verdenscupen i alpint er innom Sestriere årlig. Om sommeren har stedet hatt målgang for etapper i Giro d'Italia og Tour de France.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Piemonte
Kommuner i Storbyområdet Torino
Eggstokk

Eggstokkene eller ovariene er en del av reproduksjonssystemet hos virveldyr (inklusive menneskets). Vanligvis har man to eggstokker, hvis to viktigste funksjoner er utskillelse av kjønnshormoner og produksjon/modning av egg. Eggstokkene lager eggceller.

Kjønnsorganer
Det endokrine systemet
Gynekologi
Georg Valentin von Munthe af Morgenstierne

Georg Valentin von Munthe af Morgenstierne (født 2. januar 1892 i Kristiania, død 3. mars 1978) var en norsk språkforsker, indolog og iranist. 
Etter studier i gresk og latin gikk han over til indologien, som han studerte i Bonn (1914) under Hermann Jacobis kateter og i Berlin (fra 1915) under Heinrich Lüders. Han beveget seg også inn i tibetologien under Hermann Beckh, som hjalp ham med å lese de tibetanske versjoner av Lalitavistara og Udanavarga. 

Morgenstierne tok doktorgraden ved Friedrich-Wilhelms-Universität zu Berlin i 1918 på avhandlingen Über das Verhältnis zwischen Cārudatta und Mṛcchakaṭikā. Fra 1922 og helt til mot slutten av sitt liv gjennomførte han et stort antall forskningsreiser i India, Pakistan, Afghanistan og Iran. 

Han var professor i indisk språk og litteratur ved Universitetet i Oslo 1937–62.

Han var sønn av Bredo Henrik von Munthe af Morgenstierne, bror til diplomaten Wilhelm von Munthe af Morgenstierne, og oldebarn av Bredo Henrik von Munthe af Morgenstierne den eldre.

Han har også en bygning på Universitetet i Oslo oppkalt etter seg.

Se også 
 Iranistikk

Referanser

Litteratur 
 Nils Johan Ringdal: Georg Valentin von Munthe af Morgenstiernes forunderlige liv og reiser Aschehoug 2008 ISBN 9788203188336
 Ulf Andenæs: En norsk legende i Orienten. Bokanmeldelse i Aftenposten Kultur 22. mai 2008 side 10

Eksterne lenker 
 
 Bygningen på Blindern
 
 Språk- og kulturforsking i Asia. Database ved Nasjonalbiblioteket.
 En norsk legende i Orienten
 Digitaliserte bøker av Morgenstierne hos Nasjonalbiblioteket

Norske filologiprofessorer
Norske indologer
Tibetologer
Iranister
Personer fra Oslo
Georg Valentin
Flora

Flora har flere betydninger:
 Flora (botanikk)
 Flora (tidligere kommune) i Sogn og Fjordane
 Flora (gudinne) fra romersk mytologi
 Flora (navn), et kvinnenavn
 Flora (platemerke), et platemerke som tilhørte Arne Bendiksen A/S
 Flora (Stjørdal) (eller Floren), bygd i Stjørdal kommune
 Flora (Selbu), grend og kirkested i Selbu kommune
Flora (botanikk)

Innenfor botanikk har flora flere betydninger. En betydning er artsmangfoldet innenfor plantelivet i et avgrenset område innenfor en bestemt periode. Man kan derfor snakke om algefloraen på Sørlandet, fjellfloraen i Nord-Norge, Europas flora i pliocen og lignende. Innenfor zoologi finnes betegnelsen fauna som på lignende måte sikter til dyrelivet. 

En annen betydning er en ordnet oversikt over en flora i en bok eller på et nettsted. Studiet av hvilke arter som forekommer i et område kalles floristikk.

Se også 
 Fauna

Eksterne lenker 
 
 World Flora Online – et internasjonalt samarbeid om en verdensomspennende flora.
 Den virtuella floran  - søkbar database med plantebilder og navn på flere språk.

 
Botanikk
Heteroneura

bladhulmøll
 Cecidosidae
 Crinopteryx familiella
 Ditrysia
 dvergmøll
 flekkmøll
 knoppmøll
 Palaephatidae
 Pectinivalva
 snømøll
 svepemøll
 Tischeria

Heteroneura eller Frenata er en stor delgruppe av sommerfuglene, som ikke har fått noe norsk navn.
Gruppen omfatter størstedelen av sommerfuglartene, med unntak av noen mindre møllgrupper (bl.a. kjevesommerfugler og rotetere).

Gruppens to vitenskapelige navn henviser til avledete særtrekk («evolusjonære nyvinninger»):
 Måten for- og bakvingen er festet til hverandre på, er endret. I sommerfuglenes stamart, skjer dette ved at en liten «lapp» (jugum) på forvingen blir «låst» i en børstegruppe på bakvingen. Denne tilstanden er også bevart i de sommerfuglgruppene som ikke hører til Frenata, som derfor sammenfattes til (den parafyletiske gruppen) «Jugata». Hos Frenata er «lappen» gått tapt og blitt erstattet med en krok på forvingen (retinaculum), som fester seg til bakvingens børstegruppe, kalt frenulum. (Om den sistnevnte er homolog med børstegruppen hos «Jugata», er usikkert.)
 I sommerfuglenes stamart var for- og bakvingen omtrent like i størrelse, struktur og antall av årer. Denne tilstanden er også bevart i de sommerfuglgruppene som ikke hører til Frenata, som derfor også omtales som «Homoneura» (= «likedan-årer»). Hos Heteroneura er årene i bakvingen blitt betraktelig redusert. Forvingen er altså tydelig forskjellig fra bakvingen (Hetero-neura = «ulik-årer»).

Inndeling 
Slektskapsforholdene mellom mange av møllgruppene er fremdeles usikre.
Dette går også frem av den følgende oversikten i hierarkisk skrivemåte:
 Nepticuloidea:
 Dvergmøll (Nepticulidae)
 Snømøll (Opostegidae)
 Eulepidoptera:
 Incurvarioidea
 Bladhullmøll (Heliozelidae)
 Cecidosidae
 Crinopterygidae
 Flekkmøll (Incurvariidae)
 Knoppmøll (Prodoxidae)
 Svepemøll (Adelidae)
 [Gruppe uten navn]
 Palaephatidae
 Luggmøll (Tischeria)
 Ditrysia:
 Simaethistidae
 Tineoidea (med bl.a. ekte møll og sekkspinnere)
 [Gruppe uten navn]
 Gelechioidea (med bl.a. båt-, gras- og sekkmøll)
 Yponomeutoidea (med bl.a. komma-, spinn- og sølvmøll)
 Apoditrysia (med bl.a. bladminér-, ekte, fjær-, gras- og halvmøll, glassvinger, sekkspinnere, storsommerfugler, tresommerfugler og viklere)

Eksterne lenker 
 

Sommerfugler
Sommerfugler formelt beskrevet i 1918
Krykkje

Krykkje (Rissa tridactyla) er en pelagisk overflatebeitende sjøfugl som tilhører gruppen med måker og én av to arter i slekten Rissa.

Biologi  
Arten hekker i kolonier i bratte fjellskrenter langs de atlantiske og stillehavskystene av Eurasia og Nord-Amerika.
I Europa hekker den fra Portugal i sør til Svalbard i nord.
De største krykkjekoloniene i Norge er (fra øst til vest) Hornøya, Syltefjordstauran, Sværholtklubben, Hjelmsøy, Røst, Værøy og Runde.
Vinteren tilbringes på havet, spredt over store deler av Nord-Atlanteren.

Krykkje ligner på fiskemåsen i både størrelse (rundt 40 cm) og fjærdrakt (stort sett kvit, men lysegrå på ryggen og vingene, og svarte vingespisser).
Vingespissen er imidlertid uten kvite flekker og ser ut som dyppet i blekk.
Bena er mørke, nebbet er grønnaktig gul, og rundt øyet er det en smal rød ring.
Hoene veier rundt 400 gram, mens hannene er ca. 50 gram tyngre.

Karakteristisk er de klagende ropene som høres ut som «kitti-væææ» (jf. det engelske navnet Kittiwake).

Krykkja lever av små fisk og krepsdyr som fiskes i vannoverflaten.

Fuglene blir kjønnsmodne i tre- til fireårsalderen.
Den årlige overlevelsen ligger rundt 88 %, noe som tilsvarer en gjennomsnittlig livslengde på 12 år.

Krykkjas nærmeste slektning er rødfotkrykkja (Rissa brevirostris), som bare forekommer i det nordlige Stillehavet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Miljøstatus i Norge: Sjøfugl
 Miljøstatus i Norge: Krykkje i Barentshavet
 Miljøstatus i Norge: Krykkje i Norskehavet

Måker
Fugler på norsk rødliste
Fugler på rødliste for Svalbard
Fugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Digraf

En digraf er to bokstaver, som representerer én lyd. Denne er som oftest, men ikke nødvendigvis, en lyd (eller mer nøyaktig et fonem) som ikke kan uttrykkes med én enkelt bokstav i alfabetet. Eksempler fra norsk er sj i sjef og kj i kjære.

Noen translitterasjonsskjemaer bruker mange digrafer (for eksempel fra kyrilliske til latinske bokstaver), mens andre holder seg til diakritiske tegn. For å unngå misforståelser, bruker akademiske miljøer oftest diakritiske tegn. Mange skriftsystemer, slik som kyrillisk skrift og devanagari, har ikke digrafer.

Se også 
 Diftong
 Ligatur
 Ortografi

Skrift
Bayer (øl)

Bayer er en undergjæret øltype som henter sitt navn fra Bayern i Sør-Tyskland. Det er brunt eller rødbrunt i fargen og har en mer utpreget maltsmak enn pilsener. Ølet som selges som bayer i Norge har likhetstrekk med de tyske ølsortene Märzen og Münchener Dunkel.

Historie 
Det var klostrene i Bayern som først skal ha tatt i bruk en spesiell teknikk for å framstille øl. Øl fra Bayern var et undergjæret øl som var lettere og lysere enn det mer tradisjonelle overgjærete øltypene som fantes.

Når man tilvirket øl etter den bayerske metode, innebar det en mer innfløkt og raffinert produksjonsprosess med blant annet gjæring under kald temperatur (ofte ved hjelp av naturis), deretter fulgt av en lang lagringsperiode i kalde underjordiske kjellere. Under Gamle Aker Kirke i Oslo finnes fremdeles restene av den kjelleren Foss Bryggeri benyttet til dette. Dermed oppstod begrepet lager fra det tyske begrepet på lagring. Ordet lager brukes fortsatt som begrep for undergjæret øl i den engelskspråklige delen av verden.

Ved lov av 1803 ble en rekke av disse kloster-bryggeriene sekularisert og gikk over til private hender. Det skjedde videre en liberalisering av handelen som fjernet flere restriksjoner, og gjorde at bryggeriene i området kom nærmere fri konkurranse, samtidig som myndighetene fjernet mye av makten til bryggerlaugene.

Bayerølet var av god kvalitet og ble meget populært. Kunnskap om den bayerske bryggeteknikk ble derfor spredd videre i Tyskland. Denne spredningen kunne skje på grunn av grunnleggelsen av Zollverein, samt anleggelse av jernbaner på tvers av de tyske småstatene. Resultatet av det hele var at det ble etablert en rekke bryggerier rundt omkring i Tyskland etter bayersk mønster.

I 1830-årene begynte maskindriften å trenge inn i de sørtyske og østerrikske bryggerier, etter at ølbryggere hadde vært på studietur til England. Der hadde man lenge nyttet maskinkraft i ølproduksjon. Denne utviklingen i de tyske bryggeriene spredde seg videre til Norden.

I Norden 
I 1845 ble det første bayerske bryggeriet startet i København, Carlsberg, og i 1843 i Sverige. I Norge var det Schous Bryggeri som først brygget bayerøl i 1843. Andre steder er angitt Schreiners bryggeri i Trondheim som første i Norge med år 1840. Midten av 1800-tallet var på mange måter gjennombruddet for norsk øl og norsk bryggerinæring.

Bayerølet hadde i Norge samme "folke-øl"-status slik pilsen har idag, og en helflaske ble gjerne betegnet som en murer. Dette endret seg etter okkupasjonen da tysk kultur ikke lenger var populær. Imidlertid fortsatte blant annet Aass Bryggerier og Frydenlund Bryggerier produksjonen av Bayerøl.

Litteratur 
 Schumann, U.J. et al (1993): Deutschland deine Biere, München.

Øltyper
Tysk øl
Norsk øl
Evangeliebok

En evangeliebok er en liturgisk bok som inneholder tekstene til de fire Evangelier. 

Selv om hele Bibelen innen kristendommen regnes som en hellig bok, har Evangeliene en særstilling fordi de anses å inneholde Kristi egne ord. Det er derfor en tradisjon helt tilbake til oldkirken for at man lager egne bøker som kun inneholder evangelietekstene. I noen kirker, spesielt den katolske og den ortodokse, er det vanlig at evangelieboken bæres i prosesjon, og at man ved enkelte anledninger velsigner menigheten med den. Før opplesningen fra Evangeliene under ordets liturgi er det også i disse kirkene vanlig å incensere boken.

Litteratur
Calkins, Robert G. Illuminated Books of the Middle Ages. 1983, Cornell University Press, 
"Commentary", Edward Foley, John Francis Baldovin, Mary Collins, Joanne M. Pierce, eds., A Commentary on the Order of Mass of the Roman Missal, 2011, Liturgical Press, 2011, , 9780814662472
Deiss, Lucien, The Mass, 1992, Liturgical Press, , 9780814620588
Otto Pächt, Book Illumination in the Middle Ages (trans fr German), 1986, Harvey Miller Publishers, London, 
Palazzo,Eric, A History of Liturgical Books from the Beginning to the Thirteenth Century, 1998, Liturgical Press, , 9780814661673,  google books

 
Bibelen
Sauze d’Oulx

Sauze d'Oulx (fra 1928 til 1947 Salice d'Ulzio) er en kommune med nesten 1 000 innbyggere i Storbyområdet Torino i Italia.

Geografi 

Sauze d'Oulx ligger vest for Susa i dalen av samme navn (Susadalen), og er et jordbruks- og turist-senter. Stedet ligger på vestskråningen av Monte Genevris (2 536 moh). Bosetningen er delt i to klart atskilte deler: den gamle typiske alpelandsbyen og høyere opp en nyere landsby med hoteller.

Historie 
Navnet er oksitansk og betyr «over Olux».

Det finnes keltiske levninger her, noe som viser at området var befolket i førromersk tid. I fjellkongen Cozios tid bodde sauvinvatiene her. De er opphavet til navnet «Jouvenceaux». I århundrene som fulgte, dro ulike arméer gjennom dalen (Val di Susa). Det dreier seg om goterne, langobardene og burgunderne. I det 10. århundre var det også sarasenere her.

Sport 
Under de olympiske vinterleker 2006 ble konkurransene i freestyle arrangert i Sauze d'Oulx-Jouvencaux i Sauze d'Oulx.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Piemonte
Kommuner i Storbyområdet Torino
Haganah

Haganah var en jødisk paramilitær organisasjon grunnlagt i 1920 som også er blitt beskyldt for terrorvirksomhet. Berømte medlemmer av Haganah inkluderte Yitzhak Rabin, Ariel Sharon og Rehavam Zeevi.

Forgjengeren til Haganah var Hashomer som ble etablert i 1909, og var en etterfølger av Bar-Giora, grunnlagt i 1907. Bar-Giora besto av en liten gruppe jødiske innvandrere som voktet jødiske bosetninger mot en årlig avgift. Ikke på noe tidspunkt hadde denne gruppen over 100 medlemmer. Etter arabiske opptøyer i 1920 og Jaffa-opptøyene i 1921 trodde det jødiske lederskapet i Palestina at de ikke kunne stole på den britiske administrasjonen for beskyttelse mot araberne, og dermed skapte jødene Haganah for å beskytte de mange jødiske bosetningene og kibbutzer. 

Mellom 1920 og 1929, manglet Haganah en sterk sentral myndighet og koordinering. De forskjellige enhetene var svært lokaliserte og dårlig bevæpnet. De besto hovedsakelig av jødiske bønder som voktet sine egne gårder og i fellesskap voktet deres kibbutzer. Etter de palestinske opptøyene i 1929, endret Haganah sin rolle seg dramatisk. Det ble en mye større organisasjon som omfattet nesten alle de unge og voksne i de jødiske bosettingene, samt tusenvis av medlemmer fra byene. De kjøpte også våpen fra utlandet og lagde sine egne håndgranater og enkelt militært utstyr, og forandret seg fra en utrent milits til en dyktig militær enhet. 

I 1931 splittet de mer militante medlemmene ut av Haganah av og dannet den mer militante organisasjonen Irgun. Under den andre verdenskrig organiserte Haganah en ulovlig jødisk innvandring til Palestina. Cirka 100 000 jøder ble brakt til Palestina med 100-vis av skip. Haganah organiserte også demonstrasjoner mot innvandringskvotene satt av det britiske Palestinamandatet. Den 28. mai 1948, mindre enn to uker etter opprettelsen av staten Israel den 15. mai, grunnla den provisoriske regjeringen det israelske forsvaret som skulle etterfølge Haganah. Haganah ble dermed omgjort til det som nå er Israels forsvar, Tzva Haganah le-Yisra'el (hebraisk ).

Referanser

Israels forsvar
Palestinamandatet
Paramilitære organisasjoner
Etableringer i 1920
Opphør i 1948
Det hebraiske universitetet i Jerusalem

Det hebraiske universitetet i Jerusalem (hebraisk האוניברסיטה העברית בירושלים 
Ha'Universita Ha'Ivrit Bi'Yerushalayim, arabisk الجامعة العبرية في القدس) er Israels eldste universitet, erklært offisielt åpnet den 1. april 1925.

Universitetet har mer enn 24 000 studenter. Med 7 fakultet regnes Det hebraiske universitetet i Jerusalem som en ledende institusjon for høyere utdanning i Israel.

Bakgrunn 
Grunnsteinen til universitetet ble lagt ned på Skopusberget i 1918. Ideen om et jødisk universitet i Jerusalem oppstod allerede under den første sionistiske verdenskongressen i Basel, og i 1902 gikk bl.a. Chaim Weizmann, Martin Buber og Berthold Feiwel inn for ideen. Også Albert Einstein støttet forslaget. Han testamenterte sine skrifter og eiendom, bl.a. sommerhuset, til universitetet.

1. april 1925 kunne universitetet høytidelig åpnes, med fakulteter for mikrobiologi, kjemi og jødiske studier. Judah Leon Magnes var universitetets første kansler og fra 1935 til 1948 dets president.

På grunn av nazistenes jødeforfølgelser kom mange jødiske vitenskapsfolk som flyktninger til det daværende britiske mandatområdet, og universitetet vokste betydelig. Under Uavhengighetskrigen 1948–1949 havnet universitetsbygningene i den jordanskkontrollerte delen av Jerusalem, og undervisnings- og forskningsvirksomheten måtte flyttes. Det ble bygget to nye campuser i den vestlige delen av Jerusalem, Givat Ram og Ein Kerem. Først i 1967, da de israelske styrkene tok kontroll over hele Jerusalem, ble universitetets opprinnelige campus på Skopusberget gjenåpnet, og siden utvidet. Den er nå universitetets sentrum.

Det som nå er Det jødiske nasjonal- og universitetsbibliotek, ble grunnlagt i 1892.

Befatning med nordmenn 
Kjemikeren Johannes Dale var gjesteforsker her i 1985.
De ga i 1994 den andre Truman Institute prize posthumt til Johan Jørgen Holst, og
hit har flere dratt med stipend fra Johan Jørgen Holst minnefond.
Den norskfødte Ester Samuel Cahn (født 1933) var professor i statistikk her på 1990-tallet.
Forskeren Torleif Elgvin ved  Luthersk Bibel- og Menighetsseminar (LBM) ble i 1998
den første nordiske teolog med An analysis of 4QInstruction, en avhandling om Dødehavsrullene herfra, en visdomsbok fra 2. århundre
før Kristus.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Jerusalem
Hebraiske uni
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1918
Hadassah Ein Kerem-sykehuset

Hadassah Ein Kerem er et stort universitetssykehus i Jerusalem

Eksterne lenker
 

Sykehus
Jerusalem