alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
NTNUI Studenterhytta

Studenterhytta i Trondheim, bygget 1913, ligger i Bymarka, nærmere bestemt ved Gråkallen, like ved Skistua og Lille Gråkallen leir. Studenterhytta er eid av NTNUI og driftes av hyttestyret som blir valgt på NTNUIs generalforsamling. Det er ansatt én kokk ved hytta, denne ansatte utgjør sammen med hyttestyret vertskapet.

Historie
Studenterhytta ble oppført i 1913 av Norges tekniske høgskoles idrettsforening, tegnet av Gudolf Blakstad. Den har blitt ombygd flere ganger siden. De viktigste er bygging av østfløyen i 1923, badstue i kjelleren i 1938, vertskapsbolig og ombygging av østfløyen i 1968, garderobeanlegg i kjelleren 1982–1994 og oppussing av kjøkkenet i 2000. Ombyggingene og oppgraderingene av hytta ble ikke like godt mottatt av alle studenter, noe som medvirket til byggingen av de første NTNUI-koiene.

Fra starten har Studenterhytta og byggeprosjektene vært finansiert ved lån og gaver. De siste ombyggingene har vært støttet av SiT og Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet. Fra 1991 har hytta også fått driftsstøtte gjennom semesteravgiften.

Studenterhytta har siden 1920 hatt ansatt vertskap. De som har arbeidet lengst på hytta er familien Juberg (1922–1945), ekteparet Andbjørg og John-Edward Jameson (1953–1983) og ekteparet Per og Gerd-Eva Krangnes (1991–2010). Vegen inn til hytta er forøvrig oppkalt etter Andbjørg Jameson.

Hytta i moderne tid
I dag brukes Studenterhytta av studenter som ønsker en pause fra bylivet, som utgangspunkt for langrenn og orientering og som spisested. Hver tirsdag og onsdag går det buss for medlemmer av NTNUI som skal opp til hytta for å trene. Lørdag og søndag serveres det middag. Garderobeanlegget er tilgjengelig alle dager, og det er mulig å overnatte på hytta i helgene. Alle studenter i Trondheim har adgang til hytta.

Studenterhytta arrangerer også flere fester og temakvelder i løpet av året. De viktigste er gourmetaften, øl og spekemat, julegildet, badstuefesten og hyttestyrets skirenn. Studentforeninger i Trondheim kan også leie hytta for egne fester. Dette gjøres ofte av de større gruppene i NTNUI og av linjeforeninger ved NTNU. Hytta har skjenkebevilling.

Eksterne lenker
 NTNUI Studenterhytta
 Studenterhyttas historie 
 NTNUI

Studentliv ved NTNU
Bymarka
Bygninger tegnet av Gudolf Blakstad
Byggverk fullført i 1913
Valkyrje

For flere betydninger, se Valkyrje (andre betydninger).

Valkyrjer (av norrønt val = mannefall og kjosa = velge) er i den norrøne mytologien kvinnelige dødsvetter. Odin sender dem ut for å holde øye med alle kriger og slag, og lar dem «kjósa val» (velge mannefall), dvs. bestemme hvem som skal falle i kamp. 

Valkyrjene tar de falne med seg til Åsgard, der de blir einherjer. Det er kun de virkelig tapre krigerne som er verdig å bli einherje, for i Åsgard skal de jo kjempe side om side med gudene. I Valhall deler Odin og Frøya de falne mellom seg – halvparten kommer til Odin i Valhall, mens den andre, de mindre blodtørstige, og mer ærbare, kommer til Frøya i Folkvang. 

De er kledd i full rustning og er bevæpnet, og kan ri gjennom luft og vann, over hele verden. De reiser alltid i flokk. I Valhall serverer de mjød og kjøtt fra grisen Særimne, og underholder æser og einherjer. Noen valkyrjer skaper splid mellom einherjene, og kan derfor bare brukes til de laveste sysler.

Valkyrjekvad 
En del kongekvad har valkyrje-motiv, slik som Edda-diktene om Helge Hundingsbane. Haraldskvadet i Fagrskinna, tilskrevet Torbjørn Hornklove, skildrer slaget i Hafrsfjord, formet som en samtale mellom en valkyrje og en ravn. Minnekvadet om Håkon den gode, Håkonarmål, beskriver hvordan kong Håkon hentes til Valhall av to valkyrjer. Darradarljod (Spydsangen) i Njåls saga om slaget ved Clontarf skildrer tolv valkyrjer ved vevstolen, der de slår veven med mennesketarmer og slik avgjør slagets gang, et rent visjonsdikt inspirert av irsk diktning.

Noen av valkyrjene nevnes i Grimnesmål:

Da enken Ragnhild Tregagås tilstod å ha drevet med trolldom i forhør på prestegården i Fusa i 1324, forklarte hun at hun - i den hensikt å ødelegge sin tremenning Bårds ekteskap - hadde gjemt fem erter og fem brød i hans og brudens seng og satt et sverd like ved, mens hun fra sitt skjulested i soverommet påkalte valkyrjen Gøndul, nevnt i Skaldskaparmål:
Jeg sender fra meg Gønduls ånder.
Måtte den første bite deg i ryggen.
Måtte den andre bite deg i brystet.
Måtte den tredje påføre deg hat og misunnelse.

Referanser

Se også 
 Skjoldmø
 Amasone

Eksterne lenker 
 

Norrøn mytologi
Samara

Samara (russisk: Сама́ра) er en by ved Volga i Russland. Den er hovedstad i regionen Samara oblast. Samara er en betydelig industriby med rike oljekilder i nærheten. Den kalles «det andre Baku». Fra Samara går en viktig oljeledning til Øst-Europa. En stor dam (Samara-reservoaret) nær byen, er en av verdens største kunstige sjøer. Byen har et universitet og høyskoler. 

Byen ble grunnlagt i 1586. Den ble erobret i 1670 av Stenka Rasin og vokste senere ut til å bli en stor handelsby. Byen hadde i tiden 1935–1991 navnet Kujbysjev (russisk: Куйбышев, etter Stalins medarbeider Valerian Kujbysjev). I 1941–1943 ble en rekke hovedstadsfunksjoner midlertidig flyttet fra Moskva til Kujbysjev på grunn av trusselen fra tyske tropper.

Bezymanskaja gasskraftverk i Samara eies og opereres av det russiske kraftselskapet OGK-1.

Demografi 
Befolkningsutvikling:
{| class="wikitable"
|-
! År || Folketall || Kilde
|-
| 1959 || align=right | 806 356 || Folketelling 1959
|-
| 1970 || align=right | 1 044 849 || Folketelling 1970
|-
| 1979 || align=right | 1 216 233 || Folketelling 1979
|-
| 1989 || align=right | 1 254 460 || Folketelling 1989
|-
| 2002 || align=right | 1 157 880 || Folketelling 2002
|-
| 2010 || align=right | 1 164 685 || Folketelling 2010
|}

Referanser

Eksterne lenker 
  

Byer i Samara oblast
Byer ved Volga
Bosetninger etablert i 1586
Oganesson

Oganesson er et kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med atomnummer 118 og kjemisk symbol Og. Grunnstoffet hadde fram til november 2016 det midlertidige navnet ununoktium (Uuo).

Historie 
Mot slutten av 1998 publiserte den polske fysikeren Robert Smolanczuk utregninger om fusjon av atomkjerner for fremstilling av transurane grunnstoff, deriblant oganesson. Hans kalkulasjoner indikerte at det kunne være mulig å fremstille oganesson ved å fusjonere bly og krypton. Disse utregningene ble brukt av forskere ved Lawrence Berkeley National Laboratory i USA, og de kunngjorde i 1999 at de hadde oppdaget grunnstoff 116 (livermorium) og 118 (oganesson) med følgende metode:

Året etter trakk de tilbake sin påstand da andre forskere ikke var i stand til å repetere (og dermed bekrefte) funnet.
I juni 2002 innrømmet direktøren for laboratoriet at meldingen om oppdagelsen av de to grunnstoffene var basert på feilaktige data fabrikkert av hovedansvarlig for dataanalysene Viktor Ninov. Ninov hevdet på sin side at han ble usaklig oppsagt og benektet at tallmaterialet er «fikset».

16. oktober 2006 kunngjorde forskere fra Joint Institute for Nuclear Research i Dubna i Russland og Lawrence Livermore National Laboratory i California, USA at de i fellesskap indirekte hadde detektert tre atomkjerner av 294Og ved det russiske laboratoriet (ett i 2002 og ytterligere to i 2005). De var fremstilt ved kollisjoner av 249Cf (californium) og 48Ca (kalsium):

Navnet ununoktium var et midlertidig navn gitt av IUPAC. Navnet er en kvasilatinisering av tallene en-en-åtte. Grunnstoffet er også blitt kalt eka-radon.

30. desember 2015 kunngjorde IUPAC at et forskersamarbeid som ble innledet i 2006 mellom Lawrence Livermore National Laboratory og Joint Institute for Nuclear Research i Dubna i Russland, hadde oppfylt kriteriene for oppdagelse av grunnstoff 118.

I juni 2016 kunngjorde IUPAC at de planla å navngi elementet oganesson (symbol: Og) etter den russiske kjernefysikeren Jurij Oganesian, og navnet ble offisielt den 28. november 2016.

Egenskaper 
Pr. 2018 er kun én isotop av oganesson kjent; (294Og). Den α-nedbrytes til 289Lv med en halveringstid på 0,89 millisekund. Undersøkelse av stoffet er derfor ekstremt vanskelig, og man vet lite sikkert om de fysiske og kjemiske egenskapene. Oganesson tilhører edelgassene, og det antas derfor å ha kjemiske egenskaper lik de til radon.

CAS-nummer: 54144-19-3

Forekomst 
Oganesson forekommer ikke naturlig. Noen få atomer har vært fremstilt i laboratorier.

Anvendelse 
Oganesson har ingen anvendelse, bortsett fra i forskningssammenheng.

Referanser

Kilder 
 Jefferson Lab - It's Elemental: The Element Oganesson Besøkt 2. november 2018

Grunnstoffer
Edelgasser
Tenness

Tenness er et grunnstoff med atomnummer 117 og kjemisk symbol Ts. Grunnstoffet hadde fram til november 2016 det midlertidige navnet ununseptium (Uus).

Historie 
Tenness ble oppdaget i januar 2010 Joint Institute for Nuclear Research i Dubna, Russland  gjorde forsøk med metodene

30. desember 2015 kunngjorde IUPAC at et forskersamarbeid som ble innledet i 2010 mellom USA-laboratoriene Lawrence Livermore National Laboratory og Oak Ridge, samt Joint Institute for Nuclear Research i Dubna i Russland, hadde oppfylt kriteriene for oppdagelse av grunnstoff 115 og 117. Oppdagerne vil få anledning til å foreslå nytt navn og kjemisk symbol.

Før tenness ble navngitt, fikk grunnstoffet det midlertidige navnet «ununseptium» av IUPAC, en kvasi-latinisering av tallene en-en-syv. Tenness ble også kalt eka-astat. I juni 2016 kunngjorde IUPAC at de planla å navngi elementet tennessine på engelsk (tenness på norsk) med symbolet Ts etter den regionen Tennessee, og navnet ble offisielt den 28. november 2016.

Egenskaper 
Det vites ingenting sikkert om egenskapene til tenness, men noen gjetninger basert på dets plass i periodesystemet antyder at det kan være et radioaktivt fast stoff med en mørk metallisk farge.

Isotoper 
Det er antatt at tenness ikke har noen stabile isotoper. Teoretiske modeller av 2 isotoper, 291Ts og 292Ts er konstruert, og antyder halveringstider på henholdsvis 10 ms og 50 ms.

CAS-nummer: 87658-56-8

Referanser 

Grunnstoffer
Hero

Hero kan bety:
Hero, det engelske ordet for helt, avledet fra gresk ἥρως.
Hero (film), en kinesisk film fra 2002.
HMS Hero, navnet på seks skip i den britiske marinen.
Hero (hest), Det tjueførste «Fantomets» hest i tegneserien Fantomet.
Hero Norge, en norsk asylmottakoperatør.
Hero (Mariah Carey) – sang innspilt av Mariah Carey fra 1993.
Hero (Enrique Iglesias) – sang innspilt av Enrique Iglesias fra 2001.
Hero (sang med Charlotte Perrelli) – sang med Charlotte Perrelli fra 2008.
Hero Helseøkonomisk forskningsprogram ved Universitetet i Oslo. Forskningsprogram ved Universitetet i Oslo.
Idrettsklubben Hero, norsk sykkelklubb fra Oslo.

Se også 
 Heroes – pekerside
 Hero (sang) – pekerside over sanger med tittel «Hero»
Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport (vinteridrett)

Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport (vinteridrett) er en liste over idrettsutøvere med flest seire i verdenscup innen skiidrett på vinterstid. Listen skiller mellom seire i enkeltrenn og seire i verdenscupen sammenlagt.

Seire i enkeltrenn
Liste over tidenes mestvinnende i verdenscupen i skiidrett på vinterstid, basert på enkeltrenn. Oversikten reflekterer til en viss grad at sportsgrener som speedskiing, telemarkskjøring og freestyle er marginale konkurranseidretter med få deltakere, og at de derfor domineres av en mindre gruppe deltakere som kan ha svært mange individuelle seire. Verken telemarkskjøring eller speedskiing har vært OL-grener. Innen freestyle er det kun kulekjøring, hopp og skicross som er eller har vært OL-grener.

Oppdatert per 9. desember 2022
 Aktive utøvere

 Det bør merkes at skiskyting regner seire i VM og til og med 2010 også i OL som verdenscupseire, mens dette ikke regnes innen alpint, langrenn og de øvrige verdenscupene som sorterer under Det internasjonale skiforbundet. Stenmark har fem gullmedaljer i mesterskap i tillegg til sine 86 verdenscupseire.
I langrenn ble etappeseire i Tour de Ski og andre «tour»-konkurranser ikke regnet som verdenscupseire, men i 2015 ble dette endret med tilbakevirkende kraft.

Sammenlagtseire
Liste over tidenes mestvinnende i verdenscupen i skiidrett på vintertid, basert på sammenlagtseire, kronologisk etter det året de oppnådde dette antall seire. Oversikten reflekterer til en viss grad at sportsgrener som speedskiing, telemarkskjøring og freestyle er marginale konkurranseidretter med få deltakere, og at de derfor domineres av en mindre gruppe deltakere som kan ha svært mange seire. Verken telemarkskjøring eller speedskiing har vært OL-grener. Innen freestyle er det kun kulekjøring, hopp og skicross som er eller har vært OL-grener.

Referanser

Lister over sportsutøvere
Skisport
Teatr Wielki i Warszawa

Teatr Wielki («Det store teater») er en berømt teaterbygning i Warszawa, og sies å være verdens største teater. Den ligger mellom Teaterplassen og Piłsudski-plassen, og huser Nasjonaloperaen (Opera Narodowa) og Nasjonalteateret (Teatr Narodowy) i Polen.

Historie

Teatr Wielki ble oppført i årene 1825–1833 etter tegninger av den italienske arkitekten Antonio Corazzi, og ble sete for Warszawas opprinnelige opera-, ballett- og dramaensemble. Den ble inaugurert 24. februar 1833 med en oppsetning av Rossinis Il barbiere di Siviglia. Den spilte en viktig politisk og kulturell rolle i det delte Polen (1795–1918), og her ble verker av polske komponister og koreografer uroppført, blant annet Moniuszkos mesterverk Halka og Straszny Dwór. Ved siden av polske verker ble også de viktigste posisjoner innen verdensrepertoaret for opera og ballett fremført her. Teateret var således skueplass for epokens fremste polske og utenlandske operasangere og ballettdansere.

Under 2. verdenskrig ble bygningen bombet til ruiner av tyskerne, og det eneste som stod igjen var bygningens neoklassisistiske fasade. Det oppbrente teateret ble brukt av de tyske nazistene til å henrette byens sivilbefolkning under Warszawa-oppstanden i 1944.

Etter krigen ble Teatr Wielki gjenoppbygd og betraktelig forstørret. Den ble tatt i bruk i 1965, som en av de fremste og best utrustede teaterbygninger i Europa. Den består av en hovedscene (Moniuszko-salen) og en kammersal (Młynarski-salen), dessuten huser den også et teatermuseum. Hovedscenens areal er om lag 2000 kvadratmeter, og er verdens største operascene (innendørs). En kjent beskrivelse av dens størrelse er at man kunne fått plass til hele La Scala på den.

Eksterne lenker 
 

Operahus i Polen
Byggverk i Warszawa
Jólasveinn

Jólasveinn, flertall jólasveinar (julekar), er skremselsvetter i islandsk folketro og er i nær slekt med troll og jotner. Ifølge tradisjonen finnes det i alt tretten jólasveinar. Disse heter Stekkjastaur, Giljagaur, Stúfur, Þvörusleikir, Pottaskefill, Askasleikir, Hurðaskellir, Skyrgámur, Bjúgnakrækir, Gluggagægir, Gáttaþefur, Ketkrókur og Kertasníkir. Deres foreldre er trollene Grýla og Leppalúði. Grýla omtales i den norrøne litteraturen allerede på 1100-tallet. De har en katt som kalles for jólaköttur, men denne nevnes ikke før på slutten av 1800-tallet. 

Den gamle julekaren var et ufyselig skikkelse som opprinnelig har hatt den funksjon å skremme barn til lydighet, blant annet ble barn truet med at de ville blitt spist av julekatten om de ikke etterkom foreldrenes og de voksnes ønsker. Således skal de islandske julekarene ikke forveksles med den norske julenisse eller folketroens gardvord.

I senere tid har den islandske julekaren, i likhet med den norske nisse, mer eller mindre smeltet sammen med den vennlige julenissen. I motsentning til sin forgjenger som i sin natur var både farlig og til dels pervers, har den moderne jólasveinn hvitt skjegg, deler ut gaver og kler seg i rødt. Dette er noe de islandske jólasveinar ikke gjorde før i tiden.

13 dager før jul begynner de å komme – en hver dag med noe godt i skoen som skal stå klar i vinduskarmen over natta.

Hvis barna ikke har vært lydig og oppført seg ordentlig, får de en gammel potet i skoen.

Ordet jólasveinn brukes først i islandske skrifter fra 1600-tallet.

Eksterne lenker 
 Vísindavefurinn: Hvað getið þið sagt mér um jólasveina?
 Vísindavefurinn: Í skandínavískri þjóðtrú koma fyrir verur sem kallast nisse eða tomte. Eru til samsvarandi verur í íslenskri þjóðtrú?
 Nöfn jólasveina eftir Árna Björnsson - navna på de islandske julenissene

Jul
Tradisjon
Islandsk kultur
Siv Stubsveen

Siv Stubsveen (født 1968) er en norsk programleder kjent fra radioprogrammet Kjærlighet uten grenser, som hun ledet på P4 fra 1993 til 2004. Hun har også deltatt i flere TV-programmer. Blant annet vertinne i TVNorges Reisesjekken (1990-årene), medprogramleder i TV3s Kvinnene på taket (1994), programleder i TV3s Tilgi meg (1995) og i TV3s Siv møter menn (1996). Hun hadde også den ene hovedrollen i filmen Dis fra 1995.

Stubsveen ble født på Eidsvoll, men vokste opp på Hamar. Hun hadde en modellkarriere i slutten av tenårene og deltok i flere missekonkurranser.

Stubsveen var samboer med tennisspiller Morten Rønneberg fra 1995 til 1997. Det ble et forholdsvis stort oppslag i mediene når hun fridde til ham på direkten i sitt eget radioprogram på skuddårsaften 1996.

Hun giftet seg i 2022 med Ole Einar Martinsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  På nett: Siv Stubsveen (VG, 2001)

Personer fra Eidsvoll kommune
Personer fra Hamar kommune
Norske programledere
Programledere for Viasat
1990-årene i Norge
William J. Simmons

William Joseph Simmons (født 6. mai 1880 i Harpersville i Alabama i USA, død 18. mai 1945 i Atlanta) grunnla den andre Ku Klux Klan-organisasjonen i 1915.

Biologi
Som ung deltok han i den spansk-amerikanske krigen, og studerte senere medisin. Han ble predikant, men suspendert på grunn av ineffektivitet. Etter han i 1915 ble påkjørt av en bil, begynte han å rekonstruere klanen, som hadde nådd popularitet i sydstatene etter filmen The Birth of a Nation. Han fikk med seg i begynnelsen 34 menn.

Blant dem var det flere som allerede var med i en lignende klan som ble kalt the Knights of Mary Phagan, og det var også to eldre menn som hadde vært med i den første Ku Klux Klanen. Simmons tok med 15 menn opp på Stone Mountain og brente et kors, noe som ikke hadde blitt praktisert i den første klanen, men kun etter det hadde blitt gjort i The Birth of a Nation. Denne dagen dette ble gjort, regnes som den første dagen i den andre klanens historie.

Referanser 

Personer fra Shelby County i Alabama
Personer tilknyttet Ku Klux Klan
Fødsler i 1880
Dødsfall i 1945
Forelskelse

Forelskelse er en følelse av stor beundring for tiltrekning mot eller begjær etter en annen person, enten en av motsatt, eller samme kjønn. Forelskelsen kan gi en opplevelse av intens lykke og velvære, og skyldes hormoner som utløser en naturlig rus i kroppen. Alle aldersgrupper kan bli forelsket, men følelsen kan være særlig intens i puberteten. Noen anser forelskelsen som en nødvendig drivkraft for å få og oppdra barn sammen. Når man er forelsket produseres det fenyletylamin i hjernen.

Forelskelsen uttrykker gjerne mer eller mindre overveldende følelser, enten det dreier seg om hemmelige, romantiske kjærlighetsdrømmer, seksuell tiltrekning eller blind lidenskap og forvirrende affekt. Følelsen likner derfor mer på forbigående galskap enn på fornuftsbasert eller selvoppofrende kjærlighet og vennskap, der det er vanlig med hengivende omsorg, medfølelse og trofasthet.

Historikk 
Opp gjennom historien er det en rekke fortellinger om sterke forelskelser og de handlingene som følelsene har utløst, ikke minst i Bibelen. Offentlige kjærlighetshistorier er ellers godt stoff for den moderne kjendis- og skandalepressen. Et kjent eksempel er britiske kong Edvard VIIIs forelskelse i den fraskilte Wallis Simpson som førte til at kongen abdiserte i 1936.

Se også 
 Dagdrøm
 Empati
 Flørting
 Frieri
 Galskap
 Kjærlighet
 Kjærlighetsbrev
 Kjærlighetssorg
 Lyst
 Narkissos
 Lidenskap
 Seksualitet
 Sjalusi
 Stevnemøte
 Sympati
 Utroskap

Eksterne lenker 
 
 Søk på «forelskelse» i norske ordbøker: 
 Ung.no om forelskelse
 Samliv.net om forelskelse
 Doktor Online om forelskelse og samliv
 Skolenettet.no om samliv og forelskelse
 Newton om forelskelse
 Klikk.no om forelskelse og galskap

Kjærlighet
TV-reklame

TV-reklame er reklame som formidles til målgruppen med TV som medium. For kommersielle TV-kanaler er reklame den viktigste inntektskilden.

Reklamefilm 

Kommersielle kanaler har sekvenser med reklame både i og mellom programmene. Ofte hvert kvarter eller hver halvtime.

Sponsing 
Sponsing er betaling i form av penger, varer eller tjenester til en TV-produksjon. Gjenytelsen til sponsoren er eksponering av navnet på et produkt eller bidragsyteren. Sponsing har økt mye de siste ti årene. Sponsing kan virke inn på innholdet på to måter. Det kan ha innvirkning på det enkelte stoffet og det kan ha innvirkning på hvilke produksjoner som blir laget. 

I Norge er NRK en statseid kanal, og skal hovedsakelig få sine inntekter gjennom lisens og statsstøtte. Derfor bestemte Stortinget i 1995 at sponsing kun kan stå for 1 % av driftsinntektene til kanalen.

Produktplassering 

Produktplassering er et eksempel på direkte sponsing, som ikke er så vanlig i Norge. Annonsørene betaler for at en kanal skal bruke deres produkter i programmer. Om dette ikke annonseres i rulleteksten er det skjult reklame.

Eksterne lenker 
 Gullblyanten 
 Gullfisken

Reklame
TV
Arild Huitfeldt (rikskansler)

Arild Huitfeldt (født 11. september 1546 i Bergen, død 16. desember 1609 i Næstved) var en dansk historiker og statsmann.

Huitfeldt ble født på Bergenhus i Bergen, der faren var lensherre. Han fikk selv flere len i Skåne, og i 1586 tok han sete i riksrådet. En periode under Christian IV var han rikskansler, med ansvar for rikets justisvesen. I 1606 fikk han et apoplektisk anfall og trakk seg tilbake til slektsgodset Herlufsholm ved Næstved.

Huitfeldt skrev den første komplette rikskrønike – Danmarks Riges Krønike i 10 bind, 1595-1603 blant annet med inspirasjon fra Rydårboken fra Ryd kloster.

Referanser

Eksterne lenker
 Om Huitfeldt i Dansk Biografisk Leksikon
 Ilsøe, Harald: Arild Huitfeldts krønike konfronteret med Anders Sørensen Vedel og eftertiden, Fund og Forskning, Bind 14 (1967)

Danske historikere
Personer fra Bergen kommune
Fødsler i 1546
Dødsfall i 1609
Huitfeldt (slekt)
Danske riksråder
Pirkko Määttä

Pirkko Määttä (født 7. mars 1959 i Kuusamo) er en tidligere finsk langrennsløper som konkurrerte fra 1982 til 1995. Hun vant to olympiske bronsemedaljer på 4 x 5 km stafett (i Sarajevo 1984 og Calgary 1988).

Määttä vant en medalje av hver valør under VM 1989: Gull på 4 x 5 km, sølv på 10 km klassisk og bronse på 15 km.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske langrennsløpere
Verdensmestere i langrenn
Olympiske bronsemedaljevinnere for Finland
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1984
Langrennsløpere under Vinter-OL 1984
Deltakere under Ski-VM 1985
Deltakere under Ski-VM 1987
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1988
Langrennsløpere under Vinter-OL 1988
Deltakere under Ski-VM 1989
Deltakere under Ski-VM 1991
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1992
Langrennsløpere under Vinter-OL 1992
Deltakere under Ski-VM 1993
Deltakere for Finland under Vinter-OL 1994
Langrennsløpere under Vinter-OL 1994
Deltakere under Ski-VM 1995
Personer fra Kuusamo
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Sandmile

Sandmile er det danske ordet for en åpen sanddyne av flygesand. Den kan karakteriseres som en vandrende klitt som er det danske navnet på sandformasjonene vi finner langs Nordsjøkysten.

Fra 1500-tallet og fram til sent i 1800-tallet  var store areal langs Nordjyllands vestkyst dekket av flygesand, som befolkningen etterhvert fikk kontroll over ved hjelp av marehalmutplanting og verneskog. Der er fortsatt to sandmiler igjen i et naturvernet område. 

En av dem, Råbjerg Mile nær Skagen, har vandret ca. 1,5 km østover siden 1900. Den forventes å nå østkysten i løpet av anslagsvis 150 – 200 år. Den vil da ha begravd en del gårder og både veien og jernbanelinjen fra Frederikshavn til Skagen.

Geologi 
Danmarks natur