alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Den syrisk-katolske kirke

Den syrisk-katolske kirke (arabisk:ܥܕܬܐ ܣܘܪܝܝܬܐ ܩܬܘܠܝܩܝܬܐ) er én av den katolske kirkens 23 særkirker. Kirken følger den antiokenske ritus og bruker syrisk og arameisk som liturgisk språk, men anerkjenner paven som religiøst overhode. Den syrisk-katolske kirke har omtrent 160 000 tilhengere, hovedsakelig i Syria, Irak og Libanon.

Særkirkens overhode er den syriske patriark av Antiokia, som har sitt sete i Beirut. Nåværende patriark er Ignatius Josef III Younan (siden 2009).

Struktur 
Den syrisk-katolske kirke er organisert i ni eparkier (bispedømmer), hvorav seks er erkeeparkier (kursivert i listen; kirkeprovinser og metropolitanbispedømmer er fremhevet i fet). I tillegg kommer fem eksarkater o.l. (mindre skrifttype i listen).

 PATRIARKATET ANTIOKIA   
 Kirkeprovinsen Antiokia
 Beirut eparki   
 Kirkeprovinsen Damaskus
 Damaskus erkeeparki   
 Kirkeprovinsen Homs
 Homs erkeeparki   
 Eksempt (direkte underlagt patriarken)
 Aleppo erkeeparki   
 Bagdad erkeeparki   
 Hassake-Nisibi erkeeparki   
 Mosul erkeeparki   
 Kairo eparki   
 Newark eparki      
 eksarkatet Basra og Kuwait      
 eksarkatet Jerusalem         
 eksarkatet Tyrkia   
 vikariatet Sudan   
 Immediat (direkte underlagt paven)
 eksarkatet Venezuela

Historie 
Fra 1600-tallet begynte jesuitter å misjonere i og rundt Aleppo, noe som førte til at mange syrisk-ortodokse kristne konverterte til eller sympatiserte med katolisismen. Etter at det allerede mellom 1662 og 1702 hadde blitt valgt katolske patriarker, konverterte den nyvalgte syrisk-ortodokse patriarken av Antiokia Ignatius Michael III Jarweh i 1782 til katolisismen. Pave Pius VI anerkjente Jarweh som patriark av Antiokia. Den syriske ortodokse kirke valgte umiddelbart en ny patriark (Ignatius Matteus), som ble anerkjent av den økumeniske patriark av Konstantinopel. Den syriske kirke var dermed delt i en katolsk og en ortodoks gren.

Den syrisk-katolske patriarkens sete lå først i Aleppo, fra 1850 i Mardin, og fra 1920 i Beirut.

Eksterne lenker 
 «Giga-Catholic Information» om den syrisk-katolske kirkens hierarki (engelsk)

Orientalsk katolisisme
Kristendom i Syria
Kristendom i Irak
Kristendom i Libanon
Den syro-malankariske kirke

Den syro-malankariske kirke (eller syro-malankariske katolske kirke) hører til de tomaskristne trossamfunnene og utgjør én av den katolske kirkens 23 særkirker. Kirken følger den antiokenske ritus og bruker syrisk og malayalam som liturgisk språk, men anerkjenner paven som religiøst overhode. Den syro-malankariske kirke har omtrent 410 000 tilhengere, hovedsakelig i den indiske delstaten Kerala.

Særkirkens overhode er storerkebiskopen av Thiruvananthapuram, for tiden katolikos Baselios Cleemis (siden 2007).

Kirkens navn henviser til tilknytningen til den vestsyriske (= antiokenske) ritus og til beliggenheten i landskapet Malankara ved den indiske sydvestkysten.

Struktur 
Den syro-malankariske kirke er organisert i åtte eparkier (bispedømmer), hvorav to er erkeeparkier (kursivert i listen). Alle ligger i India.

 THIRUVANANTHAPURAM STORERKEBISPEDØMME
 Kirkeprovinsen Thiruvananthapuram
 Marthandom eparki
 Mavelikara eparki
 Pathanamthitta eparki
 Kirkeprovinsen Tiruvalla
 Tiruvalla erkeearki
 Batheri eparki
 Muvattupuzha eparki
 Puthur eparki

Historie 
Den syro-malankariske kirke ble grunnlagt i 1930 ved at to biskoper fra den malankarisk-ortodoks-syriske kirke inngikk en union med paven i Roma. To år senere ble deres (erke)eparkier Trivandrum (Thiruvananthapuram) og Tiruvalla opprettet. Disse ble i 2005 resp. 2006 opphøyet til hhv. storerkebispedømme og erkeeparki.

Den malankarisk-ortodoks-syriske kirke hadde i 1912 løst seg fra den syrisk-ortodokse kirke av Malankara, som i sin tur hadde oppstått i 1665, da de tomaskristne som ikke hadde blitt med i den syro-malabariske katolske kirke, dannet en union med den syrisk-ortodokse kirke. Derfor har den syro-malankariske kirke vestsyrisk ritus, mens den syro-malabariske har østsyrisk (kaldeisk) ritus, selv om begge er katolske og tomaskristne kirker.

Eksterne lenker 
 Kirkens hjemmeside 
 «Giga-Catholic Information» om den syro-malankariske kirkens hierarki

Orientalsk katolisisme
Tomaskristendom
Bysantinsk ritus

Den bysantinske ritus (eller konstantinopelske ritus) er den kristne ritus som har sitt opphav i det oldkirkelige patriarkatet Konstantinopel.

Ritusen er i dag i bruk i hele den ortodokse kirke og de såkalte gresk-katolske kirkene. De sistnevnte omfatter:
 den albansk-katolske kirke
 den bulgarsk-katolske kirke
 den hellensk-katolske kirke
 den hviterussisk-katolske kirke
 den italo-albanske kirke
 den kroatisk-katolske kirke
 den makedonsk-katolske kirke
 den melkittisk-katolske kirke
 den rumensk-katolske kirke
 den russisk-katolske kirke
 den rutensk-katolske kirke
 den slovakisk-katolske kirke
 den ukrainsk-katolske kirke
 den ungarsk-katolske kirke

Kristne begrep
ortodoks kristendom
Riter innen den katolske kirke
Sagadrakten

Sagadrakten er en nykonstruert norsk festdrakt med bakgrunn i tradisjonell middelalderdrakt i Europa. Den ble designet i 1981 av Anne-Marie Sandvig Sørensen (1932-2008) fra Tønsberg. Drakten har ikke distrikslokal tilhørighet, men benyttes av flere som middelaldersk bunad eller folkedrakt fra vikingtida, særlig i Vestfold. Både kvinne- og mannsdrakten har historiske elementer inspirert av draktskikker og motiver fra norrøn og europeisk middelalder; bordene er dekorert med motiver hentet fra Bayeux-teppet. Kvinnedrakten forekommer i flere fargevarianter.

Se også
 Vestfoldbunad

Referanser

Eksterne lenker 
 Sagadrakten.no

 
Norsk kultur
Setesdalsbunad

Setesdalsbunaden er en bunad som fra gammelt av ble brukt i Bykle, Valle og Bygland, de tre øverste kommunene i Setesdal i Aust-Agder. Setesdal er et av de få områdene i landet der det har vært en ubrutt tradisjon fra folkedrakt til bunad. I dag er bunaden et festplagg, men det levde i 2006 fortsatt personer som har brukt drakten både til hverdag og fest.

Historiske bilder

Kvinnebunaden 

Kvinnebunaden, også kjent som stakkane i Setesdal, består av ei hvit skjorte med blonder (kniplinger eller nupereller) på krage og ermer, to stakker i vadmel: en hvit understakk («kvitstakk») til daglig bruk og en svart overstakk som brukes når det er kaldt, og til fest- og kirkebruk. Til bunaden hører en stor og en mindre sølje, halsknapper og ermeknapper av sølv. Kvitstakken kan ha en sølvlås i linningen. Stakkan er utstyrt med to belter, hvert til sitt bruk: et vevet belte med sølvhekter til festbruk og et svart lærbelte med oval eller firkantet spenne som kan brukes både til hverdag og fest.

Hodeplagg hører til bunaden, og i motsetning til mange andre draktområder er hodeplagget likt for ugifte og gifte kvinner. Hodeplagget er todelt; først knyttes et bånd som kalles typleband rundt hodet. Utenpå knyttes et svart tørkle, som kan ha dekor av en trykt, flerfarget rosebord. Tørkleet skal være kantet med silkefrynser, som kalles befs. Tidligere var det mange som brukte et hvitt tørkle utendørs om sommeren, og innendørs om vinteren. Silketørklær har også vært brukt til fest.

Bruder pyntes med et spesielt hodeplagg kalt brudelad, eller med brudekrone.

Mannsbunaden

Referanser

Kilder og litteratur 
 Haugen, Bjørn Sverre Hol: «Kvinne- og mannsbunad fra Setesdal». I: Norsk bunadleksikon, b. 2, s. 162-169. (Oslo), Damm 2006, ISBN 8249607570
 Langerak, Mari: Prydsaum på kvinnebunaden i Setesdal, Bygland bygdekvinnelag, 1998, ISBN 8299469902
 Noss, Aagot: Stakkeklede i Setesdal: byklaren og valldølen, Instituttet for sammenlignende kulturforskning (Oslo), Novus 2008, ISBN 9788270994779
 Skeie, Birgit Skjevrak: Å kle seg fint og rett i bunad frå Setesdal, Bygland Mållag, Bunadsnemda, Setesdalstrykk 1998, ISBN 8299199085
 Valle bygdekvinnelag: Rette klede i Setesdal : frå vogge til grav, 1999, ISBN 8299525209
 Magasinet BUNAD ISSN 1503-9633: 
 Kvinnebunaden: «Setesdalsbunaden - Estetikk ned til hver minste «holekrok»» i nr. 2-2005
 Hodeplagg for bruder: «Vrinsladet fra Setesdal» i nr. 2-2009

Eksterne lenker 
 

Bunader
Setesdal
Most valuable player

Most valuable player (MVP), på norsk «mest verdifulle spiller», er en betegnelse ofte brukt for å hedre den beste eller den viktigste spilleren i en sesong, turnering eller kamp. MVP-er blir ofte hedret med et eget trofé.

Betegnelsen i forskjellige sportsgrener
I National Hockey League (NHL) utdeles Hart Memorial Trophy til den mest verdifulle spilleren under den vanlige sesongen og Conn Smythe Trophy til den mest verdifulle spilleren under sluttspillet om Stanley Cup gjennom en avstemning blant ishockeyjournalistene i deres forening Professional Hockey Writers' Association. Dessuten utdeles Lester B. Pearson Award til den mest verdifulle spilleren under den vanlige sesongen av National Hockey League Players’ Association.

I både ishockey-VM og ishockeyturneringene under vinter-OL utdeles en pris til den mest verdifulle spilleren i turneringen av International Ice Hockey Federation (IIHF).

I National Basketball Association (NBA) utdeles det priser til den mest verdifulle spilleren i den vanlige NBA-sesongen og under NBA-sluttspillet gjennom en avstemning blant basketballjournalistene.

MVP er det begrep som også forekommer som en pris eller tilstand i spill. MVP betegner ofte den spilleren eller karakteren med mest poeng eller mest drap i løpet av en runde. Begrepet blir blant annet benyttet i Halo 3, Team Fortress 2, Gear of War 3 og Call of Duty

Se også
 Matchvinner

Sportsterminologi
Lagsport
Ishockey-VM 2015 for menn

VM i ishockey 2015 er det 79. verdensmesterskapet i ishockey og blir arrangert på fire nivåer. Det egentlige VM (elitedivisjonen) med deltakelse av 16 land vil bli avholdt i Praha og Ostrava i Tsjekkia og kampene spilt i perioden 1. til 17. mai 2015. VM på lavere nivåer vil bli arrangert på forskjellige terminer i april 2015.

Elitedivisjonen 

VM i ishockey for elitedivisjonen blir arrangert i Praha og Ostrava i Tsjekkia i perioden 1. til 17. mai 2015.

Divisjon I

Gruppe A
Divisjon I A-turneringen ble avholdt i perioden 19. til 25. april 2015.

Gruppe B
Divisjon I B-turneringen ble avholdt i perioden 13. til 19. april 2015 i Eindhoven i Nederland.

Divisjon II

Divisjon III

Referanser 

Ishockey-VM
Ishockey i 2015
Internasjonale mesterskap i 2015
Internasjonale mesterskap i Tsjekkia
Sport i Tsjekkia i 2015
Ishockeyturneringer i Tsjekkia
Til ungdommen

For dokumentarfilmen fra 2012, se Til ungdommen (film); for musikkalbumet fra 2004, se Til ungdommen (album)

«Til ungdommen» (også kjent som «Kringsatt av fiender» etter åpningsordene) er et dikt av Nordahl Grieg. Det ble skrevet i 1936 i uthavnen Ny-Hellesund i Søgne på oppfordring av politikeren Trond Hegna. Otto Mortensen satte musikk til diktet i 1952.

Sangen blir benyttet av ulike organisasjoner. Den har blant annet i en årrekke vært fast innslag i seremoniene for Humanistisk konfirmasjon i Norge, med unntak av vers 7 og 8. Ved Studentersamfundet i Trondheim fremfører Knauskoret sangen under festmøtene 17. mai.

Mange innspillinger er gjort i senere tid av artister som Grex Vocalis, Herborg Kråkevik og Kim Larsen.

Den 23. november 2003 fremførte Torhild Ostad «Til ungdommen» under avdukingen av minnesteinen som er reist til minne for Nordahl Grieg og resten av mannskapet på bombeflyet som ble skutt ned i 1943. Minnesteinen er reist i skogen utenfor Potsdam like ved Berlin i Tyskland der flyet styrtet.

Den 24. og 25. juli 2011 ble «Til ungdommen» sunget under minnegudstjenesten i Oslo domkirke og på Rådhusplassen i tilknytning til terrorangrepene to-tre dager tidligere. En instrumentalversjon av sangen ble framført som avslutningsnummer under minnekonserten for terrorangrepet 22. juli 2011 av Kringkastingsorkestret og klokkespillet i Oslo rådhus.

Et utvalg vers av sangen er med som nr 761 i Den katolske kirkens salmebok Lov Herren. De samme versene av sangen var med i utkastet til salmebok for Den norske kirke, som ble gitt ut i 2008, men tilfredsstilte ikke kravene til «teologisk dimensjon» i teksten og var ikke med i kirkerådets endelig forslag til salmebok som ble tatt i bruk i 2013. I august 2011 gikk kirkerådets direktør Jens-Petter Johnsen likevel ut med et forslag om at det måtte gjøres et unntak slik at «Til ungdommen» kan bli med i salmeboken.

Idehistoriker Gudmund Skjeldal etterlyser en større bevissthet om den ideologiske ramme diktet står i, med henvisning til Griegs uttalte støtte til Stalin: «hvis vi skal være spesielt aktpågivende overfor Hamsuns tekster, bør vi i hvert fall stille spørsmål også ved Grieg». Skjeldal hevder videre at Grieg i deler av sitt forfatterskap «maner frem et uforsonlig og herdet menneske som ideal, som det ikke er lett å bekjenne seg til i dag».

Referanser 

 
 
 

Norske dikt
Nordahl Grieg
Northport kraftverk

Northport kraftverk er et varmekraftverk på Staten Island i New York State i det østlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1.500 MW, fordelt på 4 like store blokker. Operatør er energiselskapet KeySpan Energy. Utstyret er vesentlig levert av General Electric.

Kraftverket ble utbygd omkring årene 1965–1977 i flere etapper. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje. Enhet 4, som ble bygd ferdig i 1977, var en av de siste oljefyrte blokkene som ble installert i USA.

De årlige utslippene av CO2er om lag 5,2 millioner tonn.

Se også
 Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Plants in New York »

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Oljekraftverk i USA
Kraftverk i New York (delstat)
Staten Island
Kraftverk etablert i 1977
1977 i New York (delstat)
Ravenswood kraftverk

Ravenswood kraftverk, også kjent under navnet Big Allis, er et varmekraftverk ved Hudsonelva i New York, i det østlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 2 000 MW, fordelt på 4 operative blokker à ulik størrelse, herav én på 1 000 MW, og to blokker á 400 MW. Dessuten er det her en moderne 250 MW-blokk kalt Ravenswood 40, med moderne kogenerasjons-blokk og utstyr fra Alstom, Kawasaki og GE.

Operatør er energiselskapet TrandCanada Energy Ltd siden 2006, etter at KeySpan Energy drev det 1979-2006. Utstyret er vesentlig levert av General Electric.

Kraftverket ble utbygd omkring årene 1960–1965. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje.

Se også
 Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

Eksterne lenker
 IndustCards – «Gas- and Oil-Fired Plants in New York »
 IndustCards -«CCGT Power stations in New York – Metropolitan»

Varmekraftverk i USA
Gasskraftverk i USA
Oljekraftverk i USA
Kraftverk i New York (delstat)
Queens
Byggverk i New York
Kraftverk etablert i 1963
Kraftverk etablert i 1965
Kraftverk etablert i 2004
1963 i New York (delstat)
1965 i USA
2004 i New York (delstat)
Beatriceprisen

Beatriceprisen er en dansk litteraturpris som ble innstiftet i 1983 av Birthe og Paul Beckett. Prisen er på DK  og deles ut hvert år av Det Danske Akademi. Den tildeles en skjønnlitterær forfatter innenfor lyrikk eller prosa, som «allerede har utgitt bøker med en kvalitet, som det er grunn til å påskjønne, og som det er grunn til at tro, at han eller hun vil utvikle seg ytterligere».

Ved utdelingen skal det bare tas hensyn til den litterære kvaliteten av forfatterskapet, ikke til tendens eller omfang. Hensikten med tildelingen av prisen skal være å skaffe mottakeren arbeidsro til fortsatt kunstnerisk arbeid.

Prisen ble delt ut første gang i  og gikk til Henrik Bjelke.

Liste over mottakere

Referanser

Eksterne lenker
 Beatriceprisen hos Det Danske Akademi

Danske litteraturpriser
Det Danske Akademi
Utmerkelser etablert i 1983
Kunst og kultur i 1983
1983 i Danmark
Diego Milito

Diego Alberto Milito (født 12. juni 1979) er en argentinsk tidligere fotballspiller som er sportsdirektør for Racing Club de Avellaneda.

Han har også spilt for det . Milito var den eneste målscoreren under UEFA Champions League-finalen i 2010, han scoret 1-0 målet og 2-0 målet mot Bayern München.

Han fikk spille litt i løpet av VM 2010, men scoret ingen mål. Han fikk for øvrig prisen for beste spiss og beste spiller i Mesterligaen 2009/2010 av UEFA. Hans bror, Gabriel Milito, spiller for øyeblikket i FC Barcelona. Han scoret 4 mål 1. februar 2012 mot Palermo i en kamp som endte 4-4 med mål av Milito(4) og ett mål av Andrea Mantovani og et hat-trick av Fabrizio Miccoli

Referanser

Eksterne lenker 
 

Argentinske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2010
Spillere i Copa América 2007
Spillere i Copa América 2011
Fotballspillere for Racing Club de Avellaneda
Fotballspillere for Genoa CFC
Fotballspillere for Real Zaragoza
Fotballspillere for FC Internazionale Milano
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Personer fra Buenos Aires
Fødsler i 1979
Gunnar Gregusson

Gunnar Juell Gregusson (født 5. januar 1882 på Altevik i Bjarkøy, død 30. november 1955 i Steinkjer) var en norsk byingeniør og politiker (H).

Gregusson gikk middelskole i Steinkjer og tok ingeniøreksamen ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1905. Han oppholdt seg deretter ett år i Johannesburg i Sør-Afrika og ni år i New York i USA. Fra 1916 var han ansatt i tre år hos Bjølvefossen fabrikkanlegg i Hardanger og ett hos hos Elektrodrift i Oslo. I 1920 ble han ansatt som byingeniør i Steinkjer, og hadde da det meste av ansvaret for kommunalteknisk forvaltning. I 1946 besluttet Steinkjer kommunestyre å opprette en stilling som gjenreisningskonsulent, og Gregusson ble ansatt og fratrådte samtidig som byingeniør. Han hadde da ansvar for å administrere alt som hadde med gjenreising å gjøre, og da det vesentligste av arbeidet var i gang i Steinkjer, dro han til Namsos for å organisere arbeidet der også.

Gregusson hadde mange tillitsverv, blant annet som bestyrer for Steinkjers tekniske aftenskole, styrer for Steinkjer mølle og elektrisitetsverk, styremedlem i Steinkjer kornsilo 1939–1955, og formann i Nord-Trøndelag Høyre 1945–1949.

Bying. Gregussons gate på Sørsia i Steinkjer er oppkalt etter ham.

Eksterne lenker 
 Gunnar J. Gregusson i Steinkjerleksikonet

Norske bygningsingeniører
Høyre-politikere i Nord-Trøndelag
Personer fra Steinkjer kommune
Fødsler i 1882
Dødsfall i 1955
Anne Marie Almedal

Anne Marie Almedal (født 6. desember 1971) er en norsk musiker fra Vågsbygd i Kristiansand. Hun var vokalist i Velvet Belly fra 1989 til 2003. Hun er fra 2000  gift med Nicholas Sillitoe og de har to barn.

Anne Marie Almedal har gått rytmisk linje ved Musikkonservatoriet i Kristiansand. Hun har studert nederlandsk språk og kultur på Universitetet i Leiden og har kristendomskunnskap grunnfag fra Universitetet i Oslo. Akkurat nå jobber hun som sangpedagog på musikklinja på Vågsbygd vidergående skole.

Hun har komponert og synger kjenningsmelodien for TV-serien Himmelblå.

Diskografi 
 Blue Sky Blue 2010
 The Siren And The Sage 2007
 Memory Lane 2012
Lightshadow 2018

Referanser

Litteratur 
 Ingrid Michalsen: Portrettet: Anne Marie Almedal Artikkel i Fædrelandsvennens God helg-bilag lørdag 22. mai 2010 side 20-23

Eksterne lenker 
 
 
  Livet med og uten «Himmelblå» Anmeldelse av Blue Sky Blue

Norske musikere
Personer fra Kristiansand kommune
Huh Jung-moo

Huh Jung-moo (hangul: 허정무, hanja: 許丁茂, født 13. januar 1955), er en tidligere sørkoreansk fotballspiller og fram til desember 2011 trener av Sør-Koreas herrelandslag i fotball.

Et av Huhs mer minnerike mål var da han skårte mot Japan i den siste kampen i den asiatiske kvalifiseringen til VM i fotball 1986. Stillingen var 2-1 til Sør-Korea før Huhs skåring, og den satte for alvor Sør-Korea på fotball-kartet igjen etter 32 års fravær fra fotball-VM, og markerte starten på deltakelse i de kommende seks fotball-VM.

Som fotballspiller har Huh spilt for PSV Eindhoven og Ulsan Hyundai Horang-i som midtbanespiller. På grunn av hans tøffe og energiske spillestil, har han fått kjælenavnet Jindogae, jakthunden som er avlet fram på Hohs eget hjemsted, Jindo. Han var en av svært få koreanske spillere i Europa på 1980-tallet, og ble derfor ofte sammenlignet med Cha Bum-kun som hadde spilt i Tyskland. Han var med i troppen til fotball-VM i 1986, og skårte blant annet ett mål mot Italia.

Huh har vært trener for det sørkoreanske fotballandslaget flere ganger før nåværende periode, i tillegg til å ha hatt trenerjobber for lag i K-League. De første gangene han trente landslaget var han vikar for en kortere poeriode, i 1998 ble han ansatt. Han valgte ut ukjente spillere og gav dem viktige posisjoner, noe han ble sterkt kritisert for. Han ble erstattet av Guus Hiddink etter å ha mislykkes med kvalifiseringen til Sommer-OL 2000 og Asialekene 1998. 

I motsetning til Hiddink klarte ikke de påfølgende trenerne å gjenta hans suksess på hjemmebane i VM i fotball 2002. I mellomtiden hadde Huhs ukjente spillere blitt fotballstjerner. Park Ji-sung, en gang en av de mest upopulære spillerne i Huhs trenerperiode, var blitt en av de mest suksessfulle spillerne fra Asia og første koreaner i Premier League. Lee Young-pyo og Seol Ki-hyeon ble også stjernespillere. Dette og hans egen suksess som trener av Chunnam Dragons som ble sørkoreansk cupmester i 2006 og 2007 gjorde han på ny aktuell som landslagstrener, noe han ble i desember 2007, etter at både Mick McCarthy og Gérard Houllier takket nei. 

Huh kvalifiserte laget til Fotball-VM i 2010 og fikk i november 2009 den asiatiske trenerforeningens pris som beste trener av året, etter at han trente det sørkoreanske landslaget til den 27. landskampen uten tap.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sørkoreanske fotballspillere
Sørkoreanske fotballtrenere
Spillere i Fotball-VM 1986
Trenere i Fotball-VM 2010
Fotballspillere for Ulsan Hyundai FC
Fotballspillere for PSV Eindhoven
Fotballtrenere for Incheon United FC
Fotballtrenere for Jeonnam Dragons
Fotballtrenere for Pohang Steelers
Trenere for Sør-Koreas herrelandslag i fotball
Personer fra Sør-Jeolla
Fødsler i 1955