alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Graasvold

Hans Graasvold (født 29. april 1951 i Skien, død 14. november 2012 i Nordjylland) var en norsk musiker. På konsertscener akkompagnerte han sangere som Lillebjørn Nilsen, Trond Granlund, Tom Paxton, Anders Mikkelsen, Torhild Ostad og Johnny Silvo.

Diskografi

Rig Rockers
Oseberg (1990)

Bullmilk
No Yii-ha's Please (1993)

Bretteville 
 Bretteville in Time (1996)
 Universe (2011)
Singler/EP-er
 If You Want to Drive Me Crazy (1995)
 Big Time (1996)

Handsome Molly
Handsome Molly (2011)

Deltar på
 Terje Vallestad & Bjørn Kallevig: Vil du hørra? (1980)
 Sissel Kvambe: Som en drøm (1985)
Western Swingers: Trailerjenta (1985)
 Stephen Ackles: Stephen Ackles and The Memphis News (1988)
 That's Entertainment: Rock'n'Roll Stowaways (1988)
 Kenneth Swanström: Aeroplane Boogie (1990)
 Stephen Ackles & Narvel Felts: Remember/Hillbilly Cats (1991)
 Stephen Ackles: If This Ain't Music (1991)
 Trond Granlund: I Can't Quit Now (1993)
 Trond Granlund: Trond Granlund's Hillbilly Cats – 20th Years Anniversary Live Smuget '92 (1993)
 Jan Inge Rasmussen: Time (1993)
 Trond Granlund: Tida er'e ingen som kan snu (1995)
 Trond Granlund: Bilder inni hue (1997)
 Anne Grimstad Fjeld: Seljåsen – Dyretrall og trollevers (1997)
 Odd Jarle Hanssen: Déjà vu (1997)
 Trond Granlund: Fra Manglerud til Manchester 1973–1998 (1998)
 Bjølsen Valsemølle: Danse på snø (1999)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og den forheksede øya (1999)
 Trond Granlund: Østkantfolk (2000)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og den forheksede øya (2000)
 Heidi Hauge: Country Girl (2001)
 Heidi Hauge: Country Blue (2002)
 Angela Lidin: I'll Be Back (2002)
 Heidi Hauge: Country perler – beste norske (2003)
 Liv Marit Wedvik: Hitchin' a Ride (2003)
 Drangedal Bortforklaring: Smak og bedrag (2003)
 Trond Granlund: Høyt, lavt og langt (2003)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann (2003)
 Ragnar Sør Olsen: Dagane (2004)
 Trond Granlund: En litt forvirra fyr (2005)
 Kaptein Sabeltann: Hiv o'hoi! : Kaptein Sabeltanns favoritter (2006)
 Trond Granlund: Kommer tid, kommer råd (2007)
 Valentina: Why Not Me (2007)
 Valentina: Comin' Down the Road (2008)
 Kaptein Sabeltann: Kaptein Sabeltann og den forheksede øya (2009)
 Trond Granlund: Sanger jeg lærte av faren min (2010)
 Jan Inge Rasmussen: 1760 (2010)
 Ellen Marvellous: Heal My Heart (2011)
 Anders Mikkelsen: Maries hus (2012)
 Trond Granlund: En rønner fra Manglerud – Live fra NRK Studio (2012)
 Trond Granlund: Sangene langs veien (2014)
 Trond Granlund: 50 år på veien (2014)
 Trond Granlund: 50 år på veien Vol. 2 (2016)

Familie 
Hans Graasvold er far til den profilerte advokaten Hans Marius Graasvold.

Eksterne lenker 
 TA: Hans Graasvold er død
 Lillebjørn Nilsen: Hans Graasvold 1951-2012

Norske gitarister
Norske låtskrivere
Folkemusikk
Personer fra Skien kommune
Fødsler i 1951
Dødsfall i 2012
Musikere_i_Kaptein_Sabeltann
Norges ambassade i Luanda

Norges ambassade i Luanda huser den norske ambassadør til landet Angola og ligger i hovedstaden Luanda på den afrikanske vestkyst.

Diplomatiske forbindelser mellom Norge og Angola ble opprettet i 1977 etter at Angola to år tidligere hadde blitt fri fra kolonimakten Portugal.  De første tjue årene var ambassadøren stasjonert annet sted, med sideakkreditering til Luanda. 
1981–1986  Knut Elias Taraldset fra Harare i Zimbabwe
1987 Olav Dørum fra Harare
1988–1991 Herman Pedersen fra Harare
1991–1992 Bernt H. Lund fra Windhoek i Namibia
1993–1997 Olav Myklebust fra Windhoek 
Fra 1997 hadde man her egen ambassade og ambassadør stasjonert
1998–2002 Bjørg Schondhowd Leite
2002–2008 Arild Retvedt Øyen
2008–2012 Jon Vea
2012–2017 Ingrid Rønnaug Ofstad
2018–2022 Kikkan Marshall Haugen
2022– Bjørnar Dahl Hotvedt

I 2014 er ambassadøren også sideakkreditert til Malabo i Ekvatorial-Guinea, Libreville i Republikken Gabon, Brazzaville i Republikken Kongo, Kinshasa i Den demokratiske republikken Kongo og São Tomé i  São Tomé og Príncipe.

Referanser

Eksterne lenker 
 http://www.noruega.ao/  (Offisiell nettside)
 Landsider (arkivside)

Angola
Luanda
Luanda
Euchilia

Se systematisk inndeling

Euchilia er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, avlange, blanke gullbasser. De fleste har metalliske farger, men kan også være ikke-metallisk grønne. "Snuten" (clypeus) er innskåret i midten. Dekkvingene har dype lengdefurer, og er noe innsnevret bak "skuldrene".

Levevis 
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider (Scarabaeoidea)
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Stenotarsiini Kraatz, 1880
 Understammen Coptomiina 
 Slekten Euchilia Burmeister, 1842
 Underslekten Cratomolops Kraatz, 1880
 Euchilia quadrata (Gory & Percheron, 1833)
 Underslekten Euchilia (i snever forstand)
 Euchilia angusta Bourgoin, 1915
 Euchilia chicheryi Flutsch, 2013
 Euchilia costifera Waterhouse, 1879
 Euchilia cupricollis Waterhouse, 1879
 Euchilia donckieri Bourgoin, 1915
 Euchilia externecostata Fairmaire, 1904
 Euchilia laxecostata Fairmaire, 1904
 Euchilia picipes Waterhouse, 1879
 Euchilia plicipennis Fairmaire, 1899
 Euchilia protensa Fairmaire, 1904
 Euchilia pseudostriata Flutsch, 2013
 Euchilia puncticollis Waterhouse, 1878
 Euchilia saturata Fairmaire, 1904
 Euchilia striata Pouillaude, 1915
 Euchilia subcostata Fairmaire, 1903
 Euchilia subvidua (Fairmaire, 1904)
 Euchilia sulcata (Olivier, 1789)

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Euchilia donckieri
 Bilde av Euchilia puncticollis

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1842
Madagaskars insekter
Euryomia

Se systematisk inndeling

Euryomia er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Euryomia argentea er en middelsstor, matt gullbasse. Grunnfargen er grågul, med svarte tegninger. Hodet har en svart midtstripe, på pronotum er det en maskeformet tegning som dekker det meste av flaten, på dekkvingene er det tre litt diffuse tverrstriper.

Levevis 
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar og Komorene.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Stenotarsiini Kraatz, 1880
 Understammen Coptomiina 
 Slekten Euryomia Burmeister, 1842
 Underslekten Euryomia (i snever forstand)
 Euryomia argentea (Olivier, 1789)
 Underslekten Pseudeuryomia Kraatz, 1894
 Euryomia maculosa Fairmaire, 1893
 Euryomia oberthuri Fairmaire, 1893

Eksterne lenker 
 

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1842
Eik gravlund

Eik gravlund eller Eik kirkegård i Bamble kommune i Vestfold og Telemark ble innviet høsten 1995. Gravlunden er litt sør for Stathelle og er i utgangspunktet tenkt å betjene Langesundhalvøya. Anlegget har oval form og er omgitt av en steinmur. Det foreligger planer om utvidelse, og arealet vil da komme opp i 53 mål.

Referanser

Gravlunder i Vestfold og Telemark
Byggverk i Bamble
Wiener Zentralfriedhof

Wiener Zentralfriedhof (Wiens sentralgravlund) ble åpnet i 1874, og med omtrent  graver og et område som dekker nesten 2,5 km² er den blant de største anleggene av denne art i Europa. På grunn av  sine rundt  æresgraver, sine mange bygninger i jugendstil og store areal er den en av byens severdigheter. Den ligger i bydelen .

Æresgraver i utvalg

Referanser

Eksterne lenker
 

Wien
Gravlunder i Østerrike
Liostraca

Se systematisk inndeling

Liostraca er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, blanke, gjerne svarte gullbasser. Kroppsformen er forholdsvis slank. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte "skuldre".

Levevis 
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Stenotarsiini Kraatz, 1880
 Understammen Coptomiina 
 Slekten Liostraca Burmeister, 1842
 Liostraca ansata Janson, 1925
 Liostraca bella Waterhouse, 1878
 Liostraca bina (Gory & Percheron, 1833)
 Liostraca concolor Kraatz, 1893
 Liostraca fasciata Pouillaude, 1919
 Liostraca flavomaculata Kraatz, 1893
 Liostraca integripennis Pouillaude, 1915
 Liostraca jota (Gory & Percheron, 1833)
 Liostraca parallelicollis Pouillaude, 1919
 Liostraca semistriata Fairmaire, 1903

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Liostraca bina

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1842
Madagaskars insekter
Ørsted (enhet)

Ørsted (symbol Oe) er en enhet for magnetfelt (også kjent som magnetfeltstyrke eller intensitet) i CGS-systemet for enheter. Den ble først benyttet i det elektromagnetiske målesystemet og er definert som 1000/4π (≈79,5774715) ampere per meter fluksbane i SI-systemet. Ørsted er nært knyttet til enheten gauss, CGS-enheten for magnetisk induksjon eller magnetfelt. I vakuum er 1 G = 1 Oe, mens forholdet i et medium med permeabilitet  blir G =  Oe. En ørsted er også lik en magnetomotorisk kraft (mmf) på 1 gilbert per centimeter fluksbane. 

Enheten ble etablert av IEC i 1930 til ære for Hans Christian Ørsted som oppdaget elektromagnetismen i 1820. Fra Standard Handbook of Electrical Engineers; «Den er en magnetisk størrelssesvektor for et punkt i et magnetfelt som måler evnen elektriske strømmer eller magnetiske legemer har til å produsere magnetisk induksjon i et visst punkt»

 I SI-systemet er 1 gilbert = 10/4π ampereviklinger = ca 0,7958 amperevikling.
 Den lagrede energien i en magnet, kalt magnetytelsesevne, eller «magnetisk energiprodukt», er typisk målt i enheten megagauss-ørsted (MGOe). Enheten MGOe er lik megajoule per kubikkmeter.

Referanser

Kilder 
<div class="references-small">
 Denne artikkelen er omarbeidet fra artikkelen på Wikipedia på nynorsk som bygger på den engelske artikkelen per 9. februar 2009. 

Elektromagnetiske enheter
CGS-systemet
Sveits’ ambassade i Oslo

Sveits' ambassade i Oslo er Det sveitsiske edsforbunds diplomatiske representasjon i Norge.

Ambassaden

Ambassadør 
Ambassadør fra 27. august 2020 er Bernard Jaggy.

Sideakkreditering 
I tillegg til Norge er ambassadøren akkreditert til Island.

Konsulære tjenester 
Konsulære tjenester håndteres fra 2011 av ambassaden i Stockholm.

Ambassadebygning

Nåværende 
Per 2021 holder ambassaden til i samme hus som Nederlands ambassade. Det dreier seg om en stor murvilla som ble tegnet av Georg Andreas Bull og oppført i 1867–68 for brødrene Homan. Bygningen har senere fått tilbygg ved Henrik Thrap-Meyer (1883) og Harald Olsen (1908).

Tidligere 
Ambassaden holdt i en årrekke til i Bygdøy allé 78, i en bygning som ble tegnet av Jon Henrik Christensen og bygget spesielt for ambassaden i 1985. Fra 2014 til 2017 holdt ambassaden til en villa i Bygdøynesveien 13 som ble tegnet av arkitektkontoret Ekman, Smith & Michalsen (Ove Ekman, Einar Smith og Carl Michalsen) og oppført i 1916.

Referanser

Eksterne lenker 
 The Oslo Diplomatic List på UDs nettside Diplomatiske forbindelser
 Ambassaden om bilaterale forbindelser mellom Sveits og Norge
 Utenriksdepartementet om bilaterale forbindelser mellom Sveits og Norge (arkivert nettside)
 Embassypages.com om ambassaden

Ambassader i Norge
Sveitsisk utenrikspolitikk
Ambassadebygninger i Oslo
Katarina Danielsson

Katarina Danielsson   (født 1975) er en svensk journalist og forfatter, bosatt i Arild  i Skåne.

Danielsson arbeider som journalist i bladet Femina. Hun debuterte i 2001 med boka Livet vinkar (som en Kurt).

Bibliografi

Originalutgivelser 
 Livet vinkar (som en Kurt) (2001)
 En himmel för Elliott (2005)

Utgivelser på norsk 
 Livet vinker (som en Kurt), oversatt av Andreas E. Østby, Gyldendal (2003)

Eksterne lenker 
 Om Danielsson på forlaget Wahlström & Widstrands nettsider
 Om Danielsson på Gyldendal Norsk Forlags nettsider

Svenske forfattere
Fødsler i 1975
Marie Darrieussecq

Marie Darrieussecq  (født 3. januar 1969 i Bayonne i Frankrike) er en fransk forfatter. Hun underviser i litteraturhistorie i Lille.

Liv og virke

Bakgrunn
Darrieussecq ble født i 1969 og vokste opp i en liten landsby i baskisk område, nær Bayonne. Hennes var tekniker,. Moren var professor for fransk litteratur. Dermed utviklet Marie allerede i tidlig barndom en intreresse for litteratur.

Utdannelse, tidlig virke
Hun har gått på École normale supérieure. Deretter studerte hun fransk litteraturhistorie på Sorbonne Nouvelle (Université de Paris III) og på Jussieu (Université de Paris VII) och disputerte i 1997 på en avhandling om Georges Perec, Michel Leiris, Serge Doubrovsky og Hervé Guibert. Hun underviste i litteraturhistorir i Université de Lille 1994–1997.

Forfatter
Mens hun fullførte sin doktoravhandling i fransk litteratur fullførte hun også sin første roman, Truismes, som ble utgitt i september 1996. Etter at denne boken fikk suksess og ble blant annet oversatt til norsk, sluttet hun sin forelesningsjobb ved Universitetet i Lille III for å konsentrere seg om sitt forfatterskap. Hennes første ektemann var en matematiker og hennes andre er en astrofysiker. Hun fødte en sønn i 2001 og en datter i 2004. Hun ble tildelt Prix Médicis i 2013 for romanen Il faut beaucoup aimer les hommes.

Det er flere gjentagende temaer i hennes romaner. Det vesentlige tema er forsvinning og fravær. Et annet tema er havet som en form for «minnebank». Det mest opplagte gjentagende trekket er en kvinnelig hovedfigur. Spørsmålet om identitet og tilhørighet er også et trekk hun kommer tilbake til. Hun har uttalt at «skriving er for meg en humanisme: det er om å forlate ens skinn og gå imot det Andre.» Innenfor dette har hun fokusert på den traumatiske legemlige omformingen og undersøkelsen av psykologiske grenser. Metamorfoser og spøkelser går således bokstavelig igjen i hennes romaner.

Hun støttet Ségolène Royals kandidatur ved presidentvalget i 2007.

Bibliografi

Romaner
 Truismes, 1996,  
 Naissance des fantômes, 1998,  
 Le Mal de mer, 1999, 
 Bref séjour chez les vivants, 2001, 
 Le Bébé, 2002,  
 White, 2003, 
 Le Pays, 2006, 
 Tom est mort, 2007,  
 Clèves, 2011,  
 Il faut beaucoup aimer les hommes, 2013,

Novellesamlinger
 Claire dans la forêt, 2004, 
 Zoo, 2006,

Biografier
 Être ici est une splendeur, 2016,  om Paula M. Beckers liv Utgivelser på norsk 
 Suggesjoner, oversettelse av  Truismes, av Sissel Lie, Gyldendal (1998) 
 Spøkelser, oversettelse av Naissance des fantômes, av Egil Halmøy, Gyldendal (2001) 
 Dønninger, oversettelse av Le Mal de Mer, av Bente Christensen, Gyldendal (2003)

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider
 Offisielt nettsted for Marie Darrieussecq, opprettholdt av studenter og en professor ved fakultetet for fransk litteratur ved Universitetet på Rhode Island i USA
 La République des lettres. Bibliography / Biography of Marie Darrieussecq 
 EVENE.fr : Les mots du vide, intervju med Marie Darrieussecq ved Thomas Flamerion om Tom est Mort''

Franske forfattere
Personer fra Bayonne
Tf-idf

Term Frequency-Inverse Document Frequency (TF-IDF) er et numerisk mål for hvor viktig en term er i et dokument. TF-IDF er beregnet på bakgrunn av termfrekvens  (Term frequency) og invers dokumentfrekvens (Inverse Document Frequency). TF-IDF brukes ofte i informasjonsinnhenting, og søk. TF-IDF verdiene brukes ofte til å sammenlikne dokumenter i en samling mot en spørring, for å finne det mest relevante resultatet, for eksempel ved bruk av vektormodellen

Definisjoner 
Termfrekvens er en målestokk på hvor ofte en term oppstår i et dokument, med andre ord hvor mange ganger eksisterer term t i dokument d.
Dokumentfrekvens er en målestokk som viser hvor mange av dokumentene i den gjeldende samlingen som inneholder termen. Dette kan for eksempel være antall dokumenter i samlingen som inneholder termen t.

I TF-IDF bruker vi inversen av dokumentfrekvens. 

IDF er definert som:
IDF = 

Dermed kan vi definere TF-IDF som:

TF-IDF = tfidf

Fordeler med TF-IDF 
Fordeler med TF-IDF er at det alltid blir gitt en vekt til term t i et dokument d som er:
Høyest når t oppstår mange ganger i få dokumenter
Lavere når termen t oppstår få ganger i et dokument, eller oppstår i mange dokumenter
Lavest når en term oppstår i tilnærmet alle dokumentene

Varianter av TF-IDF

Sublineær TF 
Dersom et ord oppstår tretti ganger i et dokument, er ikke ordet nødvendigvis tredve ganger så viktig som dersom ordet oppstår kun en gang i et dokument. For å forhindre at en term blir ansett som tredve ganger så viktig som et ord som kun oppstår en gang, kan vi bruke sublineær (Sublinear) tf-skalering. Istedenfor å øke tf verdien med en hver gang ordet oppstår kan vi bruke logaritmen av termfrekvensen. 

w f =

Maksimum tf-normalisering 
Maksimum tf normalisering er en teknikk der vi normaliserer alle tf-vektene i et dokument, på bakgrunn av den høyeste tf verdien i det gjeldende dokumentet.
For hvert dokument la tfmax(d) = maxτ d tfτ, d, der τ dekker alle termene i dokument d. Så regner vi ut normalisert term frekvens for alle termer t i dokument d. Dermed kan vi definere maksimum tf-normalisering som:

ntft,d = 

Der A er en verdi mellom 0 og 1, og er vanligvis satt til 0,4. A er en verdi som brukes til å dempe påvirkningen fra andre termer. Denne metoden normaliserer alle termer avhengig av den største termen i dokumentet. Den største fordelen med denne metoden er at den reduserer påvirkingen av at lengre dokumenter får høyere treffgrad fordi dokumentene inneholder flere ord.

Bruk av TF-IDF 
TF-IDF brukes som rangeringsfunksjon i flere implementasjoner av søk. TF-IDF verdiene er verdiene som oftest blir brukt i vektormodellen, en modell som sammenlikner dokumenter for å finne det dokumentet som er mest relevant. I tillegg er det flere forbedrede søkealgoritmer som BM25 som bruker TF-IDF til å finne de mest relevante artiklene.

Referanser

Søkealgoritmer
Østfold fagskole

Østfold fagskole er en fylkeskommunal skole som drives av Østfold fylkeskommune. Den tilbyr yrkesfaglig fordypning innenfor tekniske fag og helse-/sosialfag. Den er lokalisert i Fredrikstad.

Eksterne lenker 
 

Skoler i Fredrikstad
Fagskoler
Martine Marbel

Martine Marbel (født 6. juni 1986) er en norsk sanger og låtskriver. Martine Marbel er
oppvokst i Sandefjord, hvor hun fra tidlig alder fattet interesse for musikk, og hun valgte seg inn på musikklinjen på Sandefjord videregående skole da hun var 16 år. Etter endt videregående dro hun til England og startet på The Liverpool Institute for Performing Arts (LIPA), hvor hun ble i tre år og fullførte en bachelorgrad i musikk.

I 2008 returnerte Martine Marbel til Norge og begynte å jobbe aktivt med musikk. I 2009 utga hun singelen Soul Searching på sitte eget selskap, Neo Records, som blant annet ble B-listet på P3. Dette førte til at hun signerte kontrakt med Universal Music. Marbel relanserte seg selv tilbake til Neo Records i 2012 med singelen Get You. Marbel slapp sitt debutalbum Girl Can’t Swim i 2013. 

I mars  deltok Marbel i den andre semifinalen i Melodi Grand Prix med melodien Right Now, skrevet av henne selv, Goran Obad og Anders Kjær. Sangen ble ikke blant de tre med flest SMS-stemmer, og kvalifiserte seg derfor ikke til finalen.

Diskografi

Singler
 Soul Searching (2009)
 Hypocrisy (2010)
 Fix This (2011)
 Get You (2012)
 Happy (2013)
 Painkiller (2013)
 Right Now (2014)

Album
 Girl Can't Swim (2013)

Referanser

Eksterne lenker
 Marbels hjemmeside 

Norske musikere
Norske låtskrivere
Personer fra Sandefjord kommune
Fødsler i 1986
Deltakere i Melodi Grand Prix
Holdal kraftverk

Holdal kraftverk er et vannkraftverk ved Haukeli i Vinje kommune i Vestfold og Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 215 meter i Holldalsbekken.

Installert effekt er 1,3 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 3,5 GWh.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Bekk og Strøm
 Løyve til å bygge Holldal kraftverk

Småkraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Vinje
Vest-vassdraget
Bekk og Strøm
Kraftverk etablert i 2012
Micropeltus

Se systematisk inndeling

Micropeltus er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Middelsstore, blankt svarte gullbasser med gule tegninger. Kroppen er bredest nær pronotums forende, jevnt tilsmalnende bakover.

Levevis 
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Stenotarsiini Kraatz, 1880
 Understammen Coptomiina 
 Slekten Micropeltus Blanchard, 1842
 Micropeltus cingulatus (Gory & Percheron, 1833)
 Micropeltus nigra Olsoufieff, 1940
 Micropeltus peyrierasi Paulian, 1990

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Micropeltus cingulatus

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1842
Pygora

Se systematisk inndeling

Pygora er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Nokså små, metallfargede gullbasser med langstrakt kroppsform. Som vanlig for Stenotarsiini er dekkvingene tydelige innsnevret bak "skuldrene".

Levevis 
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.

Utbredelse 
Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Stenotarsiini Kraatz, 1880
 Understammen Coptomiina 
 Slekten Pygora Burmeister, 1842
 Underslekten Bourgoinigora Paulian, 1994
 Pygora albomaculata Kraatz, 1893
 Pygora bourgoini Valck Lucassen, 1930
 Pygora conjuncta (Gory & Percheron, 1835)
 Pygora cruralis Fairmaire, 1903
 Pygora diegana Fairmaire, 1903
 Pygora gerardi Bourgoin, 1924
 Pygora griveaudi Ruter, 1973
 Pygora luctifera Fairmaire, 1899
 Pygora melanura Fairmaire, 1903
 Pygora ornata Janson, 1876
 Pygora perrieri Fairmaire, 1899
 Pygora polyspila Fairmaire, 1903
 Pygora quatuordecimguttata Kraatz, 1893
 Pygora raharizoninai Paulian, 1994
 Pygora rufoplagiata Westwood, 1879
 Pygora simillima Moser, 1912
 Pygora tristis Janson, 1925
 Pygora tulearensis Paulian, 1994
 Underslekten Geminigora Paulian, 1994
 Pygora cultrata (Gory & Percheron, 1835)
 Underslekten Jansongora Paulian, 1994
 Pygora beryllina Janson 1881
 Pygora hirsuta Waterhouse, 1879
 Underslekten Pygora (i snever forstand)
 Pygora andranovory Paulian, 1994
 Pygora ignita Westwood, 1879
 Pygora lenocinia (Gory & Percheron, 1835)
 Pygora nigrofasciculata Moser, 1907
 Underslekten Stizopygora Kraatz, 1881
 Pygora bella Waterhouse, 1879
 Pygora bioculata Fairmaire, 1903
 Pygora brunneitarsis Moser, 1913
 Pygora chicheryi Flutsch, 2016
 Pygora cowani Waterhouse, 1878
 Pygora cribricollis Fairmaire, 1901
 Pygora cyanea Bourgoin, 1918
 Pygora decorata Janson, 1925
 Pygora descarpentriesi Ruter, 1973
 Pygora diedrichi Bonnard, 2013
 Pygora donckieri Bourgoin, 1913
 Pygora earina Bourgoin, 1918
 Pygora immaculata Fairmaire, 1903
 Pygora pouillaudei Valck Lucassen 1930
 Pygora prasinella Fairmaire, 1904
 Pygora pulchripes Waterhouse, 1878
 Pygora punctata Janson 1925
 Pygora punctatissima (Gory & Percheron, 1835)
 Pygora puncticollis Waterhouse, 1879
 Pygora pygidialis Moser 1911
 Pygora pygidialoides Paulian, 1994
 Pygora rufovaria Fairmaire, 1903
 Pygora sakarahae Paulian, 1994
 Pygora sanguineomarginata Bourgoin, 1913
 Pygora vadoni Paulian, 1994
 Pygora viridis Valck Lucassen, 1930
 Pygora zombitsy Paulian, 1994
 Underslekten Tetrarhabdotis Kraatz, 1883
 Pygora erythroderes Blanchard, 1842
 Pygora vohemar Paulian, 1994

Eksterne lenker 
 
 Bilde av noen arter

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1842