St. Ninian’s Isle

St Ninian's Isle er en liten øy som er forbundet med den største tomboloen (sandrygg) i Storbritannia til den sørvestlige kysten av øya Mainland. Den er en del av det sivile sognet Dunrossness på sørlige Mainland.

Tomboloen, lokalt kjent som en ayre, avledet fra norrøne eyrr for «grusstrand» eller «grusholdig sted», er 500 meter lang. Om sommeren er tomboloen over havet og tilgjengelig for turgåere. Om vinteren fjerner sterkere bølger sand fra stranden slik at den vanligvis dekkes ved høyvann, og noen ganger gjennom hele tidevannsyklusen, til sanden kommer tilbake våren etter. Avhengig av definisjonen som brukes, er St. Ninian dermed enten en øy eller en halvøy. Dens areal er på rundt 72 hektar.

Den nærmeste bosetningen er Bigton, også i Dunrossness. Mange sjøfugler, blant annet lundefugl, besøker øya, og flere arter som hekker der.

Historie 

Som navnet antyder, har øya kirkelige forbindelser, som i likhet med andre på nordlige øyene, Hebridene og kanskje Færøyene kan ha forbindelser til papar, eller på irsk Céilí Dé, bokstavelig «Guds ektefeller». De var ekstreme medlemmer av av asketiske kristne kloster- og eremittiske samfunn på de britiske øyer i middelalderen, først i Irland.

Øyas historie er imidlertid langt eldre enn kristendommen, og det er funnet graver fra neolittisk tid (bondesteinalderen) innenfor kapellets vegger (tidligere under gulvet). Ruinene av et kapell fra 1100-tallet kan fortsatt sees nær enden av tomboloen. Dedikasjonen er til Shetlands skytshelgen, den gåtefulle sankt Ninian av Galloway, som også er mye æret på de nærliggende Orknøyene. I 1958 fant en utgravning en forsamling av sølv fra 800-tallet på kapellområdet under en steinhelle i en trekasse, noe som forårsaket en fornyet arkeologisk interesse på øya. Det ble mistenkt å ha blitt gravlagt for å skjule det fra, eller stjålet i et vikingangrep. Det ble også funnet rester av et kapell fra før norrøn tid, noe som kan tyde på en tilstedeværelse av den nevnte asketiske klostersamfunnet.

Den siste familien som bodde på øya var den til Henry Leask, som forlot øya i 1796. Henry Leask var gift to ganger og hadde 13 barn.

St. Ninian-skatten 
Den viktige depotfunn fra tidlig middelalder, St. Ninian-skatten, er et forråd av metallarbeider, det mest i sølv, som ble oppdaget under kirkegulvet i 1958. De historiske gjenstandene er datert til tidsrommet 750–825 e.Kr. Det var 28 gjenstander, blant annet 12 keltiske brosjer, og er i dag oppbevart i Skottlands nasjonalmuseum i Edinburgh.

Bilder

Referanser

Litteratur 
 O'Dell, A.: St. Ninian's Isle Treasure. a Silver Hoard Discovered on St. Ninian's Isle, Zetland on 4th July, 1958. Aberdeen University Studies. No. 141
 Nicolson, James R. (1972): Shetland. Newton Abbott. David & Charles.
 Youngs, Susan, red. (1989): «The Work of Angels», Masterpieces of Celtic Metalwork, 6th–9th centuries AD, British Museum Press, London, ISBN 978-0-7141-0554-3; s. 108–112
 Webster, Leslie (2012): Anglo-Saxon Art, British Museum Press, ISBN 9780714128092

Eksterne lenker 

 Photographs of the St Ninian's Isle Treasure, National Museums Scotland
 Pictures of the treasure, Shetland Museum
 St Ninian's Isle, Shetland Heritage

Øyer på Shetland