Frants Buhl

Frants Peder William Buhl (født 6. september 1850 i København, død 24. september 1932 i Hillerød) var en dansk gammeltestamentlig teolog og semittist. Han var den som i Danmark introduserte historisk-kritisk metode i studiet av Det gamle testamente.

Utdannelse og studiereiser 
Buhl ble student 1868 og cand.theol. 1874 og beskjeftiget seg særlig med studiet av de semittiske språk og gammeltestamentlig teologi, og foretok for disse studiers skyld 1876-78 en utenlandsreise, særlig til Leipzig og Wien. 

Etter sin hjemkomst tok han den filosofiske doktorgrad med Bidrag til den arabiske Grammatik med udvalgte Tekststykker af ash-Shafija (1878), og 1880 ble han utnevnt til midlertidig dosent ved det teologiske fakultet, og i 1882 til professor. 

I årene 1890-98 var han professor i Det gamle testamentes teologi i Leipzig som etterfølger etter Franz Delitzsch. Ved avskjeden fra Danmark ble han utnevnt til dr.theol. 

Den 1. september 1898 ble han professor i semittisk-østerlandsk filologi ved Københavns Universitet, og fra 1900 medlem av Videnskabernes Selskab. Hans studier beveget seg på alle felter av det Det gamle testamente og den alminnelige semittiske filologis område. Dessuten foretok han særlige studier av arabisk, vesentlig av den eldre litteratur og den eldste islams historie.

Buhl ble ridder av Dannebrogordenen i 1899, Dannebrogsmann i 1909, kommandør av 2. grad i 1912 og av 1. grad i 1922. Han er begravet på Asminderød Kirkegård. 

P.G. Lindhardt skriver om Frants Buhls betydning: 
 
"... Den historisk-kritiske forskning over Det Gamle Testamente kom i Danmark først i gang omkring 1880, da Frants Buhl begyndte sin epokegørende virksomhed, og hans Israels Historie (1893) chokerede mange, fordi den lod folkets historie begynde med udvandringen fra Egypten og regnede Genesis til sagnhistorien. ..."

Verker 

Hans viktigste verker var: 
 Den gammeltestamentlige Skriftoverlevering (1885, tysk udgave 1891, engelsk 1892);
 En kort fremstilling af den hebræiske syntaks (1885, 2. oplag 1897),
 Jerusalem paa Kristi og Apostlenes Tid (1886);
 Palæstina (1890);
 Tysk udvidet Geographie des alten Pal. 1896),
 Nogle småaskrifter om Prædikeren og Job (1886-87);
 Det israelitiske Folks Historie (1893; 5. udg. 1915);
 Geschichte der Edomiter (1893);
 Oversættelse og fortolkning af Jesaja (1894; 2. udg. 1912);
 De messianske Forjættelser i det gamle Testamente (1894);
 Til Vejledning i de gammeltestamentlige Undersøgelser (1895).

 Han har utgitt 12.-15. opplag af Gesenius' Leksikon og brakte dette for det hebraiske studium enestående viktige hjelpemiddel på høyde med tidens krav. 
 Endvidere: Die socialen Verhältnisse der Israeliten (1899);
 Psalmerne, oversat og fortolket (1900);
 "De vest-semitiske Folks Kultur" (i Verdens-Kulturen);
 Muhammed's Liv (1903); Alidernes Stilling til Shi'iterne under Umajjaderne (Vidensk. Selsk. 1910);
 Muhammedanismen som Verdensreligion (1914);
 I Kittels Biblia Hebraica har han udgivet Salmerne og Esther.
 1910 utgav han sammen med andre en dansk oversettelse av Det gamle testamente
 Endelig har han skrevet en rekke artikler i Teologisk Tidsskrift, Realencyclopädie fur protestantische Theologie und Kirche, Dictionary of the Bible, The Jewish Encyclopedia og andre steder.

Referanser

Litteratur 
 Peter De Hemmer Gudme, "Minder om Professor Frants Buhl", s. 555-564 i: Gads Danske Magasin, 1932.

Eksterne lenker 
 
 Biografien i Salmonsen av professor i semittisk filologi, dr. phil. Johannes Pedersen
 Tale av Johannes Pedersen: "Frants Buhl" (1933) – Tale i Videnskabernes Selskab – noen notater.

Danske teologer
Bibeloversettere
Danske oversettere
Professorer ved Københavns Universitet
Æresdoktorer ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab
Dannebrogordenen
Personer fra København
Danske orientalister