alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Emil Jönsson

Karl Emil Jönsson (født 15. august 1985 i Årsunda) er en svensk langrennsløper som representerer Årsunda IF. Han er spesialist på sprintlangrenn.

Jönsson tok bronse i sprint under junior-VM 2005, og fikk sitt gjennombrudd på internasjonalt seniornivå som 21-åring i sesongen 2006/2007. I Kuusamo i Finland i desember 2006 vant han sensasjonelt sprintprologen og fulgte opp med en sjetteplass i A-finalen. Han deltok under VM 2007 i Sapporo, der han også kom på sjetteplass. Sammenlagt kom han på tredeplass i sprintverdenscupen 2006/2007.

Han ledet lenge sprintverdenscupen sesongen 2007/2008, men endte med 2.-plass totalt to poeng bak Ola Vigen Hattestad fra Norge. Samme sesong fikk han sin første verdenscupseier i sprint fri i Canmore, Canada. I sesongen 2009/10 vant Jönsson sprintverdenscupen sammenlagt. Han deltok i Ski-VM 2011 i Oslo, og fikk der bronse på sprinten. Marcus Hellner vant denne øvelsen.

Under Vinter-OL 2014 i Sotsji tok han bronse på sprinten bak Ola Vigen Hattestad og Teodor Peterson. Han tok også bronse i lagsprinten, sammen med Peterson.

Jönsson bor sammen med Anna Haag.

Verdenscupseire individuelt

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Anna Haags og Emil Jönssons offisielle hjemmeside

Svenske langrennsløpere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Sverige
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2010
Langrennsløpere under Vinter-OL 2010
Medaljevinnere under Vinter-OL 2014
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2014
Langrennsløpere under Vinter-OL 2014
Deltakere under Ski-VM 2007
Deltakere under Ski-VM 2009
Deltakere under Ski-VM 2011
Deltakere under Ski-VM 2013
Personer fra Sandvikens kommun
Fødsler i 1985
Deltakere under Ski-VM 2017
Svenske mestere
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Prinsenhof

Prinsenhof («prinsens hoff») er et museum i den nederlandske byen Delft, og er kjent som stedet der Vilhelm I av Oranien ble skutt og drept i 1584. Prinsenhof het opprinnelig Sankt-Agathaklosteret, men fikk sitt nåværende navn da prins Vilhelm bodde der og gjorde det til sitt hoff fra 1572 til 1584.

Eksterne lenker
 

Rijksmonument
Museer i Delft
Andrea Pininfarina

Andrea Pininfarina (født 26. juni 1957, død 7. august 2008 i Trofarello) var administrerende direktør i den italienske design- og karosserifabrikken Pininfarina. I 1981 gikk han ut fra Torinos polytekniske universitet som ingeniør, og i 1982 ble han ansatt i Freuehauf Corporation i USA. I 1983 gikk han over til familieselskapet som leder for Cadillac Allanté-prosjektet.

I 1987 ble han forfremmet til assisterende daglig leder i selskapet, mens han ble daglig leder i 1988. I 1994 ble han igjen forfremmet til direktør, og i 2001 fikk han toppstillingen administrerende direktør i selskapet. Andrea Pininfarina var barnebarn av selskapets stifter, Battista Pininfarina.

Referanser 

Italienske forretningsfolk
Italienske ingeniører
Fødsler i 1957
Dødsfall i 2008
Suceava

Suceava er hovedstad i fylket Suceava, Bukovina, Romania. Byen har en befolkning på 105.865 innbyggere.

Mellom 1388 og 1565 var byen hovedstad i fyrstedømmet Moldova.

Eksterne lenker 
 

Byer i Moldova (Romania)
Tidligere hovedsteder
NSU Kettenkrad

NSU Sdkfz 2 Kettenkrad er et tysk halvbeltekjøretøy fra andre verdenskrig. På grunn av dens gode framkommelighet gjennom vanskelig terreng ble den raskt populær blant de tyske styrkene. Men en ulempe var (noe som tyskerne gjerne gjorde) at de lagde drivverket i den for komplisert. Det gjorde at den ble vanskelig å holde i stand og reparere.

Den kunne kjøre i mange forskjellige terreng, og ble benyttet hovedsakelig på østfronten, men også på vestfronten såvel som i Nord-Afrika. Der ble den blant annet brukt til å trekke lette kanoner, legge kommunikasjonskabler, trekke tung last og å transportere soldater. Den var på mange måter et allsidig halvbeltekjøretøy. (Kettenkrad blir noen ganger kalt beltemotorsykkel på norsk, men dette begrepet brukes også om snøskuter).

Eksterne lenker 
 

Militære beltevogner
Beltekjøretøyer
GroenLinks

GroenLinks (GL) er et nederlandsk politisk parti som bygger på  grønne, sosialistiske og feministiske idéer. Partiet er medlem av Det europeiske grønne partiet.

Partiet ble grunnlagt den 1. mars 1989 gjennom en sammenslåing av Politieke Partij Radikalen, Pacifistisch Socialistische Partij, Communistische Partij van Nederland og Evangelische Volkspartij. De fire partiene var ofte blitt omtalt som "det lille venstre" for å understreke deres marginale betydning. I parlamentsvalget 1972 fikk de til sammen 16 seter (av 150 totalt), men fikk ved det neste valget, i 1977, bare seks. Nedgangen fikk både medlemmer og velgere til å argumentere for et nærmere samarbeid.

Sammenslåingsprosessen tok lang tid, og manifesterte seg ved valget til Europaparlamentet 1984 med listen Groen Progressief Akkoord (grønn progressiv enighet), valget til Europaparlamentet 1989, med listen Regenboog (regnbue), og til slutt listen Groen Links (grønt venstre) til det nasjonale parlamentsvalget. De to ordene grønn og venstre ble satt sammen til GroenLinks i 1992. Partilogoen var til å begynne med ulike fredssymboler, og har siden 1994 hatt ordet grønn med rød skrift og ordet venstre med grønn skrift som viktigste formelementer.

I 2001 deltok partiet i stiftelsen av Global Greens, og i 2004 av Det europeiske grønne partiet.

Oppslutning i valg

Parlamentet (Staten-Generaal)

Europaparlamentet

Referanser

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Nederland
Grønne politiske partier
Politiske partier etablert i 1989
1989 i Nederland
Grønn ideologi

Grønn ideologi er en samling politiske ideologier som tar utgangspunkt i en økologisk virkelighetsbeskrivelse. Begrepet økologisme er et delvis overlappende begrep. De fleste grønne ideologiene er antiautoritære og ikkevoldelige. 

Grønn politisk tenkning fikk først innflytelse som en av flere opprørsbevegelser i 1960-årene. Med sitt antiautoritære preg ble den radikale miljøbevegelsen et alternativ til de marxistiske bevegelsene på denne tiden, og tok mange elementer av anarkistisk tradisjon opp i seg.

Grønn ideologisk tradisjon var grunnlaget for de økologiske partiene som oppsto på 1980-tallet, preget av tenkningen til blant andre Petra Kelly og Murray Bookchin.

Grønn ideologi forfektes i Norge blant annet av Miljøpartiet De Grønne.

I akademisk sammenheng leverer politisk økologi tverrfaglig kunnskap av betydning for grønn politisk tenkning.

Se også
Grønn sosialisme

Referanser

Politiske ideologier
Økologi
Delingsøkonomi
Prespasjøen

Prespasjøen er navnet på to innsjøer i Sørøst-Europa på grensen mellom Hellas, Albania og Nord-Makedonia. Prespasjøen er en av bare 17 eldgamle innsjøer på jorden, og er estimert til å være fem millioner år. Av det totale overflatearealet ligger 190 km² i Nord-Makedonia, 84,8 km² i Hellas og 38,8 km² i Albania. De er de høyeste tektoniske innsjøene i Balkan med en høyde på 853 moh.

Den store Prespasjøen (makedonsk: Преспанското Езеро, Prespanskoto Ezero, gresk: Μεγάλη Πρέσπα, Limni Megáli Préspa, albansk: Liqeni i Prespës) er delt mellom Albania, Hellas og Nord-Makedonia. 
Den lille Prespasjøen (gresk: Μικρή Πρέσπα Limni Mikrá Prespa) ligger bare i Hellas (138 km² nedslagsfelt; 43,5 km² overflateareal) og Albania (51 km² nedslagsfelt; 3,9 km² overflateareal).

Historie

På 1100-tallet bygde den bulgarske tsaren Samuil en festning og en kirke for St. Achillios på ei øy kalt Agios Achillios i Den lille Prespasjøen, på den greske sida av grensa. Den største øya i Den store Prespasjøen ligger på den makedonske siden og heter Golem Grad («Stor by»). Den er mye større enn den andre øya Mali Grad («Liten by») og her ligger ruinene etter et kloster for St. Peter fra 1300-tallet. I dag er det ingen som bor på øyene. 

Den store Prespasjøen ligger 150 m høyere enn Ohridsjøen, som ligger omtrent 10 km mot nordvest. Vannet i Prespasjøen siver gjennom bunnen av innsjøen og via underjordiske kanaler i karstbergarten og ut i Ohridsjøen. Dette er hovedkilden av vannet for Ohridsjøen. 

I mange år var den greske delen av områdene rundt Prespasjøene ikke befolket siden det var et militært område. Det var mange kamper her under den greske borgerkrigen, og mye av lokalbefolkningen rømte for å unngå fattigdom og politisk strid. Området var lite utviklet fram til 1970-tallet, da turister begynte å trekke til området. 

Det går flere vandrehistorier om at det finnes et «monster» i sjøen.

Transnasjonal nasjonalpark
Både Ohridsjøen og Prespasjøen har en sjelden fauna og flora, og i 2000 ble området en transnasjonal nasjonalpark. 

Det er kun kjent 11 fisker med opphav fra sjøen, men ni av disse er endemiske: Alburnoides prespensis, Alburnus belvica, Barbus prespensis, Chondrostoma prespense, Cobitis meridionalis, Pelasgus prespensis, Rutilus prespensis, Salmo peristericus and Squalius prespensis.

Området har også mange fugler.

Den største byen i området rundt Prespasjøene er Resen i Nord-Makedonia.

Bildegalleri

Referanser

Kilder 
 "Prespa, Lake". Encyclopædia Britannica, 2005.
 "Prespa, Lake". The Columbia Encyclopedia, 2004.
 worldlakes.org

Innsjøer i Albania
Innsjøer i Hellas
Nedbørfelt til Adriaterhavet
Nord-Makedonias geografi
Internasjonale innsjøer
Ramsarområder
Thomas Øye

Thomas Øye (født 8. september 1970) er en norsk forretningsmann.

Øye startet som leksikonselger, men havnet etter hvert som megler i meklerfirmaet Norse Securities, der han en periode var den aksjemegleren som genererte mest i kurtasje. I 1998 startet han for seg selv og investerte i selskaper som ikke var notert på børsen. I 2000 kjøpte Øye en strandvilla på Bygdøy av Svein Erik Bakke for 50 millioner kroner, men da Øye ikke klarte å betale et avdrag på dette kjøpet, ble han i 2002 slått personlig konkurs. Møbelhandler Svein Jønsson kjøpte senere opp all gjelden i Øyes konkursbo.

Koffertsaken 
Øye ble i Oslo tingrett i 2005 dømt til 18 måneders fengsel for forsettlig heleri, hvorav tolv måneder betinget, for heleri av fem millioner kroner som han fikk overlevert av David Toska i en koffert i 2001. Øye var den eneste av de tiltalte i saken som tilsto. Øye sonet dommen i Bastøy fengsel, men slapp ut etter 70 dager. John Christian Elden var Øyes advokat i saken.

Dubai 
Øye flyttet permanent til Dubai, dit han hadde rømt i 2002 for å slippe unna konkursbegjæringen mot ham.

Han går under navnet Thomas Stray, og Kapital har anklaget ham for å dikte opp ny CV.

Referanser 

Norske tradere
Nordmenn dømt for økonomisk kriminalitet
J.P. Chenet

J. P. Chenet er en vinprodusent fra Landiras i Frankrike. Firmaet produserer cabernet, merlot, chardonnay, cabernet syrah, merlot-cabernet og forskjellige musserende viner. De er også kjent for sine spesielt kurvede flasker, som ble designet i 1991. De enklere vinene fåes i halvformatflasker og i 0,25 liter på utførsel eller som kuvertvin på ferjene.

J. P. Chenet produseres av Grand Chais de France.

Referanser 

Franske drikkevareprodusenter
Vinprodusenter
Christelijk-Historische Unie

Christelijk-Historische Unie (CHU)  (på norsk Kristelig-Historisk Union) var et nederlandsk protestantisk kristeligdemokratisk parti. CHU ble stiftet i 1908 som resultat av en splittelse i Anti-Revolutionaire Partij (ARP). CHU var mindre ortodokst i religiøse spørsmål enn ARP, men var, i likhet med sistnevnte, en del av den protestantiske pillaren. 

CHU opphørte å eksistere som parti i 1980, da partiet slo seg sammen med ARP og det katolske Katholieke Volkspartij (KVP). Det nye partiet fikk navnet Christen-Democratisch Appèl. Bakgrunnen for at de tre partiene slo seg sammen var sviktende velgeroppslutning, samt et ønske om mer effektivt å motvirke sekulariseringstendensene i samfunnet.

Referanser

Litteratur 
 Heidar, Knut og Berntzen, Einar: Vesteuropeisk politikk, partier, regjeringsmakt, styreform, 3. utgave Oslo: Universitetsforlaget, 1998. 

Tidligere politiske partier i Nederland
Nederlands historie
Politiske partier etablert i 1908
Politiske partier nedlagt i 1980
1908 i Nederland
1980 i Nederland
Brunnsviks folkhögskola

Brunnsviks folkhögskola er Sveriges eldste folkehøgskole og ligger ved sjøen Väsman, sju kilometer nord for Ludvika i det sørlige Dalarna. Skolen ble etablert i 1906 av Karl-Erik Forsslund, Gustaf Ancarcrona og Uno Stadius og ble etter kort tid forbundet med den svenske arbeiderbevegelsen. De første bygningene ble tegnet av Ancarcrona og Forsslund, men den mest betydningsfulle arkitekten ble senere Hakon Ahlberg, broren til Alf Ahlberg. Eiere av skolen i dag er ABF og LO.

Skolen ble etablert for å gi allmennutdannelse til områdets ungdom. Verken kommunen eller staten ville bidra økonomisk til skolen som raskt fikk støtte fra arbeiderbevegelsens organisasjoner. I arbeiderbevegelsen anså en det som viktig å kunne lese, regne og skrive, kunnskap som en i dag tar for gitt, men som ikke var tilgjengelig for alle da skolen ble etablert.

Under Karl-Erik Forsslunds ledelse ble skolen kjent og viktig for arbeiderbevegelsen og er det fortsatt i dag. Målet er å gjøre elevene «dugliga medborgare och goda människor». Det betyr at en ikke bare er ute etter intellektuelle ferdigheter, men også fysiske. På kveldstid samles elever og lærere for å lese dikt, fortelle historier, eller bare leke eller spille et spill. Den sosiale dimensjonen anses som viktig og en del av de kortere kursprogrammene har felles kveldsprogram. Skolens pedagogikk er preget av de tankene Ellen Key stod for, særlig den første tiden.

Brunnsvik har Sveriges største folkehøgskolebibliotek og i årenes løp har mange betydningsfulle personer innen kultur og politikk vært elever ved skolen. Blant forfatterne er Dan Andersson, Harry Blomberg, Ragnar Jändel, Helmer Grundström, Stig Sjödin, Marit Paulsen, Teddy Gummerus, Birger Vikström og Karl Östman. Fra og med 1991 deler skolan ut et Brunnsviksstipend til den forfatter som har fått Fackföreningsrörelsens Ivar Lo-pris.

Biblioteket, Brunnsviks Bokstuga, har utviklet en utstillingsvirksomhet som resulterer i flere årlige utstillinger på skolen, blant annet Sara Fabricius (Cora Sandel), Birgit Ståhl-Nyberg, Karl Lärka, forfatterportrett av Ulla Montan, Kristina Anshelm, Staffan Lindh, Robert Nyberg, sørafrikansk kunst, Svensk Bokkonst samt flere vandreutstillinger fra Riksutställningar.  

Torsten Fogelqvist var rektor fra 1912 til 1918. Alf Ahlberg var rektor 1932 til 1959. 1912 ble ABF etablert på skolen etter initiativ fra skolens lærer Rickard Sandler. 1929 ble det etablert en LO-skole på Brunnsvik; Sveriges første og trolig verdens eldste. I 1995 opphørte LO-skolene og de faglige utdanningene, som nå drives som en del av den ordinære virksomheten til folkehøgskolen. Første rektor på LO-skolen var Sigfrid Hansson, bror til Per Albin Hansson.

Eksterne lenker 
 Brunnsvik

Folkehøgskoler i Sverige
Landsorganisationen i Sverige
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1906
1906 i Sverige
Arbetarnas bildningsförbund

Arbetarnas bildningsförbund (ABF) er den svenske arbeiderbevegelsens eldste og største studieforbund med tilsammen 57 medlemsorganisasjoner.

ABF ble etablert i 1912 på Brunnsviks folkhögskola av representanter for Järnvägsmannaförbundet, KF, LO, SAP, SSU, Stockholms Arbetarbiblioteksförbund og Typografförbundet. Initiativet kom fra Richard Sandler.

Blant medlemsorganisasjonene finnes foruten det sosialdemokratiske partiet og Vänsterpartiet deras sideorganisasjoner som Hyresgästföreningen, HSBs riksorganisation og PRO (Pensionärernas Riksorganisation).

Den dominerende virksomheten er studiecirkeln. Der drives med en omfattende seminarvirksomhet, og ABF har publisert tidsskriftet Fönstret siden 1954.

Eksterne lenker
 

Landsorganisationen i Sverige
Etableringer i 1912
1912 i Sverige
Katholieke Volkspartij

Katholieke Volkspartij var et nederlandsk katolsk 
kristeligdemokratisk parti. Partiet ble grunnlagt den 22. desember 1945, men kan føre sine aner tilbake til den første katolske partidannelsen i 1904. Partiet fikk tidligere de fleste stemmene blant det katolske mindretallet. KVP fikk stemmer i de fleste sosiale lag og ble støttet av de katolske interesseorganisasjonene innen den katolske pillaren. 

I 1980 gikk partiet sammen med de to protestantiske partiene Anti-Revolutionaire Partij (ARP) og Christelijk-Historische Unie (CHU) og dannet Christen-Democratisch Appèl. Bakgrunnen for at de tre partiene slo seg sammen var sviktende velgeroppslutning, samt et ønske om mer effektivt å motvirke sekulariseringstendensene i samfunnet.

Gjennom hele sin eksistens satt partiet i regjering.

Litteratur 
 Heidar, Knut og Einar Berntzen: Vesteuropeisk politikk, partier, regjeringsmakt, styreform, 3. utgave Oslo: Universitetsforlaget, 1998. 

Tidligere politiske partier i Nederland
Nederlands historie
Politiske partier etablert i 1945
Politiske partier nedlagt i 1980
1945 i Nederland
1980 i Nederland
Pengeetterspørsel

Pengeetterspørsel er et uttrykk som i finansteori brukes til å forklare pengenes kjøpekraft (priser/inflasjon) som følge av tilbud og etterspørsel. 

Etterspørselen etter penger antas å avhenge av to forhold, inntekt og rente (også kalt "prisen på penger", siden penger kun kommer i eksistens ved utlån). Økt inntekt gir høyere etterspørsel, mens høyere rente gir lavere etterspørsel.

Tilbudet av penger (pengemengden) bestemmes av sentralbanken. Når sentralbanken kjøper obligasjoner (gjeldsbrev) utsteder den penger (økt pengemengde). Når sentralbanken selger obligasjoner kommer penger tilbake til sentralbanken og taes ut av sirkulasjon (redusert pengemengde). I tillegg har sentralbanken stor innflytelse over prisen på penger via styringsrenten. 

Økt pengemengde i forhold til tilgjengelige varer og tjenester kalles inflasjon. Redusert pengemengde i forhold til tilgjengelige varer og tjenester kalles deflasjon.

Målet er at pengetilbudet skal være i balanse med pengeetterspørselen.

Makroøkonomi
Storstrejken 1909

Storstrejken (eller Storstrejken 1909) var en arbeidskonflikt i Sverige som pågikk mellom 4. august og 4. september 1909. Dette var den første store konflikten mellom den svenske arbeidsgiverforeningen SAF og LO.

Lavkonjungturen ble hard for mange mindre bedrifter og SAF ønsket lønnsnedgang. For å presse gjennom kravet ble det gjennomført lockout for 80 000 ansatte innenfor tekstil, sagbruk, og papirindustrien. LO svarte med streik på alle områder, som omfattet 300 000 ansatte over hele landet. Arbeidsgiverne antas å ha tapt 25 millioner svenske kroner på streiken.

Streikekassene var på dette tidspunktet små og fagforbundet var etter en måned tvunget til å avbryte streiken. Dette igjen førte til masseflukt blant medlemmene, halvparten forsvant i løpet av kort tid. Noen fant veien til det nyetablerte SAC.

Arbeidsgiverne benyttet anledningen til å si opp 20 000 ansatte, noe som bidro til ytterligere medlemssvikt for LO, fordi en måtte melde seg ut av LO for å få ny jobb. Et annet resultat av konflikten var en økt utvandring fra Sverige til USA.

Landsorganisationen i Sverige
Pareto-optimalitet

Paretooptimalitet, Pareto-effektivitet eller paretoeffisiens er en sosialøkonomisk teori av Vilfredo Pareto.

Pareto-optimalitet er det mest brukte effektivitetsbegrepet i økonomisk teori. Pareto-optimalitet utelukker de realiserbare allokeringer av ressurser som inneholder et visst element av sløsing. I den forstand sier teorien at vi har oppnådd Pareto-optimalitet når man har kommet til et punkt der ressursene er allokert slik at ingen kan få det bedre uten at noen får det dårligere. Hvis altså noen kan få det bedre «kostnadsfritt», det vil si uten at det går ut over noen, kan en allokering ikke være Pareto-optimal. Allokeringer som ikke er Pareto-optimale, utnytter ikke ressursene fullt ut; vi har et element av sløsing som krever en god begrunnelse for at man ikke skal ønske å få sløsingen eliminert. Paretooptimalitet forutsetter at nyttenivået er gitt på forhånd, og at en positiv/negativ endring av faktor x skal samsvare med nyttereduksjon/nytteøkning av faktor y.

Referanser 

Mikroøkonomi
Velferdsøkonomi
Novartis

Novartis er et sveitsisk bioteknologiselskap, etablert i 1996. De er en av verdens største produsenter av legemidler, og har over 100 000 ansatte i mange land. Novartis er notert på New York Stock Exchange.

Eksterne lenker 
 

Farmasøytiske selskaper
Sveitsiske industriselskaper
Etableringer i 1996
Vaksineprodusenter
Beehive

The Beehive («Bikuben») er det vanlige navnet på regjeringsdelen av det newzealandske parlamentet. Det ligger i Lambton Quay i Wellington. Basil Spence tegnet en skisse av bygningen på baksiden av en serviett under en middag med New Zealands statsminister Keith Holyoake i 1964. 

Bygningen er ti etasjer (72 meter) høy. Den runde bygningsformen (rotunde) gjør den upraktisk til kontorbruk, da formen på kontorene blir asymmetrisk og vanskeliggjør plasseringen av kontormøblement.

Eksterne lenker 
 

Wellington
Byggverk på New Zealand
Aphrissa

se systematisk inndeling

Aphrissa er en slekt av dagaktive sommerfugler i gruppen hvitvinger. De lever i Mellom-, Sør- og Nord-Amerika.

Utseende 
Middelsstore til store (vingespenn 60-80 millimeter), bredvingede, hvite eller gulaktige sommerfugler. Forvingen har en liten, mørk flekk i midten og mørk kant i spissen.

Levevis 
Sommerfuglene lever helst i åpne områder langs elveløp opp til 1200 meter over havet. Hannene, men ikke hunnene, suger til seg mineralholdig vann fra elvebredder og sølepytter. Larvene lever på planter i erteblomstfamilien (Fabaceae) og Bignoniaceae. De voksne sommerfuglene drikker gjerne nektar, særlig fra røde blomster.

Utbredelse 
Slekten er utbredt fra Florida og Mexico og sørover til Bolivia, inkludert flere arter på øyene i Karibia.

Systematisk inndeling 
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.

 sommerfugler (Lepidoptera) 
 gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
 familie hvitvinger (Pieridae) 
 delgruppe Coliadinae
 slekt Aphrissa Butler, 1873
 Aphrissa boisduvalii (C. & R. Felder, 1861) 
 Aphrissa fluminensis (d'Almeida, 1921) 
 Aphrissa godartiana (Swainson, 1821) 
 Aphrissa neleis (Boisduval, 1836) 
 Aphrissa orbis (Poey, 1832) 
 Aphrissa schausi (Avinoff, 1926) 
 Aphrissa statira (Cramer, 1777) 
 Aphrissa wallacei (C. & R. Felder, 1862)

Kilder 
 www.funet.fi – Lepidoptera database
 Tree of Life – Aphrissa
 Butterflies of America - Aphrissa neleis - med mange bilder og påhengt artikkel om arten 
 Butterflies of Amazonia – Aphrissa statira

Eksterne lenker 
 

Hvitvinger
Dyr formelt beskrevet av Arthur Gardiner Butler
Sommerfugler formelt beskrevet i 1873
Kricogonia

se systematisk inndeling

Kricogonia er en slekt av dagaktive sommerfugler i gruppen hvitvinger.  De lever i Mellom-, Sør- og Nord-Amerika.

Utseende 
Middelsstore (vingespenn 45-50 millimeter), for det meste hvite sommerfugler. Oversiden er nesten rent gulhvit bortsett fra en gul flekk ved roten av forvingen, men har en mørk flekk ved forhjørnet av bakvingen. Undersiden av bakvingen er gulaktig med et visst innslag av mørkere skjell. Slekten ligner overflatisk på slekten Pieris, som den imidlertid ikke er beslektet med.

Levevis 
Larvene lever på planter i slektene Guaiacum og Porlieria (familien Zygophyllaceae).

Utbredelse 
Slekten har hoveddelen av sin utbredelse i Mellom-Amerika og Karibia, men forekommer også i det nordligste Sør-Amerika og det sørligste Nord-Amerika.

Systematisk inndeling 
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje. Denne slekten danner trolig en basal gruppe innen Coliadinae sammen med slekten Nathalis.

 sommerfugler (Lepidoptera) 
 gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
 familie hvitvinger (Pieridae) 
 delgruppe Coliadinae
 slekt Kricogonia  Reakirt, 1863
 Kricogonia lyside (Godart, 1819) – fra sørlige USA til Venezuela, inkludert Karibia
 Kricogonia cabrerai Ramsden, 1920 – bare på Cuba

Kilder 
 www.funet.fi – Lepidoptera database

Eksterne lenker 
 
 Kricogonia – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Butterflies of America – Kricogonia lyside 

Hvitvinger
Dyr formelt beskrevet i 1863
Dyr formelt beskrevet av Tryon Reakirt