alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Daniel McFadden

Daniel McFadden (født 29. juli 1937 i Nord-Carolina i USA) er en økonom som sammen med James Heckman tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel for 2000. McFadden ble tildelt denne prisen «for hans utvikling av teori og metoder for analyse av diskrete økonomiske valg». 

I 1977 begynte han ved Massachusetts Institute of Technology, men han kom tilbake til Berkeley igjen for godt i 1991. Etter han kom tilbake, grunnla McFadden et Econometrics Laboratory, som ble viet til den statistiske beregningen for økonomi applikasjoner. Han er fortsatt denne gruppens leder. Han jobbet som professor i økonomi ved University of California, Berkeley frem til 2011. Da ble han utnevnt til Presidential Professor of Health Economics ved University of Southern California (USC), en utnevnelse som ble offentliggjort 10. januar 2011.

Han ble tildelt en John Bates Clark Medal i 1975 og Erwin Plein Nemmers-prisen i økonomi i 2000. Han ble valgt inn i National Academy of Sciences i 1981.

Referanser

Eksterne lenker 

Økonomer fra USA
Nobelprisvinnere fra USA
Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel
Personer fra Raleigh
Fødsler i 1937
Vesperinae

Anoplodermatini
 Hypocephalini
 Mysteriini
 Philini
 Vesperini

Vesperinae er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Det finnes 15 arter i Europa, men ingen i Norden.

Utseende 
Middelsstore, slanke trebukker (gjerne 15–30 mm). Hunnene kan være vingeløse, hannene ser ut som mer normale trebukker. Ellers er gruppen ganske heterogen utseendemessig. Noen har kamformede antenner, hos andre er antennene sterkt redusert. Kjevene (mandiblene) kan være mye modifiserte i formen. Artene i slekten Hypocephalus skiller seg ganske sterkt fra de øvrige ved at antennene er ganske korte, thorax og dekkvingene begge avlangt-ovale.

Levevis 
Larvene lever på røtter, både på urter, busker og trær. Larvene har såkalt hypermetamorfose: det første larvestadiet er avlangt og sylindrisk, og graver seg gjennom jorden. Senere stadier, som lever tett på røttene, er såkalt scarabaeiforme larver: tykke og C-formede, lite bevegelige.

Skadedyr 
Arten Vesperus xatarti kan gjøre betydelig skade på røttene av vinranker i middelhavsområdet.

Systematisk inndeling / europeiske arter 
Nyere molekylære undersøkelser tyder på at artene i denne gruppen er nokså ulike andre Cerambycidae og derfor bør behandles som en familie for seg selv.
Anoplodermatini og Hypocephalini blir ofte ført sammen i underfamilien Anoplodermatinae (som igjen blir ført enten til Vesperidae eller Cerambycidae).
Inndelingen følger Danilevsky (2006).

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien Vesperinae (eventuelt familien Vesperidae)
 Gruppe Anoplodermatini
 Slekten Acanthomigdolus Lane, 1959
 Slekten Anoploderma Guérin-Ménéville, 1840
 Slekten Cherrocrius Berg, 1898
 Slekten Migdolus Westwood, 1863
 Slekten Paramigdolus Dias, 1986
 Slekten Sypilus Guérin-Ménéville, 1840
 Gruppe Hypocephalini
 Slekten Hypocephalus Desmarest, 1832
 Gruppe Mysteriini
 Slekten Mysteria Thomson, 1861
 Slekten Pathocerus Waterhouse, 1901
 Slekten Pseudopathocerus Dias, 1988
 Gruppe Philini
 Gruppe Vesperini
 Slekten Vesperus Latreille, 1829
 Vesperus ligusticus
 Vesperus xatarti (Dufour-Mulsant)
 Slekten Vesperoctenus Bates, 1891

Kilder 
 Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. Om trebukker, side 326-357. N.W. Damm.
 Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr
 Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden

Eksterne lenker 
 
 Worldwide Cerambycoidea Photo Gallery. Fotogalleri med bilder av arter fra hele verden. 
 Bilder av Vesperus ligusticus

Trebukker
Erta Ale

Erta Ale er en aktiv basaltisk vulkan i Afarregionen i nordøstre Etiopia, og er en av de mest aktive vulkaner i Etiopia. Vulkanen ligger i Danakilørkenen i Afar-riften som er en forsenkning i jordskorpen som strekker seg over grensen til Eritrea. Området rundt vulkanen ligger under havnivået og er et av de lavestliggende områder i verden. 

Vulkanen er 613 meter høy, og har av og til to aktive lavainnsjøer på toppen. Vulkanen er det kjent for å ha den lengst levende lavasjøen siden de første årene av det tjuende århundre. Vulkaner med lavainnsjøer er svært sjeldne. Erta Ale er 1 av 5 vulkaner i verden med lavasjø. Erta Ale betyr «Det rykende fjellet» på afarspråket.

Den 25. september 2005 var det et stort utbrudd som drepte 250 husdyr og tvang tusenvis av lokale innbyggere på flukt fra vulkanen. August 2007, tvang på nytt utbrudd hundrevis av folk på flukt.

Regionen Afar
Vulkaner i Afrika
Fjell i Etiopia
Lepturalia nigripes

Lepturalia nigripes er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den har ikke normert navn fra  Artsdatabanken, men bjørkeblomsterbukk er foreslått. I Norge er den funnet på Østlandet for over 100 år siden, men er trolig utdødd i dag.

Utseende 
En middelsstor (13–18 mm), slank trebukk, svart med gulbrune dekkvinger. Den kan ligne en del andre arter, men er større enn de fleste av dem. Antennene er mørke og vel halvparten så lange som kroppen. Hodet er ganske bredt, med rettvinklede bakhjørner og kraftig innsnørt hals. Pronotum er lengre enn bredt, matt svart, kledt med oppstående, lyse hår. Dekkvingene er ensfarget gulbrune, litt bredere enn pronotum ved roten, med avrundede skuldre. De dekker ikke bakkroppsspissen helt. Beina er lange og svarte.

Levevis 
Larven utvikler seg i stående (gadd) bjørker som har vært døde i noen år. De bør ha hard yteved, men råtten kjerneved, og bør være soleksponerte. Trær som er drept av skogbranner ser ut til å være attraktive. Larven borer dypt inn i veden og utviklingen tar minst tre år. De voksne insektene er aktive i juni-juli. De besøker ikke blomster like hyppig som mange andre Lepturinae, men kan av og til finnes på åpne blomster.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det østre og sørøstre Europa fra Nord-Sverige i nord til Romania i sør. I Norge er det noen få, gamle funn fra Østlandet, men arten er trolig utdødd i landet i dag. Den forekommer også i det nordlige Asia øst til Stillehavet.

Systematisk inndeling 
Arten er den eneste i slekten Lepturalia.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae  – 130 arter i Europa
 Stammen Lepturini Latreille, 1802
 bjørkeblomsterbukk, Lepturalia nigripes (De Geer, 1775) (synonymer Leptura nigripes, Strangalia nigripes)
 Lepturalia nigripes nigripes (De Geer, 1775) - mest i Europa
 Lepturalia nigripes rufipennis (Blessig, 1873) - Asia

Referanser

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Lepturalia nigripes

Eksterne lenker 
 
 Bilde av arten

Lepturinae
Biller formelt beskrevet i 1775
Biller på norsk rødliste
Ivar Nordkild

Ivar Olaus Nordkild (født 14. mai 1941 i Vassdalen i Nordland) er en norsk tidligere skiskytter. Nordkild var med på Norges lag som ble verdensmestere på lagkonkurransen i 1965. Han var også med på stafettlagene som vant det uoffisielle VM i 1965 og den første offisielle stafetten i 1966, samt stafettlaget som tok sølv i 1971. Han deltok i vinter-OL for Norge i 1972 med 4.-plass på stafetten. Nordkild representerte Bjerkvik Idrettsforening.

Eksterne lenker 
 

Norske skiskyttere
Verdensmestere i skiskyting
Norgesmestere i skiskyting
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1972
Skiskyttere under Vinter-OL 1972
Fødsler i 1941
Deltakere under VM i skiskyting 1965
Deltakere under VM i skiskyting 1966
Deltakere under VM i skiskyting 1970
Deltakere under VM i skiskyting 1971
Deltakere under VM i skiskyting 1974
Peder Monrad

Peder Monrad (født 22. september 1781 på Vinje prestegård i Telemark, død 3. august 1850 på Rikshospitalet i Christiania) var en norsk prest. Han deltok på stortinget i 1833, og var far til filosofen Marcus Jacob Monrad.

Liv 
Peder Monrad ble cand. theol. i København i 1807, og deltok året etter i forsvaret av København. I de neste årene bodde han i Vinje, hvor lokalbefolkningen valgte ham til forlikskommissær i 1808. I 1810 vendte han tilbake til København for å søke prestekall, og levde av å gi undervisning. I 1814 giftet han seg med Severine Elisabeth Ambroe (1787–1848), datter av en parykkmaker i København. Etter at Danmark hadde avstått Norge til Sverige, vendte han tilbake til Norge, hvor han bodde hos presten Jakob Andreas Wille på Nøtterøy. Her ble sønnen Marcus Jacob Monrad født 19. januar 1816. Ble 4. mai 1816 utnevnt til sogneprest i Mo i Telemark, 6. juni 1822 utnevnt til prost i Øvre Telemark prosti, 26. mai 1825 utnevnt til sogneprest i Hitterdal, nå Heddal ved Notodden, 22. januar 1827 utnevnt til sogneprest i Søvde, nå Sauherad ved Nordagutu og på ny 29. januar 1828 til sogneprest i Heddal, 10. januar 1832 utnevnt til sogneprest i Holden, nå Holla ved Ulefoss og til slutt 10. november 1836 utnevnt til sogneprest i Moss.

Som prest var Peder Monrad opptatt av skolevesenet og måteholdssaken. Han ble innvalgt som opposisjonell til «bondestortinget» i 1833, hvor han gjorde seg gjeldende som medlem av lagtinget og formann i trykningskomitéen.

Referanser

Kilder 
 Christophersen, H. O.: Marcus Jacob Monrad. Et blad av norsk dannelses historie i det 19. århundre. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag, 1959.

Eksterne lenker 
 

Norske lutherske prester
Stortingsrepresentanter 1833–1835
Personer fra Vinje kommune
Jamaica under Sommer-OL 1980

Jamaica under Sommer-OL 1980. Tjuetre sportsutøvere fra Jamaica deltok i to sporter under Sommer-OL 1980 i Moskva. Jamaica kom på 34.-plass på medaljestatistikken med tre bronsemedaljer.

Medaljer

Medaljevinnerne

Eksterne lenker
 Resultater og profilside  på sports-reference.com

Nasjoner under Sommer-OL 1980
Jamaica under de olympiske leker
Sport i Karibia i 1980
1980-årene på Jamaica
Hạ Long-bukten

Hạ Long-bukten (vietnamesisk: Vịnh Hạ Long) er en bukt i Quang Ninh-provinsen i det nordlige Vietnam, og er et av landets fremste turistmål. Bukten har 1960 øyer, hvorav de fleste er kalkstein, i en rekke ulike former og fasonger.

Mange av øyene er hule med enorme grotter, mens andre er støtte for flytende fiskebyer. Området har over 200 fiskearter. 

Bukten kom med på UNESCOs verdensarvliste i 1994. Bukten dekker 1553 km².

Hạ Long-byen ligger ved Hạ Long-bukten. Nord-Vietnams viktigste havneby Haiphong ligger bare 40 km sørvest for Hong Gai.

Geografi

Bukten består av et tett nettverk med  monolittiske kalksteinsøyer, hver og en med en kompakt jungelvegetasjon på toppen. Kalksteinsøyene reiser seg på spektakulært vis fra havet. Flere av øyene er hule, med enorme grotter. 

«Hang Dau Go» («Tømmergrotten») er den største grotten i Hạ Long-området. Franske turister besøkte denne på slutten av 1800-tallet og ga den navnet «Grotte des Merveilles». Grottens tre store kamre består av store mengder stalaktitter og stalagmitter.

Mange av øyene har fått navn av sine spesielle formasjoner, blant dem «Voi» (elefant), «Ga Choi» (kjempende toppen) og «Mai Nha» (taket). Det er gitt navn til 989 av øyene. 

Blant faunaen finnes Bantan (høner), antiloper, aper og iguaner.

Noen av øyene har flytende fiskebyer som utnytter det grunne vannet med 200 fiskearter og 450 bløtdyrsarter. De fleste øyene er uberørt av mennesker.
Det arrangeres mange båtturer øyene slik at turistene kan krype inn i grottene.

Historie
Hạ Long-bukten har vært plassen for lokale sjøslag mot Vietnams naboland. Ved tre tilfeller hindret den vietnamesiske arméen kineserne fra å ilandsette tropper i øylabyrinten. I året 1288 hindret general Trần Hưng Đạo mongolske fartøy å seile fra den nærliggende Bach Dang-elven gjennom å plassere spisse babmuspåler da det var høyvann, noe som senkte den mongolske flåten. 

Under Vietnamkrigen var mange av kanalene mellom øyene hardt belagt med miner fra den amerikanske flåten, og en del av disse minene utgjør fortsatt en trussel mot fartøy. 

Den 17. februar 2011 sank en båt i bukten og minst tolv personer omkom. De fleste var utenlandske turister, blant annet to svenske kvinner.

Film
Bukten var en av innspillingsplassene for James Bond-filmen Tomorrow Never Dies fra 1997. Bukten vises også i filmen som gjemmested for et stealth-båt.

Bildegalleri

Referanser

Verdensarven i Vietnam
Svein Aass

Svein Aass (født 11. juli 1947) er en norsk diplomat. Han var tidligere norsk ambassadør i Iran og styremedlem i Verdensbanken. Aass ble i 2011 utnevnt til ambassadør i Beirut i Libanon.

Referanser 

Norske ambassadører
Den Kongelige Norske Fortjenstorden
Fødsler i 1947
Horsøyna

Horsøyna er ei øy i Askøy kommune i Vestland. Øya ligger i Hauglandsosen mellom Krokås og Hetlevik. 

Navnet Horsøyna ble vedtatt i 2008, da formene Horsøyni og Horsøy ble avvist. 

Siden begynnelsen av 1900-tallet var det sildemelsfabrikk på øya frem til den ble nedlagt i 2002. Det vakte kontrovers at fabrikken ble nedlagt like før ny veiforbindelse ble anlagt til øya, både fordi fabrikkeieren Silfas hadde vært pådriver for å få bygget veien, og at den kostet kommunen 21 millioner kroner i stedet for budsjetterte 14 millioner. Før dette hadde øya vært knyttet til fastlandet med en smal hengebro med en maksimal bæreevne på 5 tonn. 

I 2007 ble industriområdet kjøpt av Framo Engineering.

Referanser 

Øyer i Askøy
EPA (varehus)

EPA (forkortelse for Enhetsprisaktiebolaget) var en varehuskjede med butikker i hele Sverige og enkelte butikker i Norge og Danmark. EPA stod for lave priser og ofte litt lavere kvalitet. Selskapet var eid av AB Turitz & Co i Göteborg.

EPA ble etablert i 1930 og ble i 1978 slått sammen med Tempovarehusene i daværende NK-Åhléns, og navnet ble endret til Tempo og senere til Åhléns. Ved sammenslåingen av EPA og Tempo hadde EPA et 100-tals varehus med 12 000 ansatte og en omsetning på 3 milliarder svenske kroner. På 1960-tallet ble det åpnet EPA Stormarkeder på flere steder i Skandinavia, spesielt i Sverige. I 1985 ble alle Tempo-varehus gjort om til Åhléns-varehus (eller ble lagt ned).

Norge
EPA etablerte seg  i 1967 som største leietaker i Linderud senter i Oslo, Norges første bilbaserte kjøpesenter.

Det ble etablert flere EPA-butikker i løpet av de første årene i Norge og i løpet av de første årene ble over ti varehusbutikker åpnet i blant annet Fredrikstad, Trondheim, Sarpsborg, Stavanger, Linderud og Tveita senter og Bergen. På midten av syttitallet var det butikker i de største byene i Norge. Det finnes ingen EPA-butikker i Norge i dag. Butikkene ble kjøpt opp av flere mindre investorer og skiftet til andre navn da de ble solgt.

I norsk slang ble epa innført som en forstavelse som betød dårlig, som i epa-skjorte, også i overført betydning ved at «epadag» betød en dårlig dag. I tillegg var epa et adjektiv, «det ser helt epa ut».

Se også
 EPA-traktor 
 I løpet av første halvdel av åttitallet ble mange EPA-butikker gjort om til Mekka dagligvare.

Referanser

Svenske selskaper
Selskaper etablert i 1930
1930 i Sverige
Halvor Heuch

Halvor Heuch (født 30. oktober 1945) er en norsk sivilingeniør. Han er fagdirektør i Arcus Produkter AS og er særlig kjent som destillatør av akevitt. Heuch har utdannelse i næringsmiddelkjemi fra University of Leeds. Han har utgitt flere bøker om akevitt og norsk mattradisjon.

Det kongelige hoff kunngjorde 14. april 2010 at kongen har utnevnt Heuch til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for hans innsats «for norsk matkultur og akevitt-tradisjon.»

Bøker 
 Astri Riddervold og Halvor Heuch: Rakefisk «- en vidunderlig spise», Oslo: Damm, 2006
 Odd Magnar Syversen, Lars-Jacob Krogh og Halvor Heuch: Akevitt! Linjer om Løiten, ny utgave, Løten: Løiten brænderi, 2005
 Halvor Heuch: Akevitt. En norsk brennevinshistorie, Oslo: Cappelen, 2002

Referanser

Eksterne lenker 
 Halvor Heuch, presentasjon fra Arcus

Norske sivilingeniører
Norske sakprosaforfattere
Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Fødsler i 1945
Zehrensdorf krigskirkegård

Zehrensdorf krigskirkegård for muslimske soldater, hinduer og sikher ligger ca 50 km syd for Berlin i Brandenburg. I området var det under den første verdenskrig to store fangeleirer for allierte krigsfanger, Halbmond og Windberg som begge hadde ca 15.000 fanger, hovedsakelig franskmenn og briter, men også soldater fra koloniene og resten av Det britiske samveldet.

Da britene i 1914 kjempet for å stanse de tyske styrkene som rykket fram i Frankrike, var de på desperat jakt etter soldater. Den indiske hæren med sine 160 000 trenede soldater sendte derfor to hele divisjoner til Vestfronten, 3. Lahore og 7. Meerut, tilsammen omtrent 35 000 soldater som ble ledet av den britiske generalen James Wilcox.

Inderne kjempet ved Ieper, Neuve-Chapelle og Loos. I disse kampene tapte disse divisjonene ca 80 % av sin mannskapsstyrke og ble i 1915 trukket ut av strid og sendt til daværende Mesopotamia, nå Irak. Klimaet i Irak passet indierne bedre og det var lettere å sende forsterkninger og forsyninger dit fra India. I kampene på Vestfronten ble flere indiske og også arabiske soldater som tjenestegjorde i de britiske styrkene, tatt til fange av tyskerne.  Disse ble så sendt til en av de to fangeleirene Halbmond eller Windberg som ligger i nærheten av byen Zossen. De soldatene som omkom under fangenskapet i Halbmond og Windberg ble gravlagt i Tyskland.

Da første verdenskrig sluttet i 1918 bygget den britiske Commonwealth War Graves Commission krigskirkegården i Zehrensdorf, og de soldatene som hadde omkommet i fangenskapet ble begravet her.  Etter den andre verdenskrig kom Zehrensdorf i daværende Øst-Tyskland og det ble umulig for britene å vedlikeholde den. I 1964 ble det derfor reist et alternativt minnesmerke i  Neuve-Chapelle i Frankrike.

De østtyske myndighetene lot kirkegården forfalle og etter gjenforeningen av de to tyske stater i 1990 oppdaget man at gravene var helt borte og kirkegården nærmest rasert. Inngående undersøkelser av de gjenværende restene førte til at kirkegården kunne restaureres og de enkelte gravene ble igjen identifisert.

Eksterne lenker
 Commonwealth War Graves Commission

Minnesmerker for første verdenskrig
Brandenburg
Indias forsvar
Gravlunder i Tyskland
Våg Fotballklubb

Våg Fotballklubb (stiftet i 1938) er en fotballklubb fra bydelen Vågsbygd i Kristiansand, under klubbstrukturen Idrettsklubben Våg. Vågs A-lag spiller i 4. divisjon i Norge. Våg er kjent for god talentutvikling og har blant annet utviklet spillere som Pål Lydersen, Sten Glenn Håberg, Avni Pepa, Espen Børufsen, Rolf Daniel Vikstøl, Ali Al Gashamy, Vidar Aleksander Vikstøl og Bård Borgersen.

De har også utviklet spillere som Alain Delgado, Henrik Dahlum, Daniel Eilevstad og Sean McDermott.

Vågs sportslige leder er tidligere Start-spiller Tore André "Totto" Dahlum. A-laget ble i 2013/2014-sesongen trent av Thomas Lindal, og juniorlaget ble trent av Pål Marius Fredriksen, tidligere Våg- og Jerv-spiller.

I etterkant av 2014/2014-sesongen skrev tidligere Jerv-trener, Peer Danefeld, under en kontrakt for Våg som gjør han til den nye A-lagstreneren til Våg for de neste tre sesongene.

Tabell

Eksterne lenker
 

Idrettslag i Kristiansand
Fotballag i Kristiansand
Fotballag etablert i 1938
Even Godager

Even Godager (født 26. mars 1869, død 30. juni 1942) var en norsk skøyteløper. Han representerte Hamar Idrætsforening. Godager var med å stifte Norsk Skøiteforbund på møtet den 27. februar 1893 og ble der valgt inn som viceformand for perioden 1893–1894 et verv han også hadde 1896–1897.

Godager vant de tre første uoffisielle NM på skøyter, allround i 1887, 1888 og 1889. Han deltok også i det andre uoffisielle VM på skøyter, allround i 1890, men ble uplassert.

Personlige rekorder på dagens normaldistanser

Referanser

Kilder 
 Profil på SkateResults.com (død lenke)
 "NM"-medaljer Senior i NSF's statistikkarkiv – pdf-fil

Eksterne lenker 
 
 Norsk Skøytesports navn og tall 1893–2011  Med alle dens tingvalgte komiteer og utvalg, på Norges skøyteforbunds .pdf-dokument

Norske skøyteløpere
Skøyteløpere for Hamar Idrettslag
Personer fra Hamar kommune
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1869
Dødsfall i 1942
Johan Schwartz

Jens Johan Schwartz (født 7. desember 1877, død 25. desember 1920) var en norsk skøyteløper. Han representerte Kristiania Skøiteklub. 

Schwartz vant EM på skøyter, allround i Davos i 1902, og tok samme år sølv i NM på skøyter, allround. Han var tredje beste løper under VM i 1902. I 1903 vant Schwartz NM på skøyter, allround, og var også beste løper under EM i 1903 og VM i 1903. Han ble ikke europa- eller verdensmester i 1903 på grunn av regelen om at man måtte vinne minst to distanser i EM og tre i VM for å bli kåret til mester.

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 

Norske skøyteløpere
Europamestere i skøytesport
Norgesmestere i hurtigløp på skøyter – Allround
Deltakere for Norge i allround-VM på skøyter
Skøyteløpere for Oslo Skøiteklub
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1877
Dødsfall i 1920