alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Rolf Hanve

Rolf Hanve (født 1. juni 1925 i Råde i Østfold, død 5. oktober 2017) var en norsk sosionom og lærebokforfatter.

Han var det yngste av de fem barna til Magda og Enok Hansen. Han ble døpt Rolf Kristian Hansen. Sammen med sin første kone, Margareth Hansen, tok han etternavnet Hanve.

Rolf Hanve var en pioner innen sosialt arbeid i Norge. Som nyutdannet sosialkurator fra Norges Kommunal- og sosialhøgskole, startet han i 1955 Kittelsrud behandlingshjem i Lier utenfor Drammen og ledet det fram til 1962. Prosjektet var nybrottsarbeid. Rolf Hanve og hans kolleger utviklet ett behandlingstiltak for gutter med atferdsvansker og fikk betydelig oppmerksomhet i media. Den grunnleggende ideen var at barn og ungdom med atferdsproblemer fra nå av skulle tilbys behandling fremfor oppdragelsesanstalt og straff. Inspirert av Alexander S. Neal og Gustav Jonsson, ble demokratiske og anti-autoritære prinsipper for opplæring av og omsorg for barn prøvet ut. Behandlingshjemmet ble drevet ifølge miljøterapeutiske prinsipper, som etter hvert innebar gruppeterapi. Kittelsrud behandlingshjem var et av Norges aller første barne- og ungdomspsykiatriske behandlingshjem, og prosjektet ble  veiledet av barnepsykiater Nic Waal. Guttene ble diagnostisert og fikk individualbehandling ved Nic Waals Institutt. Psykologene Rolf Grønseth og Bjørn Urdal var knyttet til behandlingshjemmet som individualterapeuter og psykologfaglig ansvarlige. Prosjektet ble avsluttet etter 7 års drift. Deretter ledet Rolf Hanve det nylig opprettede Skjerpe behandlingshjem utenfor Tønsberg. Han flyttet til Sverige i 1968, der han bodde og virket resten av sitt liv.

I Sverige jobbet han som institusjonssjef, konsulent/coach for personalgrupper og psykoterapeut; han fikk godkjenning som Psykoterapeut Steg II. Sammen med psykolog Siv Boalt Boëthius skrev han læreboken: »Barn – ungdom – institution».

Litteratur 
 Hanve, Rolf og Boëthius, Siv Boalt (1973). Barn – ungdom – institution. Vol. 2 av Barn- och ungdomskunnskap. Esselte Studium. ISBN 978-91-242-2988-7.
 Hjorth, Haldis og Schanke, Anne-Kristine (1. februar 2004). «Det er kroppen som tenker, intervju med Rolf Grønseth». Psykologi.
 Johannisdottir, Helga og Aamodt, Laila Granli (2019). Pionérer i sosialt arbeid. Bergen: Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2853-9.
 Urdal, Bjørn (2015). Den gåtefulle ungdomskriminaliteten. Kolofon AS.

Norske sosionomer
Personer fra Råde kommune
Politikkåret 1955



Hendelser 
2. januar – Presidentdn i Panama, Jose Antonio Remon, blir drept i et attentat.
22. januar – Einar Gerhardsen etterfølger Oscar Torp som Norges statsminister.
29. januar – H.C. Hansen etterfølger avdøde Hans Hedtoft som Danmarks permanente statsminister etter å ha hatt stillingen midlertidig.
8. februar – Sovjetunionens statsminister Georgij Malenkov går av. Han etterfølges av Nikolaj Bulganin.
17. februar – Christian Pineau blir statsminister i Frankrike.
23. februar – Edgar Faure blir statsminister i Frankrike.
5. april – Winston Churchill går av som statsminister i Storbritannia. 
7. april – Anthony Eden blir Storbritannias statsminister.
5. mai – Vest-Tyskland får full selvråderett.
9. mai – Vest-Tyskland blir NATO-medlem.
14. mai – Militæralliansen Warszawapakten ble undertegnet (formelt oppløst 1991).
6. oktober – Tilbakesending av tyske krigsfanger fra Sovjetunionen starter.
29. november – Sovjetunionen detonerer sin første hydrogenbombe
1. desember – Rosa Parks nekter å flytte seg når hun sitter i den hvite delen av en bus i Montgomery, Alabama.
14. desember – Albania og Bulgaria blir medlem av FN.

Fødsler 

|-
|Mars|| 3. || Susan Dougan ||  || Saint Vincent og Grenadinenesgeneralguvernør fra 2019 ||align=center| ||align=center| ||

|rowspan=2|November || 17. || Patrick Achi ||  || politiker, midlertidig statsminister ||align=center| ||align=center| || 

| 29. || Xasan Sheekh Maxamuud ||  || politiker, president i Somalia i to perioder || || || 
|}

Referanser

Eksterne lenker
Klokkestøpul

Klokkestøpul eller støpul er en frittstående konstruksjon for opphenging og betjening av kirkeklokker.

I Norge var støpuler først og fremst å se som byggverk i tre ved stavkirkene fra mellomalderen, ettersom det vanligvis ikke fantes klokketårn på selve kirkebygget. Men bare støpulen ved Borgund stavkirke er tidfester til mellomalderen, de andre er yngre.

Klokkestøpuler finnes først og fremst i Skandinavia, Nord-Tyskland (Sør-Slesvig) og Nederland. Frittstående klokketårn ved kirker og katedraler fra mellomalderen, kampanilar,  er ellers å se i Sør-Europa, med kampanilen ved domkirken i Pisa i Italia, «Det skjeve tårn i Pisa», som et ruvende og svært berømt eksempel.

Støpul for kirkeklokkene har ved flere anledninger også blitt benyttet i forbindelse med kirkebygninger fra siste del av 1900-tallet, og benyttes fortsatt.

Se også
Klokketårn

Kirkearkitektur
Bygninger
Nicoline Thaulow

Nicoline «Line» Andrea Margrethe Thaulow (født Vibe) 2. oktober 1807 i Bergen, død 10. august 1885 på Modum) var en norsk forfatter, og blant Norges tidlige kvinnelige romanforfattere.

Liv og virke 
Nicoline Thaulow ble født i Bergen, og da faren i 1811 ble generalkrigskommissær og flyttet til Christiania, flyttet familien med ham dit. Da faren døde i 1814, tok generalmajor Benoni d'Aubert seg av de etterlatte. Etter at hun ble gift, bodde hun i Sandefjord og på Modum, hvor ektemannen etablerte sine to kurbadanstalter.

I 1861 utga Thaulow romanen Drøm og Virkelighed – Billeder af Livet, en bok i to bind. Romanen ble utgitt anonymt, og av litteraturhistorikeren Francis Bull ble den beskrevet som et slags innlegg mot tankegangen mot Camilla Colletts Amtmandens Døttre, der den hyller kvinners forsakelse og fromhet. Først i 2014 utkom boken med forfatterens navn på omslaget.

Familie 
Nicoline Thaulow var datter av amtmann i Nordre Bergenhus amt og kammerherre Niels Andreas Vibe (1759–1814) og Margery Kierulf (1775–1852). Hun var søster av major og kartograf Andreas Vibe (1801–1860), professor Frederik Ludvig Vibe (1803–1881) og Henriette Gislesen (1809–1859). Hun ble 7. januar 1834 gift i Vår Frelsers kirke i Christiania med sin tremenning, legen og forretningsmannen Heinrich Arnold Thaulow (1808–1894).

Bibliografi 
 1861: Drøm og Virkelighed – Billeder af Livet, Dybwad, Christiania

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 Lokalhistoriewiki: Heinrich Arnold Thaulow, besøkt 3/9 2020.

Norske forfattere
Personer fra Bergen kommune
Wikifunctions

Wikifunctions, tidligere omtalt som Abstract Wikipedia, er et Wikimedia Foundation-prosjekt som tar sikte på å skape en språk-uavhengig versjon av Wikipedia ved å bruke strukturerte data fra Wikidata. 

Prosjektet ble fremmet av Denny Vrandečić, en av dem som sto bak opprettelsen av Wikidata. Abstract-prosjektet ble fremmet av Vrandečić i et arbeidsdokument utgitt i april 2020, mens han jobbet hos Google. 

Det ble formelt lagt fram i mai 2020 (som  Wikilambda), og godkjent av Wikimedia Foundation i juli 2020. 

Den første betegnelsen Abstract Wikipedia ble hele tiden regnet som foreløpig.

Referanser

Eksterne lenker
Proposal at Wikimedia Meta-Wiki

Databaser
Wikimedia-prosjekter
Etableringer i 2012
Jane Irwin Harrison

Jane Harrison (født: Jane Irwin; 23. juli 1804 – 11. mai 1846), var de facto førstedame i USA under presidentskapet til hennes svigerfar William Henry Harrison. 

Lite kan fastslås med sikkerhet om Harrisons virke. Hun skal ha vært gift med presidentens sønn William Henry Harrison, Jr. President Harrisons egen kone, Anna Harrison, var for syk til å reise da hennes mann i 1841 forlot Ohio for å ta over som president. Jane Irwin Harrison fungerte som offisiell vertinne under president Harrisons korte tid i presidentembetet. 

USAs 23. president Benjamin Harrison (1833–1901) var nevø av Jane Harrison og William Henry Harrison. 

Ifølge amerikansk historiografi døde Jane Irwin Harrison 11. mai 1846 i en alder av 42 år. Et gravmonument i Pennsylvania har satt årstallet til 1847.

Referanser

Øvrige kilder 

 Originalteksten fra engelsk Wikipedia er basert på biografien skrevet av det hvite hus.

Galleri

Noter

USAs førstedamer
Dødsfall i 1846
Fødsler i 1804
Arnt Pedersen

Arnt Pedersen (født 7. september 1892 i Sarpsborg død 1. juni 1983 i Sitka, Alaska) var en norsk sanger, dikter, eventyrer, forfatter, maskinist, fisker og diamantsliper som immigrerte fra Norge, først til Pennsylvania, USA, men han flyttet til Sitka, Alaska og bodde der til han døde. De fleste i Sitka viste hvem han var, han sang for flere mennesker utenfor Pioneershome og ble nesten en slags turistattraksjon for de besøkende i Sitka. 

Det ble skrevet en sang om han som het «Norwegian Seaman» som var på platen Southeast Alaska Folk Tradition, Vol. 2: Stampede and Settlement, 1898-1941. Sangen ble laget av Bev Rawson og Sandy Rowland. Han skrev også en sang som het «License Song». Han skrev sangen fordi han måtte få seg lisens for å fiske, men det måtte han ikke når han vokste opp hjemme i Norge. Sangen kom med på platen Southeast Alaska Folk Tradition, Vol. 3: Too Late for the Gold, Too Early for the Oil, 1942-1981.

Han var far til den norske sangeren Arne Sveen.

Referanser 

Norske forfattere
Personer fra Sarpsborg kommune
Stanislas Idzikowski

Stanislas Idzikowski (opprinnelig Stanisław Idzikowski; født 1894 i Warszawa, død 12. februar 1977 i London) var en polsk danser og balletmester som virket i England og med dansekompanier som Pavolas, Ballets Russes og Vic-Wells. Under sin karriere som utøvende danser, 1910-1933, ble han kjent for som brilliante klassiske teknikk og for utviklingen av ballettroller. Sammen med Cyril W. Beaumont forfattet han den innflytelsesrike boken om Enrico Cecchettis metode (Cecchetti-metoden). Senere underviste han i dans i London.

Litteratur
Cyril W. Beaumont: The Art of Stanislas Idzikowski (London: Beaumont Press, 1926).
Lynn Garafola: "Idzikowski, Stanislas" i International Encyclopedia of Dance, edited by Selma Jeanne Cohen, et al. (New York: Oxford University Press, 1998), at v.3, pp. 441–442.
Horst Koegler, "Idzikowski, Stanislas" in The Concise Oxford Dictionary of Ballet (Oxford University Press, 1977), at p. 269.
Carmen Paris & Javier Bayo, "Idzikovsky, Stanislas (1894-1977)", in MCNBiografías. Accessed 2018-4-6.
Obituary, "Stanislas Idzikowski, 82, Ballets Russes dancer", i The New York Times, February 16, 1977. Retrieved 2 April 2017.
Co-author
Cyril W. Beaumont and Stanislas Idzikowski, A Manual of the Theory and Practice of Classical Theatrical Dancing (Cecchetti Method) (London: Beaumont Press 1922, rev. ed. 1932), Preface by Enrico Cecchetti. Reissued as The Cecchetti Method of Classical Ballet: Theory and Technique (Mineola: Dover Publications 2003).

Personer fra Warszawa
Ballettdansere
Polske pedagoger
Polske forfattere
Dal stavkirke (Tinn)

Dal stavkirke var forgjengeren til dagens Dal kirke i Dalsgrenda øst for Rjukan by. Det foreligger forskjellige påstander om kirkens endelikt, men det synes å være enighet om at det dreier seg om en stavkirke. Den er første gang omtalt som Dalzh kyrkiune den 3. mars 1401. Videre er Daalz kirkio nevnt i 1498 og Dalis sokn i 1501. Av sistnevnte omtale fremgår at Dal er anneks til Tinn, det vil si Atrå. Jens Nilssøn visiterte kirken i 1595. Av denne omtalen fremgår ikke stavkirkens alder, men Lorentz Dietrichson mener på grunnlag av bevarte portalplanker at den må ha vært betydelig yngre enn stavkirkene ved Atrå og Mæl. Videre hevder han at det fremgår av en besiktigelsesrapport fra 1668 at det dreier seg om en stavkirke, og den skal ha lignet på Atrå.

Hva skjedde med stavkirken? 
Ifølge Jan Brendalsmo ble stavkirkens skip revet og erstattet med et tømret skip i 1755, mens Herman Henriksveen hevder at kirken ble erstattet med en ny kirke i 1775. Videre skjedde en ombygging i 1842–44. Denne sies hos Brendalsmo å ha innebåret at koret i stavbygg ble revet og kirken utvidet mot øst. Dietrichsons kilder motsier hverandre noe, men det synes å fremgå at stavkirkeportalen ble bevart ved kirken etter ombygging eller nybygging, og den er også preget av den omhengslingen av dører som foregikk etter brannen i Grue kirke i 1823.

Bevarte gjenstander fra stavkirken 
Nevnte portal ble innsendt til Oldsaksamlingen i 1848, altså ikke mange år etter ombyggingen i 1842–44, og befinner seg fremdeles der. I Oldsaksamlingen er også en treskulptur av Maria og barnet og en kristusfigur fra et krusifiks der selve korset mangler.

Referanser

Litteratur 
 Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Telemark (Riksantikvaren, 2016), s. 71–72

Eksterne lenker
 

Tidligere kirker i Vestfold og Telemark
Revne stavkirker
Kulturminner i Tinn
Gisle Frøysland

Gisle Frøysland (født 1961) er en norsk billedkunstner og musiker.

Gisle Frøysland studerte fjernsynsproduksjon, informasjonsvitenskap og kunst i Bergen. Han har hatt en lang rekke separat- og gruppeutstillinger i inn- og utland, og er en av veteranene innen det elektroniske kunstmiljøet i Norge.

I tillegg har han vært aktiv på musikkscenen i Bergen siden begynnelsen av 80-tallet, og har også deltatt i mange av Baktruppens produksjoner.

Gisle Frøysland var en av initiativtagerne til etablering av BEK – Bergen Senter for Elektronisk Kunst, og med oppstart i 2003 har han vært hovedorganisator for Piksel (festival) – en årlig internasjonal festival for elektronisk kunst og fri teknologi i Bergen.

Frøyslands arbeider har vært presentert på en rekke internasjonale festivaler, bl.a. ISEA, Electrohype, Dissonanze, Transmediale, Borealis, Ultima, MakeArt, Pixelache, Mal au Pixel, TransPiksel og Electropixel.

Kilder 
 Gunnar Danbolt (2009). Norsk kunsthistorie : bilde og skulptur frå vikingtida til i dag (2. utg.). Oslo: Det Norske samlaget.
 Norsk musikk i utlandet - fra Washington til Hanoi. Ballade (2003)
 Alle Tiders Duster. Rockipedia (2004)

Eksterne lenker
 gislefroysland.com
 Gisle Frøysland i Scenewebarkivet

Norske musikere
Norske billedkunstnere
Hafslo stavkirke

Hafslo stavkirke var en stavkirke i Hafslo i Sogn som ble revet i 1875.

Historie 
I 1271 omtales en Haflidus persona de Hafrslo i forbindelse med undertegningen av et gavebrev til kannikene ved Bergen domkirke. Direkte omtale av kirken finnes i Bergens Kalvskinn som «kirkian j  hafslo» (1360) og i Aslak Bolts jordebok (1432). En gang før 1722 ble det opprinnelige koret erstattet med et laftet kor. Kirken ble til slutt revet i 1875, men da stod bare vestveggen og reisverket igjen av den opprinnelige kirken.

Utseende 
Ifølge en besiktigelsesrapport fra 1665 hadde kirken da fortsatt svalganger. Den hadde også et tårn i vestenden, neppe like gammelt som kirken. To våpenhus ble omtalt, noe som tyder på at kirken hadde to innganger. Svalgangene ble restaurert ved denne besiktigelsen. I 1722 stod bare skipet og svalgangene igjen av den opprinnelige kirken. Det ble påbygget et laftet kor. Kirken hadde også fått lagt inn et hvelvet loft og var «med snedkerverk vel forsynet».

Kirken var treskipet, med flathugne søyler. Den hadde i alt 18 søyler, syv på hver langside og to mellom hjørnestolpene på vestre smalside. Kirken hadde uvanlig mange tverrbjelker over midtskipet, langt flere enn det som er vanlig i stavkirker. Skipet var 44 fot ganger 30 fot (14 m x 9 m). Det laftede koret var 30 fot ganger 24 fot (9 m x 8 m).

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 

Tidligere kirker i Vestland
Revne stavkirker
Kirker i Luster
Kulturminner i Luster
Den store vandringen

Den store vandringen (engelsk: The Great Migration) finner sted hvert år når store flokker med nesten 2 millioner dyr vandrer fra Seregeti nasjonalpark i Tanzania til Masai Mara nasjonalpark i Kenya og tilbake igjen. Serengeti og Masai Mara er en del av samme økosystem, dyrene kjenner ingen landegrenser og vandrer til de stedene de vet de finner mat og vann.

Denne migrasjonen er verdens lengste og også verdens største i antall pattedyr på land. Vandringen skjer i en fast årlig syklus og strekningen er på nesten 3.000 km. Vandringen er et naturfenomen som ikke har en fastlagt tidsplan eller rute, tidspunktet kan variere noe fra år til år. De vandrer ofte i grupper på flere tusen dyr som følger den faste årlige ruten, men det er heller ikke uvanlig at grupper med dyr avviker fra den «normale» ruten. Men migrasjonen

Flokkene består hovedsakelig av gnuer men også av sebraer og gaseller.

Den mest kjente teorien om hvorfor dette naturfenomenet skjer hvert år er at det er drevet av regnet. Når gresset forsvinner et sted og regnet gjør det grønt og frodig et annet sted vil gress eterne følge etter. Dyrene må hele tiden forflytte seg til nye områder med grønt gress for å overleve. De må finne seg mat selv om det lurer mange farer.

Den store vandringen er en kontinuerlig prosess, det skjer igjen og igjen, år etter år. Dyrene forflytter seg slik at dyrene er på forskjellige steder til forskjellige tider på året.

Fra rundt januar/februar er dyreflokkene i den sørlige delen av Serengeti nasjonalpark og i Ngorongoro naturreservatet. På denne tiden av året foregår kalvingen. I en periode på to-tre uker fødes det over en halv million gnu kalver. Det fødes opptil 8.000 kalver hver eneste dag når kalvingstiden er på sitt travleste. De små gnu kalvene kommer seg raskt på bena og blir en del av flokken.

Etter som gresset blir beitet bort forflytter de seg videre, de passerer Maswa naturreservat, og flokkene beveger seg nå langsomt mot nordvest.

Rundt mars/juni forflytter de seg nordover langs den vestlige delen av Serengeti nasjonalpark og i Grumeti og Ikorongo naturreservatene.

Fra juli/august begynner den verdensberømte kryssingen av Mara elven. For å komme til Masai Mara i Kenya og det friske gresset der er flokkene nødt til å krysse elven. Kryssingen er et av den store vandringen sine dramatiske høydepunkter. I elvene ligger det krokodiller og venter på de mange dyrene som må gå over elven, så her er det snakk om en kamp for å overleve.

De blir i Masai Mara i Kenya for å beite en stund, før de i september/oktober vender tilbake til Tanzania via enda en tur over Mara elven. Etter at de har krysset elven på sin vei tilbake til Tanzania, begynner flokkene igjen å vandre sørover gjennom Serengeti nasjonalpark. I november/desember forflytter flokkene seg langs østsiden av Serengeti.

Når det nærmer seg desember/januar er flokkene tilbake omtrent der de startet, og kalvingstiden starter på nytt.

Kenyas geografi
Tanzanias geografi
Influensavaksine

Influensavaksine er en vaksine som beskytter mot influensa. En ny versjon av influensavaksinen utvikles to ganger årlig ettersom influensaviruset forandrer seg til stadighet. De fleste gir begrenset til høy beskyttelse mot influensa; til tross for at det hvert år er forskjellig. Bevisene på effekten blant vokse over 65 år er dårlig. Vaksinasjonen får antallet av fraværsdager fra arbeide til å falle med i gjennomsnitt 1/2 dag årlig. Vaksinasjon av barn kan beskytte personer i barnas omgivelser.

Både Verdens helseorganisasjon og Centers for Disease Control and Prevention anbefaler at nesten alle mennesker over seks måneder vaksineres en gang årlig mot influensa. Det er særlig relevant for gravide kvinner, barn mellom seks måneder og fem år, for dem med andre helsemessige problemer, indianere, og personer som arbeider i helsevesenet.

Influensavaksine er generelt sikker. Hos barn oppstår det feber blant 5-10 %, og det kan oppstå muskelsmerter eller tretthet. I bestemte år har vaksinen forårsaket Guillain Barre-syndrom hos eldre i hyppigheten én til en million. Den bør ikke gis til personer med multiallergi overfor egg eller tidligere versjoner av vaksinen. 

Vaksinen finnes i versjoner med svekkede eller inaktive virus. Versjonen med inaktive virus bør benyttes av gravide. 

De finnes i former som kan injiseres i en muskel, sprayes i nesen eller injiseres i huden.

Vaksinasjon mot influensa begynte i 1930-årene med storskala gjennomførelse i USA i 1945. Det er på WHOs liste over essensiell medisin. Grossistprisen for en dose var i 2014 på 5,25 amerikanske dollar. I USA koster en influensavaksinasjon mindre enn 25 amerikanske dollar.

Referanser

Eksterne lenker 
 The Compelling Need for Game-Changing Influenza Vaccines CIDRAP Comprehensive Influenza Vaccine Initiative (CCIVI)
 History of past WHO seasonal influenza vaccine composition recommendations
 World Health Organization's Initiative for Vaccine Research Influenza web page 
 Influenza Strategies for Broad Global Access
 PATH's Vaccine Resource Library influenza resources
 
 Health-EU portal EU response to influenza
 European Commission – Public Health EU coordination on Pandemic (H1N1) 2009

Vaksiner etter sykdom
Protein Sciences

Protein Sciences Corporation er et legemiddelselskap fra Connecticut i USA. Det holder til i Meriden i Connecticut. Selskapet utvikler og selger vaksiner, blant annet mot influensa. Protein Sciences er et av et fåtall selskaper som utvikler rekombinant vaksine som produseres i insektsceller med hjelp av genetisk modifiserte bakulovirus.

Eksterne lenker
 Mettsted
 Smittskydd, nr 4 2009: Säkrare influensavacciner produceras snabbare
 Journal of the American Medical Association, Vol. 297:Safety and Immunogenicity of a Baculovirus-Expressed Hemagglutinin Influenza Vaccine

New Haven County
Selskaper fra USA
Vaksineprodusenter
Bjørn-Henning Ødegaard

Bjørn-Henning Ødegaard (født 22. desember 1983) er en norsk stand-up-komiker, programleder og manusforfatter. 

Sammen med Fredrik Sjaastad Ness leder han podcastene Verdens verste og Konspirasjonspodden. Ødegaard medvirket i Julelatter 2015 og Julelatter 2017 og i 2019 i NRK-programmet Latter Live. I 2019 hadde han også sitt eget stand-up show kalt «Dette er en konspirasjon», som ble satt opp på Latter i Oslo. Han var en av manusforfatterne bak Marit Voldsæters soloforestilling Null i biologi, og har hatt biroller i to episoder av NRKs humorserie Side om side. Høsten 2020 og 2021 var han med som paneldeltaker i quizshowet Alle Mot Alle på TVNorge sammen med Sigurd Sollien.

Bibliografi 
 25 konspirasjoner å snakke om i lunsjen (med Fredrik Sjaastad Næss), Vigmostad Bjørke 2019, ISBN 9788241950025
 25 konspirasjoner å snakke om hos svigers (med Fredrik Sjaastad Næss), Vigmostad Bjørke 2020, ISBN 9788241953002

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske komikere
Norske programledere
Norske manusforfattere
Kristoffer Valsvik

Kristoffer Valsvik (født 10. august 1995) er en norsk fotballspiller som spiller for .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Sogndal Fotball‎
Fotballspillere for Florø SK‎‎
Fotballspillere for FK Fyllingsdalen‎
Fotballspillere for Åsane Fotball
Fotballspillere for Idrettsklubben Start
Personer fra Vik kommune
Bladet Romantikk

Romantikk var et norsk ungpikeblad som ble utgitt av Bladkompaniet og kom på markedet i november 1937. Det kom ut med sitt siste nummer i 2004.

Bladet hadde først oversatte utenlandske fortellinger. Den første norske originalfortellingen het «Gjennem ild og vann» og ble skrevet av kriminalforfatteren Øyulv Gran.

Forfatteren Gustav M. Galaasen var redaktør for bladet fra 1974 til 1999. I hans tid hadde bladet en opplagstopp på 65.000. Han skrev selv ca 1500 noveller i bladet. En annen flittig skribent i bladet var Doris Jørns.

Referanser 

Norske ukeblader
Publikasjoner etablert i 1937
Viking Fotballklubb i 1981



1. divisjon

Kamper

Seriekamper

Norgesmesterskapet i fotball

Intertoto-cupen

Tabell gruppe 8

Vikinger på landslag

Norge

Spillerstatistikk

Intertotocup-kampene er ikke tatt med i statistikken, da denne turneringen ikke hadde offisiell status før i 1995, da den ble overtatt av UEFA.

Overganger
Trygve Johannessen forlater Viking til fordel for  på grunn av samarbeidsproblemer med trener Tony Knapp, for så å returnere til Viking i 1982 etter at Kjell Schou-Andreassen har overtatt som trener.

Mangler eller inkonsistente kildedata

Norgesmesterskapet i fotball
 1. runde
 Mangler én spiller i startoppstillingen.
 2. runde
 Mangler fem spillere i startoppstillingen, og eventuelle innbyttere.
 3. runde
 Mangler to spillere i startoppstillingen, og eventuelle innbyttere.
 4. runde
 Mangler to spillere i startoppstillingen, og eventuelle innbyttere.

Intertoto-cupen
 2. kamp
 Torbjørn Svendsen ble byttet inn etter 82 minutter, men kildene sier ikke i klartekst hvem han ble byttet inn for.

Referanser

Kilder 
 

Sesongartikler for Viking Fotballklubb
Sesongartikler for norske fotballag 1981