alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Ane Farsethås

Ane Farsethås (født 21. desember 1973 i Oslo) er en norsk litteraturkritiker og skribent, mest kjent som bokanmelder i Dagens Næringsliv.

Hun er utdannet cand. philol.. Hun var redaksjonsmedlem i litteraturtidsskriftet Vinduet 1999–2000, har skrevet i blant annet Morgenbladet og kommentert litteratur for NRK P2. Siden 2002 har hun vært fast bokanmelder og kommentator i Dagens Næringsliv.

Sammen med Øyvor Dalan Vik har hun skrevet Essensielt, litteraturens og filmens klassikere (2005).
 
I 2004 kåret Norsk kritikerlag henne til Årets litteraturkritiker, og samme år ble hun kåret til Nordens beste kritiker av tidsskriftet Nordisk Litteratur.

Eksterne lenker 
 vinduet.no Anmeldelse av Hanne Ørstaviks Uke 43; Levi Henriksens Snø vil falle over snø som har falt og Johan Harstads Buzz Aldrin.
 Kort intervju med henne i tidsskriftet Nordisk Litteratur

Norske litteraturhistorikere og litteraturkritikere
Fødsler i 1973
Ohad Naharin

Ohad Naharin (født 1952 i kibbutzen Mazra, Israel) er en israelsk danser, koreograf og musiker. 

Naharin studerte på Juillard og med Martha Grahams kompany før han vendte tilbake til Israel for å bli direktør av Batsheva Dance Company, som ble grunnlagt i 1964 av Martha Graham og Baroness Batsheva De Rothschild. I Batsheva er han i dag den kunstneriske drivkraften og kompaniets hovedkoreograf. Batsheva Dance Company er under hans ledelse blitt et av verdens viktigste kompanier innen samtidsdans og turnerer jevnlig verden over.

Naharins verker er fremført av Lyon Opera Ballet, Les Grands Ballets Canadiens, Nederlands Dans Theatre, Frankfurt Ballet, Hubbard Street Dance Chicago og Rambert Dance Company, Cullbergbaletten og mange andre.

I Norge er flere av hans viktigste verker fremført av Carte Blanche, Norges nasjonale kompani for samtidsdans.

Naharin har vært drivkraften for den eksepsjonelle utviklingen i israelsk samtidsdans og betraktes som en av verdens fremste nålevende koreografer.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Batsheva Dance Company

Israelske koreografer
Israelske dansere
Donskoj (by)

Donskoj (russisk: Донско́й) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved det øvre løp av elva  Don, 50 km sørøst for Tula. Den fikk bystatus i 1939.

Demografi 
Befolkningsutvikling:
{| class="wikitable"
|-
! År || Folketall || Kilde
|-
| 1989 || align=right | 36 158 || Folketelling 1989
|-
| 2002 || align=right | 32 745 || Folketelling 2002
|-
| 2010 || align=right | 64 552 || Folketelling 2010
|}

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Tula oblast
Ørnulf Bast

Ørnulf Bjarne Bast (født 1907 i Christiania, død 1974 i Oslo) var en norsk billedhugger, maler og grafiker. Han var en av de ledende norske billedhuggere på 1900-tallet.

Utdannelse og arbeid 
Bast hadde sin utdannelse ved Kunstakademiet under blant annet professor Wilhelm Rasmussen. Han er representert med verker over hele Norge, samt i USA, Danmark, Frankrike og Canada. Bast er innkjøpt av alle Norges fremste samlinger, som for eksempel Nasjonalmuseet og Riksgalleriet. 
Studiereiser i Egypt, Marokko og Hellas har gitt innflytelser man bl.a. kan finne i ornamenter, farvebruk og klassiske motiver.
Fra tidlig alder ser vi at barn har vært en inspirasjonskilde, motivet finnes i monumenter, gallionsfigurer, fontener, relieff og frittstående skulpturer. Hans egne barn ble i stor grad brukt videre som modeller.
Hans sterke tilknytning til Stavern går tilbake til 1935, da han ble en del av det rike kunstnermiljøet på Citadelløya. Bast hadde permanent sommertilhold i Fuglevik ved Rakke fra 1947 og frem til sin død i 1974, hvor han også hadde sitt atelier.

Ørnulf Bast ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

Han var gift med Lajla Theresia von Hanno (1921–2010) og paret hadde fire barn: Even Bast (1942–2008), Dyveke Bast (1948–), Iselin Bast, kunstner (1950–) og Hallstein Bast, politiker (1955–).

Verker (utvalg) 

 Bjørnson-monumentet
 Bronseløvene utenfor Kunstnernes Hus, Oslo
 1939: Borregaard-monumentet, Sarpsborg
 St. Hallvardbrønnen, Drammen
 Monumentet Kongens nei, Elverum
 Utvandrermonumentet ved Østbanestasjonen
 Skulpturen To søstre (Norge Takker Danmark 1940-1945), Eidsvoll Plads, København
 «Evig liv», Sehesteds plass i Oslo, oppført 1950 som Aschehougs gave til byen
 Krigsminnesmerket foran Stavern kirke
 Stavernsgutten i Kirkedammen, Stavern
 Stavernspiken
 Bystene av Herman Wildenvey og Einar Schøning, Stavern
 Flere kvinnefigurer

Bibliografi 
I 1947 utga han «Nattsvermere», en spesiell bok i begrenset opplag, som var illustrert med hans egne originalraderinger. Senere ga Bast ut «Søvngjenger i barndommens hus» og «Blå morgenskyer» som også tok for seg den surrealistiske drømmeverden han var svært opptatt av i all sin kunst.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske billedhuggere
Norske malere
Norske grafikere
Kongens fortjenstmedalje i gull
Stavern
Personer fra Oslo
Evangelisten Matteus

Matteus (gresk:  – Maththaîos; opprinnelig Levi), tolltjenestemann, apostel, levde på første halvdel av det 1. århundre, og er i henhold til de kirkelige overleveringene identisk med den Matteus som blant annet omtales i Apostlenes gjerninger. Hans helgendag er 21. september.

Av Papias, som var biskop i Hierapolis i Lilleasia på 200-tallet, har han blitt tilskrevet som forfatter av Matteusevangeliet med ordene «Matteus sammenstilte ordene på hebraisk, og enhver oversatte dem, som han kunne det». Det er imidlertid tvilsomt om dette evangeliet er skrevet av kun ett øyevitne.

Matteus omtales i Det nye testamente kun i forbindelse med listene over Jesu apostler i de fire evangelier og Apostlenes gjerninger, samt i Matteusevangeliets kapitel 9 hvor det ganske kort fortelles at han satt ved tollboden da Jesus kom forbi og sa «Følg meg!», hvilket Matteus gjorde.

I de parallelle beretninger i de andre evangelier omtales denne person ikke som Matteus, men som Levi.

Det anses som usannsynlig at Matteus kan være forfatteren til Matteusevangeliet. I likhet med de øvrige evangelier er det et anonymt evangelium. Matteusevangeliet bærer dessuten tydelig preg av å hatt blant annet Markusevangeliet som forlegg, og man kan neppe forestille seg at en apostel og øyevitne til Jesus skulle basere sitt evangelium på senere annenhåndskilder.

Matteus' evangelistsymbol er et bevinget menneske fordi han åpner sitt evangelium med en slektstavle.

Eksterne lenker 
 

Matteus
Matteus
Matteus
Stockholms stadsbibliotek

Stockholms stadsbibliotek er Stockholms hovedbibliotek. Bygningen, som ble innviet i 1928 er tegnet av arkitekten Gunnar Asplund, og regnes som et hovedverk fra perioden. Det runde bygget ligger i krysset mellom Sveavägen og Odengatan i Vasastaden.

Konkurranse om et tilbygg ble utlyst sommeren 2006, og i november 2007 ble det kjent at forslaget Delphinium av Heike Hanada hadde vunnet. Det er imidlertid ikke tatt noen beslutning om bygging, og i diskusjonen som pågår har mange tatt til orde for et helt nytt hovedbibliotek.

Eksterne lenker
 

Biblioteker i Sverige
Byggverk i Stockholm
Folkebiblioteker
Romsøppel

Romsøppel er avfall og utrangerte eller mistede gjenstander fra menneskelig virksomhet i verdensrommet. Det meste befinner seg i omløp rundt jorden i eller nær den opprinnelige banen de ble satt i.

Foruten romkapsler og døde satellitter, vet en om et par avanserte kameraer, flere tenger og skrunøkler osv. Siden de beveger seg i svært høye hastigheter, er ryddeaksjoner ansett som håpløse.

De som skal sende opp nye satellitter, må derfor holde oversikt over hvor der finnes ledig rom som ikke vil krysse de kjente banene og forårsake kollisjoner.

Mye av søppelet befinner seg i ustabile baner, slik at de før eller senere vil falle inn mot jordatmosfæren og brenne opp (bli til stjerneskudd).

Romfart
Spillets regler

Spillets regler (originaltittel: La Règle du jeu) er en fransk film fra 1939 regissert av Jean Renoir. Filmen handler om den franske overklassen like før andre verdenskrigs utbrudd. Renoirs film er delvis en adapsjon av Alfred de Mussets Les Caprices de Marianne, en populær satire fra 19-hundretallet, og blir av mange regnet som Renoirs største film, og sogar regnet blant de beste filmene noensinne.

Filmen starter som en farse som ender i en tragedie i siste scene. Den er karakterisert av tematiske elementer typisk for Renoirs verk, slik som verdensrelativitisme personalisert gjennom karakterene og grusomme, følelsesløse dødsfall.

Mottakelse 
Filmen ble umiddelbart sterkt kritisert for sin satire over den franske overklassen og ble latterliggjort av det parisiske publikum ved premieren. Overklassen er fremstilt som sære og selvopptatte, med liten bekymring for hvilke følger deres handlinger får. Følgelig forbød de franske myndighetene filmen, men etter krigen har filmen vunnet ny hevd og blir sett på av mange filmkritikere og regissører som en av de beste filmene noensinne.

Handling 
Flyver André Jurieux lander ved Le Bourget lufthavn utenfor Paris etter å ha krysset Atlanterhavet med hans eget fly. Han blir møtt av vennen Octave, som forteller André at Christine - den østerriksk-franske adelskvinnen André elsker - ikke har kommet for å hilse på ham. André blir knust. Når en radio-reporter kommer for å kringkaste Andrés første ord etter landingen, forteller han om sin sorg og han fordømmer Christine. Hun lytter til sendingen i Paris-leiligheten sin sammen med sin hushjelp Lisette.

Skuespillere 
 Nora Gregor som Christine, Marquise de la Chesnaye
 Paulette Dubost som Lisette, Christine's hushjelp.
 Marcel Dalio som Robert, Marquis de la Chesnaye. Christine's ektemann og Geneviève's elsker.
 Roland Toutain som André Jurieux. EN flyver som elsker Christine
 Jean Renoir som Octave. En gammel venn av Christine og André
 Mila Parély som Geneviève de Marras, Robert's elsker. 
 Julien Carette som Marceau.
 Gaston Modot som Edouard Schumacher. Lisette's ektemann.
 Anne Mayen som Jackie. Niese av Christine
 Pierre Magnier som en gjest ved Robert's bolig. 
 Léon Larive som en kokk
 Henri Cartier-Bresson som en britisk tjener.
 Marguerite de Morlaye som en gjest.

Eksterne lenker 
 
 Roger Ebert refleksjoner om Spillets regler 
 Criterion Collection-essay av Alexander Sesonske 
 Janus Films — trailer.

Filmer fra 1939
Franske dramakomedier
Sort-hvitt-filmer
Franskspråklige filmer
Filmer regissert av Jean Renoir
Marsmåler

Marsmåler (Apocheima pilosaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne grå, litt lurvete måleren er en av de første sommerfuglene som er på vingene om våren, og kommer gjerne til utelys i mars. Som hos en del andre målere er det bare hannen som har vinger og kan fly, hunnen er praktisk talt helt vingeløs.

Utseende 
Hannen er en middelsstor (vingespenn 41 – 46 mm), ganske kraftig, lysgrå-spraglete måler. Vingene har oppstående skjell og virker derfor litt lurvete. Antennene er fjærformede, brystet kledt med oppstående, lysgrå hår. Forvingene er relativt store og avrundet trekantede. Bakvingene er ensfarget lysgrå. Hunnen er forholdsvis slank og langbeint sammenlignet med andre vingesløse målerhunner, kroppen er kledt med korte hår. Antennene er nesten så lange som kroppen. Vingene er redusert til knapt synlige stumper. Larven er slank, gråbrun, med spredte, oppstående, stive børster.

Levevis 
Hannene av denne målerarten er blant de første sommerfuglene på vingene om våren, og kan dukke opp alt i februar (januar lenger sør i Europa) om det er mildvær. Tallrikest er de i mars – april. De flyr om natten og kommer gjerne til lys. De finner hunnene ved hjelp av de fjærformede antennene som sanser feromoner som hunnene skiller ut. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg. Larvene lever på mange ulike løvtrær og busker, forpupper seg om høsten og overvintrer som puppe.

Utbredelse 
Marsmåleren er en europeisk art som finnes over det meste av Europa. I Norge forekommer den nord til Møre og Romsdal.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
  Lepidoptera.no: Marsmåler - Faktaark, bilder, observasjoner, flygetider og kart.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1775
Dyr formelt beskrevet av Michael Denis
Dyr formelt beskrevet av Johann Ignaz Schiffermüller
Lyngmåler

Lyngmåler (Ematurga atomaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne arten, der hannen er brun med lyse flekker og hunnen hvit med brune tverrstriper, er meget vanlig på lynghei.

Utseende 

En middelsstor (vingespenn 22 – 30 mm), slank måler. Det to kjønnene er markert ulike. Hannen har fjærformede antenner, og vingene virker vanligvis mer brune enn lyse. Forvingen er lyst brungul med spredte, brune flekker, tre bølgete, brune tverrbånd og bredt brun ytterkant. Ofte er de brune tverrbåndene uregelmessige og delvis sammenløpende, noen ganger er vingen nesten helt brun. Bakvingen har vanligvis to brune tverrbånd og smalere brun ytterkant. Hunnen har trådformede antenner og vingene er nesten alltid mer lyse enn brune. Vingenes grunnfarge er brunlig hvit, og de brune tverrbåndene er smalere enn hos hannen, vanligvis forholdsvis regelmessige. Vingenes brune ytterkant er smalere enn hos hannen eller helt manglende.

Larven er meget variabel i fargen, og kan være belkt grønn eller mørkt brungrå. Den er naken.

Levevis 
Denne arten er knyttet til lyngheier, der den oftest er tallrik. Larvene lever på røsslyng (Calluna vulgaris), andre lyng-arter (poselyngslekta) men de kan også spise en lang rekke andre busker og urter. De voksne målerne flyr om dagen i mai – juni.

Utbredelse 
Lyngmåleren finnes i den palearktiske sone, inkludert det meste av Europa, Lilleasia, det vestlige Sibir, Sentral-Asia og Tibet. I Norge er den vanlig nord til den nordlige delen av Nordland.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Fjellmåler

Fjellmåler (Glacies coracina) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne kraftige, grå arten er en av de sommerfuglene som går høyest opp i fjellet, den kan være ganske vanlig opp til ca. 1700 moh i Sør-Norge. Lengst i nord finnes den også ved kysten.

Utseende 
En ganske liten (vingespenn 21 – 24 mm), middels kraftig, grå måler. Den ligner ikke på andre norske målere, men kan forveksles med mott (Pyralidae) av slekten Eurrhypis, som den også ofte flyr sammen med. Antennene er trådformede. Kroppen er svart og kledt med lange, utstående hår. Forvingen er askegrå, med et bredt, trapesformet, litt mørkere tverrbånd i midten, dette tverrbåndet har en oval, svart flekk. Utenfor det brede tverrbåndet er det to smale, hvite tverrstriper skilt av en litt bredere, gråbrun stripe. Noen ganger er mønsteret ganske utvisket og utydelig. Bakvingen er grå. Larven er naken, kort og tykk, purpuraktig brun med en lysere sidestripe.

Levevis 
Fjellmåleren er en av de sommerfuglene som går høyest i fjellet, og den forekommer i alle fall opp til 1700 moh. i Jotunheimen. Den finnes nesten utelukkende over tregrensen. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juni – juli, men flygeaktiviteten blir ofte begrenset av kaldt vær og vind. Den mørke fargen og den tette hårkledningen gjør at arten lett tar opp varme ved å sole seg.

Larvene lever på dvergbjørk (Betula nana) og krekling (Empetrum spp.).

Utbredelse 
I Norge er fjellmåleren vanlig i de sentrale fjellstrøkene i Sør-Norge. Lenger nordover går den lenger ned i lavlandet og i Finnmark kan den finnes helt ut til kysten.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1805
Dyr formelt beskrevet av Eugen Johann Christoph Esper
Sitronmåler

Sitronmåler (Opisthograptis luteolata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne karakteristiske, sitrongule arten er vanlig i løvskog nord til Nordland.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 32 – 37 mm), slank, sitrongul måler som ikke kan forveksles med noen andre nordeuropeiske arter. Antennene er smalt fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. Kroppen er kledt med sitrongule hår. Forvingen har tre rødbrune flekker langs forkanten, der den ytterste som sitter i vingespissen er stor og trekantet. Bak de to ytterste flekkene er det uregelmessige, mørke ringer. Forvingen har også to rader av mer eller mindre tydelige, grå flekker som antyder to tverrbånd, bakvingen, som ellers er ensfarget gul, har en slik rekke. Larven er middels slank, enten gressgrønn eller brun, med en spiss, brun pukkel midt på ryggsiden. Den brune fargevarianten ligner sterkt på en avbrukket kvist.

Levevis 
Arten er knyttet til løvskog og hager, og larvene lever på løvtrær og busker i rosefamilien (Rosaceae), de kan også forekomme på selje (Salix caprea). Denne arten har en kompleks livssyklus som kan omfatte én generasjon per år, to-tre generasjoner per år eller også tre generasjoner i løpet av to år. Som en konsekvens av dette kan man treffe på voksne sommerfugler gjennom hele sommerhalvåret fra april til oktober, og overvintringen kan skje enten som larve eller puppe.

Utbredelse 
Arten finnes over hele Europa. I Norge er den vanlig nord til det nordlige Nordland.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Praktmånemåler

Praktmånemåler (Selenia tetralunaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne vakre arten forekommer nord til Nord-Trøndelag i Norge, men er ikke spesielt vanlig.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 29 – 50 mm), kraftig måler med flikete vinger, ganske sterkt varierende i størrelse og farge. Fargen er mer eller mindre brunlig, men varierer fra blekt beigeaktig til ganske mørkt rødlig brun, ofte med et svakt purpurskjær. Antennene er fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen, kroppen er gulbrun. Vingene er brede og moderat flikete, den innerste halvdelen av begge vingepar er vanligvis markert mørkere enn den ytre, særlig på undersiden. Forvingen har to smale, mørke tverrlinjer, der den innerste er sterkt buet og den ytterste nesten rett, bakvingen har bare den ytterste av disse linjene. Begge vingepar har en mer eller mindre halvmåneformet, sølvfarget flekk like innenfor den ytre tverrstripen. Vingespissen har en oval, brun flekk. Bakvingen har en lite, mørk flekk nær midten. Larven er gulbrun, sterkt knudrete, og ligner sterkt på en død kvist.

Levevis 
Praktmånemåleren forekommer i løvskog, hager og parker og andre landskap med busker og løvkratt. De voksne målerne flyr om natten og kommer gjerne til lys. I det meste av artens utbredelsesområde har den to generasjoner hver sommer, en som flyr i april – mai og en i juli – august, men lengst nord har den bare én generasjon, som er på vingene i mai. Larvenes næringsplanter er or, eik, selje og andre løvtrær. Arten overvintrer som puppe.

Utbredelse 
Praktmånemåleren finnes i det meste av Europa. I Norge er den funnet i de fleste fylker nord til Nord-Trøndelag.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1767
Dyr formelt beskrevet av Johann Siegfried Hufnagel
Randmåler

Randmåler (Lomaspilis marginata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne lille, svarte og hvite måleren er vanlig over det meste av Norge.

Utseende 
En ganske liten (vingespenn 22 – 28 mm), slank måler, vingene med hvit grunnfarge og varierende innslag av svart. Kroppen er gråsvart. Forvingen er vanligvis bredt svart langs det meste av forkanten og hele ytterkanten, men den svarte fargen langs forkanten er oftest avbrutt på to steder slik at det dannes to flekker, én ved roten og en mer eller mindre trekantet flekk midt i vingen. Sistnevnte er ofte forlenget like ned til bakkanten. Det svarte båndet langs ytterkanten er svært uregelmessig. Bakvingen har vanligvis mer eller mindre bredt svart ytterkant, i tillegg ofte et svart tverrbånd lenger inne i vingen.

Larven er nokså kraftig til målerlarve å være, grålig grønn og glatt.

Levevis 
Randmåleren finnes i løvskog. Larvene lever på selje, osp, bjørk og hassel. De voksne målerne flyr om natten, men skremmes også lett opp på dagtid.

Utbredelse 
Randmåleren er vanlig over hele Europa og videre østover til Mongolia. I Norge finnes den i praktisk talt hele landet, bortsett fra på fjellet.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Ennominae
Sommerfugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné