alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Johann Bernhard Bach

Johann Bernhard Bach (født 23. mai 1676 i Erfurt, død 11. juni 1749 i Eisenach) var en tysk komponist av musikerfamilien Bach, og Johann Sebastian Bachs tremenning.

Johann Bernard fikk allerede som barn sin musikalske skolering av faren, Johann Aegidius Bach. Senere studerte han sammen med Johann Sebastian Bach i Weimar. I 1695 ble han organist i Erfurt og Magdeburg, og i 1703 erstattet han sin onkel Johann Christoph Bach som organist ved Georgenkirche i Eisenach og som cembalist i hofforkesteret.

Fra 1708 til 1712 arbeidet Johann Bernhard Bach sammen med Georg Philipp Telemann, som hans musikalske stil sammenlignes med. Det er kjent at Johann Sebastian Bach oppførte noen av Bernhards arbeider med sitt Collegium musicum i Leipzig.

Sønnen Johann Ernst Bach etterfulgte Bernhard som organist ved Georgenkirche i Eisenach.

Det meste av Bernhard Bachs musikalske produksjon er tapt, men det er bevart noen orgelkoraler, to chaconner, to fuger og fire orkestersuiter som formodentlig ble skrevet før 1730. De fire suitene er nr. 1 i g-moll, nr. 2 i G-dur, nr. 3 i e-moll og nr. 4 i D-dur.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Tyske komponister
Barokkomponister
Personer fra Erfurt
Gjallarhorn

Gjallarhorn er, ifølge Snorre Sturlasons eddadikt Gylfaginning, hornet til guden Heimdall i den norrøne mytologien.

Dette hornet kunne høres i både menneskenes verden og gudenes verden, og til og med i underverdenen, og brukes til å vekke gudene dersom det er fare på ferde, særlig dersom noen forsøker å komme seg over Bifrost, broen mellom Åsgard og Midgard, som Heimdall vokter. Dette hornet skal også markere starten på Ragnarok, verdens undergang.

Navnet Gjallarhorn brukes også om det (drikke-)hornet som Mime drikker av fra Mimesbrønnen for å få visdom. Også eddadiktet Grimnismål antas å referere til Heimdalls horn som et drikkehorn. Den doble bruken av hornet - som blåseinstrument og som drikkehorn - har vært allment kjent også i den «menneskelige» verden fra tidlig jernalder. Hornet som varsling i strid er også kjent fra andre land, jf. den frankiske sagnhelten Rolands olifant - et blåseinstrument laget av elfenben.

Referanser

Eksterne lenker 
 Store norske leksikon, Gjallarhorn

Litteratur 
 Anders Bæksted, Nordiske guder og helte, København (1984), s 142-145

Norrøn mytologi
Arkaisme

En arkaisme er innen lingvistikk et foreldet ord, bøyningform eller uttrykk. Arkaismer har falt ut av vanlig bruk i et språk, mens et arkaisk språk er et som høres gammeldags ut. Arkaismer brukes bevisst blant annet i litteratur, for å etterligne en eldre skrivestil.

I andre sammenhenger kan ordet arkaisk brukes for å beskrive noe som er foreldet eller gammeldags.

Referanser 

Lingvistikk
Hampfamilien

se teksten

Hampfamilien (Cannabaceae) er en plantefamilie i roseordenen (Rosales). Den omfatter 170 arter fordelt på 9-14 planteslekter – deriblant hampeslekten og humleslekten. 

Humle brukes til brygging av øl. Hamp brukes mye til å lage tauverk, og andre industrielle formål. Cannabis sativa kan brukes for å fremstille rusmidlene hasj og marihuana, og er forbudt å dyrke i mange land, deriblant Norge.

Familien omfattet tidligere bare slektene Cannabis og Humulus, men i 1998 ble det med støtte i molekylærgenetiske data oppdaget at underfamilien Celtidoideae i almefamilien hørte til midt i hampefamilien, noe som førte til en kraftig økning i antall arter.

Slekter og utvalgte arter 
Blant de 9–12 sannsynlige slektene, hvorav Celtis er klart størst med om lag 100 arter, finner vi følgende med noen viktige arter angitt:
 Aphananthe (Aphananthe)
 Cannabis, hampeslekten (monotypisk)
  C. sativa, hamp
 C. s. ssp. indica
 C. s. ssp. ruderalis
 nesletre (Celtis) – 100 arter
 Gironniera (Gironniera)
 humleslekten (Humulus) – 3 arter, 5 varianter
 humle (Humulus lupulus)
 Humulus japonicus 
 Humulus yunnanensis
 Parasponia (Parasponia)
 Pteroceltis (Pteroceltis)
 Trema (Trema) – 15 arter

Litteratur

Eksterne lenker
Jean-Baptiste Say

Jean-Baptiste Say (født 5. januar 1767 i Lyon, død 15. november 1832 i Paris) var en fransk økonom og forretningsmann. 
Han hadde klassisk liberale synspunkter og argumentert for konkurranse, frihandel og fjerning av begrensninger på forretningsvirksomhet. Han er best kjent for Says lov, også kjent som markedsloven, som han populariserte. Akademikere er uenige om det overraskende subtile spørsmålet om hvorvidt det var Say som først uttalte det vi nå kaller Says lov.

Says lov 
Says lov sier at tilbudet alltid vil finne sin etterspørsel, d.v.s. at det kan ikke finne sted til noen situasjon med for lav «samlet etterspørsel» i en økonomi. Dette skyldes at når det blir produsert varer og tjenester, vil det også bli skapt inntekter som vil bli brukt til å etterspørre tilsvarende mengder varer og tjenester andre steder. Dette synet bygger på at markedsmekanismene fungerer, og at en laissez-faire politikk derfor er fornuftig. For eksempel ved et tilbudsoverskudd i vare- og tjenestemarkeder vil vareprisene synke, tilsvarende i kapitalmarkedene vil renten synke, og ved arbeidsledighet vil lønningene synke. På den måten holdes det alltid balanse mellom tilbud og etterspørsel, og selv om det kan være midlertidig etterspørselsvikt i enkelte markeder, hevdes det at den samlede etterspørselen i økonomien som helhet være i overensstemmelse med det samlede tilbudet.

Say selv formulerte aldri en slik lov. Han mente ikke at tilbud skaper sin egen etterspørsel. Han skriver heller ikke noe slikt i Traité d’économie politique. Says poeng var i stedet at etterspørselen oppstår i kraft av ens produksjon: Man kan ikke kjøpe en vare eller tjeneste før man har penger, og penger man du først når du har solgt en vare eller tjeneste.

Referanser 

Franske økonomer
Personer fra Lyon
Fødsler i 1767
Dødsfall i 1832
Soldat

En soldat er en person som har fått militær grunnutdannelse, og som tilhører et lands væpnede styrker. Betegnelsen brukes oftest om en soldat som tjenestegjør som vervet eller vernepliktig, og som har fått trening og utstyr til å forsvare landet og landets interesser. Soldater er del i et sterkt hierarkisk system kalt hær, hvor soldatene er delt inn i flere underavdelinger med forskjellige oppdrag, størrelse, utdanning og utstyr.

Ordet soldat kommer fra middelalderlatin solidatus og betyr egentlig «en person som får sold (lønn som leiesoldat)». Selv om ordet kan brukes om personer fra laveste til høyeste grad, blir soldat i daglig tale ofte brukt som betegnelse på en vanlig menig. 

I videre forstand kan betegnelsen soldat brukes om alle slags organiserte og bevæpnede krigere eller «kjempende» medlemmer av militærlikenende grupperinger som for eksempel Frelsesarmeen.

I Norge 
De fleste soldatene tilhører de laveste gradene menig og korporal  i Hæren eller tilsvarende grader i Sjøforsvaret og Luftforsvaret. I Norge betegnes soldater med sersjants eller Kvartermesters grad befal, og befal med fenriks eller høyere grader for offiserer.

Andre soldatbetegnelser er blant annet dragon, gast, gardist, kavalerist, jeger og artillerist, ingeniørsoldat og spesialsoldat.

Bilder

Se også 
 Militær grad
 Offiser
 Fallskjermsoldat
 Leiesoldat
 Barnesoldat
 Geriljasoldat
 Verneplikt
 Tinnsoldat

Eksterne lenker 
 

Militære beskjeftigelser

fr:Militaire#Fonctions dans l'armée
Myrteordenen (biologi)

kattehalefamilien
 myrtefamilien
 nattlysfamilien
 granateplefamilien

Myrteordenen eller Myrtales er en orden i Rosidae. Den har 14 familier som består av om lag 11 000 arter av overveiende tropiske og subtropiske urter, busker og eviggrønne trær, men også av en stor familie med temperert utbredelse. Flere arter vokser i Norge.

Taksonomi 
I APG II-systemet og allmenn nyere taksonomi henføres følgende familier til denne ordenen, grupper uten norske representanter i kursiv:
 Alzateaceae – 1 art
 Combretaceae  – 600 arter
 Crypteroniaceae – 21 arter
 Heteropyxidaceae – 3 arter
 Kattehalefamilien (Lythraceae)  – 620 arter
 Melastomataceae – 4 500 arter
 Memecylaceae – 430 arter
 Myrtefamilien (Myrtaceae) – 3 000-5 000 arter
 Oliniaceae – 10 arter
 Mjølkefamilien eller nattlysfamilien (Onagraceae) – 640 arter
 Penaeaceae – 25 arter
 Psiloxylaceae – 1 art
 Rhynchocalycaceae – 1 art
 Vochysiaceae – 200 arter

Familien Vochysiaceae er her overført fra sin tidligere tilhørighet i ordenen Polygalales, mens Tysbastfamilien (Thymelaeaceae) i nyere taksonomi er overført til ordenen Malvales.

Eksterne lenker
Moskusurtfamilien

moskusurtslekta (Adoxa)
 hyll (Sambucus)
 Sinadoxa corydalifolia
 Tetradoxa omeiensis
 krossvedslekta (Viburnum)

Moskusurtfamilien (Adoxaceae) er en plantefamilie i ordenen Dipsacales.

Artene i familien er urter, busker eller små trær. De har motsatte, tannete blader. Bladene kan være enkle eller sammensatte. Blomstene er små og sitter i en kvast eller halvskjerm. De er hovedsakelig utbredt i de tempererte strøkene på den nordlige halvkule, men finnes også i Sørøst-Australia og i fjellstrøk i tropene. Det er få arter i Afrika.

Familien omfattet tidligere kun én art, moskusurt (Adoxa moschatellina). På 1980- og 90-tallet ble Sinadoxa corydalifolia og to nye arter i slekta Adoxa beskrevet fra Kina. To artsrike slekter, hylleslekta (Sambucus) og krossvedslekta (Viburnum), ble flyttet fra kaprifolfamilien, så antall arter er nå rundt 200.

I Norge vokser moskusurt, rødhyll, svarthyll og krossved. Filtkrossved finnes forvillet noen steder. De to hylleartene er sannsynligvis innført av mennesker for lenge siden og er helt naturalisert.

Det vitenskapelige navnet Adoxaceae ble publisert av Ernst Meyer i 1839, og det er dette navnet som blir brukt i APG IV-systemet. Det finnes flere eldre navn som strengt sett har prioritet, for eksempel Rafinesques Viburnaceae fra 1820.

Kilder

Eksterne lenker 
 

 
Arter formelt beskrevet i 1839
Amborella trichopoda

Amborella trichopoda er en særegen blomsterplante som av mange forskere ansees som den mest "primitive" av alle blomsterplanter, og har sin egen familie og orden. Arten vokser naturlig kun på Ny-Caledonia. 

Denne arten er den eneste kjente nålevende representanten for familien og ordenen og i nyere analyser (APG II og APG III) kommer denne ut som søstergruppa til alle de resterende 260 000 artene av blomsterplanter. Amborella har flere trekk som regnes som opprinnelige blant blomsterplantene, dvs. at det er trekk som de tidligste blomsterplantene hadde. Det mest særegne med Amborella er at denne arten har samme type vedvev som de nakenfrøede plantene, dvs. vedrør mangler og vanntransporten skjer kun via trakeider. 

A. trichopoda er busker eller trær med små (3-5 mm breie) blomster. Plantene er særbu og pollineres både av vind og ulike insekter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Blomsterplanter
Levende fossiler
Halvard Lange

Halvard Manthey Lange (født 16. september 1902 i Kristiania, død 19. mai 1970) var en norsk politiker (NSA/Ap). Han var utenriksminister fra 1946 til 1965, med unntak av Regjeringen Lyngs korte regjeringstid i 1963.

Liv og arbeid
Halvard Lange var sønn av fredsprisvinneren Christian Lous Lange og bror av stortingsrepresentant Carl Viggo Manthey Lange og skolemannen August Lange.

I august 1940 ble Lange arrestert av de tyske okkupasjonsmyndighetene og satt fengslet i nesten ett år. Sommeren 1942 ble han arrestert på nytt, og i februar 1943 ble han sendt til konsentrasjonsleiren Sachsenhausen i Tyskland, der han satt i forskjellige konsentrasjonsleirer inntil krigen var over.

Halvard Lange var stortingsrepresentant fra 1950 til 1969 og satt i Arbeiderpartiets sentralstyre 1945-67. Han var formann i Europabevegelsen i perioden fra 1965 til 1970. Det var Lange som skrev under NATO-avtalen for Norge da den ble inngått mellom tolv land i Washington, D.C. 1949.

Lange var en av initiativtakerne til å opprette informasjonsorganisasjonen FN-sambandet i Norge i 1946.

Bibliografi 

 Fagorganisasjonens historie i Norge – (Oslo 1933)
 Nazi og Norge – (Oslo 1934)
 De politiske arbeider-internasjonaler 1914-1934 –  medforfatter Håkon Meyer (Oslo 1934)
 Fagbevegelse og politikk –  (Oslo 1935)
 Den socialdemokratiske forening 50 år – (Oslo 1935
 Arbeiderreising –  medforfatter Halvdan Koht (Oslo 1936-37)
 Norsk utenrikspolitikk siden 1945 – (Oslo 1952)
 Ikke-militært samarbeid i NATO – (Oslo 1959)
 Problemer i det vestlige samarbeid – (Bergen 1960)
 L'Occident d'un monde en evolution – (Oslo 1961)
 Retningslinjer i norsk utenrikspolitikk – (Oslo 1961)
 Vesten og utviklingslandene, politiske og økonomiske aspekter – medforfatter J. Tinbergen, foredrag (Oslo 1961) 
 Fra sekt til parti. Det norske arbeiderpartis organisasjonsmessige og politiske utvikling fra 1891 til 1902 – hovedoppgave til historisk-filosofisk embetseksamen (Oslo 1962) 
 Norges vei til NATO – (Oslo 1966)
 Nestekjærlighet er realpolitikk – Fridtjof Nansen og internasjonal solidaritet i handling – (Oslo 1967)

Litteratur

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 Stemmer fra arkivet: Lange, Halvard – lydopptak fra NRK
 Politiske taler av Halvard Lange, virksommeord.uib.no

Norske utenriksministre
Ap-statsråder
Statsråder i Regjeringen Gerhardsen II
Statsråder i Regjeringen Torp
Statsråder i Regjeringen Gerhardsen III
Statsråder i Regjeringen Gerhardsen IV
Norske statsråder etter 1945
Stortingsrepresentanter fra Ap
Stortingsrepresentanter for Akershus
Stortingsrepresentanter 1950–1953
Stortingsrepresentanter 1954–1957
Stortingsrepresentanter 1958–1961
Stortingsrepresentanter 1961–1965
Stortingsrepresentanter 1965–1969
Nobelkomiteens medlemmer og varamedlemmer
Ledere for Europabevegelsen
Norske sakprosaforfattere
Formenn av Det Norske Studentersamfund
Norske motstandsfolk under andre verdenskrig
Norske konsentrasjonsleirfanger under andre verdenskrig
Personer fra Oslo
Personer begravet på Vestre gravlund
Nordishavet

Nordishavet, eller Polhavet, er det minste av jordens fem verdenshav, og omfatter de arktiske områdene. Følgende land har kyst mot Nordishavet: Norge, Russland, USA, Canada, Grønland og Island. Iblant regnes Grønlandshavet, som ligger mellom Grønland, Jan Mayen og Svalbard, samt Norskehavet, til Nordishavet, men de kan også regnes til Atlanterhavet.

Nordishavet dekker et areal på ca. 15,5 millioner km², har et gjennomsnittlig dyp på 1 205 m og rommer en vannmengde på 18,75 millioner km³. I visse sammenhenger kan en se Nordishavet, Barentshavet, Karahavet og Norskehavet omtalt som et sammenhengende arktisk hav.

Randhav og større bukter 
 Barentshavet
 Kvitsjøen
 Karahavet
 Laptevhavet
 Østsibirhavet
 Tsjuktsjerhavet
 Beauforthavet
 Nordvestpassasjene
 Hudsonbukta
 Baffinbukta
 Lincolnsjøen
 Framstredet
 Grønlandshavet

Geologi og bunnforhold 

Den eurasiske kontinentalplaten fortsetter utenfor kysten av Russland som en bred kontinentalsokkel som omfatter Barentshavet, Karahavet og de østlige delene av Nordishavet, dvs. Laptevhavet, Østsibirhavet og Tsjuktsjerhavet.  Her er Nordishavet et grunt sokkelhav med en dybde på under 200 m. Nord for Sibir har sokkelen en bredde på 600-800 km, mens den i de vestlige delene av havet er mye smalere.

Selve polarbassenget har over store områder dyp på over 3 000 m, men er oppdelt ved tre parallelt gående rygger. Den midtarktiske ryggen strekker seg fra nordøstpynten av Grønland mot Nysibirøyene. Den mektige Lomonosovryggen strekker seg fra nord for Grønland til Nysibirøyene. Nordvest for Ellesmereøya går Alfaryggen ut i polbassenget og fortsetter i Mendelejevfjellene, som slynger seg i retning av sokkelen utenfor Øst-Sibir-havet.

Mellom Den midtarktiske ryggen og sokkelen utenfor Barentshavet og Karahavet ligger Frambassenget, som er 4 665 m på det dypeste. Mellom Den midtarktiske ryggen og Lomonosovryggen ligger Det eurasiske bassenget. Makarovbassenget er dyphavet mellom Lomonosovryggen og Alfaryggen/Mendelejevfjellene, og Kanadabassenget er det store dyphavsbekkenet mellom Alfaryggen og Alaska.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kart over havbunnen
 Mot et isfritt Arktis? Cicerone nr. 2/2000
 Hvem skal eie Nordpolen? – nyhetsoppslag i Aftenposten
  Isutbredelsen, daglig oppdatert
 Kart som viser Arktika-kontinentet med Laurentia, Siberia (Angaraland) og Baltica for 2 mrd år siden - Russian Journal of Earth Sciences (WDCB).

 
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Verdens geografiske ytterpunkter
KPI

KPI kan bety
 Key Performance Indicators (KPI'er), et måletall som brukes for å evaluere måloppnåelse.
 Konsumprisindeks
Liste over norske departementer

En liste over departementer i Norge, oppdatert 1. januar 2014.

Nåværende departementer
 Arbeids- og inkluderingsdepartementet
 Barne- og familiedepartementet
 Finansdepartementet
 Forsvarsdepartementet
 Helse- og omsorgsdepartementet
 Justis- og beredskapsdepartementet
 Klima- og miljødepartementet
 Kommunal- og distriktsdepartementet
 Kulturdepartementet
 Kunnskapsdepartementet
 Landbruks- og matdepartementet
 Nærings- og fiskeridepartementet
 Olje- og energidepartementet
 Samferdselsdepartementet
 Utenriksdepartementet

 Statsministerens kontor

Nedlagte departementer

Fotnoter

Se også 
 Departement
 Regjeringsrådet/statsrådet i 1814

Eksterne lenker
 Nedlagte norske departementer og sekretariater 1945 - 

Norske departementer
Barne- og familiedepartementet

Barne- og familiedepartementet (BFD) er et norsk departement som arbeider med spørsmål som gjelder barn og unges oppvekst og levekår, familier, kirkesaker, religion og livssyn, og forbrukerpolitikk.

Barne- og familiedepartementet ble opprettet i 1956 som Familie- og forbrukerdepartementet, og har hatt en rekke navn gjennom sin historie. Dagens navn ble tatt i bruk i 1991 og igjen i 2019 da Kjell Ingolf Ropstad ble barne- og familieminister, mens likestillingssaker ble flyttet til Kulturdepartementet. Samtidig ble ansvaret for kirkesaker og andre religions- og livssynsspørsmål flyttet fra Kulturdepartementet til Barne- og familiedepartementet.

Historie 

Barne- og familiedepartementet ble etablert 21. desember 1956 under navnet Familie- og forbrukerdepartementet. I 1972 ble departementet slått sammen med Lønns- og prisdepartementet til Forbruker- og administrasjonsdepartementet, og overtok saksfelt fra enkelte andre departementer.

1. januar 1990 ble Familie- og forbrukerdepartementet gjenopprettet som eget departement og fikk overført saksområder fra Forbruker- og administrasjonsdepartementet, Sosialdepartementet, Kommunal- og arbeidsdepartementet, Justisdepartementet, Miljøverndepartementet (SFT) og Kulturdepartementet.

Departementet har hatt følgende navn:
Familie- og forbrukerdepartementet (1956–1972 og 1990)
Barne- og familiedepartementet (1991–2005)
Barne- og likestillingsdepartementet (2006–2009)
Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet (2010–2016)
Barne- og likestillingsdepartementet (2016–2019)
Barne- og familiedepartementet (2019–)

Status
Departementet hadde i utgangspunktet lav status i regjeringsapparatet. Haakon Lie skal internt i Arbeiderpartiet ha omtalt det som "Kjøkken- og kjerringdepartementet". Departementet hadde få saker de første årene. Da Elsa Skjerven ble utnevnt til statsråd i dette departementet i 1965, skal det ha ligget kun en sak og ventet: En forskrift om bunader.

Flere saker
I 2019 fikk departementet overført ansvaret for kirkesaker og andre religions- og livssynspørsmål, mens likestillingssaker ble flyttet til Kulturdepartementet. Gjennom å ha fått ansvaret for kirkesaker er departementet fra 2019 en av to etterfølgere (ved siden av Kunnskapsdepartementet) etter Kirke- og undervisningsdepartementet, opprettet i 1814 som Norges eldste departement og også kalt 1. departement.

Organisasjon

Avdelinger
Departementet har fire avdelinger:

 Barnevernsavdelingen
 Familie- og oppvekstavdelingen
 Forbruker-, tros- og livssynsavdelingen
 Plan- og administrasjonsavdelingen

Underliggende etater 
 Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet
 Barneombudet
 Diskrimineringsnemnda
 Fylkesnemndene for barnevern og sosiale saker
 Forbrukertilsynet
 Forbrukerrådet
 Likestillings- og diskrimineringsombudet
 Sekretariatet for Markedsrådet og Forbrukerklageutvalget

Referanser

Eksterne lenker
 
 Pressemelding om nedleggelsen av departementet

Norske departementer
Barn
Helse- og omsorgsdepartementet

Helse- og omsorgsdepartementet (forkortet HOD) er et norsk departement som har ansvaret for helsepolitikk, folkehelse, alkohol- og narkotikapolitikk, helsetjenester og helselovgivning i Norge. Departementet har som mål å sørge for at befolkningen får gode og likeverdige helsetjenester uavhengig av bosted og økonomi, og bidra til å fremme god folkehelse.

Helsedepartementet har syv avdelinger:
 Folkehelseavdelingen
 Spesialisthelsetjenesteavdelingen
 Eieravdelingen
 Helserettsavdelingen
 Kommunetjenesteavdelingen
 Administrasjonsavdelingen
 Budsjett- og økonomiavdelingen

Etter å ha hatt midlertidige lokaler i Universitetsgata 2 siden juli 2011, flyttet departementet 15. juni 2012 inn i det nye byggetrinn 6, R6, i Regjeringskvartalet, med adresse Teatergata 9.

Underliggende etater 
 Bioteknologirådet
 Direktoratet for e-helse
 Direktoratet for strålevern og atomsikkerhet
 Eldreombudet
 Folkehelseinstituttet
 Helsedirektoratet
 Helfo
 Nasjonalt klageorgan for helsetjenesten
 Norsk pasientskadeerstatning
 Statens helsetilsyn
 Statens legemiddelverk
 Statens undersøkelseskommisjon for helse- og omsorgstjenesten
 Veterinærmedisinsk legemiddelinformasjonssenter

Regionale helseforetak og tilknyttede virksomheter
 Helse Nord
 Helse Midt-Norge
 Helse Vest
 Helse Sør-Øst
 Vinmonopolet

Referanser

Eksterne lenker 
 Helse- og omsorgsdepartementet

Norske departementer
Norges helsevesen
Helsemyndigheter
Windows 98

Windows 98 (kodenavn: Memphis, versjon: Windows 4.1) er et operativsystem laget av Microsoft. Det ble sluppet 25. juni 1998 og var egentlig bare en oppgradering av Windows 95. Versjonen inneholdt forbedret støtte for blant annet USB og AGP.

Til tross for at Windows 98 var større og dermed på mange maskiner tregere enn Windows 95, solgte det bra.

Windows 98 SE (Second edition, «Andre utgave») ble sluppet 9. mai 1999 og var en stor forbedring i stabilitet ifra den første versjonen.

Windows 98 SE ble senere erstattet av Windows ME 14. september 2000, og støtte for Windows 98 og 98 SE sluttet 30. Juni 2002.

Forbedringer til maskinvarestøtte

Windows Driver Model
Windows 98 var det første operativsystemet som brukte Windows Driver Model. Windows Driver Model ble introdusert slik at programvareutviklere kunne designe drivere som ville være kompatible med fremtidige versjoner av Windows.

USB
Windows 98 hadde bedre støtte for USB enn sin forjenger, Windows 95. Windows 98 støtter bruk av USB huber, skannere, printere, mus og tastatur, men ikke USB minnepinner. Windows 98 SE inkluderte også lyddrivere for USB.

ACPI
Windows 98 introduserte også ACPI 1.0-standarden. Den definerer et felles grensesnitt for maskinvare, maskinvaregjenkjenning og hovedkort. Dette tilater bruk av Hvilemodus og Dvalemodus, men støtte for dette var veldig begrenset i begynnelsen av ACPIs introduksjon.

Referanser 

Microsoft Windows
DOS-utvidere
Programvare fra 1998
Opphør i 2006