alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Eucilodes

Eucilodes er en slekt av biller.

Utseende 
Små, avlangt-ovale, litt flate, fint hårete, rødbrunlige biller. Hodet er forholdsvis lite med utstående fasettøyne, antennene nokså tynne. Pronotum er ganske kort, sett ovenfra utgjør de rundede dekkvingene det aller meste av kroppslengden. Beina er nokså korte.

Levevis 
Både larvene og de voksne billene lever av sopp.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Palearktis og forekommer i det nordlige Finland, også ved Stillehavskysten i Sibir.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (ev. Scirtoidea)
 Familien Eucinetidae  
 Slekten Eucilodes Vít, 1985
 Eucilodes caucasicus (Reitter, 1885)
 Eucilodes ussuriensis Nikitsky, 1989

Eksterne lenker 

 

Biller formelt beskrevet i 1985
Eucinetidae
Microcara

Microcara er slekt av hårbiller.

Utseende 
Små (4-5 millimeter), avlangt ovale og nokså flate, blanke, gjerne brunrøde hårbiller. Antennene er tynne.

Levevis 
Larvene lever i stillestående ferskvann, gjerne små dammer som tørker ut i løpet av sommeren, der de eter alger. De voksne billene kan finnes i vegetasjonen på fuktige, skyggefulle steder, gjerne, men ikke nødvendigvis i skog.

Utbredelse 
Slekten har en holarktisk utbredelse. I Norge er Microcara testacea utbredt i Sør-Norge bortsett fra Vestlandet.

Systematisk innedling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (=Scirtoidea)
 Familien hårbiller, Scirtidae (=Elodidae, Helodidae)
 Underfamilien Scirtinae (=Cyphoninae)
 Slekten Microcara C.G. Thomson, 1859 
 Microcara dispar Seidlitz, 1872
 Microcara dufaui Legros, 1947
 Microcara explanata (LeConte, 1866)
 Microcara omissa Klausnitzer, 1972
 Microcara pilosula Reitter, 1911
 Microcara testacea (Linnaeus, 1767) - finnes i Norge
 † Microcara dokhturovi Yablokov-Khnzorian, 1960
 † Microcara kusnezovi Yablokov-Khnzorian, 1960
 † Microcara znojkoi Yablokov-Khnzorian, 1960
 † Microcara zubkovi Yablokov-Khnzorian, 1960

Referanser

Kilder 
 Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A., Zurcher, E.J. Elateriformia (Coleoptera).

Eksterne lenker 
 UK Beetles - Microcara testacea 
 

Biller formelt beskrevet i 1859
Hårbiller
Pleolobus

Pleolobus er en slekt av engbiller.

Utseende 
En middelsstor, slank, fint hårete, blank, gulbrun til brunsvart engbille. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen.

Levevis 
Larvene lever i jorden. Man regner med at larvene til underfamilien Dascillinae spiser røtter. Underfamilien Karumiinae ser ut til å være knyttet til termitter, og man tror at larvene lever i eller ved termittenes underjordiske reir. De voksne billene kan være vanlige på blomsterenger om sommeren, de flyr gjerne i solskinn. Den norske arten kan finnes ganske langt til fjells, og av og til kan man finne dem tallrikt på snøfonner, der de trolig har blitt blåst ut.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Chile.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien engbiller (Dascilloidea)
 Familien engbiller (Dascillidae)
 Underfamilien Karumiinae  – tropiske arter, knyttet til termitter
 Slekten Pleolobus Philippi, 1864
 Pleolobus fuscescens Philippi & Philippi, 1864

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 Interaktiv bestemmelsesnøkkel
 Delta Interactive Key – Dascillidae

Biller formelt beskrevet i 1864
Engbiller
Chiles insekter
Microchaetes

Microchaetes er en slekt av pillebiller.

Utseende 
Små, bredt ovale, matt gråbrune til gråsvarte pillebiller. Oversiden er ru og knudrete med oppstående, hårlignende skjell.

Levevis 
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.

UTbredelse 
Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
 Familien pillebiller, Byrrhidae
 Underfamilien skjellpillebiller, Syncalyptinae
 Stammen Microchaetini
 Slekten Microchaetes Hope, 1834
 Microchaetes australis (Boisduval, 1835)  
 Microchaetes bryophilus Lea, 1912  
 Microchaetes fascicularis W.J. Macleay, 1871  
 Microchaetes hystricosus Lea, 1920  
 Microchaetes minor King, 1869  
 Microchaetes scoparius Erichson, 1842  
 Microchaetes setosus Lea, 1920  
 Microchaetes sphaericus Hope, 1834  
 Microchaetes tuberculatus Lea, 1920

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 Atlas of Living Australia - Microchaetes 
 

Biller formelt beskrevet i 1834
Pillebiller
Miguel Maury Buendía

Miguel Maury Buendía (født 19. november 1955 i Madrid i Spania) er en spansk katolsk prelat, erkebiskop og diplomat for Den hellige stol.

Liv og virke

Prest
Maury Buendía ble ordinert til prest for erkebispedømmet Madrid den 26. juni 1980 av erkebiskopen av Madrid, kardinal Vicente Enrique y Tarancón. Han tok sin doktorgrad i kanonisk rett og begynte i  diplomatisk tjeneste for Den hellige stol i 1987. Han tjenestegjorde i de pavelige representasjoner  Rwanda, Uganda, Marokko, Nicaragua, Egypt, Slovenia g Irland, og i statssekretariatets seksjon for forholdet til statene. I tillegg til spansk taler han engelsk, italiensk, fransk og slovensk.

Titulærerkebiskop
Pave Benedikt XVI utnevnte ham 19. mai 2008 til titulærerkebiskop av Italica og utnevnte ham til apostolisk nuntius til Kasakhstan og Tadsjikistan. Han ble bispeviet den 12. juni 2008 av  kardinal Tarcisio Bertone SDB; medkonsekratorer var kardinal Antonio María Rouco Varela, erkebiskop av Madrid, og erkebiskop Pier Giacomo De Nicolò, apostolisk nuntius til Sveits og Liechtenstein.

Den 5. desember 2015 utnevnte pave Frans ham til apostolisk nuntius til Romania.[1] Den 25. januar 2016 ble han også utnevnt til apostolisk nuntius til Moldova.[2]

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
 Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
 Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
 Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
 Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
 Pave Pius IX (1797-1878) *1827
 Kardinal Gustav Adolf von Hohenlohe-Schillingsfürst (1823-1896) *1857
 Erkebiskop Salvatore Magnasco (1806-1892) *1868
 Kardinal Gaetano Alimonda (1818-1891) *1877
 Kardinal Agostino Richelmy (1850-1923) *1886
 Biskop Giuseppe Castelli (1871-1943) *1911
 Biskop Gaudenzio Binaschi (1883-1968) *1930
 Erkebiskop Albino Mensa (1916-1998) *1960
 Kardinal Tarcisio Bertone (1934-) *1991
 Erkebiskop Miguel Maury Buendía (1955-) *2008

Referanser

Spanske katolske biskoper
Linjen Rebiba
Pavelige nuntier
Ambassadører til Kasakhstan
Ambassadører til Tadsjikistan
Ambassadører til Sveits
Ambassadører til Liechtenstein
Personer fra Madrid
Prolucanus

Prolucanus er en utdødd slekt av hjortebiller som levde i kritt-tiden.

Utseende 
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlangt-oval bille. I motsetning til de fleste nålevende hjortebiller hadde ikke denne arten forstørrede kjever (mandibler). Typeeksemplaret er trolig en hunn. Antennene identifiserer denne som en hjortbille.

Levevis 
Arten hadde trolig et lignende levevis som nålevende hjortebiller, i råtten, død ved.

Utbredelse i tid og rom 
Arten er beskrevet fra fossiler fra Beipiao, Kina, omtrent 125 millioner år gamle.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1804
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1804
 Ikke plassert til stamme
 Slekten †Prolucanus Qi, Tihelka, Cai, Song & Ai, 2022
 †Prolucanus beipiaoensis Qi, Tihelka, Cai, Song & Ai, 2022

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 2022
Fossile insekter
Kvinnen i buret (film)

Kvinnen i buret (orig: Kvinden i buret) er en dansk thrillerfilm fra 2013, basert på boken av samme navn av Jussi Adler-Olsen. Filmen ble regissert av Mikkel Nørgaard etter manus av Nikolaj Arcel.

Handling 
Etter en mislykket razzia blir Carl Mørck forflyttet til politihusets avdelning for gamle uoppklarte kriminalsaker, som går under navnet «Avdeling Q». Der finner han og hans nye kollega Assad en sak om en kvinnelig politiker som forsvant sporløst fem år tidligere, og Mørck finner snart antydninger om at hun kan ha blitt kidnappet. Mørck og Assad bestemmer seg for å løse saken, selv om politisjefen ber dem la den ligge.

Medvirkende 
 Nikolaj Lie Kaas som Carl Mørck
 Fares Fares som Assad
 Sonja Richter som Merete Lynggaard
 Mikkel Boe Følsgaard som Uffe	
 Søren Pilmark som Marcus Jacobsen
 Peter Plaugborg som Lars Henrik «Lasse» Jensen
 Troels Lyby som Hardy	
 Patricia Schumann som Søs Norup	
 Eric Ericson som Johan Lundquist	
 Marijana Jankovic som Tereza	
 Claes Ljungmark som Larsson	
 Lucas Lynggaard Tønnesen som Lasse (barn)

Priser og nominasjoner 
Filmen var nominert i flere kategorier av Robertprisen og Bodilprisen. Under utdelingen av Bodilprisen ble scenografen Rasmus Thjellesen tildelt Henning Bahs-prisen. Under TV 2 Zulus utdeling av Zulu Awards i 2014 fikk filmen ved Mikkel Nørgaard prisen for årets danske film og Nikolaj Lie Kaas som årets mannlige skuespiller.

Avdeling Q-filmene 
Kvinnen i buret er første film om Carl Mørck, Assad og Avdeling Q. Filmen er produsert av Zentropa som kjøpte filmrettighetene til de første bøkene til Jussi Adler-Olsen. Zentropa har også stått for produksjonen av de etterfølgende Fasandreperne, Flaskepost fra P og Journal 64, alle med Nikolaj Lie Kaas som Carl Mørck og Fares Fares som Assad. Adler-Olsen brøt med Zentropa og Marcoeffekten fra 2021 er produsert av Nordisk Film med Ulrich Thomsen som Carl Mørck og Zaki Youssef som Assad.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 2013
Danskspråklige filmer
Danske kriminalfilmer
Thrillerfilmer
Filmer basert på bøker
Susan Ama Duah

Susan Ama Duah (født 3. februar 2002) er en ghanesisk fotballspiller som spiller for Avaldsnes i Toppserien. 

I januar 2022 ble det kjent at hun ble hentet fra klubben Valued Girls FC i hjemlandet, til Avaldsnes i Norge .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ghanesiske fotballspillere
Utenlandske fotballspillere i Norge
Liste over Sør-Ossetias presidenter

Liste over Sør-Ossetias presidenter gir oversikt over statslederne etter at Sør-Ossetia erklærte seg uavhengig av Georgia i 1992. De første årene etter at landet erklærte seg uavhengig var ikke landets leder valgt i valg og hadde ikke tittelen av president. Landets statsoverhode var lederen for det nasjonale øverste sovjet (eller leder i eksekutivkomiteen), eller leder av Ademon Nykhas (Den sør-ossetiske folkefronten). Det første presidentvalget ble avholdt i 1996. Landet er bare anerkjent som selvstendig av tre land: Russland, Nicaragua og Venezuela. I tillegg er de anerkjent av to andre ikke-anerkjente utbryterrepublikker i regionen, Abkhasia og Transnistria.

Statsoverhoder uten president-tittel

President

Referanser 

Sør-Ossetia
Sør-Ossetia
Niko Anttola

Niko Anttola (født 13. februar 2003) er en finsk langrennsutøver, som representerer klubben Visa Ski Team Kemi.

Han fikk sølv på 10 km klassisk under Junior-VM på ski 2022 og fikk to individuelle gullmedaljer under Vinter-EYOF 2022 i Finland.

Idrettskarriere

Sesongen 2019/20 
Den 16. november 2019 deltok Anttola i sitt første FIS-renn, og kom der på 29.-plass på 15 km fri teknikk. Han deltok i det finske juniormesterskapet i langrenn, og kom der på andreplass på 20 km og femteplass på sprinten.

Sesongen 2020/21 
Junior-VM på ski 2021 ble arrangert i Finland, og Anttola kom der på åttendeplass på 10 km fri teknikk og 20.-plass på 30 km. På 4 x 5 km stafett kom Finland på andreplass. Under det finske juniormesterskapet fikk han to medaljer, han vant 20 km fellesstart og kom på andreplass på 15 km klassisk. Han deltok også i det finske mesterskapet på ski, og kom der på 19.-plass på 15 km klassisk.

Sesongen 2021/22 
I januar 2022 kom han på niendeplass på 15 km klassisk under det finske mesterskapet på ski, og han fikk bronse på 30 km klassisk under det finske juniormesterskapet. Han ble tatt ut til å representere Finland under Junior-VM på ski 2022, og han fikk der sølv på 10 km klassisk, bak Savelij Korostelev. På 30 km fellesstart kom han på åttendeplass, og på stafetten kom Finland her på niendeplass. Anttola deltok i langrenn under Vinter-EYOF 2022 (European Youth Olympic Winter Festival), og vant der 10 km fri teknikk og 7,5 km klassisk, og han fikk også bronse på miksstafetten, der han gikk sammen med Ike Melnits, Elsa Torvinen og Fanny Kukonlehto.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske langrennsløpere
Laghouat

Laghouat er en algerisk by som ligger i provinsen Laghouat.

Den har 134 372 innbyggere (2008) og dekker et areal på 400 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Algerie
Ditte Vind

Ditte Folden Vind (født 2. januar 1994 i Odense) er en dansk håndballmålvakt, som spiller for den danske klubben  og det danske kvinnelandslaget. Hun spilte tidligere for de danske klubbene , ,  og .

Hun ble tatt ut i bruttotroppen til Håndball-VM 2013 i Serbia og Håndball-VM 2021 i Spania, men var ikke blant de 16 utvalgte i noen av mesterskapene.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Danske håndballspillere
Beachhåndballspillere
Håndballmålvakter
Håndballspillere for FC Midtjylland
Håndballspillere for Odense Håndbold
Håndballspillere for Nykøbing Falster HK
Håndballspillere for Team Tvis Holstebro
Håndballspillere for Aarhus United
Personer fra Odense
Curicó

Curicó er en chilensk by som ligger i provinsen Maule.

Den har 161 626 innbyggere (2021) og dekker et areal på 33,9 km².

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Chile
Maule
Fasandreperne (film)

Fasandreperne (orig: Fasandræberne) er en dansk thrillerfilm fra 2014, basert på boken av samme navn av Jussi Adler-Olsen. Filmen ble regissert av Mikkel Nørgaard etter manuskript av Nikolaj Arcel og Rasmus Heisterberg og produsert av 
Peter Aalbæk Jensen, Louise Vesth og Jonas Bagger.

Handling 
Mørck og Assad kommer over en drapssak fra 1994 på to tvillinger hvor en mann har tilstått forbrytelsen. Dermed har saken blitt lukket etter at noen elever på en kostskole tidligere var hovedmistenkte. Mørck, Assad og deres nye sekretær Rose gjenopptar saken for å finne ut om mannen bak virkelig er gjerningsmannen.

Medvirkende 
 Nikolaj Lie Kaas som Carl Mørck
 Fares Fares som Assad
 Johanne Louise Schmidt som Rose 
 Søren Pilmark som Marcus Jacobsen 
 Morten Kirkskov som Lars Bjørn
 Pilou Asbæk som Ditlev Pram
 Marco Ilsø som en ung Ditlev Pram
 David Dencik som Ulrik Dybbøl
 Philip Stilling som en ung Ulrik 
 Danica Curcic som Kimmie 
 Sarah-Sofie Boussnina som en ung Kimmie
 Beate Bille som Thelma Pram
 Lars Thiesgaard som Griffenholms rektor
 Adam Ild Rohweder som en ung Bjarne

Priser og nominasjoner 
Filmen var nominert i flere kategorier av Bodilprisen og Robertprisen i 2015. Fares Fares mottok Robertprisen for årets mannlige birolle og Robert publikumsprisen ble delt mellom Louise Vesth, Jonas Bagger, Peter Aalbæk Jensen og Mikkel Nørgaard. Under TV 2 Zulus utdeling av Zulu Awards i 2015 fikk filmen ved Mikkel Nørgaard prisen for årets danske film.

Avdeling Q-filmene 
Fasandreperne er andre film om Carl Mørck, Assad og Avdeling Q. Filmen er filmatisert av Zentropa som kjøpte filmrettighetene til de første bøkene til Jussi Adler-Olsen. Zentropa har også stått for produksjonen av forgjengeren Kvinnen i buret og de etterfølgende Flaskepost fra P og Journal 64, alle med Nikolaj Lie Kaas som Carl Mørck, Fares Fares som Assad og Johanne Louise Schmidt som Rose.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 2014
Danskspråklige filmer
Danske kriminalfilmer
Thrillerfilmer
Filmer basert på bøker
Den moldovske demokratiske republikk

Den moldovske demokratiske republikk eksisterte fra desember 1917 til mars 1918. I ly av den russiske revolusjon erklærte Guvernementet Bessarabia i desember 1917 seg som en autonom moldovsk republikk, foreløpig som en russisk føderativ stat. Den 27. januar 1918 tok republikken skrittet videre og erklærte sin selvstendighet som stat. Selvstendigheten varte bare til 28. mars 1918, da Sfatul Tarii, et foreløpig valgt parlament, valgte å slutte seg til Romania.

Referanser 

Tidligere republikker
Bessarabia
Moldovas historie
Liste over ordførere i Eidanger

Liste over ordførere i Eidanger er en list over tidligere ordførere i gamle Eidanger kommune.

Kilder
 Festskrift for Eidanger i anledning formannskapslovens 100-års jubileum den 14. januar 1937. Porsgrunn 1937
 
 I.C. Ramberg: Boken om Eidanger. - Porsgrunn 1918

Eidanger
San Francisco de Macorís

San Francisco de Macorís er en dominikansk by som ligger i provinsen Duarte.

Den har 188 118 innbyggere (2010) og dekker et areal på 727 150 000 kvadratmeter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Den dominikanske republikk
Den første spanske republikken

Den første spanske republikken ble etablert på Den iberiske halvøy i februar 1873 og opphørte i 1874.

Bakgrunn 
I 1866 og 1868 ledet Juan Prim to opprør i det spanske kongedømmet som førte til at dronning Isabella II av Spania måtte forlate Spania for godt. På tross av at sterke krefter ønsket en republikk, ble Prim utnevnt til regent mens letingen etter en akseptabel konge foregikk. Det viste seg å være vanskelig å finne en passende kandidat. En av de mange kandidatene var den tyske prinsen Leopold av Hohenzollern-Sigmaringen. Leopolds kandidatur var den utløsende årsak til den fransk-tyske krig i 1870.

Tronen gikk i stedet til den italienske prinsen Amadeus av Savoia. Amadeus ble motarbeidet av sterke krefter i statsforvaltningen, og i februar 1873 gav han opp og forlot landet.

Republikken etableres 
Dagen etter at Amadeus forlot landet og abdiserte, erklærte det spanske parlamentet landet som republikk. De republikanske lederne hadde egentlig planlagt en føderasjon, men intern uenighet i parlamentet gjorde at spørsmålet om statens oppbygning ble utsatt. Til slutt vant den føderasjonsvennlige fløyen gjennom.

Republikken ble kortvarig og fungerte bare i elleve måneder. Det var flere grunner til dette. Uro i de væpnede styrker, uro i Catalonia, press fra kirken, intern krangel mellom republikkens ledere og flere kuppforsøk bidro til å velte republikken. I løpet av de elleve månedene med republikk hadde Spania hele fire forskjellige presidenter.

Republikkens opphør 
Den 4. januar 1873 gikk republikken under i kaos. General Manuel Pavía avsatte da regjeringen og oppløste parlamentet. Pavía ønsket en ny, bred samlingsregjering, men da få partier var interesserte i å samarbeide med ham, fikk den nye regjeringen ingen legitimitet. Francisco Serrano ble utpekt til president, samtidig som borgerkrigslignende tilstander utviklet seg.

Mot slutten av 1874 ble Isabellas sønn Alfonso utpekt til ny konge av Spania av general Martínez Campos, og hentet hjem fra sitt eksil. Resten av hæren unnlot å gripe inn da Campos gikk inn i Valencia i Alfonsos navn, noe som ble den endelige avslutningen på republikken. I 1875 ble Alfonso formelt erklært som Spanias konge.

Bildegalleri

Se også 

 Den andre spanske republikken
 Spanias historie

Referanser 

Spanias historie
Tidligere republikker
Republikker
Stater og territorier etablert i 1873
Stater og territorier opphørt i 1874
Manfalut

Manfalut er en egyptisk by som ligger i Guvernementet Asyut.

Den har 82 585 innbyggere (2006).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Egypt
MS «Starobilsk» (P191)

MS «Starobilsk» (P191), tidligere USCGC «Drummond», er en patruljebåt i Island-klassen som tjenestegjør i den ukrainske marinen. Skipet het opprinnelig USCGC «Drummond» og tjenestegjorde først for USAs kystvakt, før det i september 2018 ble solgt til Ukraina.

Historie 
Skipet ble bygget som USCGC «Drummond», oppkalt etter Drummond Island, Michigan. USCGC «Drummond» ble tatt i bruk den 19. oktober 1988. Skipet tjenestegjorde for USAs kystvakt, først i områdene rundt Haiti. I 1992 og 1994 ble skipet tildelt U.S. Coast Guard Meritorious Unit Commendation, en pris som tildeles av USAs forsvar for tapre eller meritterende prestasjoner.

Sommeren 2002 ble skipets hjemmehavn endret til Key West. Key Wests operasjonsområde involverte søk og redning, kontroll av fiskeri, narkotikabekjempelse og patruljering. I april 2004 returnerte USCGC «Drummond» til patruljeområdene rundt Haiti.

Den 27. september 2018 ble skipet overført til den ukrainske marinen, etter endt tjeneste i United States Coast Guard. Ved tilslutning til den ukrainske marine ble skipet omdøpt til MS «Starobilsk», etter den ukrainske byen Starobilsk. Skipet ankom Odesa i slutten av oktober samme år.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  U.S. Coast Guard Meritorious Unit Commendation

Ukrainske skip
Artikler i sjøfart-prosjektet
Skip fra 1988
Patruljebåter
Starstreak

Starstreak er et britisk  skulderavfyrt luftvernmissil (MANPAD) kort rekkevidde produsert av Thales Air Defence (Tidligere Shorts Missile Systems), i Belfast. Det er også kjent som Starstreak HVM (High Velocity Missile). Etter avfyring, akselererer missilet til mer enn Mach 4, - dette er det hittil raskeste overflate-til-luft missilet med kort rekkevidde som finnes. Missilet skyter deretter ut tre laserstråle-styrte små missiler, noe som øker sannsynligheten for vellykkede treff i målet. Starstreak har vært i tjeneste med den britiske hæren siden 1997. I 2012 skiftet Thales merkevaren på systemet til ForceSHIELD .

Utviklingen av missilet begynte tidlig på 1980-tallet etter at en evaluering av missil- og kanonalternativer for å øke luftforsvarets kapabilitet med et høyhastighets missilsystem som best ville møte behovene i fremtiden og også kunne erstatte eksisterende skulderavfyrte missiler.

Beskrivelse 

Starstreak-missilet transporteres i et forseglet utskytingsrør. Dette røret er festet til en sikteenhet for avfyring. Operatøren sporer målet ved hjelp av optisk stabilisert sikte. Prosessen med å spore målet gjør det mulig for sikteenheten å beregne den rette banen for å bringe missilet i posisjon til å treffe målet. Operatøren kan indikere vindretning og elevasjon til sikte-enheten. Når den første sporingen er fullført, fyrer operatøren av missilet ved å trykke på en knapp.

Referanser

Luftvernmissiler
Missiler
Sunniberg Bridge

Sunniberg-broen er en buet flerspenns dosert veibro med lave utadslående master over veikantene, designet av Christian Menn og ferdigstilt i 1998. 

Den går over Landquart-elvedalen nær landsbyen Klosters i kantonen av Graubünden i det østlige Sveits.

Broen er en 526 m lang, lengste spenn 140 m, buet veibro (horisontal radius 503 m) i en høyde på mellom 50 og 60 m over dalbunnen. Fire slanke H-bjelker stiger opp fra dalbunnen, som de høye trærne i nærheten. Når de fortsetter oppover går de ut i en bred bue slik at de når ut til hver side av den 12,4 m brede veibanen, og fortsetter videre oppover.

Broen ligger på en veistrekning mellom Küblis og Davos, på Davos siden går broen rett inn i Gotschna tunnelen.

Broen mottok prisen Outstanding Structure Award i 2001.

Referanser 

Veibroer
Byggverk i Sveits
Graubünden