alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hvit flaggmåler

Hvit flaggmåler (Catarhoe cuculata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den forekommer på Østlandet og Sørlandet i Norge.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 22 – 27 mm), slank, kontrastrikt farget måler. Denne vakre arten kan særlig kjennes på at vingenes brede tverrbånd er snøhvitt. Antennene er trådformede hos begge kjønn. Brystet (thorax) er kledt med mørkegrå hår, bakkroppen er lyshåret. Forvingen er grå ved roten, utenfor dette med et brunsvart, et brunt og ett til, brunsvart, tverrbånd. Så kommer vingens brede tverrbånd, som hos denne arten er helt skinnende hvitt. Utenfor det brede tverrbåndet kommer et brunsvart bånd som bare er synlig i vingens fremre halvdel. Dette har en markert knekk i midten. I vingens ytre del er det et smalt, bølgete, gråbrunt tverrbånd og flere pilformede, mørke flekker. Bakvingen er hvit med utydelige, grå tverrbånd. Larven er nesten naken, bare med noen få, korte børster, slank, gul langs ryggen, langs sidene øverst med en bred, svart lengdestripe, under denne en smal, hvit stripe. Buken er lysgrønn.

Levevis 
Hvit flaggmåler lever på gressmarker og i åpen skog. Lenger sør i Europa går arten også et stykke opp i fjellet, men neppe i Norge. De voksne målerne flyr om natten i juni – juli. Larvene lever på ulike arter av maure (Galium spp.).

Utbredelse 
Den er en art som finnes i den palearktiske sone - det meste av Europa, i Midtøsten og i Nord-Asia. I Norge er den funnet langs kysten vestover til Vest-Agder.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 UK moths, Catarhoe cuculata
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1767
Dyr formelt beskrevet av Johann Siegfried Hufnagel
Svart mauremåler

Svart mauremåler (Epirrhoe hastulata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er funnet her og der nord til Nord-Trøndelag i Norge. Den er svært lik på engmauremåler (Epirrhoe tristata) men kan skilles fra denne ved å studere frynsene langs ytterkanten av forvingen.

Utseende 
En nokså liten (vingespenn 19 – 22 mm), slank, hovedsakelig mørkegrå måler. Den ligner sterkt på engmauremåler, men kan skilles fra denne på at forvingenes hårfrynser er lengre, og de svarte segmentene markert bredere enn de hvite. Kroppen er grå med vsarte flekker. Begge vingepar har svartgrå grunnfarge. Nær roten er det i forvingen et smalt, hvitt tverrbånd. Lenger ute i vingen har begge vingepar to middels brede, hakkete, hvite tverrbånd som er smalt mørke i midten. Forvingen har også noen små, langstrakte, hvite flekker langs ytterkanten som noen ganger løper sammen til et smalt tverrbånd. Frynsene langs vingenes ytterkant er ganske lange, vekslende svarte og hvite. I forvingen er de svarte segmentene tydelig bredere enn de hvite. Larven er slank, naken bortsett fra noen få, korte børster, gulbrun med en lysgul sidestripe og en smal, mørkbrun stripe langs ryggen.

Levevis 
Svart mauremåler finnes først og fremst på blomsterenger. Larven lever på ulike arter av maure (Galium spp.).

Utbredelse 
Arten finnes over store deler av den palearktiske sone. I Norge er den registrert spredt nord til Nord-Trøndelag. Den kan kanskje være litt underrapportert på grunn av likheten med den vanligere arten engmauremåler.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1790
Dyr formelt beskrevet av Jacob Hübner
Regnum Albaniae

Regnum Albaniae (Kongeriket Albania) ble grunnlagt av Karl I av Sicilia i området han erobret fra Despotatet Epirus i 1271. Han tok i bruk tittelen konge av Albania i februar 1272. Kongeriket omfattet områdene rundt Durazzo (moderne navn: Durrës) i sør, opp langs kysten til Kapp Linguetta. De indre områdene hadde ikke klart definerte grenser. I 1281 drev et bysantinsk motangrep Angevinerne vekk fra innlandet. Den sicilianske vesper forverret tilstanden ytterligere for Karl I, og kongeriket ble etter hvert redusert til et lite område rundt Durrës. Angevinerne klarte å beholde området inntil det ble erobret av Karl Thopia.

Konger av Albania
Karl I (1272–1285)
Karl II (1285–1294)

Karl II gav sin stilling i Albania videre til sønnen Philip i 1294. Philip regjerte som Lord av kongeriket Albania

Lorder av kongeriket Albania
Philip I (1301–1332)
Robert (1332)

I 1332 overtok Robert etter faren Philip, men Robert og onkelen John byttet i 1332 riker. Robert overtok fyrstedømmet Achaea fra onkelen og for det betalte han 5000 unser gull. John overtok rettighetene i det lille kongedømmet Albania og tok tittelen hertug av Durazzo.

Hertuger av Durazzo 
Johann 1332-1336
Karl 1336-1348
Joanna 1348-1368
Ludvig 1366-1368 og 1376, etter sin kone. 

I 1368 gikk Durazzo til Karl Thopia, som ble godkjent av Venezia som prins av Albania.

Litteratur 
 
 

Historiske stater og riker i Europa
Stater og territorier etablert i 1272
Stater og territorier opphørt i 1368
Trondhjems Provincialloge

Trondhjems Provincialloge nr. 701 er en provinsiallosje i Den Norske Frimurerorden med sete i Trondhjem. Losjen er underlagt Den Norske Store Landsloge i Oslo.

Losjen ble grunnlagt i Trondhjem som Trondhjems Stewardsloge nr 1. av 2. orden i 1905. Den var en Stewardslosje som praktiserte VII º i det svenske frimurersystem. Den 31. januar 1915 ble den opphøyd til provinsiallosje, og den har siden da praktisert VII – XI º i det svenske system.

Trondhjems Provincialloge har sin adresse i Kongens gate 3, Trondhjem, og bygningen huser også lokalene til St. Johanneslogen St. Olaf til det gjenreiste Tempel, St. Johanneslogen Nordlyset, St. Andreaslogen St. Eystein og Marialoge Nr. 5 a. O. «Olavsstake».

Provinciallogens valgspråk er Non nobis Gloria sed tibi Domine (Vår er ikke Æren, men Herrens).

Provinciallogens grader

Losjens Provincial Mester og Deputerende Provincial Mester er de eneste som innehar XI º. Provincial Mesteren er også medlem av Det Høye Råd i Den Norske Frimurerorden.

Losjebygningen

Losjebygningen befinner seg i Kongens gt 3 i Trondhjem, og stod ferdig i 1899. Arkitektene bak bygningen var Karl Norum, Johan Christensen, Lars Solberg, Axel Guldahl d.e. og flere.

Losjebygningen danner en virkningsfull fondvegg for Søndre gate. Den var i nesten hundre år Trondheims viktigste konsertlokale. Under andre verdenskrig ble bygningen rekvirert av den tyske okkupasjonsmakten og brukt som «Deutsches Haus».

I et brev fra byantikvaren av 29. oktober 1999, ble det lagt vekt på dens antikvariske verneverd. Den 20. august 2000 fikk Provinciallogen innvilget kr. 13.500 til installering av nytt lås- og adgangssystemer samt utvidelse av nødlysanlegg. Den 29. januar 2002 søkte Trondhjems Provincialloge Stiftelsen UNI om støtte til utbedring av elektrisk anlegg og brannalarmsystem. Losjen fikk innvilget  kr. 341.941 til nytt brannalarmustyr og til skifte av detektorer.

Provincial Mestere

1) Ordførende Mester i Trondhjems Stewardsloge nr 1 av 2. orden

Referanser

Litteratur
 Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
 Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem

 
Kongens gate (Trondheim)
Byggverk i Trondheim
Trondheims historie
Kultur i Trondheim
Organisasjoner i Trøndelag
Karl Norum
Johan Christensen
Lars Solberg
Axel Guldahl
Organisasjoner etablert i 1905
Organisasjoner etablert i 1915
1905 i Norge
1915 i Norge
Byggverk fullført i 1899
Austin (Québec)

Austin er et tettsted med 1 404 innbyggere i Memphrémagog i Québec i Canada.
Fakta om Austin etter den kanadiske folketellingen fra 2006: 
 Befolkning: 1404 (16,9 % fra 2001)
 Areal:	73,53 km²
 Befolkningstetthet:	19,1 per km².
 Plassering på liste over største befolkningsområder i Canada (av 5008):	1673.
 Antall husstander:	1187

Eksterne lenker 
 

Byer i Québec
Sveits’ riksvåpen

Sveits' riksvåpen er rødt med et sølv kors, og er identisk med Sveits' flagg. Den tidlgst dokumenterte bruk av emblemet er fra 1339, da i form av en fane.

Riksvåpen
Sveits
Harstad ungdomsskole

Harstad ungdomsskole ligger i sentrum av Harstad, og har omkring 250 elever fra 8. til 10. klassetrinn. Rektor er Vidar Larsen.

Skolen startet i 1964, med tre parallelle klasser, i et da helt nytt bygg som ligger nedenfor/østenfor Harstad barneskole. Rektor de første årene var Jarle Besstun.

Eksterne lenker 
 Om Harstad skole

Skoler i Harstad
Ungdomsskoler i Troms og Finnmark
Alf Lax

Alf Lennart Lax (født 21. juni 1951 i Jönköping) er en svensk kristen sanger og trubadur. 

Lax har i sin selvbiografi Alf Lax – bara nåd (2018) beskrevet en oppvekst i et misbrukerhjem och et liv med eget misbruk. I 30-årsalderen tok livet hans en vending. Han ble behandlet på "LP-stiftelsens" ( Lewi Pethrus stiftelse för filantropisk verksamhet) "Torpahemmet" i [[Jönköping[]] og har siden vært aktiv som sangevangelist. Han har vært ansatt hos LP-stiftelsen og senere på "Svenska fängelsemissionen", der han har besøkt mange svenske fengsler.

Lax har med start i 2014 gjennomført flera korsvandringar, der han har vandret lange strekninger til fots med et kors på hjul. År 2014 begynte vandringen i Mölndal i august og ble avsluttet den 14. september samma år i Klara kirke i Stockholm. I 2015 gjennomførte han først en vandring fra Göteborg til Smygehuk og senere en vandring til forskjellige flyktingsforlegninger i Sverige. År 2020 ble vandringen gjennomført som en stafett fra Haparanda till Smygehuk og ble avsluttet etter 125 dager og 220 mil i oktober 2020.

Alf Lax er bosatt i Göteborg. Han besøker ofte Norge, vanligvis frikirkelige menigheter.

Diskografi 
Studioalbum
 Nåd (1991)
 Du är väntad (1995)
 Nådens vingar (med Annebrit Lukkedal Holtskog) (1995)
 Vi behöver varann (1998)
 Tillbaka (1999)
 Wings of Grace (2001)
 Naken själ (2003)
 Livets lag (2007)
 Lugnt vatten (2008)
 Försoning (2011)
 Korsvägen (2014)
 Kallelsen (Alf Lax med venner) (2016)
 Wings Of Grace ‎(2016, CD)

Samlingsalbum
 Bitar längs vägen 1995-2007 (2007)

Bibliografi 
 Alf Lax, Stina Jonsson; Alf Lax - bara nåd.: Semnos förlag. (2018) ISBN 9789188771155

Eksterne lenker 
 Alf Lax – hjemmeside
 Alf Lax på Discogs

Svenske musikere
Svenske sangere
Trubadurer
Personer fra Jönköping
Vaulen skole

Vaulen skole er en offentlig barneskole i Stavanger kommune. Skolen har ca. 90 ansatte og ca. 700 elever fordelt på SFO og de sju trinnene fra 1. til 7. klasse. Skolen ligger på Vaulen i Hinna kommunedel.

Referanser

Eksterne lenker
 Skolens hjemmeside

Barneskoler i Rogaland
Skoler i Stavanger
Ingmar Johansson

Anders Ingmar Johánsson, tidligere Johansson (født 11. desember 1952 i Bollnäs) er en svensk sanger, gospelartist og prest i den Svenska kyrkan. Han har skrevet salme- og sangtekster og komponert salmer og er representert i den svenske salmeboken Verbums psalmbokstillägg 2003 med originaltekst og musikk til tre verk.

Ingmar Johánsson vokste opp i Vännäs i Västerbotten. Han begynte spille gitar i tiårsalderen og var i ungdommen med i forskjellige band i traktene rundt Umeå og Vännäs. Etter at han i begynnelsen av 1970-taet flyttet til Stockholm var han med og startet et av Sveriges første kristne rockband, som het "Höga Visan". År 1977 platedebuterte han med Önskar jag kunde fängsla ditt öra og ga ut i rask rekkefølge sju album fram til 1985.

Han studerte teologi på deltid, ble innviet som prest 2002 og var mellom 2012 og 2018 sogneprest i "Sankt Johannes församling" i Stockholm. Før utgivelsen av sitt trettende album, En sång som bara du kan sjunga i 2008, byttet han navn til Johánsson.

Diskografi 
 Önskar jag kunde fängsla ditt öra (1977)
 Bildspråk (1979)
 Längtan... (1981)
 Med ljusets hastighet (1982)
 En kvinnas man (1983)
 Resumé (1985)
 Kärt barn (1985)
 Andetag (1991)
 Mysterium – En mässa om livets insida (1995)
 Apokalyps – En mässa i den yttersta tiden (1989)
 Genom ett brustet hjärta (2000)
 Collection (2002)
 Till dig – Kroppens och innerlighetens mässa (2003)
 En sång som bara du kan sjunga (2008)
 Minnenas hus (2010)
 Distant destinations (2015)
 Där får jag andas ut (2019)

Salmer 
 «Alltid på väg» (Verbum nr 795) (tekst og musikk 1978, omarbeidet 1990)
 «Andetag»
 «Du som kan» (Verbum nr 765) (tekst og musikk 1997)
 «Du är en bön» (Verbum nr 762) (tekst og musikk 1992)
 «Genom ett brustet hjärta»
 «Jag vill tro»
 «Källan, kärleken och Gud»
 «Mysterium»
 «Se hur gudsvinden bär»
 «Till vem skulle vi gå»
 «Varje enskilt hjärtas tysta bön»
 «Önskar jag kunde fängsla ditt öra»

Sangbøker 
 Se hur gudsvinden bär (2006)

Eksterne lenker 
 Ingmar Johanssons – hjemmeside
 Ingmar Johansson
 Artikkel i den svenske avisen Dagen

Svenske sangere
Svenske musikere
Svenske lyrikere
Svenske komponister
Kristne predikanter
Personer fra Göteborg
Fødsler i 1952
1000 meter stafett

1000 meter stafett er en løpsøvelse innen friidrett, og er den eneste stafetten som arrangeres under det norske hovedmesterskapet i friidrett. Stafetten som på engelsk kalles Swedish relay, består av fire etapper med progressiv lengde: 100 meter + 200 meter + 300 meter + 400 meter.

Første etappe går i løpebanens sving, og løperne starter fra startblokker. Andre etappe er dermed en spesiell 200 meter som starter på langsiden og slutter i svingen. Tredje etappe er den uortodokse øvelsen 300 meter, som her løpes langside, sving og langside. Den siste etappen blir da en vanlig 400 meter med flying start.

Rekordene 
Øvelsen er en svensk stafett-variant, men er ikke etablert som en vanlig internasjonal øvelse. Det noteres dermed ikke offisielle verdensrekorder. Norske rekorder for menn ble notert allerede i 1935. Friidrettstinget i 1969 innførte notering av norske rekorder også for kvinner.

Inntil september 2021 var det IL Gular fra Bergen som hadde rekorden for menn på 1.52,54, fra NM i Drammen i 2001. På laget løp Kenneth Halhjem, Thomas Mellin-Olsen, Erlend Sæterstøl og Quincy Douglas. Under NM i Mosjøen i 1992 løp SK Vidar fra Oslo på 1.52,35, men laget hadde sprinteren Fernando Ramirez på første etappe, og han var på den tiden statsborger av Den dominikanske republikk. Resultatet ble dermed ikke godkjent som norsk rekord. På de neste etappene løp Jesper Vogt Lorentzen, Gaute Melby Gundersen og  Atle Douglas. Under  NM i friidrett 2021 satte Moelven Idrettslag ny norsk rekord med 1.51,51. August Hemstad, Carl Emil Kåshagen, Andreas Grimerud og Håvard Bentdal Ingvaldsen løp på laget.

For kvinner er det SK Vidar som innehar den norske rekorden. Den er på 2.08,00 og ble satt 31. juli 2016 i Ravnanger. Karin Busch, Astrid Mangen Cederkvist, Line Kloster og Yngvild Elvemo løp på laget. 
Gular hadde en tidligere rekord på 2.08,39 som ble satt under NM i friidrett i Stjørdal 20. august 1989. På det laget løp Eli Karin Pilskog, Ann Marit Kleive, Sølvi Olsen og Mona Karin Riisnes.

Mesterskap 
Oslo Turn ble første norgesmester på øvelsen i 1936. IK Tjalve fra Oslo er den klubben med flest titler, men fra slutten av 1990-tallet tok Bergensklubben IL Gular over hegemoniet på 1000 meter stafett.

Referanser

Stafettløp
Friidrettsøvelser
Verdensarvsenter for bergkunst - Alta Museum

Verdensarvsenter for bergkunst – Alta Museum (VAM) ligger i Alta kommune i Finnmark fylke. Verdensarvsenteret ligger i Hjemmeluft, ca. 5 km sørvest for Alta sentrum. I 1973 ble de første helleristningene i Hjemmeluft kjent, og i dag er det registrert rundt 3000 figurer her. Hjemmeluft er det største av bergkunstområdene i Alta, og det eneste som er tilrettelagt for publikum. Bergkunsten i Alta ble innskrevet på UNESCOs Verdensarvliste i 1985.  

Alta Museum ble stiftet av Alta Historielag i 1978 og var et kommunalt museum fram til 2007. Museet flyttet i 1991 inn i nytt bygg i Hjemmeluft, og ble i 1993 kåret til Årets museum i Europa. Som ledd i den nasjonale museumsreformen på 2000-tallet ble museet i 2007 et interkommunalt selskap (IKS) eid av Alta kommune og Finnmark fylkeskommune med 50 % ansvarsandel hver. I 2015 ble Verdensarvsenter for bergkunst – Alta Museum i tillegg et autorisert verdensarvsenter gjennom Klima- og miljødepartementet.    

Verdensarvsenter for bergkunst – Alta Museum har som hovedmål å fungere som regionalt museum i sitt område, ivareta rollen som verdensarvsenter for bergkunsten i Alta, samt utføre delegerte forvaltningsoppgaver i forhold til bergkunsten. I 2014 lanserte senteret sitt digitale bergkunstarkiv, altarockart.no, som består av foto og annen visuell dokumentasjon av bergkunsten, samt skriftlig informasjon. Verdensarvsenteret åpnet i 2018 «Spor i berg», som er første ledd i en pågående fornying av alle basisutstillinger om Altas bergkunst og forhistorie, historie og samtid. i 2022 åpnet andre del, «Ressurser og identitet», I tillegg har senteret en rekke midlertidige utstillinger, arrangementer og aktiviteter for publikum. Verdensarvsenter for bergkunst – Alta Museum har 29 fast ansatte, i tillegg til mange sesongansatte.

Direktører (fra 2007) og bestyrere (før 2007) 

 Jan Schanche Dølør (2019-
 Harriet Hagan 2014-2019
 Heidi Merete Johansen 2013-2014 (konstituert)
 Gerd Johanne Valen 2007-2013
 Arne Holmen 2005-2007
 Hans Christian Søborg 1990-2005
 Sølvi Lyngnes 1987-1988
 Gunnar Iversen 1986-1987
 Jens Petter Nielsen 1985-1986
 Thor N. Devig 1983-1985
 Kjersti Skavhaug 1981-1982
 Peder Erik Bergseng 1979-1981

Referanser

Eksterne lenker
 

Arkeologiske museer i Norge
Museer i Troms og Finnmark
Årets museum i Europa
Museer etablert i 1991
Vitenskap i 1991
Kultur i Alta
Byggverk i Alta
Biskopgjeltunnelen

Biskopgjeltunnelen var en 41 meter lang tunnel på Riksvei 53 i Årdal kommune i Vestland. Tunnelen var på nordøstsiden av Tyedalen, og var den øverste av tunnelene på helårsveien mellom Øvre Årdal og Tyin, som ble offisielt åpnet 12. juni 1965. Biskopgjeltunnelen ble åpnet i 1962, da veien sto ferdig mellom Årdal og Sletterust. Denne veien ble bygd som erstatning for en eldre, bratt og smal vei som først var åpnet som anleggsvei til Tyinosen i 1920 og så utbygd som offentlig vei og nyåpnet i 1934.

Under en inspeksjon i 2008 fant Statens vegvesen at Biskopgjeltunnelen trengte omfattende sikringstiltak. Tunnelen var lav og smal, og sikring ville gjøre den enda lavere. Det ble derfor vurdert at det ville koste mindre å sprenge bort hele tunnelen enn å sikre og øke høyden på tunnelen.

Se også 
Veitunneler i Norge

Referanser 

Veitunneler i Vestland
Veier i Årdal
Tunneler åpnet i 1962
Nedlagte veitunneler i Norge
Sogn og Fjordanes samferdselshistorie
Melk (by)

Melk er en by i den østerrikske delstaten Niederösterreich. Byen ligger på det stedet hvor elven Melk renner ut i Donau og er den vestlige innfallsporten til Wachau, et berømt vindistrikt som er oppført på listen over UNESCOs verdensarven. Melk er administrasjonssted i kommunen ved samme navn.

Historie 

I 831 ble Melk første gang kjent som Medilica. Også i Niebelungenlied blir stedet forbundet med det middelhøytyske navnet Medelike.

Leopold I, markgreve fra 976, gjorde Melk til sin residens. I 996 ble området første gang kalt for Ostarichi, opprinnelsen til Österreich (tysk for Østerrike).

Adalbert den seierrike, markgreve til Østerrike, residerte i Melk og døde samme sted 26. mai 1055. I 1089 overga markgreve Leopold II borgen til benediktinermunker fra Lambach. Siden da har det ligget et benediktinerkloster i Melk (Stift Melk). Allerede i det 12. århundre ble det opprettet klosterskole og biblioteket som nå teller 300 000 eksemplarer, ble påbegynt.

Melk fikk i 1227 rett til å holde marked på stedet. Under den såkalte Melkreformen i det 15. århundre var Stift Melk utgangspunkt for en av de mest betydningsfulle klosterreformer i middelalderen og hadde tette forbindelser med humanistene ved universitetet i Wien. Melk fikk byrettigheter i 1889.

Fra 21. april 1944 til evakueringen 15. april 1945 eksisterte Melk konsentrasjonsleir som en avdeling av konsentrasjonsleiren i Mauthausen.

Eksterne lenker 
 
 Opplysninger om kommunen i Statistik Austria

Byer i Niederösterreich
Byer ved Donau
Christin Grilstad Prøis

Christin Grilstad Prøis (født 14. oktober 1965) er en norsk musiker, skuespiller og forfatter. Hun er bosatt i Svelvik kommune.

Som forfatter er hun mest kjent for serieromanene Cornelia og Livets lenker, begge utgitt på Cappelen Damm forlag. Hun har også skrevet en rekke barnebøker, hørespill og teaterstykker. 

Christin Grilstad Prøis er kjent for sine musikalske forestillinger om Heksagon. Sommeren 2011 hadde hun regi og manus på Svelvikspelet, med blant andre Anne Marie Ottersen og Lasse Lindtner på rollelisten.

Hun har også vært med i Den store reisen på NRK og serien Forbindelser på kanalen FEM der hun filmet sin hverdag med amatørkamera.

Utgivelser 
Utgivelser Musikkspill-lopper (dramatikk/musikk) i samarbeid med Hilde Midtstue:
 En julefortelling 1996
 Juleforviklinger 1996
 Juleevangeliet 1996
 Sirkus Leatos 1997
 Årstidene 1997
 Løsører eller andre løsninger 1997
 Tor og Loke hos jotnene 1997
 Liten og stor 1998
 Hemmeligheten på loftet 1998
 Snus og Finn i Nisseland 1999
 Spenning i lufta 2001
 Dum, dummere, dritings 2003
 Ingen utenfor 2008

Utgivelser barnebøker Damm forlag:
 Den lange pølsemiddagen 1998
 Heksagon 2001
 Heksagon og Padde-Boboz 2003
 Heksagon og skyggene 2004
 Heksagon og Penny, så klart 2005
 Heksagon tryller en storm 2006

Utgivelser lydbøker Musico:
 Heksagon og Elvis 2002
 Heksagon og Padde-Boboz 2003
 Heksagon skrønehistorier 2005
 Heksagon tryller en storm 2008
 Fortellingen om Henrik Wergeland 2008

Utgivelser Cappelen Damm:
 Cornelia, serieroman, 14 bøker 2007 – 2009
 Livets Lenker, serieroman, 2010 –

Kilder
Presentasjon av Christin Grilstad Prøis i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 
 Christin Grilstad Prøis’ blogg
 Forlagets forfatterside
 Forlagets side om romanserien Livets lenker
 Filmatisering av første bok i Livets lenker
 

Norske forfattere
Norske barnebokforfattere
Norske serieforfattere
Norske dramatikere
Norske skuespillere
Personer fra tidligere Svelvik kommune