alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Pierre Harmel

Pierre Charles José Marie, grev Harmel (født 16. mars 1911 i Uccle, død 15. desember 2009 i Brussel) var en belgisk advokat, diplomat og kristendemokratisk politiker. Han var landets statsminister fra slutten av juli 1965 til midten av mars 1966 og arbeidet med å omorganisere NATO som utenriksminister.

Harmel var dr.jur. og kandidat i samfunnsvitenskap fra Université de Liège. Han ble medlem av Belgias parlament i 1946 og satt der frem til 1971. I 1958 og i 1960 var han landets justis- og kulturminister, og etter sin tid som statsminister ble han utenriksminister i Paul Vanden Boeynants' liberale regjering. Ved sin død den 15. desember 2009 var Harmel en av Europas eldste tidligere stats- eller regjeringssjefer.

Eksterne lenker 
 Harmels nettprofil hos den belgiske regjering

Belgias statsministre
Belgiske politikere
Advokater
Personer fra Uccle
Fødsler i 1911
Dødsfall i 2009
Ola O. Furuseth

Ola Olsen Furuseth (født 31. mai 1908 i Stor-Elvdal, død 3. oktober 1983 i Kongsvinger) var en norsk frontkjemper under andre verdenskrig.

Furuseth hadde gått på befalskolen og var utdannet flyver. Han var medlem av Nasjonal Samling (NS) fra 1933 til 1937 og meldte seg inn i NS på nytt i oktober 1940. Han deltok blant annet i innbruddet hos Trotskij natten mellom 5.- 6. august 1936 sammen med blant andre Per Imerslund.

Han var sveitfører (kompanisjef) i Nasjonal Samlings Arbeidstjeneste (AT) fra april til august 1941 da han ble dimitert etter å ha kommet i konflikt med sine overordnede. Fra august 1942 var han lærer for Germanske SS Norge på Kongsvinger festning.

Han gjennomgikk deretter  et kurs ved den såkalte førerskolen i Babelsberg i Tyskland og gikk deretter på SS-Junkerschule i Bad Tölz i perioden 16. juni til 1. oktober 1943. Han ble forfremmet til SS-Obersturmführer 25. september 1943 og var fra samme dato sambandsoffiser ved SS-Hauptamt i Berlin hvor han blant annet oversatte tyske SS-publikasjoner til norsk.

I mars 1945 ble han overført til SS-skijegerbataljon Norge. Da freden kom 8. mai befant han seg i frontkjemperleiren i Holmestrand og reiste da til Eggedal hvor han ble arrestert. Under landssvikoppgjøret ble han 3. februar 1949 dømt til 4 1/2 års fengsel.

Hans bror, Birger Furuseth, var også  frontkjemper og to brødre var med i Førergarden.

Referanser

Bibliografi 
 Urolig blod , Kamban, 1945.  
 Livet bakom skyene : flyverminner, Kamban, 1942.

Litteratur 
 Geir Brenden, Tommy Natedal og Knut Flovik Thoresen: Norske offiserer i Waffen-SS, side 364-365, Forlaget Historie & Kultur 2012, ISBN 978-82.92870-64-8

Personer fra Stor-Elvdal kommune
Norske frontkjempere
Norske Waffen-SS-offiserer
Medlemmer av Nasjonal Samling]
Nordmenn fra andre verdenskrig
Nordmenn dømt i landssvikoppgjøret etter krigen
Joseph Luns

Joseph Marie Antoine Hubert Luns (født 28. august 1911 i Rotterdam, død 17. juli 2002 i Brussel) var en nederlandsk politiker og diplomat, kjent som generalsekretær i Nato fra 1. oktober 1971 til 25. juni 1984.

Biografi 

Fra 1933 til 1936 var Luns medlem av Den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Nederland, til tross for at de nederlandske biskoper hadde forbudt katolikker å bli medlemmer der. Til slutt forlot han den på grunn av sin motstand mot partiets antisemittisme. Han betegnet semere innmeldelsen som et utslag av ungdommelig uforstand.

Han var deretter tilsluyyet Roomsch-Katholieke Staatspartij (RSKP) 1938–1945, og etterandre verdenskrig RSKPs politiske arvtaker Det katolske Folkeparti (Katholieke Volkspartij, KVP) 1945–1974.

Luns var utdannet som jurist og ble ansatt i landets utenrikstjeneste i 1938. Under andre verdenskrig var Luns en sentral aktør i pro-vestlig etterretningsarbeid, og i perioden 1943/1944 var han tilknyttet den nederlandske eksilregjeringen.

I perioden 1952 til 1956 var han viseutenriksminister, før han selv ble utenriksminister i 1956 og tjenestegjorde under hele syv regjeringssjefer, fra Willem Drees til Piet de Jong  i 1971. Politisk var Luns engasjert med å styrke det europeiske og det atlantiske samarbeidet, hvor en utvidelse av EF var et sentralt tema. I 1971 ble han valgt til generalsekretær i NATO som etterfølger av Manlio Brosio. Luns ble i 1984 tildelt Presidentens frihetsmedalje av president Ronald Reagan.

Priser og utmerkelser (utvalg) 
  1967 – Karlsprisen
  1971 – Order of the Companions of Honour
  1984 – Presidentens frihetsmedalje

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Nato.int – NATO Secretary General, Joseph Luns

Nederlandske politikere
NATOs generalsekretærer
Nederlandske diplomater
Presidentens Frihetsmedalje
Order of the Companions of Honour
Karlsprisen
Alumni fra Universitetet i Leiden
Personer fra Rotterdam
Fødsler i 1911
Dødsfall i 2002
T. J. Powell

Thomas (Tom) James Powell (født 12. oktober 1897 i Tredegar, død 29. januar 1965) var en britisk komponist og korpsdirigent.

Powell er kjent som the Welsh March King og blir omtalt som Wales' svar på John Philip Sousa. Han komponerte om lag 50 verker, deriblant et titalls marsjer. Av Powells marsjer er nok The Contestor, Castell Coch, The Gay Hussar og Casrel Caerffili mest kjent.

Powell døde av hjerteatakk i forbindelse med et oppdrag som gjestedirigent for Cory Band.

Referanser

Kilder 
 Newsome, Roy: The Modern Brass Band – From the 1930s to the New Millennium, Ashgate Publishing Ltd. (2006)

Personer fra Blaenau Gwent
Britiske komponister
Saperda similis

Tvillingbukk (Saperda similis) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er bare funnet ved Oslo i Norge.

Utseende 
En middelsstor (14–22 mm), slank, grågul (kanskje litt grønnlig) trebukk, kroppen overstrødd med små, opphøyde, svarte flekker. Den kan ligne på stor ospebukk Saperda carcharias, men er mindre og spinklere enn denne. Kroppen er sylindrisk og tett kledt med korte, nedliggende, gulbrune hår. Antennene er kraftige og gjerne litt kortere enn kroppen, hvert enkelt ledd gulbrunt med svart spiss. Pronotum er nesten kavdratisk sett ovenfra, med rette sidekanter. Dekkvingene er betydelig bredere enn pronotum, med markerte, rettvinklede skuldre, ganske parallellsidige fra skuldrene bakover. Beina er middels lange, ganske kraftige og gulbrune. Det tredje fotleddet er dypt og bredt tolappet.

Levevis 
Larven utvikler seg i levende seljer, av og til også i osp. Hunnen gnager 5-10 centimeter lange furer i barken i lengderetningen, og gnager også bort ytterbarken rundt desse. De første dagene er disse lysende grønne og lette å se. Hun legger opptil 10 egg i hver fure, helst i stammer som er 3-5 centimeter tykke. Eggleggingsstedene er gjerne noen meter over bakkenivå. Trær som står solfylt til, for eksempel i åkerkanter, er mest attraktive. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene er aktive i juni-juli, men er vanskelige å finne. De gnager på blader av selje. Den letteste måten å påvise arten på er å lete etter de karakteristiske eggleggingsgnagene på ettersommeren.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Europa unntatt de vestligste delene, østover til det vestlige Sibir. I Norge er den bare funnet noen få ganger i nærheten av Oslo, men den kan være noe oversett.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
 Stammen Saperdini 
 tvillingbukk, Saperda similis Laicharting, 1784

Referanser

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Saperda similis

Eksterne lenker 
 

Lamiinae
Biller formelt beskrevet i 1784
Einar Skjervold

Einar Skjervold (født 11. mars 1939 i Stod i Nord-Trøndelag, død 2. august 2015 i Stjørdal) var en norsk elektroingeniør, yrkesskolelærer og politiker (H).

Han var sønn av gårdbruker Peter Skjervold og hustru Kirsten Margrete Kvam. De bodde i Stod før de i 1951 overtok gårdene Sundfær og Sakshaugvang ved Straumen på Inderøy, som hans farfar Peter Skjervold hadde kjøpt i 1916.

Han gikk Den militære forskole i Trondheim, radiotelegrafistskole på Jørstadmoen, ingeniørhøgskole i Köping i Sverige og en rekke kurs innen blant annet elektronikk og pedagogikk. Skjervold var radiotelegrafist i utenriksfart, teknisk assistent i Forsvarsstaben, lærer i elektrofag ved Fosen yrkesskole og Stjørdal videregående skole samt praksislærer for Statens yrkespedagogiske høgskole. Mellom 1988 og 1991 var han markedsdirektør i Køfri AS, et datterselskap av teknologibedriften Micro Design AS.

Skjervold var formann i Norsk Faglærerlag 1980–1984 og 1986–1988, og styremedlem i Akademikernes Fellesorganisasjon.

Han meldte seg inn i Høyre i 1989. Skjervold var medlem av Stjørdal kommunestyre og leder i teknisk hovedutvalg 1992–1995, deretter medlem av Nord-Trøndelag fylkesting og leder i hovedutvalget for utdanning 1995–1999. Skjervold var Høyres 1. kandidat til Stortinget fra Nord-Trøndelag ved valget i 1993. Skjervold ble ikke valgt, men Høyre stod nærmest til å få representasjon fra fylket.

Han bosatte seg i Stjørdal i 1970 og døde der i 2015, etter kort tids sykdom. Han var gift og hadde barn.

Referanser 

Høyre-politikere i Nord-Trøndelag
Lokalpolitikere i Stjørdal
Norske fagforeningspersoner
Norske elektroingeniører
Norske pedagoger
Personer fra Inderøy kommune
Ishockey-VM 2010 for menn

VM i ishockey i 2010 var det 74. verdensmesterskapet i ishockey i regi av Det internasjonale ishockeyforbundet. Lag som representerte til sammen 48 land deltok i verdensmesterskapet på de fire nivået dette ble arrangert på. For første gang i historien deltok også et lag fra De forente arabiske emirater. Resultatene i mesterskapet var også kvalifisering til Ishockey-VM 2011.

Plasseringer

Elite

Divisjon I

Divisjon II

Divisjon III

Elitedivisjonen 
 
VM for elitedivisjonen ble arrangert i Tyskland mellom den 7. og den 23. mai 2010. Det var det 74. verdensmesterskapet i ishockey. Åpningskampen 7. mai 2010 mellom Tyskland og USA ble spilt på Veltins-Arena med 77 803 tilskuere, verdensrekord for ishockey.

Gruppe A

 — degradert til division I for 2011

Gruppe B

 — degradert til division I for 2011

Gruppe C

Gruppe D

Divisjon I
Utdypende artikkel: Ishockey-VM 2010 (divisjon I)
Division I av Ishockey-VM 2010 ble avholdt mellom den 17. og den 25. april 2010. Deltakerne var delt inn i to grupper. Gruppe A ble spilt i Tilburg i Nederland. Gruppe B ble spilt i Ljubljana i Slovenia

Gruppe A

 — degradert til division II for 2011

 — kvalifisert til Ishockey-VM 2011 (elite)

Gruppe B
 — degradert til division II for 2011

 — kvalifisert til Ishockey-VM 2011 (elite)

Divisjon II
Utdypende artikkel: Ishockey-VM 2010 (divisjon II)
Division II ble avholdt mellom den 10. og den 17. april. Deltakerne ble delt inn i to grupper. Gruppe A ble spilt i Mexico by i Mexico. Gruppe B ble spilt i Tallinn i Estland.

Gruppe A

 
 — kvalifisert til division I for 2011
 — degradert til division III for 2011

Gruppe B
 — kvalifisert til division I for 2011

 — degradert til division III for 2011

Division III
Utdypende artikkel: Ishockey-VM 2010 (divisjon III)
Division III ble avholdt mellom den 14. og den 18. april 2010. Deltakerne ble delt inn i to grupper.
Gruppe A ble spilt i Kockelscheuer i Luxembourg. Gruppe B ble spilt i Jerevan i Armenia.

Gruppe A

 — kvalifisert til division II for 2011

Gruppe B
 — diskvalifisert

 — kvalifisert til division II for 2011

Kilder 
 Resultater www.hockeyarchives.info

Ishockey-VM
Ishockey i 2010
Internasjonale mesterskap i 2010
Sametinget (Finland)

Sametinget i Finland (finsk: saamelaiskäräjät, nordsamisk: sámediggi, enaresamisk: sämitigge, skoltesamisk: sää´mte´ğğ) er en representativ folkevalgt forsamling for samer i Finland. Det er et selvstendig besluttende organ innenfor justisministeriets forvaltningsområde.

Sametinget i Finland har sete i Inari i Enare, nær det samiske museet Siida.

Samene i Finland har kulturelt selvstyre innenfor sitt bosetningsområde som er definert som kommunene Utsjok, Enontekis, Enare og den nordlige del av Sodankylä. Det finske sametinget har ansvar for samenes kulturelle selvstyre. Viktige oppgaver er samenes språk og kultur, skole og læremidler, samt utnyttelse av landområder.

Sametinget ble opprettet i 1996 og avløste samedelegasjonen (svensk: delegationen för sameärenden, finsk: saamelaisvaltuuskunta) som ble opprettet i 1973.

Sametinget har 21 representanter som velges hvert fjerde år. Hver av de fire kommunene som utgjør samenes bosetningsområde, skal ha tre representanter. Alle samer som er myndige finske statsborgere, er stemmeberettiget ved valget av sametinget. Som same regnes enhver person som selv regner seg som same, forutsatt at enten han selv, en av hans foreldre eller en hans besteforeldre har hatt samisk som morsmål eller at han er etterkommer etter en person som er oppført som fjell-, skogs- eller fiskerlapp i jordebøker eller manntall.

Et samarbeid mellom de nordiske sametingene er organisert gjennom Samisk parlamentarisk råd (nordsamisk: Sámi parlamentáralaš ráđđi).

Eksterne lenker 
 Nettside for sametinget i Finland (finsk, engelsk, samisk)
 FINLEX, Lov om sametinget, 1995
 FINLEX, Lov om samedelegasjonen, 1990
 Uppslagsverket Finland, Sametinget

 
Samisk politikk
Finsk politikk
Samiske institusjoner
Olapade Adeniken

Olapade Adeniken (født 19. september 1969 i Osogbo) er en tidligere friidrettsutøver fra Nigeria. Sammen med Oluyemi Kayode, Chidi Imoh og Davidson Ezinwa vant han sølvmedalje på 4x100 m under 1992 i Barcelona. Under VM i friidrett 1997 tok Nigeria igjen sølv. Denne gangen løp Adeniken sammen med Osmond Ezinwa, Francis Obikwelu og Davidson Ezinwa.

Personlige rekorder 
 100 meter – 9.95 (1994)
 200 meter – 20.11 (1992)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Osun State
Nigerianske sprintere
Alumni fra University of Texas at El Paso
Olympiske sølvmedaljevinnere for Nigeria
Afrikamestere i friidrett
Medaljevinnere under Sommer-OL 1992
Deltakere for Nigeria under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Deltakere for Nigeria under VM i friidrett 1991
Angela Lansbury

Angela Brigid Lansbury (født 16. oktober 1925, død 11. oktober 2022) var en britisk skuespiller og sanger med en karriere som strakk seg over åtti år. Hun er blant annet kjent som den nysgjerrige krimforfatteren og etterforskeren Jessica Fletcher i CBS' TV-serie Jessica Fletcher fra 1984 til 1996. Hun spilte også heks i Disney-filmen Hokus Pokus Kosteskaft og hadde stemmen til fru Potts i Skjønnheten og udyret fra 1991.

Oppvekst og voksenliv 
Lansbury var det første barnet til den engelske politikeren og forretningsmannen Edgar Lansbury og den irske skuespillerinnen Moyna Macgill. Hun hadde også tre søsken, Bruce og Edgar jr., som var tvillinger, og en halvsøster, Isolde «Zil» Donham, fra morens første ekteskap. Donham var en stund gift med den britiske skuespilleren Peter Ustinov. Bruce er TV-produsent og Edgar jr. er film, teater og TV-produsent. Lansburys far, Edgar Lansbury, døde av magekreft da hun var ni år. Hennes bestefar, George Lansbury, var partileder i Labour Party. Hun er i familie med den engelske animatøren og dukketeaterdirektøren Oliver Postgate og den australskfødte akademikeren og forfatteren Coral Lansbury, som er mor til den australske politikeren Malcolm Turnbull.

I 1945 giftet hun seg med Richard Cromwell, hun var da 19 og han 48. Ekteskapet varte ikke mer enn ett år; det viste seg nemlig at Cromwell var biseksuell. 

I 1949 giftet hun seg med den britiskfødte skuespilleren og forretningsmannen Peter Shaw. De var gift i 54 år til Shaw døde i januar 2003. De fikk to barn sammen. Anthony Shaw, som var produsent i hennes TV-serie, Murder, She Wrote. Han er fortsatt i TV-bransjen. Hennes datter Deirdre er, sammen med sin mann, restauratører i West Los Angeles. Hun var også stemor til David Shaw, hennes manns sønn.

Lansburys nevø, David Lansbury, er gift med den amerikanske skuespilleren Ally Sheedy.

Utmerkelser 
Lansbury ble utnevnt til Commander (CBE) of the Order of the British Empire av Elisabeth II av Storbritannia i 1994. I 2014 ble hun forfremmet til kommandørdame (DBE) av samme orden. Hun ble derved adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.

Tony Awards 
Angela Lansbury har vunnet fem Tony Awards.
 1966 – Beste kvinnelige hovedrolle i en musikal for Mame
 1969 – Beste kvinnelige hovedrolle i en musikal for Dear World 
 1975 – Beste kvinnelige hovedrolle i en musikal for Gypsy
 1979 – Beste kvinnelige hovedrolle i en musikal for Sweeney Todd
 2009 – Best Featured Actress in a Play for Blithe Spirit

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Angela Lansbury Archive of American Television Interview spilt inn 15. september 1998

Engelske skuespillere
Order of the British Empire (KBE/DBE)
Oscar-vinnere
Grammy Award-vinnere
Tony Award-vinnere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra London
Taran L. Bjørnstad

Taran Lysne Bjørnstad (født 29. juli 1966) er en norsk forfatter, oppvokst i Bærum. Hun har studert medievitenskap i London og Oslo, og er cand.polit. fra Universitetet i Oslo. Hun har arbeidet som medieanalytiker og forsker, med spesiell fokus på barn og ungdom. 

Fra 2017 er hun valgt leder av Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere.

Bibliografi 
 Gjør det vondt når babyen sparker, barnebok, Cappelen (1994)
 Nettsvermere (Statens Filmtilsyn, 2002) om ungdom og internett.
 Flaut, ungdomsbok, Cappelen (2004)
 Salto, ungdomsbok, Cappelen (2006)
 Sykehusboka, Aschehoug (2007)
 Dby, ungdomsbok, Cappelen Damm (2009)
 Nesten som før : 11 historier om å være omtrent 14 - medforfatter -  ungdomsbok, Cappelen Damm (2010)
 Mot - medforfatter - ungdomsbok, Cappelen Damm (2011)
 Picassokvinnen, ungdomsbok, Cappelen Damm (2012)
 Krokodilletyven, barnebok, Cappelen Damm (2014)
 Sommer i Norge, ungdomsbok, Aschehoug (2017)

Utmerkelser 
 2009: Prisen for beste barne- og ungdomsbok, fra Riksmålsforbundet, for ungdomsromanen DBY
 2009: Nominert til Kulturdepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur 2009, Litteraturprisen, for DBY

Referanser

Eksterne lenker 

 Presentasjon av Taran L. Bjørnstad i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
 Cappelen Damm: Taran L. Bjørnstad

Norske forfattere
Personer fra Bærum kommune
MS «Eikern»

MS «Eikern» (tidl. «Bejaa Alfa») er en charterbåt som eies av Eikern Turisttrafikk A/L. I sommersesongen traffikerer den innsjøen Eikeren i Buskerud og Vestfold mellom Vestfossen og Eidsfoss. Båten på 50 Brt er 54 fot og ble bygget i 1971. Den har i senere år gjennomgått omfattende restaurering, og den kan ta opptil 63 passasjerer.
MS «Eikern» er ikke minst kjent for sine mange cruise med musikkunderholdning ombord.
Før den i mai 1997 ble fraktet landeveien fra Oslofjorden til Eikeren gikk den som skyssbåt på Nordlandskysten.

MS «Eikern» kan anløpe seks brygger på Eikeren: Vestfossen, Fossesholm, Sundhaugen, Hakavik, Thorrud og Eidsfoss.

Eksterne lenker
 MS «Eikern» Hjemmeside
 MS «Eikern» på Facebook

Motorbåter
Båter
Norsk Forening for Elektro og Automatisering

Norsk Forening for Elektro og Automatisering (NFEA) er en ideell medlemsforening for bedrifter, institusjoner og enkeltindivider med virksomhet innen elektro- og datateknologi samt automatisering. NFEA ble etablert i 2018, etter sammenslåing av de to foreningene Norsk Forening for Automatisering (NFA), som ble stiftet i 1958, og  Industriens forening for elektroteknikk og automatisering (Ifea), som ble etablert i 1971.

Formål og visjon 
NFEA jobber med nettverksbygging, kompetanseutvikling og økt konkurranseevne for norsk industri.  NFEA er også opptatt av å sikre rekruttering til høyere utdannelse innen teknologi og realfag. NFEAs slagord er «Lidenskapelig opptatt av fremtidens kompetanse - gjennom læring, deling og nettverksbygging».

Organisasjon
Organisasjonen består av et styre og en administrasjon med kontor i Kristiansand. Styret består av åtte personer samt en studentobservatør. Administrasjonen består av direktør og tre ansatte. Årsmøtet er øverste organ. 

NFEA har mer enn 350 medlemsbedrifter i tillegg til en rekke personlige medlemmer og studentmedlemmer. NFEA har også et eget ekspertpanel som skal styrker og sikre kvaliteten på NFEAs faglige tilbud  samt å bistå media i saker som angår ekspertens fagområde.

Æresmedlemmer og ærespris
NFEA har 22 æresmedlemmer per januar 2022. Foreningen utdeler NFEAs ærespris til personer som har gjort en lang og fortjenestefull innsats for foreningen og/eller elektro- og automatiseringsfagene.

Internasjonale kontakter
NFEA er norsk medlemsorganisasjon for International Federation of Automatic Control (IFAC) og The Scandinavian Simulation Society (SIMS).

Referanser

Eksterne lenker
NFEAs hjemmeside
 IFAC
 SIMS

Norske organisasjoner
Kristiansand
Etableringer i 1958
Automatikk
Norske elektroingeniører
Cecilia

Cecilia er et kvinnenavn dannet av det latinske kvinnenavnet Caecilia, som har opprinnelse i caecus, «blind».

Cecilia har dansk, svensk og finlandssvensk navnedag 22. november.

Utbredelse
Cecilia var et vanlig kvinnenavn i Tyskland i senmiddelalderen. Cecilia var også et vanlig navn i Norge i senmiddelalderen. Over 20 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica.

Cecilia var vanlig i England på 1200-tallet. Den engelske formen Cecily var vanlig fra 1300- til 1700-tallet.

|}

Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
 Cecilia Samartin (f. 1961), cubansk-amerikansk forfatter og psykolog
 Cecilia Bartoli (f. 1966), italiensk operasanger
 Cecilia Bowes-Lyon, grevinne av Strathmore og Kinghorne (1862 – 1938), britisk aristokrat og bestemor til Elizabeth II
 Cecilia Vennersten (f. 1970), svensk popsanger
 Cecilia Cheung (f. 1980), hongkongsk skuespiller og sanger
 Cecilia Brækhus (f. 1981), norsk kickbokser og profesjonell bokser

Annen bruk av navnet
 Cecilia, sang av Simon & Garfunkel
 Agnes Cecilia, roman av Maria Gripe
 Cecilia Lind, sang av Cornelis Vreeswijk (egentlig «Balladen om herr Fredrik Åkare och den söta fröken Cecilia Lind»).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kvinnenavn