alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bærum skolehjem

Bærum skolehjem er et av flere navn på institusjonen. Alternative navn er Det søndenfjeldske mildere skolehjem for forsømte piger, Bærum offentlige skole og Bjerketun.

Historikk 
Det søndenfjeldske mildere skolehjem for forsømte piger ble opprettet i 1900. Skolehjemmet var frem til april 1902 lokalisert til gården Vegger i Tomter (Østfold), hvoretter det ble flyttet midlertidig til Valstadbråten i Skedsmo. Våren 1904 overtok skolehjemmet bygningene etter tidligere Asker seminar i Sandvika, Bærum. En særavdeling for vanskeligstilte barn åpnet i 1919, og en egen barneavdeling i 1929. Elevene var således fordelt på tre hjem/avdelinger. I 1953 var dette barneavdelingene Bjerkely, hovedavdelingen Bjerketun og særavdelingen Granum.

Skolehjemmets offisielle navn ble etter flyttingen til Bærum endret til Bærum skolehjem. Fra årene like etter okkupasjonen og frem til 1. januar 1954 bar skolen navnet Bærum offentlige skole. I forbindelse med at skolen 1. juli 1953 var underlagt Sosialdepartementet som verneskole for barn og unge med tilpasningsvansker, skiftet den navn til Bjerketun offentlige skole.

Tidligere sorterte skolen under Kirke- og undervisningsdepartementet (direktoratet for skolehjem/ spesialskoler). Fra 1953 hadde Bjerketun felles styre med en annen verneskole: Foldin offentlige verneskole. 

Bjerketun offentlige skole ble nedlagt i 1962, men gjenåpnet i 1964 (på grunnlag av lov om psykisk helsevern av 28. april 1961), under navnet Bjerketun skole, et åpent og frivillig behandlingshjem. Skolen ble fylkeskommunal i 1978.
 
Statsarkivet i Oslo oppbevarer arkivmateriale etter skolen fra perioden 1900-1962. Siden Barnevernet i Bergen sendte barn til denne institusjonen kan det opplysninger om plassering av barn også finnes  i arkivene etter barnevernsnemnder og sosialkontorer i Bergen Byarkiv.

Litteratur 
 Barneverninstitusjoner benyttet av Oslo kommune 1954 - 1993. Rapport fra Granskingsutvalget, avgitt 01.12.2005 
 Omsorg og overgrep. Gransking av barnehjem, skolehjem, og fosterhjem benyttet av Trondheim kommune fra 1930- til 1980-årene. Rapport fra Granskningsutvalget, avgitt 08.05.2007

Eksterne lenker 
 Bærum skolehjem - oppslagsverket oVe, artikkel av  Grete Fjeldtvedt, Bergen Byarkiv.

Barnevern i Norge
 Spesialskoler i Norge
Fanastøl skole

Fanastøl skole, med adresse Fanastølen 18 i Fana, var en barne- og ungdomsskole for elever med psykiatriske lidelser. Skolen startet opp i 1964 i regi av Bergen Røde Kors Barnehjelp. Den ble overtatt av Hordaland fylkeskommune i 1992, og hadde da plass til 10 elever. 8 av elevene bodde på Fanastøl behandlingshjem. Det ble undervist i 1.- 9. klasse. Skolen ble lagt ned 1. juli 2000.

Eksterne lenker  
 Fanastøl skole - oppslagsverket oVe, artikkel av Birgit Stølen, Bergen Byarkiv.
 Bergen byleksikon på nett, se Fanastøl skole
 Bergen Byleksikon på nett, se Fanastøl behandlingshjem
 Hordaland fylkeskommune 

Spesialskoler i Norge
Barne- og ungdomsskoler i Bergen
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1964
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 2000
Fana
Knut Ramstad

Knut Ramstad (født 29. september 1962) er en norsk arkitekt. Han er utdanna fra NTNU, hvor han fra 2012 er ansatt som professor II. Han har vært leder for Oslo Arkitektforening. Knut har siden 2013 vært ansatt i Nordic — Office of Architecture, i 2019 ble han firmaets Teknologileder.

Ramstad har vært spesielt opptatt av anvendelse av ny teknologi innen arkitektfaget og er spesialist på bruk av 3D-teknologi (modellering, visualisering, simulering) i alle faser av plan-, bygge og driftfasen. Blant annet har han vært fagansvarlig 3D-arkitekt for Telenors utbygging på Fornebu og for utbygginga av Tjuvholmen i Oslo. Han har også vært involvert i prosjekteringa av OL-anlegga på Lillehammer, Oslo lufthavn på Gardermoen og Trøndelag Teater.

Kilder 
 «Professor med tung prosjekterfaring» på NTNUs nettsted (udatert); besøkt 3. juli 2013.

Norske arkitekter
Fødsler i 1962
ʿAdlī Manṣūr

ʿAdlī Maḥmūd Manṣūr (arabisk: ; født 23. desember 1945 i Kairo, Kongedømmet Egypt), også skrevet Adly Mansour, er en egyptisk dommer og politiker. Han har siden 1. juli 2013 vært leder av Egypts øverste grunnlovsdomstol, da han overtok etter Māhir al-Buḥair, og han har vært medlem av grunnlovsdomstolen siden 1992. 

Han tok juridisk embetseksamen i 1967, og jobbet siden for Egypts statsråd. Og deretter har han siden 3. juli 2013 tjent som Egypts fungerende president. Til denne stillingen ble han utnevnt etter det egyptiske statskuppet i 2013 etter at hæren hadde avsatt sittende president Mohammed Mursi, som nektet å godta avsettelsen av ham. Han ble erklært som president av hæren ved ʿAbd al-Fattāḥ as-Sīsī og flere religiøse og sekulære ledere, inkludert al-Azharuniversitetets storimam Aḥmad aṭ-Ṭayyib, den koptiske pave Tawadros II av Alexandria og opposisjonspolitikeren Mohammed ElBaradei.

Referanser 

Egyptiske politikere
Høyesterettsdommere
Personer fra Kairo
Fødsler i 1945
Mikkel Pederssøn Escholt

Michel (Mikkel) Peder(s)søn Escholt (født mellom 1600 og 1610 i Skåne, død 1669 i Christiania) var en norsk prest og naturinteressert forfatter. Han var hjemmehørende i Christiania samt i Våler i Østfold. Han studerte i Malmö fra 1926 og i København fra 1628. I 1646 ble han sendt til Norge som slottsprest på Akershus slott og sogneprest i Aker menighet i den norske «hovedstaden».

Han utga en del mindre vers og skrifter, samt verket Stephanologica Danica (1648) som bestod av 107 historier på verseform om de danske regentene. Escholt utga i 1657 verket Geologia Norvegica, om jordskjelvenes teoretiske, historiske og teologiske bakgrunn og fundament. Boken omtaler også grotter, hulrom, geovarme og gasser, samt vulkanologiske fenomener. Dette er den første avhandling som brukte begrepet geologi utgitt i Norge noensinne. Boken bærer derimot størst preg av Escholts teologiske bakgrunn, og inneholder lite av varig vitenskapelig interesse. Jordskjelvene ble av Escholt ansett som varsler fra Gud. Boken ble trygt på engelsk i London i 1663 og lest en del i utlandet.

Referanser

Norske lutherske prester
Personer etter føde- eller oppvekststed i Sverige
Dødsfall i 1669
Norske geologer
Fødsler på 1600-tallet
Rødsvingel

Rødsvingel (Festuca rubra) er en av de vanligste grasartene i Norge.

Den er rik på ulike former og vokser i alle slags miljøer fra havstrender til 1500 moh i norske fjellområder. Den blomstrer i juni–juli og har et 5–15 cm langt aks med rødaktig farge. Planten blir mellom 25 og 80 cm høy. Plenfrø som selges i Norge er som regel en blanding av rødsvingel, engrapp og engkvein.

Eksterne lenker 
 

 Den virtuella floran − Rödsvingel

Gressfamilien
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Grønlands flora
Jan Mayens flora
Svalbards flora
Saltbendelslekta

Saltbendelslekta (Spergularia) er en slekt i nellikfamilien. 

De er ett-, to- eller flerårige urter og er enten glatte eller kjertelhårede. Stengelen er krypende og forgrenet. Bladene er smale. Blomstene er femtallige og som oftest rosa. Det er tre grifler, ikke fem som hos linbendelslekta (Spergula). De fleste artene vokser på saltholdig jord.

Arter i Norge 
 havbendel (S. media), viltvoksende langs kysten til Lofoten
 møllebendel (S. platensis), innført, reproduserer ikke i Norge, bare funnet én gang ved Piene mølle i Buvika i Trøndelag
 tunbendel (S. rubra), innført, reproduserer i Norge, vanlig på Øst- og Sørlandet, ellers spredt til Finnmark
 saltbendel (S. salina), viltvoksende langs kysten til Finnmark

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 Den virtuella floran: Rödnarvar
 Spergularia i Flora of North America

Nellikfamilien
Gauksmesse

Gauksmesse, også skrevet Gaukemesse eller Gaukmesse og i kirkekalenderen Philippi Jacobi dag, er en merkedag som faller 1. mai som var halvveis inn i den måneden som man i førkristen tid ofte kalte gaukmánaðr.

På primstaven er dagen merket med en fugl da det er dagen man kunne vente seg å høre gjøken. I Sør-Norge markerte dagen starten på sommeren. I deler av landet ble dagen kalt den lille gangdagen og hadde de samme seremoniene som den store gangdagen.

Det var ulike vers knyttet til dagen. En av variantene gikk slik:
«Nord nå-gauk, sør så-gauk
vest vilja-gauk, aust gilja-gauk»

I Alversund ble følgende sagt om gaukmessa: «Han gjel ikkje før den første, og teie ikkje etter den tiande» hvor «han» refererer til gjøken.

I kirkekalenderen markeres dagen til minne om
apostlene Filip og Jakob, sønn av Alfeus og er i den sammenhengen avmerket med et dobbelt kors på primstaven.

Kilder
Brynjulf Alver, Dag og merke: folkeleg tidsrekning og merketradisjon.  Universitetsforlaget, Bergen 1981. ISBN 8200054527. Sidene 135, 136.

, Primstaven: våren: mars-april-mai: en annerledes lesebok. Solum Forlag, Oslo 1998. ISBN 8256011173. Side 114.

Norske merkedager
Dager i mai
Bohdan Bondarenko

Bohdan Viktorovytsj Bondarenko (ukrainsk: Богдан Вікторович Бондаренко), født 30. august 1989, er en ukrainsk høydehopper. Hans personlige rekord er 2,42, som er europeisk rekord, og denne høyden greide han ved Diamond League-stevnet i New York i juni 2014.

Karriere 
Han ble Juniorverdensmester (U20) 2008 med 2,25 m. I årene etter forbedret han sine personlige bestmerker til etterhvert 2,31 m utendørs og 2,27 m innendørs i utgangen av sesong 2012. 

I utendørssesongen 2013 hadde Bondarenko betydelig fremgang og forbedret sin personlige bestmerke først til 2,36 m under Diamond League stevnet i Birmingham 30. juni 2013 og bekreftet formen en uke senere under Athletissima, Diamond League stevnet i Lausanne med et hopp over 2,41 m, det høyeste hoppet i verden siden 1994. Etter 2,41 hoppet ble lista lagt på verdensrekordhøyden 2,46 og to av hans tre forsøk på den var ikke håpløst.

Han ble tildelt European Athlete of the Year Trophy, og utnevnt til Track & Field News Athlete of the Year for 2013.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil hos All-Athletics 

Ukrainske høydehoppere
Verdensmestere i friidrett for Ukraina
Europamestere i friidrett
Deltakere for Ukraina under Sommer-OL 2012
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2012
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Ukraina under Sommer-OL 2016
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Ukraina under VM i friidrett 2011
Deltakere for Ukraina under VM i friidrett 2013
Deltakere for Ukraina under VM i friidrett 2015
Deltakere for Ukraina under VM i friidrett 2017
Deltakere for Ukraina under VM i friidrett 2019
Deltakere for Ukraina under EM i friidrett 2014
Deltakere for Ukraina under EM i friidrett 2022
Osen kraftverk (Kviteseid)

Osen kraftverk er et vannkraftverk i Kviteseid kommune i Vestfold og Telemark fylke. Kraftverket ble satt i drift i 1954.

Vannet som renner ut fra Åmdal kraftverk samles i inntaket til Skree kraftverk og deretter i Skrevatn, som er inntak for Osen kraftverk. Vannes ledes i en 2,2 km lang tunnel og deretter i en 300 meter lang rørgate ned til stasjonen ved Vråvatn.

Fallhøyden er 92 meter. Stasjonen er bestykket med en francisturbin som yter 16 MW. Midlere årsproduksjon er 72 GWh.

Osen kraftverk ble satt i drift i 1954. Kraften gikk de første årene stort sett med til den voksende industrireisningen i området, særlig Norsk Hydros magnesiumfabrikk på Herøya.

Kraftverket drives av Skafså Kraftverk ANS og eies av Vest-Telemark Kraftlag AS (67%) og Norsk Hydro Produksjon (33%), datterselskap av Norsk Hydro ASA.

Da stasjonen ble bygget av Norsk Hydro het den Skafså II og fikk kallenavnet "Lille Rjukan".

Se også Skafså I

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Store norske leksikon

Vannkraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Kviteseid
Arendalsvassdraget
Skafså Kraftverk ANS
Kraftverk etablert i 1954
Tinfos I kraftverk

Tinfos I kraftverk er et vannkraftverk i Notodden kommune i Vestfold og Telemark fylke.

Gamle Tinfos I  ble satt i drift allerede i 1901. Det var det første kraftverket i Tinnelva, og kraftverket skulle først og fremst forsyne Notodden Calsium og Carbidfabrik med elektrisk energi. I tillegg skulle professor Kristian Birkeland få strøm til sin forskning på fremstilling av salpetersyre og kalksalpeter, som i neste omgang førte til etableringen av Norsk Hydro.

Etter etableringen av Tinfos Jernverk i 1910 ble strømmen fra kraftverket benyttet i dette. Det var første gang elektrisitet ble brukt til å smelte jern i Norge. Ved full vannføring og maksimal fallhøyde på 17,5 meter hadde kraftverket en maksimal effekt på 9 000 hestekrefter (ca. 6,6 MW).

Nye Tinfos I kom i drift i 1955. Det utnytter hele fallet i Tinnfossen og Sagafossen på tilsammen 29,5 meter. Maksimal vannføring gjennom de to kaplanturbinene er 160 m³/s.

Installert effekt er 2 x 27 MVA, totalt 41 MW. Midlere årsproduksjon 190 GWh.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase Tinfos I
 Tinfos
 Store norske leksikon

Eksterne lenker
 

Vannkraftverk i Vestfold og Telemark
Kraftverk i Notodden
Tinfos AS
Kraftverk etablert i 1901
Kraftverk etablert i 1955
Nøtterøy prestegård

Nøtterøy prestegård er en prestegård på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. Den er tilknytta Nøtterøy kirke, og befinner seg like vest for denne, i Prestegårdsskogen på motsatt side av Kirkeveien. Gården stammer fra 1800-tallet og er et freda kulturminne. Hovedbygninga er et hvitt, toetasjes hus. I tillegg er stabburet og forpakterboligen freda. Ved gården ligger også Prestegårdsdammen.

Presten i Nøtterøy har i dag en ny bolig.

Referanser

Eksterne lenker 
 Nøtterøy prestegård i Nøtterø – en bygdebok
 

Byggverk i Færder
Prestegårder i Norge
Nøtterøy
Kulturminner i Færder
Fredete byggverk i Vestfold og Telemark
Gårder i Færder
Nellikslekta

For krydderplanten, se kryddernellik

Nellikslekta (Dianthus) er en slekt i nellikfamilien. 

De er ett- til flerårige, glatte eller finhårede urter som vokser i tuer. Stengelen er opprett og kan være enkel eller forgrenet. Bladene sitter motsatt og er smalt lansettformede med hel kant. Ved basis er bladene noe sammenvokste. Blomstene sitter enkeltvis, eller i kvaster og dufter ofte. Kronbladene er rosa, røde eller hvite og er ofte tannete eller flikete. Pollinering utføres som regel av sommerfugler.

Nesten alle nelliker hører hjemme i Europa og Asia, men det er noen få arter i Nord-Afrika. Den eneste arten i Nord-Amerika er den arktiske D. repens.

Nelliker er populære hageplanter, og det finnes tusenvis av kultivarer. De dyrkes både som ettårige planter og som stauder. Det finnes høye kultivarer til rabatter og lave, putedannede arter til steinbed. Nelliker er blant de mest solgte snittblomstene.

Norske arter 
Følgende nellikarter er funnet i Norge:

 saronnellik (D. armeria), viltvoksende kun i Rennesøy i Rogaland
 busknellik (D. barbatus), forvillet fra hager, reproduserer
 kartusianernellik (D. carthusianorum), forvillet fra hager, reproduserer ikke	
 hagenellik (D. caryophyllus), forvillet fra hager, reproduserer ikke		 	
 kinanellik (D. chinensis), forvillet fra hager, reproduserer ikke	
 blodnellik (D. cruentus), forvillet fra hager, reproduserer ikke	
 engnellik (D. deltoides), viltvoksende i Sør-Norge
 svovelnellik (D. knappii), forvillet fra hager, reproduserer ikke 	 	
 fjærnellik (D. plumarius), forvillet fra hager, reproduserer	
 silkenellik (D. superbus), viltvoksende i Øst-Finnmark

Litteratur

Eksterne lenker 
 

 Den virtuella floran: Nejlikor
 Dianthus i Artsdatabanken

Nellikfamilien
Tor Holger Bertelsen

Tor Holger Ehlers Bertelsen (født  23. april 1955, død 9. januar 2015) var en norsk jurist og byrettsdommer/tingrettsdommer i Bergen tingrett fra 1994 til 2013.

Bertelsen ble cand.jur. ved Universitetet i Bergen i 1982. 
Han tiltrådte som byrettsdommer i daværende Bergen byrett 5. desember 1994. Før det hadde han  bl.a. arbeidet som universitetslektor ved juridisk fakultet, Universitetet i Bergen, som saksbehandler hos Fylkesmannen i Hordaland og som dommerfullmektig.

Mens han var dommer i Bergen tingrett hadde han fra november 2003 til mai 2006 seks ulønnede permisjoner med en samlet varighet på om lag 19 måneder. 
I permisjonsperiodene arbeidet han bl.a. med en database (Stralex) og et bokprosjekt om Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen (EMK).

I 2013 ble han den første dommer som ble fradømt sitt embete på over hundre år, i Oslo tingrett. Regjeringsadvokaten reiste sak for å få ham avskjediget, begrunnet med hans opptreden i retten og ugyldig fravær.

Bertelsen ble 5. juli 2013 avskjediget fra sin stilling etter en dom i Oslo tingrett. Han anket dommen til lagmannsretten, men Borgarting lagmannsrett forkastet anken 1. juli 2014. Etter at Høyesterett avviste anke, sendte han og hans advokat klage til menneskerettsdomstolen i Strasbourg 9. januar 2015, samme dag som han døde.

Bibliografi 
 EMK : kommentarer til bestemmelsene om individets rettigheter og friheter, Gyldendal, Oslo 2011
 Lov angående forbrydelser af 1842: (Kriminalloven) : med ordlyd som ved ikrafttreden, 2012

Referanser

Eksterne lenker 
 Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider

Norske dommere
Jens Andreas Krogh

Jens Andreas Krogh (født 10. januar 1788 i Lenvik, død 30. juni 1859 i Melhus) var en norsk prest. Han var sokneprest i Kvæfjord, Nesna og Melhus.

Han var sønn av Nord-Norges første biskop Mathias Bonsach Krogh og Nicoline Antonette Møldrup. Året etter at han ble født flyttet familien til Vågan i Lofoten da faren ble sokneprest og prost der. Fra 1798 var faren sokneprest på Ørlandet, før han flyttet til Belsvåg på Helgeland i 1804 etter å ha blitt oppnevnt til biskop i Hålogaland og sokneprest til Alstahaug.

Jens Andreas Krogh tok studenteksamen i Trondhjem og ble cand.theol. 19. april 1809. Han ble sokneprest i Kvæfjord 23. oktober 1815, Nesna 23. august 1821 og endelig Melhus 15. mars 1841.

Han var prest på Nesna i 20 år. I løpet av hans tid som sokneprest ble lokalt demokrati og lokalt selvstyre i form av formannskapslovene og -distrikt innført. Krogh gjorde en stor innsats for skolearbeid i Nesna, og var blant annet pådriver for at den første fastskolen ble bygd i 1823. Han var også den som fikk ansatt den senere stortingsmann Johan Augustinussen først som omgangsskolelærer og siden som kirkesanger og lærer. Biskop Anton Christian Bang skrev om Krogh at allmuen på Nesna satte ham «meget høit, fordi han ikke brukte Papir på Prædikestolen men talte frit, "a Høve", ud av Hovedet».

Ifølge Nesna bygdebok har det blitt hevdet at Krogh kunne være den som brakte det eneste kjente maleriet av Petter Dass fra Nesna til Melhus. Det henger i dag i Melhus kirke.  

Krogh var gift to ganger. Han ble gift med Eilerine Christiane Brodtkorp (10. januar 1797–4. mars 1829) den 27. august 1816 i Vadsø. Bergwitz' slektstavle nevner syv barn ved navn, fire sønner og tre døtre. I 1964 ble gravsteinen hennes funnet forbindelse med vegbygging på Nesna. Siste del av innskriften lyder «6 Børn efterlever hende. 3 sønner, 3 døtre. 3 børn ere døde før henne.» Kroghs andre ekteskap var med den 18 år yngre Dorothe Autonette v. Hadeln Christensen (10, januar 1806 – 23. april 1888), datter av handelsmann Anders Christensen i Husby på Tomma. De ble gift 5. januar 1830, og fikk ingen barn.

Referanser

Litteratur 
 
 
 

Norske lutherske prester
Prester i Nesna
Norske omgangsskolelærere
Personer fra Lenvik kommune
Torbjørn Morvik

Torbjørn Morvik (født 4. august 1955) er en norsk journalist, programskaper og billedkunstner. Han har laget en rekke dokumentarfilmer for NRK, og har mottatt sju internasjonale TV-priser for dokumentarene sine, bl.a. Prix Italia for Året 2048 som han laget sammen med Petter Nome. I 2009 vant han sammen med Spekter-redaksjonen i NRK Gullruten for beste fakta- og aktualitetsprogram.

Som kunstner skiller Torbjørn Morvik seg ut med et dels non-fiurativt, dels kubistisk uttrykk i skarpe fargetoner. Han arbeider også med 3D-malerier hvor han ønsker å utfordre den todimensjonale flatens begrensninger.

Eksterne lenker 
 Hjemmeside
 Galleri A 

Norske kunstnere
Norske journalister
Fødsler i 1955
Are Faaberg

Are Faaberg (født 2. april 1971) er en norsk filmskaper. Han er kjent for å stå bak dokumentarserien om Siv og Knut, det heroinavhengige kjæresteparet som strevet etter et liv uten rus. Serien Siv og Knut – en kjærlighetshistorie ble produsert av Rubicon TV og ble sendt første gang på NRK i 2006. Regi og foto var ved Are Faaberg, co-regi og post-producer var Håkon Noodt.

Eksterne lenker 
 Are Faaberg / søk i NRK
 Programoversikt NRK
 En kjærlighetshistorie fra Magasinet Dagbladet

Norske regissører
Annecy International Animated Film Festival

Annecy Festival, eller Festival international du film d'animation d'Annecy, er en internasjonal filmfestival for animasjonsfilm. Festivalen ble grunnlagt i 1960 og ble fram til 1997 avholdt i juni annet hvert år, siden hvert år, i byen Annecy i høylandet øst i Frankrike. Annecy-festivalen er én av fire filmfestivaler for animert film som mottar bidrag fra ASIFA (the International Animated Film Association).
 
 

Festivalfilmene omfatter forskjellige animasjonsteknikker (tradisjonell tegnefilm, cut out-teknikk, stop motion og så videre) og konkurrerer i følgende kategorier:
 Kinofilm (langfilm)
 Kortfilm
 Filmer produsert for fjernsyn og reklame
 Studentfilm
 Filmer laget for internett (siden 2002)
Vinnerne blir annonsert den siste lørdagen under festivalen.

I tillegg til konkurransen er det utendørs visning av filmer i Le Pâquier eller Champ de Mars, en parkslette i sentrum av byen med utsikt over Annecysjøen. Der blir klassiske og nyere filmer projisert på gigantiske lerret. I 2000 ble South Park vist, i 2003 Pink Floyds "The Wall". Festivalen er også møtested for studenter og talentspeidere fra store animasjonsstudioer. 

I 2020 vant den norsk-latviske animerte dokumentarfilmen My Favorite War av Ilze Burkovska Jacobsen i klassen for langfilm.

Referanser

Eksterne lenker
 

Filmfestivaler i Frankrike
Animasjon
Repeterende arrangementer etablert i 1960
1960 i Frankrike
David Mercy

David Mercy var en av ekspedisjonsdeltagerne på Jarle Andhøys mange ekspedisjoner med seilbåtene kalt «Berserk». David Mercy mønstret på i Sør-Amerika og har senere seilt med «Berserk» til Antarktis, Nordvestpassasjen og Nordpolen. I 2003 ble besetningen utvidet med Alex Rosén og Espen Tarberg og opptakene som ble gjort under ekspedisjonen til Shetland, Bjørnøya og mot nordpolen ble senere laget til TV-serien Berserk mot nordpolen.

David Mercy er den eneste som har vært med på alle ekspedisjonen til Jarle Andhøy, med unntak av den fatale seilasen i 2011 der båten «Berserk» gikk ned i Antarktis.

Eksterne lenker
 David Mercys bok om seilasen med "Berserk".
 http://www.goodreads.com/author/show/145438.David_Mercy

Forfattere av reiseskildringer
Fødselsår ikke oppgitt
Nordre Sand

Nordre Sand er en herregård i Årøysund sørøst på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. Bygninga stammer fra 1800-tallet og er et freda kulturminne etter vedtak. Den har adressa Årøyveien 32.

Eksterne lenker 
 

Byggverk i Færder
Årøysund
Kulturminner i Færder
Fredete byggverk i Vestfold og Telemark
Turisten

Turisten har andre betydninger, se Turist (andre betydninger)

Turisten er en kriminalroman av Knut Faldbakken. Den kom i salg 24. september 2013, og er hans niende kriminalroman. Dette er åttende bok hvor overbetjent Jonfinn Valmann ved Hamar politikammer er hovedpersonen.

Denne gang blir mesteparten av bokens handling lagt til Marbella på den spanske solkysten. Valmanns utflyttede mor har vært utsatt for en bilulykke og overbetjenten må reise for å hjelpe til. Han blir frustrert av det lokale politiets manglende interesse for å etterforske ulykken og ser seg nødt til å gjøre undersøkelser på egen hånd. Dette fører til at han stifter bekjentskap med flere tvilsomme personer, samtidig som han avdekker stadig flere sider ved morens liv i utlendighet.

Referanser

Eksterne lenker
 Turisten – Omtale av boken på gyldendal.no

Norske kriminalromaner
Bøker fra 2013
Bøker om Hamar