alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Land of the Dead

Land of the Dead (2005) er den fjerde filmen i George A. Romeros «Dead Series» som startet med Night of the Living Dead, og som fortsette med oppfølgerne Dawn of the Dead og Day of the Dead. Romero brukte Universal logo fra 1930-tallet som en måte å vise ære til de klassiske Universal-skrekkfilmene fra den perioden.

Handling 
Etter krigen mellom zombiene og menneskeheten har zombiene vunnet, men noen mennesker har klart og komme seg i sikkerhet i byen Pittsburgh i Pennsylvania. Der en føydalsk regjering styrer. Mye av byen er omringet av et elektrisk gjerde som skal beskytte folket fra Zombiene som er utenfor. Fiddler's Green, som er i sentrum av byen, er der alle de rike og mektige menneskene i byen er samlet og bor i store hus og får god mat, mens utenfor bor de fattige, som nesten ikke får noe hjelp og ikke får utdanning. Lederen av denne byen er Paul Kaufman (Dennis Hopper). Han er en tyrann og holder folket nede med hans store og mektige hær, men etter hvert går alt dette i helvete når zombiene bryter seg inn i byen. Dette byr på problemer når zombiene begynner å kommunisere med hverandre og etter hvert kommer zombiene i sentrum av byen og dreper mesteparten av de rike og mektige i byen som ødelegger det føydalske systemet i byen. Etterhvert blir zombiene kastet ut. Etterpå blir det et mer demokratisk system i byen.

Kritikk 
Eli Roth  fra Hostige og Guillermo del Toro fra Pans Labyrint sa at filmen Land of the Dead spesielt Guillermo Del Toro sa "Finally someone was smart enough to realize that it was about time, and gave George the tools. It should be a cause of celebration amongst all of us that Michelangelo has started another ceiling. It's really a momentous occasion ..."

Filme fikk generelt ganske bra kritikk fra The New York Times, The Hollywood Reporter, Premiere, Variety, Slate og Los Angeles Time og den fikk 74% fra Rotten Tomatoes alt i alt fikk filmen helt okay kritikk fra media.

Rolleliste 
 Simon Baker som Riley Denbo
 John Leguizamo som Cholo DeMora
 Dennis Hopper som Paul Kaufman
 Robert Joy som Charlie Houk
 Tony Nappo som Foxy
 Jennifer Baxter som zombie
 Shawn Roberts som Mike
 Pedro Miguel Arce som Pillsbury
 Bruce McFee som Mulligan
 Alan van Sprang som Brubaker
 Devon Bostick som Brian
 Simon Pegg som Zombie 
 Tom Savini som Zombie

Se også 
 Liste over zombiefilmer

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 George Romero interview for Land Of The Dead

Zombiefilmer
Skrekkfilmer fra USA
Filmer fra 2005
Engelskspråklige filmer
Oppfølgerfilmer
Oranjefristaten

Republikken Oranjefristaten (afrikaans: Oranje-Vrystaat) var en uavhengig boerstat i det sørlige Afrika i andre halvdel av det 19. århundre. Den ble senere en provins i Sør-Afrika, og er den historiske forgjengeren til dagens provins Free State i  Republikken Sør-Afrika. Oranjefristaten lå mellom elvene Oranje og Vaal. Grensene ble bestemt av Storbritannia i 1848 da regionen ble proklamert som Orange River Sovereignty med en resident i Bloemfontein.

I den nordlige delen av territoriet ble en voortrekker–republikk etablert ved Winburg i 1837. Denne staten slo seg sammen med republikken Potchefstroom som senere ble del av Den sørafrikanske republikk.

Etter at Republikken Transvaal (Den sørafrikanske republikk) fikk uavhengighet, anerkjente britene uavhengigheten til Oranjefristaten den 17. februar 1854, og landet ble offisielt uavhengig den 23. februar 1854 med signeringen av Bloemfonteinkontrakten. Republikken ble umiddelbart satt i verk og bestod av både Orange River Sovereignty og republikken Winburg–Potchefstroom.

Selv om Oranjefristaten utviklet seg til en politisk og økonomisk vellykket republikk, opplevde den kronisk konflikt med britene (se boerkrigene) før den til slutt ble annektert som Orange River Colony i 1900. Den sluttet å eksistere som uavhengig boerrepublikk den 31. mai 1902 med signeringen av Vereenigingavtalen etter andre boerkrig. Den sluttet seg til Unionen Sør-Afrika i 1910 som senere ble Republikken Sør-Afrika i 1961, som en provins sammen med Kapp-provinsen, Natal og Transvaal, den andre erobrede boerrepublikken.

Republikkens navn kommer fra navnet de nederlandske protestantiske nybyggerne gav til elven Oranje, som var oppkalt til ære for den nederlandske herskende familien, huset Oranje.

Se ogå 
Liste over Oranjefristatens statspresidenter

Tidligere land i Afrika
Sør-Afrikas historie
Stater og territorier etablert i 1854
Internasjonale relasjoner i 1854
Stater og territorier opphørt i 1902
Karl VI av Frankrike

Karl VI av Frankrike (født 3. desember 1368 i Paris, død 21. oktober 1422 samme sted), med tilnavnet den elskede (le Bienaimé) og den gale (le Fol eller le Fou), var konge av Frankrike fra 1380 og til sin død. I voksen alder hadde han psykotiske perioder med irrasjonell oppførsel, derav tilnavnet.

Liv og virke

Bakgrunn
Han var sønn av Karl V av Frankrike og Johanna av Bourbon. I en alder av elleve år ble han kronet som konge i katedralen i Reims. Han giftet seg med Isabella av Bayern i 1385.

Kongen blir gal 
Kongen led av en sinnslidelse. Sykdommen kom til å plage ham hele livet. På grunnlag av de symptomer som beskrives i kildene, har moderne leger beskrevet hans lidelse som enten schizofreni, porfyri eller bipolar affektiv sinnslidelse.

Det første kjente anfall fant sted i 1392, da kongens venn og rådgiver, Olivier V de Clisson, ble utsatt for mordforsøk. Karl var fast besluttet på å straffe den skyldige, Pierre de Craon, som hadde søkt tilflukt i Bretagne. Samtidige kilder beretter at Karl var som i en rus for å starte felttoget og samtidig hadde virket usammenhengende i sin tale. Karl drog av sted med en hær 1. juli 1392, men ble nærmest drevet ut i et vanvidd av utålmodighet over dens langsommelige fremskritt. 

Kongen ble plage av perioder med mentale forstyrrelser gjennom resten av sitt liv; under et anfald i 1393 kunne han for eksempel ikke huske sitt eget navn, visste ikke at han var konge og flyktet i redsel for sin egen dronning. Han kunne ikke gjenkjenne sine barn, men sin bror og rådgivere husket han navnene på, og på personer som var døde. 

Under senere anfall kunne han streife rundt i palasset mens han hylte som en ulv, nekte å bade i perioder på flere måneder og led av tvangstanker om at han var laget av glass.

Kongens mentale tilstand betød at regjeringsmakten var overlatt til hans embedsmenn og derfor sterkt avhengig av deres lojalitet; kongen kunne blant annet ikke lenger føre hæren i krig og Charles d'Albret, le Connétable de France, måtte for eksempel stå i spissen for hæren ved Agincourt.

Forholdet til England 
Karl VIs regjeringstid ble preget av gjentatte kriger mot England, senere kjent som hundreårskrigen. Det ble gjort et forsøk på å inngå en fred allerede i 1396, da den enda ikke syv år gamle prinsesse Isabella av Valois ble gift med den 29-årige Rikard II av England.

Freden i Frankrike holdt ikke og feiden mellom kongefamilien og den burgundiske fyrsteslekten kastet landet ut i anarki og kaos. I 1415 besluttet Englands konge Henrik V å ta fordel av denne situasjonen og foretok derfor en invasjon. Dette felttoget ble avgjort i slaget ved Agincourt hvor den franske hæren led et totalt og avgjørende nederlag til de tallmessig underlegne engelske styrkene. I 1420 måtte Karl, sterkt preget av sin sykdom, underskrive en fredsavtale hvor Henrik V ble anerkjent som Karl VIs arving, hans egen sønn ble erklært illegitim og hans datter Katherine av Valois ble forlovet med Henrik.
 
Karl VI er gravlagt i klosterkirken Saint-Denis.

Referanser

Eksterne lenker 
 Karl VI hos SNL

Franske monarker
Huset Valois
Personer fra Paris
Fødsler i 1368
Dødsfall i 1422
MS «Queen Elizabeth 2»

MS «Queen Elizabeth 2» var et cruiseskip tilhørende Cunard Line (eid av Carnival Corporation), og oppkalt etter det transatlantiske passasjerskipet RMS «Queen Elizabeth» som ble hugget i 1972. MS «Queen Elizabeth 2» var rederiets flaggskip inntil fartøyet ble erstattet av RMS «Queen Mary 2» i 2004. Hun ble bygget i Clydebank, ved elven Clyde i Skottland.

I sine 40 år i fart seilte skipet over det meste av verden, og ble i den siste perioden satt inn i cruisefart fra Southampton. Skipet ble tatt ut av tjeneste mot slutten av 2008 og ble siden benyttet som flytende hotell i Palm Jumeirah i Dubai.

Eksterne lenker 
 
 

Passasjerskip
Atlanterhavsskip
Cruiseskip
Cunard-skip
Skip fra 1967
Skip bygget i Storbritannia
Artikler i sjøfart-prosjektet
Den latviske sosialistiske sovjetrepublikk

Den latviske sosialistiske sovjetrepublikk (ofte forkortet Latviske SSR) var en delrepublikk i Sovjetunionen fra 1940 til 1991. Ble proklamert som en sovjetisk delrepublikk den 21. juli 1940. Hovedstad var Riga.

I en hemmelig tilleggsprotokoll til Molotov–Ribbentrop-pakten, en ikke-angrepsavtale mellom det nazistiske Tyskland og Sovjetunionen undertegnet i 1939, var det egentlig avtalt at Latvia og Estland lå i Sovjetunionens interessesfære, mens Litauen lå i Tysklands. Likevel kom Latvia under tysk okkupasjon den 10. juli 1941, noe som vedvarte frem til sovjetrusserne igjen overtok landet høsten 1944. Jødeforfølgelsene i Latvia under den tyske okkupasjonen fikk ingen offentlig oppmerksomhet før etter kommunismens fall i 1990. Etter krigen ble latvierne igjen ofre for Stalins terror; kollektiviseringen i jordbruket og russifiseringen på flere samfunnsområder medførte forfølgelser og massedeportasjoner. Utrenskningene kom også til å ramme latvisknasjonale kommunister.

Latvia er et typisk skogland med en treindustri med produksjon av slikt som fyrstikker og bygningsartikler. I den sovjetiske perioden ble det også reist bilindustri, elektroteknisk industri, næringsmiddelindustri og en oljehavn i Ventspils og levestandarden var stort sett høyere enn ellers i Sovjetunionen.

De latviske, estiske og litauiske sovjetrepublikkene gjenvant sin uavhengighet under den syngende revolusjonen i 1990/1991. Latvia erklærte å ha vært et okkupert land, og gjenopprettet Republikken Latvia den 21. august 1991. Sovjetunionen anerkjente Latvias uavhengighet den 6. september.

Litteratur 

Latvia
Sovjetrepublikk
Eddie Lewis

Eddie Lewis (født 17. mai 1974 i Cerritos, California, USA) er en amerikansk landslagsspiller i fotball som har spilt for en amerikansk og fire engelske klubber. Han spiller nå for LA Galaxy i Major League Soccer.

Lewis har spilt 73 landskamper, og scoret 8 mål for .

Biografi

Klubblag 
Eddie Lewis skrev under for den engelske klubben Fulham i mars 2000. Han debuterte for Fulham den 21. mars 2000 i en ligakamp mot Barnsley, og totalt spilte han 8 ligakamper for the Cottagers i siste del av 1999/00-sesongen. Hans første mål for Fulham kom 29. november 2000 da de slo Derby County 3-2 i den engelske ligacupen. I 2000/01-sesongen fikk han bokført 7 ligakamper for laget fra London. Den påfølgende sesongen ble det bare 1 ligakamp på Lewis, og den kom 11. mai 2002 da Fulham tapte 3-0 for Blackburn Rovers i Premier League, og det var også Lewis sin første kamp i den engelske toppdivisjonen.

I september 2002 ble han solgt til Preston North End for £ 500 000, og hans første kamp for Preston kom 11. september 2002. Denne kampen var mot Scunthorpe United i ligacupen, og tre dager senere fikk han sin ligadebut for the Lillywhites da Preston spilte 2-2 mot Sheffield Wednesday. Hans første mål for Preston kom da de slo Birmingham City 2-0 i ligacupen, mens hans første ligamål kom 30. november 2002 da Preston vant 2-1 over Coventry City. I 2002/03-sesongen scoret Lewis 5 ligamål på 38 kamper, i 2003/04-sesongen ble det 6 ligamål på 33 kamper, mens han i 2004/05 sesongen fikk bokført 4 ligamål på 40 kamper for klubben fra Lancashire.

I juni 2005 gikk Lewis gratis til Leeds United, og han debuterte for Leeds den 7. august 2005 i en ligakamp mot Millwall. Hans først mål for the Whites kom 20. august 2005 da Leeds vant 2-0 over Wolverhampton Wanderers i en ligakamp på Elland Road. Totalt scoret han 5 ligamål på 43 kamper for Leeds i 2005/06-sesongen, mens han i 2006/07-sesongen laget 3 ligamål på 41 kamper.

Etter å ha spilt 1 ligakamp og 1 cupkamp for Leeds i starten på 2007/08-sesongen ble han solgt til Derby County for et ukjent beløp i august 2007. Den 25. august 2007 spilte Lewis sin første kamp for Derby da de tapte 2-1 for Birmingham City i en ligakamp på Pride Park Stadium.

Karriere som spiller

Klubblag

Kilder 
 Rollin, Glenda & Rollin, Jack: SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2007-08 (side 488).  Headline Book Publishing, London. ISBN 978-0-7553-1664-9

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fotballspillere fra USA
Fotballspillere for San Jose Earthquakes
Fotballspillere for Fulham FC
Fotballspillere for Preston North End FC
Fotballspillere for Leeds United FC
Fotballspillere for Derby County FC
Fotballspillere for Los Angeles Galaxy
Personer fra Cerritos
Fødsler i 1974
Michael Mann (sosiolog)

Det finnes flere personer ved navn Michael Mann.

Michael Mann (født 1942) er en britisk-født professor i sosiologi ved University of California, Los Angeles (UCLA) og gjesteprofessor ved Queen's University Belfast. Mann har både britisk og amerikansk statsborgerskap. Han tok bachelorgraden i moderne historie ved University of Oxford i 1963 og doktorgraden i sosiologi ved samme institusjon i 1971. Mange av hans bøker har vært skrevet i skjæringspunktet mellom historie og sosiologi. 

Mann var tilknyttet London School of Economics and Political Science (LSE) fra 1977 til 1987 og har vært professor i sosiologi ved UCLA fra sistnevnte år. Mann er særlig kjent for The Sources of Social Power, som foreløpig har kommet i to bind. Mann jobber for tiden med tredje bind av dette verket.

Utvalgte publikasjoner 
 Consciousness and Action Among the Western Working Class 1981. ISBN 0-391-02268-7
 The Sources of Social Power: Volume 1, A History of Power from the Beginning to AD 1760, Cambridge University Press, 1986. ISBN 0-521-30851-8
 The Sources of Social Power: Volume 2, The Rise of Classes and Nation States 1760-1914, Cambridge University Press, 1993. ISBN 0-521-44015-7
 Incoherent Empire, Verso, 2003. ISBN 1-85984-582-7
 The Autonomous Power of the State. European Sociology Archives, 1984.
 The Dark Side of Democracy: Explaining Ethnic Cleansing. Cambridge: Cambridge University Press, 2005.  ISBN 978-0-521-53854-1.

Referanser

Eksterne lenker 
 Professor Michael Mann – UCLA Department of Sociology webpage
 Conversation with Michael Mann – UC Berkeley transcript and webcast of interview with Michael Mann regarding his recent publication, Incoherent Empire.
 Ethnic Cleansing – The other side of the nation? – Review of Mann's Dark Side of Democracy by T.K. Vogel in the Neue Zurcher Zeitung, September 17, 2005
 Political Studies Review, Special Issue dedicated to Michael Mann's Fascists and The Dark Side of Democracy, September 2006 – Vol. 4 Issue 3 Page 247-395
 Webcast of Michael Mann in the conference "The Social and Political Relevance of  Gellner's Thought Today" held at the National University of Ireland, Galway in May 2005.

Britiske sosiologer
Britiske historikere
Fødsler i 1942
Sør-Forså kraftverk

Sør-Forså kraftverk er et vannkraftverk ved Forså på Rolla i Ibestad kommune i Troms og Finnmark fylke.

Det opprinnelige kraftverket (400 kW) ble bygget ca. 1934. Det nye kraftverket utnytter i dag et fall på ca. 150 meter via rørgate i GUP (970m) og stål (180m) fra Forsåvatnet (Storvatnet) til havnivå ved Astafjorden.

Forsåvatnet reguleres mellom 156 og 154 moh. Skipsvatnet er hovedmagasin for kraftverket og reguleres mellom 163 og 159 moh.

Det er installert en francisturbin på 1,1 MW. Midlere årsproduksjon er på 6,2 GWh.

Kraftverket er eid av Hålogaland kraft AS.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Nordkraft

Småkraftverk i Troms og Finnmark
Kraftverk i Ibestad
Nordkraft
Kraftverk etablert i 1986
Nord-Forså kraftverk

Nord-Forså kraftverk er et vannkraftverk ved Forså på Rolla i Ibestad kommune i Troms og Finnmark fylke.

Kraftverket utnytter et fall på ca. 236 meter fra Sandvatnet til havnivå ved Astafjorden. Sandvatnet reguleres mellom 240 og 232 moh.

Det er installert en peltonturbin på 1,2 MW. Midlere årsproduksjon er på 6 GWh.

Kraftverket er eid av Nordkraft.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
Nordkraft

Småkraftverk i Troms og Finnmark
Kraftverk i Ibestad
Nordkraft
Kraftverk etablert i 1957
Akutt pankreatitt

Akutt pankreatitt eller akutt bukspyttkjertelbetennelse  er en betennelse i bukspyttkjertelen.  Avhengig av grad kan den ha alvorlige komplikasjoner og høy dødelighet på tross av behandling.  

Pankreatitt oppstår når fordøyelsesenzymene som blir dannet i bukspyttkjertelen blir aktivert inne i selve kjertelen. Når dette forekommer, tærer enzymene på organet og skaper en akutt betennelse. Denne prosessen kan oppstå når pankreasutførselsgangen (ductus pancreaticus) blir blokkert, slik at enzymene ikke kan renne ut i tynntarmen, eller dersom pankreassekresjonen er veldig tyktflytende.  

De vanligste årsakene til akutt pankreatitt er gallesteiner, alkoholinntak, medikamenter, enkelte virus (spesielt kusmaviruset) og traumer. I 15-25% av tilfellene finner en ingen klar årsak, og tilstanden blir da karakterisert som "idiopatisk". Overvekt er en assosiert risikofaktor. Pankreatitt oppstår i alle aldersgrupper, men er mest vanlig hos middelaldrende personer.  

Det mest typiske symptomet er sterke, akutte smerter i øvre del av buken. Disse smertene stråler gjerne ut i ryggen eller ligger som et "belte" rundt kroppen. I tillegg er kvalme, oppkast, forstoppelse, oppblåsthet og dehydrasjon vanlig. Feber kan forekomme, og er ofte et tegn på et alvorlig forløp. Tap av store mengder væske er vanlig, og dette kan i alvorlige tilfeller føre til hypovolemisk sjokk. Det er ikke uvanlig at pasienter med pankreatitt må ha tilførsel av så mye som 3-5 liter intravenøs væske daglig. Sjokk er den vanligste dødsårsaken ved pankretitt, i tillegg til bakteriell infeksjon med sepsis (blodforgiftning), indre blødninger (hemorrhagisk pankreatitt) og peritonitt (bukhinnebetennelse).  

Diagnosen blir stilt ved klinisk undersøkelse og blodprøver, hvor verdiene av enzymene lipase og amylase i blodet vil være forhøyet. I tillegg finner en vanligvis forhøyede betennelsesmarkører, fremfor alt høy CRP. Elektrolyttforstyrrelser er vanlig, og lave nivåer av kalsium i blodet er et tegn på dårlig prognose. Ultralyd eller CT blir brukt for å fastslå hvor alvorlig utbredelsen av betennelsen i buken er, og om det foreligger nekrose. I tilfeller av nekrotisk pankretitt er ofte antibiotika eller kirurgi nødvendig.  

Milde og moderate tilfeller behandles med intravenøs væsketilførsel, smertelindring, kortvarig faste og nøye observasjon på sykehus. Ved alvorlige tilfeller, eller dersom komplikasjoner oppstår, kreves det ofte antibiotikabehandling og/eller kirurgi. Dersom gallesteiner blir fastslått å være årsaken, kan disse fjernes med en minimal-invasiv metode kalt ERCP. 

Sykdommer i fordøyelsessystemet

de:Akute Pankreatitis
Håndball-EM 2008 for menn

Håndball-EM 2008 for menn var det åttende europamesterskapet i håndball for menn, og ble arrangert 17.- 27. januar 2008 i Norge. Kampene ble spilt Bergen, Drammen, Lillehammer, Stavanger og Trondheim. Danmark vant turneringen etter at de slo Kroatia i finalen.

Deltakernasjoner

Gruppe A

Kampene

Gruppe B

Kampene

Gruppe C

Kampene

Gruppe D

Kampene

Gruppe I

Kampene

Gruppe II

Kampene

Kamp om 5.-plassen

Finalekampene

Semifinalene

Bronsefinalen

Finalen

Sluttresultater

Spillesteder 

 Stavanger − Stavanger Idrettshall,  Gruppe A
 Drammen – Drammenshallen, Gruppe B
 Bergen − Haukelandshallen,  Gruppe C
 Trondheim − Trondheim Spektrum, Gruppe D
 Lillehammer − Håkons Hall, finalespill

Eksterne lenker 
 
 Offisiell side for EHF (European Handball Federation)

 
Håndball-EM 2008 for menn
Fermín Cacho

Fermín Cacho Ruiz (født 16. februar 1969 i Ágreda) er en tidligere spansk friidrettsutøver. Han vant 1500 meter under OL 1992, og satte i 1997 europarekord på 1500 meter, som stod til den ble slått av Mo Farah i 2013. 

Cacho feiret sin første triumf under innendørs-EM i Glasgow 1990, da han ble nummer to, like bak tyske Jens-Peter Herold. Under innendørs-VM 1991 i Sevilla ble Cacho også nummer to, denne gang slått av Algeries Noureddine Morceli.

Foran OL 1992 i Barcelona ble ikke Cacho regnet blant gullfavorittene. Løpet gikk imidlertid i svært langsomt tempo, og i spurten kunne ingen holde Cachos tempo. Han vant gull på tiden 3.40,12.

Under innendørs-VM 1993 i Stuttgart tok Cacho igjen sølv. Året etter tok han gull på 1500 meter under EM i Helsingfors. 

Under OL 1996 i Atlanta ble han heller ikke regnet blant de største favorittene, selv om han var tittelforsvarer. På tredje runde av 1500-meterløpet falt marokkaneren og storfavoritten Hicham El Guerrouj. Cacho måtte hoppe over Guerrouj, for ikke selv å falle, og tapte verdifulle meter til Noureddine Morceli. I mål var Cacho nummer to. 

Under VM 1997 i Athen ble Cacho igjen sølvvinner, denne gang slått av El Guerrouj. En uke senere under et stevne i Zürich satte Cacho ny europarekord med tiden 3.28,95. Den siste mesterskapsmedaljen tok han under EM 1998 i Budapest, der han tok bronse bak landsmannen Reyes Estevez og portugiseren Rui Silva.

OL-medaljer 
 OL-1992  Barcelona - gull på 1500 meter
 OL-1996  Atlanta - sølv på 1500 meter

VM- og EM-medaljer 
 VM 1993  Stuttgart - sølv på 1500 meter
 VM 1997  Athen - sølv på 1500 meter
 EM 1994  Helsingfors - gull på 1500 meter
 EM 1998  Budapest - bronse på 1500 meter

Bestenoteringer 
 800 Meter: 1.45,37 (1991)
 1500 meter: 3.28,95 (1997) – europarekord
 En engelsk mil: 3.49,56 (1996)
 3000 meter: 7.37,02 (1999) – innendørs satte han i 1996 europarekord med tiden 7.36,61

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske mellomdistanseløpere
Olympiske mestere for Spania
Olympiske sølvmedaljevinnere for Spania
Europamestere i friidrett
Medaljevinnere under Sommer-OL 1992
Deltakere for Spania under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Medaljevinnere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Spania under Sommer-OL 1996
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1996
Personer fra provinsen Soria
Deltakere for Spania under VM i friidrett 1997
Deltakere for Spania under EM i friidrett 1998
EM-bronsemedaljevinnere i friidrett for Spania
Deltakere for Spania under VM i friidrett innendørs 1991
Blackwall

Blackwall er et område i Tower Hamlets i London. Det ligger på nordbredden av Themsen. Blackwall Tunnel går fra området til Greenwich på den andre siden av elven. Det lille distriktet ved Blackwall Stairs var kjent som Blackwall fra minst 1300-tallet. antagelig avledet fra fargen på elvemuren, som ble bygget i middelalderen. I henhold til folketellingen i 2011 har stedet (Blackwall og Cubitt Town Ward) en befolkning på 19 461.

Det gikk tidligere en jernbane fra Minories til Blackwall via Stepney, kjent som London and Blackwall Railway. Den strakk seg over omkring fem km, og mye av Docklands Light Railways spor går over de gamle broene. I 1836 ble jernbanen formelt godkjent under navnet «The Commercial Railway». 

Blackwall var hjemmet til flere kjente sjømenn, som Horatio Nelson og Walter Raleigh. I 1606 la kolonister ut derfra for å reise til Nord-Amerika, i skip eid av London Virginia Company. Et av de største verftene ved Themsen lå i Blackwall fra det 17. til det 20. århundre. 

Handlingen i TV-serien London's Burning er lagt til en fiktiv brannstasjon i Blackwall. 

Landemerket Blackwall Point ligger ikke i Blackwall, men på nordspissen av Greenwichhalvøya på den andre siden en Themsen. Stedet har fått sitt navn fordi denne delen av Themsen kalles Blackwall Reach.

Referanser 

Steder i Tower Hamlets
Byer ved Themsen