alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Gesamtdeutscher Block/Bund der Heimatvertriebenen und Entrechteten

Gesamtdeutscher Block/Bund der Heimatvertriebenen und Entrechteten (Fellestysk blokk/Forbundet av landsforviste og rettsløse) var et nasjonalkonservativt politisk parti som representerte de østtyske flyktningenes interesser i Vest-Tyskland. Det eksisterte fra 1950 til 1961 og var representert i Forbundsdagen fra 1953 til 1957.

Historie
Det ble grunnlagt i januar 1950 av Waldemar Kraft i Schleswig-Holstein og fikk allerede et halvt år senere hele 23,4 % ved landdagsvalget. Ved det føderale valget i 1953 fikk det 5,3 % og ble representert med 27 representanter i Forbundsdagen.

Partiet inngikk sammen med CDU, FDP og Deutsche Partei i Konrad Adenauers føderale regjering. Partiets leder Waldemar Kraft ble forbundsminister for særlige oppgaver og Theodor Oberländer forbundsminister for fordrevne, flyktninger og krigsskadede. Etter interne uoverensstemmelser, som eskalerte på partiets landsmøte i 1954 i Bielefeld, trådte Kraft, Oberländer og andre tilhengere av den såkalte borgerblokk-fløyen eller K.O.-gruppen ut av partiet, og meldte seg 1956 inn i CDU. GB/BHE fusjonerte før det føderale valget i 1961 med Deutsche Partei, og ble til Gesamtdeutsche Partei.

Politikk
Partiets viktigste sak var interessene til de tyske flyktningene fra Østpreussen, Vestpreussen, Pommern, Schlesien, Øst-Brandenburg, Posen og andre deler av Øst-Europa. Partiet fikk vedtatt den føderale flyktningeloven, lover om massiv understøttelse til flyktninger og bygning av boliger til flyktninger. Hundrevis av boligområder med navn av østprøyssisk, pommersk eller schlesisk herkomst minner om dette.

Partiformenn
1950–1954 Waldemar Kraft
1954–1955 Theodor Oberländer
1955–1958 Friedrich von Kessel
1958–1961 Frank Seiboth
Seiboth ble etter fusjonen sammen med Herbert Schneider formann for GDP.

Fraksjonsformenn i Forbundsdagen
1953–1955 Horst Haasler
1955–1956 Karl Mocker
1956–1957 Erwin Feller

Tidligere politiske partier i Tyskland
Politiske partier etablert i 1950
Politiske partier nedlagt i 1961
1950 i Tyskland
1961 i Tyskland
Maskinkanon

Maskinkanon er en kanon med kaliber 20 mm eller større som kan avgi automatisk ild med granater i stedet for vanlige prosjektiler.

Skillet på maskinkanoner og maskingevær
I henhold til Genèvekonvensjonene er det ikke lov å bruke ekspanderende ammunisjon. Dette dekker også granater. Granatammunisjon var imidlertid allerede etablert til kanoner, slik at våpen som ble konstruert for å skyte slik ammunisjon ble klassifisert som kanoner til bruk mot stridsmateriell (kjøretøyer, forsvarsanlegg), mens maskingeværer til bruk mot soldater ikke hadde ekspanderende ammunisjon. I praksis går dette skillet ved omkring 20 mm kaliber, selv om det finnes automatvåpen med større kaliber som skyter ammunisjon uten sprengsats (se for eksempel pilammunisjon) og det finnes ammunisjon helt ned i vanlig riflekalibre som har sprengladning, slik som den britiske de Wilde-ammunsijonen i .303 British brukt i RAFs maskingevær og de tyske B-patronen i 7,92 Mauser som ble brukt av skarpskyttere på slutten av krigen. Den norskproduserte multi purpose ammunisjonen til 12,7 mm mitraljøser er med på å viske ut forskjellen, slik at skillet i dag i praksis er avgjort av kaliber, ikke ammunisjonstype.

Virkemåte
Ammunisjonen til maskinkanon er normalt granater, med en tennsats og et sprenglegeme. Virkningen er derved større enn for tunge maskingevær, som vanligvis skyter helmantlet blyammunisjon. Maskinkanoner ble vanlige rundt andre verdenskrig, og brukes vanligvis i fly, på skip og på stormpanservogner. De brukes mot fly, infanteri og lettpansret kjøretøy eller fartøyer. Ekstremt hurtigskytende maskinkanoner har en gatlingmekansime og kalles roterende kanoner.

Vanlige kalibre for maskinkanoner er 20, 23, 25, 30 og 40 mm.

Det norske Forsvaret bruker 20 mm maskinkanon på stormpanservognen NM135, jagerflyet F-16 og som luftvern. 30 mm brukes på stormpanservognen CV9030N og 40 mm som luftvern.

Galleri

Referanser

Se også
 Maskingevær

Artilleri
Jettegryte

Jettegryte er et glatt og ofte sylindrisk hull (en grop, fordypning) i fast fjell. Jettegryter har oppstått ved at en breelv har satt stein og grus i turbulent bevegelse under isen. Bredde og dybde på jettegryter varierer fra noen få desimeter til mange meter. Nord-Europas dypeste og bredeste jettegryte finner en i Helvete i Oppland.

En sjeldnere brukt forklaring er at gryten dannes ved kavitasjon under isbreen, der vanntrykket gir en temperatur som eroderer frem gryten.

Navnet kommer av jette (troll eller kjempe). 

Jettegryter kan være attraktive badeplasser, fordi vannet varmes opp på fjellet og samles i jettegrytene. Jettegryten i Kvinesdal kalt Heksegryten er en veldig populær badeplass lokalt. I 2003 og 2006 skjedde det dødsulykker under bading i jettegryter i Farå og Otra i Setesdal.

På 1700-tallet var folk åpne for at jettegryter kunne skyldes geologiske fenomener, men da sogneprest Johan Nicolai Wilse omtalte dem i sin beskrivelse av Spydeberg i 1779, hellet han mer til den tanken at de var menneskeskapte når de fantes på steder der det ikke var vann. I Sverige forbandt man dem med Olav den hellige og kalte dem ofte «St. Oles gryter», og de gikk for å kunne helbrede sykdom om man kastet penger nedi, forteller han. Han nevner en spiralformet jettegryte ved Vestby prestegård. Wilse mente den var laget av munker, «som havde Tiid nok til saa langsomt Arbeide; her blev da en forunderlig følgelig snart en hellig Kilde, ey større end man deraf kunde optage det nedkastede Offer.» Wilse forbinder munker med griskhet og falske mirakler. 

I sin beskrivelse av Halden med Fredriksten festning forteller ingeniøroffiser E.H. Hoff at distriktet er rikt på jettegryter. Særlig den ved gården Nærsrød forbauser ham, for den befinner seg ca. 340 fot over havoverflaten. Da ser heller ikke han annen mulig forklaring enn at den må være menneskeskapt: «De ellers dovne og ørkesløse Munke vare dog visstnok flittige, og flittige med Vittighed, saasnart samme kunde forøge deres Fordele, hvorpaa haves altfor mange Exempler.»

Foslie beskrev i 1920 Brofosshølen i Tunhøvd som da ble antatt å være Norges største jettegryte. Etter oppsetting av Tunhøvd-dammen ble vannet ledet bort og en avlang jettegryte på 35 meters lengde kom til syne. Den er 10 meter bred og omkring 12-15 meter dyp.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Naturfenomener: jettegryter 

Fluviale landformer
Kvartærgeologi
Bading
Pansertropper

Pansertropper eller mekaniserte tropper er militære tropper som bruker pansrede kjøretøyer.  Vanligvis så betyr dette avdelinger med stridsvogner eller mekanisert infanteri.

I det norske forsvaret er denne typen tropper vanligvis Kavaleriets domene.

Se også
 Stridsvogn
 Pansret personellkjøretøy
 Stormpanservogn

Våpenarter
AGF Serval

Serval er et lettpansret kjøretøy  fra tyske AGF laget for oppklaring. Det er bygget på en Mercedes-Benz G270 CDI.

Kjøretøyet kan utstyres med en 12,7 mm mitraljøse eller 40 mm automatisk granatkaster på veltebøylen, og MG-3 mitraljøser framme og bak.  I tillegg har det 10 røykgranatkastere for å dekke retrett.

Motoren er en DC 270 CDI turbodiesel som yter 115 kW fra Mercedes-Benz.  Den driver alle fire hjulene gjennom en automatisk femtrinns girkasse.  

Foran er det montert en vinsj for selvbergning.

Serval er i tjeneste i Tyskland.

Eksterne lenker
 Bildegalleri (tysk)
 Enda et bildegalleri (tysk)

Lettpansret kjøretøy
Johan Thorbjørnsen

Johan Thorbjørnsen (født 19. august 1983) er en norsk fotballspiller som spiller for Fyllingsdalen, han er målvakt.

Han var i flere år i Brann og spilte i yngre år for Nymark og Årstad, mens han var utlånt til Hovding i 2003. Thorbjørnsen debuterte i eliteserien i 1. serierunde i 2005-sesongen for Brann fordi førstemålvakt Håkon Opdal var skadet. Han har totalt spilt elleve eliteseriekamper for Brann.

I 2002 ble han norgesmester for juniorer da Brann vant 3-2 mot Bodø/Glimt i finalen på Aspmyra stadion. Han satt på benken da Brann vant cupen i 2004, men fordi han ikke hadde vært innpå i noen av kampene fikk han ikke kongepokalen. Han har vært Branns andrevalg i mål siden sommeren samme år, da Ivar Rønningen ble solgt til Rosenborg.

I 2007-sesongen fikk Thorbjørnsen totalt ni kamper for Brann, først og fremst i NM og i UEFA-cupen. Den harde konkurransen fra førstekeeper Håkon Opdal var hovedgrunnen til at Brann besluttet å låne Johan Thorbjørnsen ut til Sandefjord i 2008-sesongen, men i løpet de fem månedene han var i klubben ble det kun en cupkamp for Thorbjørnsen. Den samme sommeren hentet Brann tilbake Thorbjørnsen, etter skadeproblemer hos de to andre Brann-målvaktene.

Thorbjørnsens kontrakt med Brann gikk ut etter 2009-sesongen og han signerte da en ettårs-kontrakt med Løv-Ham. Etter at han spilte samtlige kamper for klubben i 2010-sesongen forlenget han kontrakten med ett år, med opsjon på ytterligere ett år.

Etter 2011-sesongen ble Løv-Ham og Fyllingen slått sammen til FK Fyllingsdalen og Thorbjørnsen signerte som den første spilleren for den nye klubben.

Referanser 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for SK Brann
Fotballspillere for Sandefjord Fotball
Fotballspillere for Løv-Ham Fotball
Fotballspillere for FK Fyllingsdalen
Personer fra Bergen kommune
Fødsler i 1983
Type 99

Type 99 eller WZ-123 (tidligere kalt Type 98) er en moderne kinesisk stridsvogn med en 125 mm kanon. Den ble først sett av vestlige observatører på en militærparade i Beijing 1. oktober 1999.

Stridsvognen likner russiske T-72 utvendig, men med et mye større og mer kantete tårn. Kanonen er utstyrt med automatlader, noe som gjør at mannskapet er på bare tre personer.  Kineserne melder at vognen veier rundt 50 tonn. Den er produsert av Norinco.

Historie og utvikling 

Type 99-prosjektet var basert på Tysklands Leopard 2 og tok hensyn til kinesiske analyser av Gulfkrigen (ifølge Armor Magazine). I 1999 ble det vist en lignende stridsvogn på kinesiske våpenmesser kalt Type 98 som mest sannsynlig var en prototyp til Type 99.

Stridsvognens nåværende status i kinesisk tjeneste er usikker. På den første paraden ble 18 vogner vist, og kineserne har ikke bekreftet hvor mange som er produsert eller i hvilket tempo de produseres.

Teknisk 

Vognføreren sitter framme i skroget, vognkommandøren sitter på høyre side av tårnet og skytteren på venstre side.

Kanonen har kaliber 125 mm og er utstyrt med en automatlader.

Motoren er en 1 200 hk dieselmotor plassert bak i skroget.

Type 99 er utstyrt med et lasersystem til selvforsvar. Det består av en sensor som kan merke om vogna blir truffet av en laserbelyser. Dette er kuppelen oppå tårnet. Hvis vogna bli belyst, så dreier tårnet mot trusselen og bruker sin egen laser mot kilden. Laseren sitter i boksen oppå tårnet bak skytterens posisjon.

Kilder 

 Armor Magazine; The Chinese Type 98 Main Battle Tank mai/juni 2000
 Chinese Defence Today (lest 26. november 10:00)

Eksterne lenker 
 

 China-Defense.com: The Chinese Type 98 Main Battle Tank (engelsk)
 The New Chinese Type 98 MBT: A Second Look Reveals More Details (engelsk)

Stridsvogner
Folkets frigjøringshær
Verne Troyer

Vernon Jay «Verne» Troyer (født 1. januar 1969 i Sturgis i Michigan, død 21. april 2018 i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller og stuntmann som spilte i flere filmer. For det meste hadde han roller uten replikker. Troyer var født med akondroplasi, en form av kortvoksthet, og var kun 81,3 cm høy. Han vokste opp og hadde sin utdannelse fra Centreville i Michigan. Troyer gikk ut fra Centreville High School i 1987. Han har gitt navnet sitt til Verne Troyer Festival, som holdes i hans hjemby Centreville.

Troyers mest kjente rolle er Mini-Me i Austin Powers-filmene, en rollefigur som skal være miniatyr-kloningen av «Dr. Evil» («dr. Ond»), spilt av Mike Myers. Han opptrådte også som «Klotak» i Harry Potter og De vises stein, den lille servitøren i Frykt og avsky i Las Vegas, og Grinchen.

Troyer var en kort periode i 2004 gift med Playboy-modellen Genevieve Gallen, men søkte om oppløsning av giftermålet kort tid etter.

Troyer ble innlagt på sykehus 3. april med et høyt alkoholnivå i blodet og døde der 21. april 2018. I oktober samme år meldte Los Angeles' coroner at dødsårsaken var selvmord ved alkoholforgiftning. Han skal ha slitt med depresjon og selvmordstanker. Gallen hevdet i 2009 at Troyer nesten drakk seg ihjel like etter de traff hverandre. I 2017 la han seg inn på avvenningsklinikk for å få hjelp mot alkohol-avhengigheten.

Filmografi 
 2018 (planlagt utgivelse): Hipsters, Gangsters, Aliens and Geeks ... Emperor Beezel-Chugg
 2015: Gnome Alone ... The Gnome
 2012: Keith Lemon: The Film ... Archimedes
 2008: The Love Guru ... Trener Punch Cherkov
 2007: Postal
 2004: Karroll's Christmas ... Spike
 2003: Pauly Shore is Dead
 2002: Austin Powers in Goldmember - mannen med det gyldne lem ... Mini-Me
 2002: Hard cash (orig. Run for the Money) ... Atilla
 2001: Bubble Boy ... Dr. Phreak
 2001: Harry Potter og de vises stein ... Klotak
 2000: Grinchen ... Band member
 1999: Austin Powers – Spionen som spermet meg ... Mini-Me
 1998: Frykt og avsky i Las Vegas ... Wee Waiter
 1997: Men in Black ... Alien son
 1996: Bjelleklang ... Little Santa

Som stuntmann 
 1998: My Giant
 1997: RocketMan
 1997: Volcano
 1996: Apestreker
 1995: Masked Rider (TV-serie)
 1994: Alene på by'n

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Skuespillere fra USA
Personer fra Saint Joseph County i Michigan
Personer fra Tarrant County i Texas
Skuespillere i Harry Potter-filmer
Maria Jepsen

Maria Jepsen (født 19. januar 1945 i Bad Segeberg) er en tysk prest. Hun er verdens første kvinnelige evangelisk-lutherske biskop. Hun ble i 1992 biskop av Hamburg i den evangelisk-lutherske nordelbiske kirke, og forble i dette embede til hun i juli 2010 trakk seg tilbake.

Etter Abitur (artium) i 1964 i Bad Segeberg studerte Jepsen klassisk filologi og luthersk teologi ved Eberhard-Karls-Universität Tübingen, Christian-Albrechts-Universität Kiel og Philipps-Universität Marburg. Hun tok sin første teologiske eksamen i Kiel i 1970, og kom som vikar til Lemsahl-Mellingstedt. I 1972 tok hun sin andre teologiske eksamen, og ble sogneprest i Meldorf. I 1977 ble hun sogneprest i Leck, hvor hun virket til 1990. I 1991 ble hun prostinne i Hamburg-Harburg. Den 4. april 1992 ble hun valgt til etterfølger etter Peter Krusche som biskop av Hamburg. Hun ble gjenvalgt for ti nye år av synoden i 2002. Hun kunngjorde sin fratreden 16. juni 2010, etter at hun var blitt utsatt for kritikk i sammenheng med hennes håndtering av misbruksbeskyldninger mot en prest i hennes bispedømme.

Hun er siden 1972 gift med presten Peter Jepsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske lutherske teologer
Tyske lutherske biskoper
Personer fra Kreis Segeberg
Aasmund Bjørkan

Aasmund Karl Bjørkan (født 3. juli 1973) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener for .

Bjørkan er fra Bodø og var sentral på Bodø/Glimts lag fra 1993 til 2005. I sine yngre dager var han en rask fotballspiller og en stadig trussel for bakrom og sidebacker. Etter 2005-sesongen la Bjørkan opp som fotballspiller på toppnivå. Foran 2006-sesongen inngikk Bjørkan i Glimts trenerapparat med særlig ansvar for Bodø/Glimts andrelag i 3. divisjon.

Fra 2009-sesongen ble han hovedtrener for  i 1. divisjon. Hans første sesong som trener for Alta endte klubben på sjetteplass i Norges nest øverste divisjon, eller 20.-plass totalt i norsk toppfotball – klubbens desidert beste sesong noensinne. De slo også Bodø/Glimt i cupen med 3-0 i 3. runde, før de tapte for  i neste runde. Han var spilleberettiget for Alta sesongen 2010. Foran 2011-sesongen ble han ansatt som manager for . Denne stillingen hadde han fram til 2012. 

Foran 2013-sesongen var Bodø/Glimt på utkikk etter en ny hovedtrener, og Bjørkan ble regnet som en sterk kandidat for denne stillingen. Da det ble klart at stillingen gikk til Jan Halvor Halvorsen, ble Bjørkan hentet inn som assistent for Halvorsen.

Etter 2015 sesongen takket Jan Halvor Halvorsen for seg etter 3 sesonger i Bodø/Glimt, og Bjørkan tok over som trener for førstelaget.

17. november 2017 tok han over jobben som sportslig leder for Bodø/Glimt. Tidligere assistenttrener Kjetil Knutsen tok over jobben som hovedtrener.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske fotballtrenere
Fotballspillere for FK Bodø/Glimt
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Fotballtrenere for Alta IF
Fotballtrenere for Ranheim Fotball
Fotballtrenere for Bodø/Glimt
Personer fra Bodø kommune
Fødsler i 1973
Norsk Forfattersentrum

Norsk Forfattersentrum er en forening for skjønnlitterære og sakprosa forfattere i Norge. Foreningen formidler opplesningsoppdrag og forfatterbesøk på skoler, bibliotek, i foreninger og liknende samt arrangerer turneer, kunstnerseminarer og litterære festivaler.

Bakgrunn, medlemmer og aktiviteter
Norsk Forfattersentrum ble etablert i 1968 etter initiativ av forfatterne Einar Økland, Bjørn Nilsen, Dag Solstad, Kjell Askildsen, Arnljot Eggen og Tor Obrestad.

Norsk Forfattersentrum er en medlemsorganisasjon for forfattere, et serviceorgan for litteraturinteresserte, og et kompetansesenter for forfatter- og litteraturformidling. Alle norske forfattere som har utgitt skjønnlitterære bøker, kan søke om medlemskap (forutsetter ikke medlemskap i noen av forfatterforeningene). 

Forfattersentrum formidler forfattere til alle typer arrangementer, og bidrar også som en forskutterings- og faktureringstjeneste for medlemmene sine. Norsk Forfattersentrum omfatter over 1300 forfattere og har hovedkontor i Litteraturhuset i Oslo sentrum, og avdelingskontor på Sørlandet i Kristiansand, på Vestlandet i Bergen, i Midt-Norge i Trondheim og Nord-Norge i Tromsø. 

Kontoret i Bergen arrangerer hvert år blant annet De litterære festspill med årets festspilldikter som blir valgt av arbeidsutvalget ved avdelingskontoret. Trondheim arrangerer hvert andre år litteraturfestivalen ÆÅ Trondheim litteraturfestival, og kontoret i Tromsø arrangerer årlig Nordnorsk bokdag som ambulerer mellom de tre nordligste fylkene, samt samarbeidsarrangementer som Ordkalotten. Oslokontoret står for arrangeringen av Forfatterforelsinga, som det i 2011 og 2015 ble utgitt en antologi fra. Omkring halvparten av oppdrag registrert gjennom Forfattersentrum er skoleoppdrag. Norsk Forfattersentrum fikk oppgaven å være nasjonal aktør for litteraturformidlingen i Den kulturelle skolesekken i mai 2009.

Hedersprisen Wergelands åre ble innstiftet av Norsk Forfattersentrum i 1997 på initiativ fra Arne Ruste.

Daglig leder for Norsk forfattersentrum har siden 2006 vært Ingvild Christine Herzog.

Eksterne lenker
 Norsk forfattersentrums nettsider
 Litteraturbruket 
 Kultur- og kirkedepartementet om Norsk Forfattersentrum 2003

Norske kulturorganisasjoner
Norske forfatterforeninger
Organisasjoner etablert i 1968
Norske Dramatikeres Forbund

Norske Dramatikeres Forbund (NDF) er et LO-forbund for forfattere som arbeider med dramatikk. Forbundets formål er å ivareta medlemmenes kunstneriske og økonomiske interesser, samt fremme norsk samtidsdramatikk.

Medlemskap 
Medlemskap i forbundet oppnås for den som har fått oppført minst ett helaftens skuespill eller en egen dramatisering av roman eller lignende på et profesjonelt norsk teater. Videre er forfattere av egne filmmanus og TV-serier kvalifisert for medlemskap.

Historie 
Forbundet ble stiftet i 1938 og organiserer i dag over 320 dramatikere innenfor sceneteater, film, radio og fjernsyn. 

Forbundet ble opptatt som medlem i LO i 2016.

Forbundsledere
Alex Brinchmann 1938–1940 og 1946–1967
Arne Skouen 1967–1972
Nils-Reinhardt Christensen 1972–1986
Kristin Bielenberg Søhoel 1986–1987 
Rolf Losnegård 1987–1990
Kristin Bielenberg Søhoel 1990–1992
Kjell Kristensen 1992–1998
Eva Sevaldson 1998–2002
Inger-Margrethe Lunde 2002–2006 
Gunnar Germundson 2006–2012
Monica Boracco 2012–

Referanser

Eksterne lenker
 Dramatikerforbundets nettsider

Norske forfatterforeninger
Dramatikk
Organisasjoner etablert i 1938
Aslaug Låstad Lygre

Aslaug Låstad Lygre (født 12. desember 1910 i Lindås, død 19. desember 1966 i Bergen) var en norsk lyriker. Diktningen hennes fokuserer på de små og nære ting i tilværelsen, blant annet gjennom naturskildringer.

Hun tok først framhaldsskole, og i 1927 begynte hun på Fana Folkehøgskule. I 1932 tok hun eksamen fra Voss landsgymnas og to år senere eksamen fra handelsgymnas i Bergen. Hun bodde i Bergen det meste av livet og arbeidet i ti år som økonomimedarbeider i Vestlandske salgslag. Sviktende helse, blant annet som følge av tuberkulose, førte til at hun utover på 1940-tallet ikke kunne fortsette med slikt arbeid.

Hun hadde imidlertid stor skriftlig produksjon, foruten dikt skrev hun både noveller, artikler og kronikker. Hun fikk publisert en rekke små eventyr og fortellinger i barnebladene Magne og Norsk Barneblad og artikler, gjerne om historiske emner i Bergens Tidende og reisebrev og artikler i Gula Tidend.

Hun ble tildelt Statens kunstnerstipend i 1953, og dette ga henne anledning til å foreta en lengre reise i Mellom-Europa. I 1954 fikk hun gjennom Behrens' legat anledning til å foreta en reise til Sverige og Finland og Gyldendals legat i 1964 muliggjorde en reise til Danmark og Island året etter.

Aslaug Låstad Lygre ga ut seks diktsamlinger, alle i en intim, personlig og noen ganger melankolsk stil. Hun debuterte som dikter så sent som i 1943, med samlingen No blømer alle rosene.  Gjennombruddet kom med de litt tungsindige diktene i samlingen Den einsame roaren (1952).

Sitt mest kjente dikt, «Vi skal ikkje sova» skrev hun noen år tidligere (1948), da hun bodde omgitt av døende mennesker på Lyster sanatorium, hvor hun var innlagt for tuberkulose. Geirr Tveitt har satt melodi til dette diktet som senere er mer kjent under navnet «Vi skal ikkje sova bort sumarnatta».

Diktsamlingene hennes er også utgitt i samlingene Dikt i utval (Gyldendal, 1978) og Dikt i Samling (Norsk Bokreidingslag, 2005).

Bibliografi 

 1943: No blømer alle rosene (diktsamling)
 1948: Eld av steinar (diktsamling)
 1952: Den einsame roaren (diktsamling)
 1957: Rit di rune (diktsamling)
 1960: Fest i september (diktsamling)
 1964: Primulakveld (diktsamling)
1978: Dikt i utval
2005: Dikt i samling

Priser 
Aslaug Låstad Lygre ble tildelt Gyldendals legat i 1964.

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografisk artikkel i Nordhordland, 1. april 2005

Norske lyrikere
Nynorskforfattere
Personer fra Lindås kommune
Vinnere av Gyldendals legat
Todd Hamilton

Todd Hamilton (født 18. oktober 1965) er en amerikansk profesjonell golfspiller.

Hamilton ble født i den lille byen Galesburg i Illinois og vokste opp i Biggsville i Henderson County, rett øst for Mississippi, der han gikk på skole samtidig som han lærte seg å spille golf på en 9-hullsbane. Han studerte senere ved University of Oklahoma og fortsatte å spille golf der.

Han ble profesjonell i 1987, men klarte ikke å bli medlem på den amerikanska PGA-touren. I stedet konkurrerte han internasjonalt i flere år, hovedsakelig i Japan. Etter åtte forsøk, da han var 38 år, kom han tilbake til kvalifiseringsskolen i 2003 der han for første gang lyktes å få sitt tourkort for medlemskap på PGA-touren.

Hamilton vant den 133. utgaven av major-turneringen The Open Championship på Royal Troon Golf Club i 2004. Han vant over Ernie Els etter playoff over fire hull. Etter seieren sa han «Jeg forsøkte å se meg omkring og ta inn alle inntrykk. Jeg har vunnet turneringer rundt om i verden tidligere, men ingen som ligner denne. Så å bli vinner i The Open Championship er veldig spesielt». 

Hamilton tok sin neste PGA-seier 14. mars 2004 i Honda Classic på Mirasol Country Club i Palm Beach Gardens i Florida. Han gjorde da birdie på de to siste hullene og vant med ett slag over Davis Love III.

Meritter

Seire på PGA-touren 
 2004: The Open Championship; Honda Classic

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Fødsler i 1965