alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
KV60

Gravstedet KV60 som befinner seg i Kongenes dal nær dagens Luxor i Egypt, er en av mer forvirrende graver i Tebens nekropolis, på grunn av usikkerheten om identiteten til en kvinnelig mumie funnet der (KV60A), selv om den blant enkelte som den kjente egyptologen Elizabeth Thomas, ble ansett å være faraoen Hatshepsut fra det 18. dynasti. Egyptologen Zahi Hawass har nylig gjort seg til talsmann for den samme teorien.

Da graven ble oppdaget av Howard Carter i 1903, ble det fastslått at var blitt plyndret og skjendet i oldtiden, men inneholdt fortsatt to mumier, sammen med noe sterkt skadet gravgods; Carter gjorde tilsynelatende lite arbeid i graven.

I 1906 gjenåpnet Edward R. Ayrton den, og fjernet en mumie, KV60B, sammen med kisten den var i og flyttet den til Det egyptiske museet. På kisten stod navn og tittel: kongelig sykepleier, In. Denne figuren er alminnelig identifisert som Sit-Ra, kalt In, den kongelige sykepleieren til Hatshepsut. Siden verken Carter eller Ayrton tegnet plantegner eller kart som viste hvor graven befant seg ble beliggenheten glemt.

Egyptologen Elizabeth Thomas var i 1966 den første til å foreslå at den andre (uidentifiserte) mumien kunne være Hatshepsut, flyttet dit (til graven til sykepleieren hennes) av Thutmose III, som en del av hans kampanje av offisiell fiendtlighet mot henne.

I 1990 ble graven gjenoppdaget, gjenåpnet og ordentlig utgravd av et team ledet av Donald P. Ryan og Mark Papworth. Dette fremskaffet beviser som både støttet og kastet tvil over Thomas' teori. Opplysninger som støttet teorien var at mumien viste seg å være av en relativ gammel dame, med hennes venstre arm i en posisjon som markerte at det er en kongelig mumie. På den andre side var ikke noe av keramikkfragmentene som ble funnet under utgravningen som ble datert tidligere enn det 20. dynasti. Mest interessant, er en ansiktsmaske av tre fra en kiste til muligens en mann (den hadde tilsynelatende en utforming som ville passe med et falskt skjegg) som ble funnet – men graven inneholder kun kvinner, og Hatshepsut er kjent for å ha brukt et falskt skjegg. Mumie ble lagt i en ny trekiste, og etterlatt i graven, som ble forseglet på nytt.

Tidlig i 2007 ble graven gjenåpnet og den andre mumien, KV60A, ble fjernet for testing. Den 27. juni 2007 ga direktør for Supreme Council of Antiquities Zahi Hawass det som ansees det definitive beviset for at dette "korpulente, gamle" legeme virkelig var Hatshepsut.

Referanser

Videre lesing 
 Nicholas Reeves and Richard H. Wilkinson, The Complete Valley of the Kings (Thames & Hudson, 1996) pp. 186–187.
 Donald P. Ryan, "Who is buried in KV60", KMT 1:1, 1990.
 Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo.

Eksterne lenker
 Teben kartprosjekt: KV60 - Innbefatter beskrivelse, bilder og plantegninger over gravstedet (engelsk)
 Donald Ryans hjemmeside – Inneholder foto av mumien funnet i KV60.
 Unidentifiserte mumier – Flere bilder og informasjon om mumiene.

KV60
Vitenskap i 1903
Byggverk fullført på 1300-tallet f.Kr.
Leo Raubal

Leo Rudolf Raubal jr. (født 12. oktober 1906 i Linz, død 18. august 1977 i Spania) var en østerriksk lærer og offiser under andre verdenskrig. Han er mest kjent som en av Adolf Hitlers slektninger. Han satt flere år i sovjetisk fangenskap etter å ha blitt tatt til fange i 1943.

Liv og virke 
Han var sønn av Leo Raubal senior og hans kone Angela Hammitzsch som var Adolf Hitler sin halvsøster.

Raubal jr. jobbet i Salzburg som lærer i kjemi. Han besøkte sin mor sporadisk mens hun bodde i Berchtesgaden. Før den andre verdenskrigen brøt ut ble han leder for et stålverk i Linz. I oktober 1939 fikk han en innkallelse til den tyske Heer i Wehrmacht og han ble løytnant i ingeniørkorpset.

Han ble skadet i januar 1943 under slaget om Stalingrad, og general Friedrich Paulus, som var sjef for den sovjetiske offensiven, ba Hitler om på et fly for å evakuere Raubal tilbake til Tyskland. Hitler nektet og Raubal ble tatt til fange av russerne, 31. januar 1943. Hitler ga ordre om å sjekke ut muligheten for en fangeutveksling med Sovjetunionen for Josef Stalins sønn, løytnant Jakov Dzhugashvili, som hadde sittet i tysk fangenskap siden 16. juli 1941. Stalin, som ikke var veldig glad i sønnen Jakov nektet å bytte sønnen hverken for Raubal eller Friedrich Paulus som senere også ble tatt til fange. Stalin skal ha uttalt «krig er krig», og han anså sønnen Jakov som en landsforræder fordi han hadde overgitt seg til fienden.

Raubal ble deretter internert i et fengsel i Moskva frem til han ble frigitt fra sovjetisk fangenskap den 28. september 1955. Han kom da tilbake til Linz i Østerrike hvor han arbeidet som lærer. Han døde under en ferie i Spania og ble begravet 7. september 1977 i Linz. Raubal hadde en sønn som het Peter (født i 1931). Han var utdannet ingeniør og bodde i Linz i Østerrike.

Referanser

Personer fra Linz
Østerrikere fra andre verdenskrig
Østerrikske pedagoger
Krigsfanger under andre verdenskrig
Personer tilknyttet det tredje rike
Tysk militærpersonell (Flyvåpenet i Wehrmacht)
Hitlers familie
Arméoffiserer
Yolande Beekman

Yolande Beekman (født Unternährer, 7. november 1911 i Paris, død 13. september 1944 i Dachau konsentrasjonsleir, Tyskland) var en spion under den andre verdenskrig. 

Hun var datter av en sveitsisk forretningsmann og vokste opp i London. Hun snakket flytende engelsk, tysk og fransk. Da andre verdenskrig brøt ut, ble hun med i Women's Auxiliary Air Force, hvor hun ble utdannet som radiotelegrafist. På grunn av hennes språkferdigheter og ekspertise som telegrafist ble hun rekruttert til det britiske Special Operations Executive (SOE) for å utføre arbeid i det nazi-okkuperte Frankrike. Offisielt ble hun med i SOE den 15. februar 1943.

I 1943 giftet Yolande seg med sersjant Jaap Beekman. som var stasjonert i den nederlandske hæren, men kort tid etter at ekteskapet ble inngått, sa hun farvel til sin mann og ble fløyet inn bak fiendens linjer i Frankrike. Beekman ble sluppet i fallskjerm over Frankrike om natten mellom 17. og 18. september 1943.

Hun var en effektiv og verdsatt agent som, i tillegg til mange svært viktige radiosendinger til London, tok ansvaret for fordelingen av militært materiell og våpen som ble sluppet fra allierte fly. Den 13. januar 1944 ble hun og hennes medagent Gustave Bieler arrestert av Gestapo, mens de hadde et møte på Café Moulin Brulé. Ved Gestapos franske hovedkvarter i Saint-Quentin ble de to agentene gjentatte ganger torturert, men de brøt aldri sammen. 

Hun skilte lag med Gustave Bieler som senere ble henrettet, og hun ble fraktet til et fengsel i Paris. Igjen ble hun brutalt avhørt flere ganger, og hun delte celle med Hedwig Müller (en sykepleier arrestert av Gestapo i 1944). I mai 1944 ble hun flyttet sammen med flere andre tilfangetatte SOE-agenter til et sivilt fengsel for kvinner i Karlsruhe i Nazi-Tyskland. 

Hun ble brått overført til Dachau konsentrasjonsleir med agentene Madeleine Damerment, Noor Inayat Khan og Eliane Plewman, den 11. september 1944, de kom frem til leiren dagen etter. Ved daggry den 13. september, dagen etter deres ankomst til Dachau, ble de fire unge kvinnene tatt med til en liten gårdsplass ved siden av krematoriet og tvunget til å knele på bakken. De ble så henrettet av et skudd gjennom bakhodet, og kroppene ble senere kremert.

Referanser 

Britisk etterretning
Britiske spioner
Personer fra London
Personer fra Paris
Spioner under andre verdenskrig
Sonya Olschanezky

Sonya Olschanezky (født 25. desember 1923 i Chemnitz, Sachsen, Tyskland, død 6. juli 1944 i Tyskland) var medlem av den franske motstandsbevegelsen frem til hun ble drept under andre verdenskrig.

Som datter av en russisk jøde, Eli Olschanezky, en kjemiingeniør som jobbet som selger for en fremstilling av dame-strømper, var hun sju år gammel da familien flyttet til Paris i Frankrike og hennes far åpnet en butikk med undertøy i Paris. Olschanezky var en flink student, men hennes største ambisjon var å bli danser, og etter endt skolegang jobbet hun en periode som au pair.

I mai 1940 ble Frankrike invadert av det nasjonalsosialistiske Tyskland. Det varte ikke lenge før Sonya hadde sluttet seg til den franske motstandsbevegelsen og ble stasjonert i Châlons-sur-Marne der hun tilbrakte mye av sin tid som kurer for meldinger mellom agenter fra det britiske Special Operations Executive (SOE) og til hemmelige agenter i Frankrike.

Etter den franske overgivelsen, samarbeidet den nye lederen, Henri-Philippe Pétain, om forfølgelsen av jødene i landet. I mai 1942 ble det gitt ordre om at alle jødiske menn, kvinner og barn skulle bære en seks-taggete gul stjerne på klærne for å markere at de var jøder. Den neste måneden ble Olschanezky arrestert og sendt til et fransk fengsel der hun ventet å bli sendt til en konsentrasjonsleir inne i Tyskland.

Da moren hennes hørte nyheten om datterens arrestasjon kontaktet hun venner i Tyskland som klarte å produsere falske papirer som sa at Sonya hadde "økonomisk verdifull kompetanse" som tyskerne trengte for krigsinnsatsen. Etter å ha fått de falske papirene og betalt en sum penger til de aktuelle tyske offisielle, ble Olschanezky frigitt fra fengsel.

Etter frigivelsen var Olschanezky tilbake til sitt motstandsarbeid, men i 1943 ble spion-nettverket forrådt og de fleste av dets ledende medlemmer ble arrestert. Imidlertid forble Olschanezky fri frem til hun ble fanget i januar 1944 og etter å ha blitt avhørt av Gestapo hun ble fengslet på nytt.

13. mai 1944 fraktet tyskerne Sonya og syv andre SOE-agenter, Yolande Beekman, Eliane Plewman, Madeleine Damerment, Odette Sansom, Diana Rowden, Andrée Borrel og Vera Leigh, til Tyskland. Den 6. juli 1944 ble Sonya sendt til en konsentrasjonsleir og samme dag som hun ankom ble hun injisert med en dose fenol og satt i krematoriet-ovnen.

Franske motstandsfolk fra andre verdenskrig
Franske spioner
Au pairer
Personer fra Chemnitz
Spioner under andre verdenskrig
Personer drept i andre verdenskrig
Aleochara

Aleochara er en artsrik slekt av biller som hører til den store underfamilien Aleocharinae i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet over 400 arter, 26 av dem er funnet i Norge.

Utseende  
Små til middelsstore (2-8 millimeter), oftest mer eller mindre brunaktige kortvinger. De fleste artene er forholdsvis store og brede til småkortvinger å være. Føttene på alle tre beinpar er fem-leddete, og maksillepalpene består også av fem ledd.

Levevis 
Artene i denne slekten har larver som lever som parasitter på larver og pupper av tovinger (Diptera). En del av artene kan være tallrike ved fersk møkk der det gjerne utvikler seg rikelig med fluelarver.
Arten Aleochara bilineata har vært noe brukt i biologisk kontroll av fluelarver.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Aleocharini  – 26 arter i Norge
 Slekten Aleochara Gravenhorst, 1802
 Arter funnet i Norge:
 Aleochara curtula (Goeze, 1777)
 Aleochara brevipennis Gravenhorst, 1806 
 Aleochara intricata Mannerheim, 1830 
 Aleochara tristis Gravenhorst, 1806 
 Aleochara moesta Gravenhorst, 1802 
 Aleochara inconspicua Aubé, 1850 
 Aleochara sparsa Heer, 1839 
 Aleochara stichai Likovsky, 1965
 Aleochara kamila Likovsky, 1984 (= Aleochara diversa (J. Sahlberg, 1876) nec Mulsant & Rey, 1853)
 Aleochara funebris Wollaston, 1864 (= Aleochara albovillosa Bernhauer, 1901)
 Aleochara peeziana Lohse, 1961 
 Aleochara lanuginosa Gravenhorst, 1802 
 Aleochara lygaea Kraatz, 1862 
 Aleochara villosa Mannerheim, 1830
 Aleochara sanguinea (Linnaeus, 1758) 
 Aleochara fumata Gravenhorst, 1802 
 Aleochara moerens Gyllenhal, 1827 
 Aleochara laevigata Gyllenhal, 1810 
 Aleochara spadicea (Erichson, 1837)
 Aleochara bilineata Gyllenhal, 1810 
 Aleochara binotata Kraatz, 1856 (= Aleochara verna auct. nec Say, 1836)
 Aleochara suffusa auct. nec (Casey, 1906)
 Aleochara brundini Bernhauer, 1936 
 Aleochara bipustulata (Linnaeus, 1761) 
 Aleochara grisea Kraatz, 1856 
 Aleochara obscurella Gravenhorst, 1806 (= Aleochara algarum Fauvel, 1862)
 Aleochara punctatella Motschulsky, 1858 (= Aleochara obscurella auct.nec Gravenhorst, 1806)
 Arter funnet i Norden, men ikke i Norge:
 Aleochara haematoptera Kraatz, 1858 (= Aleochara haematodes Schaum, 1862)
 Aleochara spissicornis Erichson, 1839 
 Aleochara puberula Klug, 1833 
 Aleochara gaudiuscula Tottenham, 1939 (= Aleochara pulchra Bernhauer, 1901 nec Gravenhorst, 1806)
 Aleochara maculata Brisout de Barneville, 1866 
 Aleochara cuniculorum Kraatz, 1858  
 Aleochara ruficornis Gravenhorst, 1802 
 Aleochara erythroptera Gravenhorst, 1806 
 Aleochara verna Say, 1836

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1802
The Game (spill)

The Game (engelsk, «Spillet») er et mentalt spill hvor meningen er å unngå å tenke på spillet i seg selv. The Game består kun av å tape, som ifølge reglene må annonseres hver gang det skjer til minst én person. Det er ikke mulig å vinne i The Game, da spillet går ut på å la være å tenke på The Game så lenge som mulig. The Game har blitt beskrevet som poengløst og plagsomt, men på den andre siden også som utfordrende og moro å spille. The Game spilles av flere millioner verden over. Man kan regne The Game som et meme.

Spillets regler 
Det finnes fire regler i The Game:
 Alle i verden spiller The Game (noen ganger gjengitt som «Alle i verden som vet om The Game, spiller The Game», eller «du spiller alltid The Game».)
 Når man tenker på spillet, taper man.
 Et tap må annonseres til minst én person.
 Når man taper, går det mellom 3 og 30 sekunder før man kan tape igjen.

Spillets opphav 
Spillets opphav er ukjent. En teori går ut på at to menn mistet det siste toget og måtte overvære en hel natt på plattformen. De prøvde å ikke tenke på situasjonen og den første som gjorde det tapte. En annen teori er at spillet ble oppfunnet i London i 1996 for å «plage» andre. Den tidligste kjente skriftlige kilden finnes på internett fra 2002.

Referanser

Eksterne lenker 
 The Game on Know Your Meme

Spill
Skattebetalerforeningen

Skattebetalerforeningen er en selvfinansiert interesseorganisasjon med visjon om å gjøre skattehverdagen enklere.

Foreningen er partipolitisk nøytral, og foreningen hadde i desember 2010 ca 17 000 medlemmer.

I tillegg til å yte juridisk bistand til sine medlemmer, jobber foreningen aktivt med å påvirke skatte- og avgiftspolitikken gjennom media, politikere og aktuelle myndigheter.

Skattebetalerforeningens medlemsblad, Skattebetaleren, gis ut med seks utgaver i året.

Kilder

Eksterne lenker 
 Skattebetalerforeningen
 Skattebetaleren

Norske interesseorganisasjoner
MŠK Žilina

Mestský Športový Klub Žilina, også kjent som bare MŠK Žilina, er en slovakisk fotballklubb basert i byen Žilina i det nordvestre Slovakia. Klubben ble stiftet i 1908, under navnet Zsolnai Testgyakorlók Köre. I 1995 fikk klubben sitt nåværende navn MŠK Žilina. Klubben spiller i Fortuna Liga, som er landets høyeste divisjon. MŠK Žilina har vunnet Fortuna Liga 6 ganger, Slovakisk Super Cup (Superfinalen) 4 ganger og Cupmesterskap 1 gang. Žilina spiller sine hjemmekamper på Štadión pod Dubňom, hvor også  spiller noen av sine kamper.

Historiske navn 
 1909 – Zsolnai Testgyakorlók Köre
 1910 – ZsTS Zsolna
 1919 – SK Žilina
 1948 – Sokol Slovena Žilina
 1953 – Jiskra Slovena Žilina
 1956 – DSO Dynamo Žilina
 1963 – Jednota Žilina
 1967 – TJ ZVL Žilina
 1990 – ŠK Žilina
 1995 – MŠK Žilina

Meritter 
Oppdatert 2. mai 2019
 Slovak League(Zväzové Majstrovstvá Slovenska) (1925–1933)
 Vinner (2): 1928, 1929
 Fortuna Liga (Fortuna League):
 Vinner (7): 2001–02, 2002–03, 2003–04, 2006–07, 2009–10, 2011-12, 2016-17
 Andreplass (4): 2004–05, 2007–08, 2008–09, 2014-15
 Slovakisk Cup (Slovenský Pohár):
 Vinner (2): 1961, 2011-12
 Finale (3): 2010-11, 2012-13, 2018-19
 Slovakisk Super Cup (Slovenský Superpohár):
 Vinner (5): 2003, 2004, 2007, 2010, 2012

 Cupvinnercupen
 Kvartfinale (1): 1962
 Mitropa Cup
 Andreplass (2): 1974, 1983

Kjente spillere med tilknytning til klubben

Spillerstall 
Oppdatert 25. april 2022.

Utlånte spillere

Toppscorere

Trenere 
Oppdatert 12. juni 2013
  Štefan Jačiansky
  Karel Brückner
  Ladislav Jurkemik
  Leoš Kalvoda
  Milan Lešický
  Jozef Marko
  Pavel Vrba
  Karol Pecze
  Pavel Hapal
  Frans Adelaar (april 2012- januar 2013)
  Štefan Tarkovič (januar 2013- mai 2013 )
  Adrian Guľa (juni 2013- )

MSK-spillere med flest landskamper 
Oppdatert 1. juni 2014
 Radoslav Zabavník - 57 kamper, 1 mål  
 Stanislav Šesták - 53 kamper, 12 mål  
 Peter Pekarík - 51 kamper, 1 mål  
 Marek Mintál - 45 kamper, 14 mål  
 Miroslav König - 43 kamper, 0 mål   
 Ján Mucha - 40 kamper, 0 mål  
 Stanislav Griga - 34 kamper, 8 mål 
 Ľubomír Reiter - 28 kamper, 9 mål  
 Vladimír Labant - 27 kamper, 2 mål  
 Anton Moravčík - 25 kamper, 10 mål 
 Martin Fabuš - 25 kamper, 5 mål   
 Vladimír Leitner- 25 kamper, 1 mål   
 Zdeno Štrba - 25 kamper, 0 mål

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Mskzilina.sk – Klubbens offisielle nettsider
 – worldfootball.net(engelsk)

Fotballag i Slovakia
Fotballag etablert i 1908
Odette Sansom-Hallowes

Odette Marie Celina Sansom-Hallowes (født 28. april 1912 i Amiens i Frankrike, død 13. mars 1995 i Walton-on-Thames) var fransk/britisk agent under den andre verdenskrig.

Liv og virke

Bakgrunn 
Hun var datter av Gaston Brailly, som kjempet i første verdenskrig, og som ble drept ved Verdun i 1916. Da hun var syv år gammel fikk hun poliomyelitt, og tilbrakte et år som blind og uten å kunne bevege seg. Hun møtte en engelskmann, Roy Sansom, og de giftet seg i 1931. Hun flyttet sammen med ham til England. Paret fikk tre døtre: Françoise, Lily og Marianne. Roy Sansom ble innkalt til militærtjeneste i 1940.

Virke som agent 
Hallowes ble trent opp av oberst Maurice Buckmaster i den hemmelige militære avdelingen Special Operations Executive før hun ble sendt inn i det nazi-okkuperte Frankrike for å arbeide med den franske undergrunnsbevegelsen. Hun forlot sine tre døtre i en klosterskole før hun reiste. Hun landet med fallskjerm i nærheten av Cannes i 1942. Der fikk hun kontakt med sin veileder Peter Churchill. Hun fungerte som kurér i Frankrike. Churchill ble forrådt av en tysk dobbeltagent. Odette og Churchill ble arrestert den 16. april 1943 og fengslet. Etter tortur av Gestapo i et fengsel i Paris, sa hun at Peter Churchill var nevø av den britiske statsministeren Winston Churchill, og at hun var Peters kone. Håpet var at på denne måten ville de bli behandlet bedre.

Hun ble dømt til døden i juni 1943 og ble sendt til Ravensbrück konsentrasjonsleir i Tyskland. Hun overlevde krigen og vitnet mot fengselsvaktene under en rettssak som behandlet krigsforbrytelser i 1946.

Etter annen verdenskrig 
Ektemannen Roy Sansom hadde dødd i løpet Odettes tid i fengsel og konsentrasjonsleir. Hun giftet seg med Peter Churchill i 1947.

Odette Sansom Hallowes ble utnevnt til medlem (MBE) av Order of the British Empire. Den 20. august 1946 ble hun tildelt dekorasjonen George Cross. Hun er fremdeles den eneste britiske kvinnen som har mottatt George Cross mens hun fremdeles var i live; alle andre tildelinger har skjedd posthumt. Hun ble også utnevnt til ridder av den franske Æreslegionen for sitt arbeid sammen med den franske motstandsbevegelsen under krigen. Odettes George Cross ble oppbevart i hennes mors hjem der den ble stjålet under et innbrudd. Tyven returnerte senere dekorasjonen.

Hun ble skilt fra Churchill i 1953 og giftet seg i 1956 med Geoffrey Hallowes. Odette døde i 1995, i en alder av 83 år. Geoffrey overlevde henne og døde i 2006.

Referanser 

Personer fra Amiens
Briter fra andre verdenskrig
Franskmenn fra andre verdenskrig
Spioner under andre verdenskrig
Order of the British Empire (MBE)
Æreslegionen
Fanger i Ravensbrück
Franske motstandsfolk fra andre verdenskrig
Médaille de la Résistance française
Bigga Haitian

Bigga Haitian, egentlig Charles Andre Dorismond (født 4. november 1964), er en haitisk musiker som ble svært populær i 1990-årene. Han er kjent som «den første haitiske sangeren som har kommet seg inn på den jamaikanske reggaescenen», i tillegg til at han er sagt å ha brutt ned nasjonale og kulturelle murer og banet vei for neste generasjon haitiske artister. De mest populære haitiske artistene i dag, som Wyclef Jean og Mecca aka Grimo, sier Bigga har vært en inspirasjonskilde for dem.

Diskografi

Album 
 1997 – I Am Back (Royal Productions/Jomino/Roots International)
 2003 – Binghi Mon (BH Records)
 2009 – Sak Pasé (Walkup Records)

Singler 
 1989: Haiti A Weh Mi From (Flames Records)
 1990: Gimme Mi Country (Flames Records)
 1992: Mad Over Jah (Justice)
 1994: Sexy Body (Big Ship)
 1994: Red Carpet (Big Ship)
 2003: Tribute to Patrick Dorismond (Jah Life Int'l Records)
 2006: Hail Up the King (Etaste Music)
 2006: Gi Me Da Weed (Walkup Records)

Samleplater 
 1995: Best of the Best, Vol. 5 (Freddie McGregor Presents: Best of Big Ship 1) (RAS Records)
 2006: Love Roots & Culture (Gyasi)
 2008: Ragga Kreyol (Chevry Records)
 2009: Tribe of Kings Presents: Bigga Fiyah Mix (Strictly Vibes Vol. 3) Mixed by Dash Eye and Hosted by Bigga Haitian (Tribe Of Kings)
 2009: Focus Riddim (Raw Moon/Top Tier)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Haitiske musikere
Reggaemusikere
Fødsler i 1964
Philhygra

Philhygra er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Den ble tidligere regnet som en undergruppe av den store slekten Atheta. Det er beskrevet  arter, 21 av dem er funnet i Norge.

Utseende 

Små til middelsstore (2-6 millimeter), oftest mer eller mindre røde eller brunaktige kortvinger. I forhold til beslektede grupper er disse arten nokså avlange og slanke. Beina er slanke og ikke spesielt lange, føttene har fire ledd på frambeina, fem på mellom- og bakbeina. Artene er til dels svært vanskelige å skille på ytre utseende, men det finnes gode artsforskjeller i hannens kjønnsorgan. Hunnene kan derimot være svært vanskelige å skille fra hverandre da deres spermathek (sperm-beholder der spermen oppbevares etter paringen) er dårlig utviklet og lite sklerotisert. Denne strukturen er ofte svært viktig for å skille hunner av småkortvinger fra hverandre.

Levevis 
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. Som det latinske navnet (betyr "liker fuktighet") betyr, trives disse artene gjerne godt på fuktige steder.

Systematisk inndeling / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
 Stammen Athetini Casey, 1910
 Slekten Philhygra Mulsant & Rey, 1873
 Philhygra arctica (Thomson, 1856)
 Philhygra polaris (Bernhauer, 1900)
 Philhygra elongatula (Gravenhorst, 1802)
 Philhygra hygrobia (Thomson, 1856)
 Philhygra hygrotopora (Kraatz, 1856)
 Philhygra pinegensis (Muona, 1983)
 Philhygra luridipennis (Mannerheim, 1830)
 Philhygra terminalis (Gravenhorst, 1806)
 Philhygra gyllenhalii (Thomson, 1856)
 Philhygra melanocera (Thomson, 1856)
 Philhygra malleus (Joy, 1913)
 Philhygra volans (Scriba, 1859)
 Philhygra obtusangula (Joy, 1913)
 Philhygra palustris (Kiesenwetter, 1844)
 Philhygra debilis (Erichson, 1837)
 Philhygra debiloides (A.Strand, 1962)
 Philhygra scotica (Elliman, 1909)
 Philhygra deformis (Kraatz, 1856)
 Philhygra britteni (Joy, 1913)
 Philhygra ripicola (Hanssen, 1932)
 Philhygra fallaciosa (Sharp, 1869)

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 
 Atheta på Tree of life: 

Småkortvinger
Dyr formelt beskrevet i 1873