alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Dønna prestegjeld

Dønna prestegjeld var et prestegjeld i Nord-Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Nordland.

På den nordlige delen av Dønnes lå hovedgården til Dønnesgodset, og der stod det allerede på 1200-årene et kapell.

Mellom 1573 og 1737 var Dønna en del av Alstahaug prestegjeld, og var underlagt Nesna kapellani, som også omfattet Rana og Hemnes.

Ved opprettelsen av Nesna prestegjeld i 1738, ble dette inndelt i Nesna sogn og Dønnes sogn. 

Ved kongelig resolusjon av 13. mars 1882 ble det gitt tillatelse til å bygge en hjelpekirkegård for Dønna sogn på gården Dønnes.

Ved kongelig resolusjon av 16. januar 1905 ble det gitt tillatelse til å vigsle Husby bedehus til kirkelige forretninger. Husby kapell skulle ha minst 4 gudstjenester årlig, og kapellet fikk eget kirketilsyn.

Ved kongelig resolusjon av 18. mai 1962 ble Dønna sogn og Nordvik sogn fra Herøy prestegjeld slått sammen til Dønna prestegjeld.

Prostiet ble faset ut i forbindelse med omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet.

Referanser

Eksterne lenker 
 Prestegjeld og sogn i Nordland

Nord-Helgeland prosti
Prestegjeld i Sør-Hålogaland bispedømme
Bernhard Getz

Bernhard Getz (født 21. mars 1850 i Strinda i Sør-Trøndelag, død 1. november 1901 i Kristiania) var Norges første riksadvokat (1889). Bernhard Getz blir regnet som en av Norges fremste jurister og lovreformatorer.

Bakgrunn 
Han var sønn av kjøpmann Anton Lauritz Getz og Anna Christine Jenssen. Han tok examen artium ved Trondheim katedralskole i 1868 som preseterist. Da han tok cand. jur.-eksamen i 1873 ble han innberettet til Kongen, som den eneste jurist ved siden av Claus Winter Hjelm i 1823 og Anton Martin Schweigaard i 1831. Bernhard Getz var gift med Johanne Christine Fredrikke Berg (1855‐1924). De fikk syv barn, blant andre oberst Ole Berg Getz og politiker og høyesterettsadvokat Eyvind Getz.

Karriere 
Etter et år som byfogd i Fredrikstad i 1874, reiste han i 1875 til utlandet med offentlig stipend. Han oppholdt seg for det meste i Leipzig for å studere strafferett og straffeprosess. Da han vendte tilbake til Norge ble han i 1876 professor i lovkyndighet, før han fylte 26 år.

Han tok den juridiske doktorgrad i 1889 ved Københavns Universitet. 

Fra 1885 ledet Getz komiteen som utarbeidet en ny straffeprosesslov (vedtatt av Stortinget i 1887), og en annen komité som forberedte en ny straffelov (vedtatt av Stortinget i 1902). Fra 1891 ledet han Civilproceslovkommisionen som utarbeidet tvistemålsloven av 1915.

I 1889 ble han landets første riksadvokat. Han hadde stillingen til sin død i 1901, men fungerte i realiteten bare i årene 1889–1891, da han i lengre tid var permittert for å utarbeide Almindelig borgerlig Straffelov.

Verv

Ordfører 
Bernhard Getz ble aldri rikspolitiker, men han var i mange år medlem av Kristiania bystyre hvor han representerte Høyre. Fra 1884 var han medlem av formannskapet, i 1889 ble han viseordfører og i årene 1891–1892 var han ordfører i Kristiania. Getz hadde ellers en rekke private og offentlige verv.

Nobelkomiteen 
Han var medlem av Den norske Nobelkomite fra 7. august 1897 og dets første formann fra 12. september 1900 og frem til han avgikk ved døden.

Gate 
Han har fått en liten gatestump i Oslo sentrum oppkalt etter seg, Bernhard Getz' gate, hvor blant andre Frelsesarmeens hovedkvarter, Kirkens Nødhjelp og Det norske Bibelselskap holder til.
En gate i Voldsminne i Trondheim er også oppkalt etter ham.

Referanser

Litteratur
 Francis Hagerup: «Bernhard Getz», i Udvalgte mindre juridiske Afhandlinger. Kristiania: Aschehoug, 1913

Eksterne lenker 

 Utdypende artikkel på SNL
 

Norske riksadvokater
Nobelkomiteens ledere
Ordførere i Oslo
Høyre-politikere
Personer fra Trondheim kommune
Eamonn Coghlan

Eamonn Coghlan (født 24. november 1952) i Drimnagh er en tidligere irsk  friidrettsutøver, som vant gull på 5000 meter under det første VM i friidrett i 1983 i Helsingfors.

Til tross for VM-gullet på 5000 meter, var det først og fremst innendørs Coghlan dominerte. I 1980-årene ble han regnet som nesten uslåelig innendørs. Hele sju ganger vant han den tradisjonsrike Wannamaker Mile under Millrose Games i Madison Square Garden i New York, og satte fire innendørs verdensrekorder på denne distansen. Allerede i 1979 oppnådde han en så sterk tid som 3.52,6.

20. februar 1981 løp han på 3.50,6 i San Diego. 27. februar 1983 ble han førstemann som løp under drømmegrensen på 3.50 med tiden 3.49,78. Denne rekorden stod til 1997, da Hicham El Guerrouj løp på 3.48,45. Coghlan satte også verdensrekord på 2000 meter innendørs i 1987 med tiden 4.54,07, en rekord som ble slått av Haile Gebrselassie i 1998.

Bare sjelden oppnådde Coghlan lignende suksess utendørs. En fjerdeplass på 1500 meter i Montreal 1976 var hans fremste olympiske plassering, under EM i Praha 1978 tok han sølv. Først da han gikk over til 5000 meter, lyktes det ham å vinne VM-tittelen i Helsingfors.

Coghlan hadde en uvanlig langvarig karriere. I 1994 løp han som første løper over 40 år en engelsk mil på under fire minutter (3.58,15).

Eksterne lenker 
 
 

Irske mellomdistanseløpere
Irske langdistanseløpere
Verdensmestere i friidrett
Deltakere for Irland under Sommer-OL 1976
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1976
Deltakere for Irland under Sommer-OL 1980
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Irland under Sommer-OL 1988
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1988
Personer fra County Dublin
Deltakere for Irland under VM i friidrett 1983
Ebbe Carlsson-skandalen

Ebbe Carlsson-skandalen var en politisk skandale i Sverige som begynte den 1. juni 1988, da kveldsavisen Expressen avslørte at bokutgiveren Ebbe Carlsson etterforsket PKKs mulige delaktighet i Palmemordet, med støtte fra justisminister Anna-Greta Leijon.

Skandalen førte blant annet til at Leijon ble tvunget til å gå av i begynnelsen av juni 1988, samt at Ebbe Carlsson ble dømt til bøter for varesmugling i mars 1992. Riksdagens konstitusjonskomité gransket skandalen gjennom utspørringer som ble direktesendt på TV i begynnelsen av august 1988. En kraftig debatt mellom Carl Lidbom og komiteens visepresident Anders Björck fikk betydelig oppmerksomhet i mediene.

Det er uklart om alle detaljer i skandalen har blitt kjent for offentligheten.

Eksterne lenker
 "Ebbe Carlsson-affären" - Radiodokumentar fra Sveriges Radio P3 Besøkt 14. september 2010

Hendelser i 1980-årene
Sveriges historie
1980-årene i Sverige
Palme-mordet
Ospesvermer

Ospesvermer (Laothoe populi) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den er gulbrun, bakvingen er oransje ved roten. Larven lever på osp (Populus tremula), og sommerfuglen flyr i mai til august, med særlig i juni–juli. Den har reduserte munndeler og tar ikke næring til seg som voksen.

Utseende 
En ganske stor (vingespenn 72–92 mm) sommerfugl, kroppen kjegleformet, den har ganske liten kropp og store vinger til svermer å være. Fargen er vanligvis hovedsakelig grå, men det finnes også en rødbrun fargevariant. Vingenes ytterkant er sterkt flikete, noe som gjør at sommerfuglen ligner et vissent blad når den sitter stille. Hodet er ganske lite, munndelene reduserte og antennene tynne, smalt fjærformede. Vingene er vanligvis gråbrune, bakvingene er rustrøde ved roten (den nærtstående arten Laothoe amurensis mangler denne røde fargen). Vingene har flere smale, bølgete, lyse og mørke tverrstriper. Årene er markert lysere enn resten av vingene. Forvingen har en liten, hvit flekk nær midten. Sommerfuglen har en meget karakteristisk hvilestilling, med bakvingene stikkende ut foran forvingene, dette øker likheten med et vissent blad. Larven er grønn med små, hvite prikker. Hodekapselen er trukket ut til to knøler øverst. På hvert ledd er det en lys skråstripe, som hjelper til med å viske ut larvens omriss. Den har også noen små, røde flekker på ryggen.

Levevis 
Som andre Smerinthinae tar ikke ospesvermeren næring til seg som voksen, men lever på energi den har lagret fra larvetiden. De voksne sommerfuglene fly i mai–august på steder der det vokser osp. Larvene lever vanligvis bare på osp (Populus tremula), av og til på selje og poppel.

Utbredelse 
Ospesvermeren finnes i Europa og videre østover til Turkestan, og i Nord-Afrika. I Norge finnes den nokså vanlig nord til Nordland, den er trolig vår vanligste svermer.

Referanser

Kilder 

 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3

 Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2

 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri: 

 Nettsiden Lepidoptera.no - Sommerfugler i Norge: 

 Nettsiden Norges sommerfugler:

Eksterne lenker 
 

Svermere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Kristina av Tunsberg

Prinsesse Kristina av Tunsberg eller jomfru Kristin Håkonsdatter (født 1234 i Bergen, død ca. 1262 i Spania), også skrevet Christina og Kristín, var datter av kong Håkon IV  (Håkon 4. Håkonsson «den gamle») og hans hustru Margrete Skulesdatter. Kristina var det tredje av Håkon og Margretes i alt fire barn og en eldre søster av Magnus Lagabøte.

Spansk giftermål

For å styrke de diplomatiske båndene til andre land, giftet faren Kristina bort til den spanske Don Felipe, broren til den kastiljanske kong Alfonso X (1221–1284) (av Castilla og Leon). Hun reiste fra Tønsberg i Vestfold og ankom Burgos julaften 1257. Felipe og Kristina giftet seg 31. mars 1258. De bodde i Sevilla inntil hun døde barnløs 28 år gammel. Hun ble gravlagt i et kloster i landsbyen Covarrubias nær Burgos, 240 km nord for Madrid.

Ettermæle
 
I 1953 ble det åpnet en sarkofag man trodde var tom. Den viste seg å inneholde et kvinnelik. Undersøkelsr viste at det var en høy kvinne, og hennes alder stemmer godt med prinsesse Kristina. Legenden forteller at prinsessa ønsket som bryllupsgave at det ble reist et kapell til ære for St. Olav i Spania. Kapellet ble aldri bygget, men i 2011 ble St. Olavskapellet åpnet i Covarrubias i forbindelse med 750-årsjubileet for hennes avreise fra Tønsberg. 

I 1978 ble en statue av Kristina reist i Covarrubias. Statuen er laget av Brit Sørensen. 24. juli samme år ble en kopi reist ved Slottsfjellet i Tønsberg. Tønsberg og Covarrubias har blitt vennskapskommuner som resultat av denne gamle forbindelsen.

Prinsesse Kristina ble valgt som symbol og gjennomgangsfigur i forbindelse med feiringen av Tønsberg bys 1100-årsjubileum i 1971. Forfatteren Kåre Holt skreiv det historiske skuespillet Kristina av Tunsberg som hadde premiere dette året med Lise Fjeldstad i hovedrollen. Stykket ble framført som sommerteater i noen år på friluftsscenen på Vestfold Fylkesmuseums område på Tallak rett nord for Slottsfjellet. Illustratøren Morten Myklebust lagde en tegneserieversjon av Kåre Holts drama i 1991. I 2004 skreiv også den spanske forfatteren Manuel Muñoz Hidalgo et skuespill om prinsesse Kristina, Kristina Håkonsdatter – den splittede blomsten. I  Covarrubias har det også fast i flere år vært en mindre Kristina-markering.

Prinsesse Kristina har ellers blant annet gitt navn til Kristina-løpet, et mosjonsløp for joggere hver vår i Tønsberg, og Kristina-statuetten, Tønsbergs Blads årlige pris til en idrettsutøver fra Vestfold, en utmerkelse som har blitt den høyeste innen Vestfold-idretten. Prinsesse Kristina er også navnet på en liten båt som arrangerer skjærgårdsturer utenfor Tønsberg.

Referanser

Kilder
Artikkel i Fjordenes Tidende 6. oktober 2006.

Eksterne lenker
 Kulturarv i Vestfold fylkeskommune om prinsesse Kristina, falker og falkonering
 Einar Jenssen: Prinsesse Kristina – myte og virkelighet, 1980
 Pilegrim-nettside om prinsesse Kristina
 Hellig Olavs kapell i Spania 
 NRKs serie I prinsesse Kristinas fotspor 2004
 Kristinapsalteret GKS 1606 4º i Det Kongelige Bibliotek

Norske prinsesser
Kongelige nordmenn
Kongelige spanjoler
Personer fra Bergen kommune
Fødsler i 1234
Dødsfall i 1262
Leif Justers ærespris

Leif Justers ærespris, også kjent som Juster-prisen, er en norsk revypris. Den deles ut årlig til en person som har gjort eller gjør en stor innsats på en norsk revyscene.  Vinneren får 30 000 kroner, en tegning Ulf Aas har laget av Juster, og en kopi av statuen «Gledessprederen» som er utført av Nina Sundbye og er reist utenfor revyteateret Chat Noir i Oslo. 

Siden 2019 har Chat Noir stått for utdelingen i samarbeid med Sparebanken Øst. Prisen ble opprettet og tidligere delt ut av Leif Justers revyfond. Fondet ble opprettet i 1981 med inntektene fra en festforestilling i anledning Justers 70-årsdag, og ble opprettet av daværende teaterdirektør ved Chat Noir, Dag Frøland. 

Prisen ble tidligere delt ut på komikeren og skuespilleren Leif Justers fødselsdag 14. februar. Prisbeløpet var i starten på 10 000 kroner.

Sammen med Leonardstatuetten er Juster-prisen en av de høyeste utmerkelser i norsk revybransje.

Vinnere 
 1981: Inger Jacobsen, Arild Haga og Kaare Hegle
 1982: Alf Hartmann, Kine Hellebust, Runar Borge og Knut Solberg
 1983: Sølvi Wang, Jens Book-Jenssen, Bias Bernhoft og Per Lekang
 1984: Øivind Blunck, Elisabeth Granneman, Arild Feldborg og Ellen Waaler
 1985: Carsten Byhring og Grethe Kausland
 1986: Elsa Lystad og Yngvar Numme
 1987: Alfred Næss og Kjell Halvorsen
 1988: Wenche Myhre og Hege Schøyen
 1989: Rolv Wesenlund og Egil Monn-Iversen
 1990: Einar Schanke og Dag Vågsås
 1991: Harald Heide-Steen jr.
 1992: Aud Schønemann
 1993: Dag Frøland
 1994: Tor Erik Gunstrøm
 1995: Bjørn Sand
 1996: Andreas Diesen
 1997: (ikke utdelt)
 1998: Brit Elisabeth Haagensli
 1999: (ikke utdelt)
 2000: Tom Sterri
 2001: Mari Maurstad
 2002: Siw Anita Andersen og Brede Bøe
 2003: Arve Opsahl 
 2004: Øivind  Johannessen 
 2005: Frank Robert
 2006: Jørg-Fr. Ellertsen
 2007: Øystein Sunde
 2008: Hilde Lyrån
 2009: Toralv Maurstad og Wenche Foss
 2010: Sturla Berg-Johansen
 2011: Inger Lise Rypdal og Ingrid Bjørnov
 2012: Ole Paus
 2013: (ikke utdelt)
 2014: Robert Stoltenberg
 2015: Bjarte Hjelmeland
 2016: (ikke utdelt)
 2017: Thomas Giertsen
 2018: (ikke utdelt)
 2019: Kevin Vågenes
 2020: Atle Antonsen og Bård Tufte Johansen
 2021: Linn Skåber
 2022: Dagfinn Lyngbø

Referanser

Eksterne lenker 
 

Teaterpriser
Norske kulturpriser
Revy
Proserpinus proserpinus

Proserpinus proserpina er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne lille svermeren er ikke funnet i Norge, men har dukket opp et par ganger i Danmark. Larven lever på mjølker (Epilobium) og nattlys (Oenothera).

Eksterne lenker 
 

Svermere
Dyr formelt beskrevet av Peter Simon Pallas
Sommerfugler formelt beskrevet i 1772
NRK Innlandet

NRK Innlandet (tidligere NRK Hedmark og Oppland) er NRKs distriktskontor i Innlandet fylke, inntil 2019 fylkene Hedmark og Oppland. Silje Rønning Kampesæter er distriktsredaktør. Hovedkontoret er på Storhove i Lillehammer, og det er et stort lokalkontor i sentrum av Hamar. I tillegg er det lokalkontorer i Kongsvinger og Gjøvik.

NRK Hedmark og Oppland ble etablert i 1973, men skilt i NRK Hedmark og NRK Oppland i 1978. Disse ble igjen sammenslått til NRK Hedmark og Oppland i 2002. I 2019 fikk distriktskontoret nytt navn, NRK Innlandet, i tråd med regjeringens regionreform. 

NRK Innlandet har som alle andre distriktskontorer, distriktssendinger på NRK P1 fra 06:00 til 09:00 og fra 14:00 til 17:00. Distriktskontoret produserer også daglige nyhetssendinger på TV 19:45 og 22:55 med samme navn, NRK Innlandet (tidligere NRK Østnytt), som sendes på NRK1 og i nettspilleren NRK TV.

Referanser 

Hedmark og Oppland
Kultur i Innlandet
Ў

Ў (minuskel: ў) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet. Den er en У med breve, og kalles på hviterussisk у нескладовае («u neskladovaje»), som betyr «u uten trykk». Den kalles dette fordi den er kort og ikke lager en ny trykkstavelse. Lyden kan minne om engelske W i «what».
Fylkesvei 527

Fylkesvei 527 går mellom Slyngstad og Skjeltene i Ålesund kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 146.

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Møre og Romsdal
Veier i Ålesund
Palenque

Palenque er en by og kommune i den meksikanske delstaten Chiapas. Den befinner seg omtrent 191 kilometer øst for San Cristóbal de las Casas og 130 kilometer syd for Ciudad del Carmen. Mellom Palenque og Ocosingo ligger vannfallene Cataratas de Agua Azul.

Palenque er også navnet på mayaruinene i det arkeologiske området, Zona Arqueológica de Palenque, nær Usumacintaelven. Palenqueruinene har vært på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder siden 1987.

Byer i Chiapas
Kommuner i Chiapas
Verdensarven i Mexico
Arkeologiske steder i Mexico
Mayiske arkeologiske steder
Drakestredet

Drakestredet er sundet som skiller Ildlandet med Kapp Horn, den sørligste spissen av Sør-Amerika, fra Antarktishalvøya og som forbinder det sørlige Stillehavet og Sør-Atlanterhavet.

Stredet er oppkalt etter den britiske sjøfareren Francis Drake, som i 1578 oppdaget stredet under sin jordomseiling, men som valgte å passere gjennom det smalere Magellanstredet. Den første europeer som passerte gjennom stredet var nederlenderen Willem Schouten i 1616.

Det er kjent at stredet var stengt fram til rundt 41 millioner år siden i henhold til en kjemisk undersøkelse av fisketenner i oseanisk sedimentær berg. Før stredet åpnet seg var Atlanterhavet og Stillehavet avstengt fra hverandre av Antarktis som var langt varmere og som ikke hadde en iskappe. Ved at de to store verdenshavene ble åpnet opp for hverandre, begynte den antarktiske sirkumpolare strømmen, og nedkjølte kontinentet betydelig.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Nettside av betydningen og det komplekse batymetri for Drakestredet, britiske National Oceanography Centre, Southampton
 En personlig fortelling som beskriver passasje av stredet 
 Bilde av virvel i Drakestredet fra NASA
 Storskalabilder av Drakestredet fra den amerikanske marine 

Sund i Sør-Amerika
Sund i Antarktis
Artikler i Antarktis-prosjektet
Peacekeeper

Peacekeeper er en amerikansk ICBM med opptil 10 stridshoder. Det har vært operativt siden 1986, og er utplassert ved F. E. Warren Air Force Base som ligger i Wyoming.

Missilet har fire trinn, hvorav de tre nederste bruker fast drivstoff. Våpenet har treghetsstyring og en rekkevidde på over 11 000 km. Peacekeeper vil bli tatt ut av tjeneste så snart START 2-avtalen trer i kraft.

Ballistiske missiler
So Dark the Con of Man

So Dark the Con of Man er et musikkalbum utgitt 3. desember 2007 av den norske rapduoen Madcon. Albumet er duoens andre studioalbum etter debutalbumet It's All a MadCon som ble gitt ut i 2004. 

Albumet ble fremskyndet som resultat av Tshawe Baqwas seier i TV 2-programmet Skal vi danse? Første single fra albumet var «Beggin'», en coverversjon av Frankie Valli & the Four Seasons, som ga ut «Beggin'» første gang i 1967. Den ble umiddelbart en hit og ble den mest solgte singlen i 2007. Madcons versjon av «Beggin'» er produsert av 3Elementz som produserte totalt fem spor på albumet. «Back On the Road», hvor Paperboys medvirker, ble gitt ut som andre single fra albumet. Singlen lå to uker som nummer seks på VG-lista.

Mottakelse 
Albumet høstet masse god kritikk, fikk terningkast 5 i store aviser som VG, Aftenposten og Dagbladet og omtalt som årets norske hiphop-album. So Dark The Con Of Man solgte til gull første salgsdag, og deretter til platina, som første norske hiphop-album. Det debuterte på VG-lista som nummer tre. Madcon hadde flere store opptredener på norsk TV, og dro på en lanseringsturné kort tid etter utgivelsen. De opptrådte også på Spellemannprisen 2007 hvor de vant prisen for beste hiphop-album, i tillegg til at «Beggin'» ble årets hit.

Sporliste 
«Beggin'» (Gaudio)
«Back On The Road» med Paperboys (Madcon, Vagabond og 3Elementz)
«Hard To Read» med Noora (Madcon, Noora og Afterglow)
«Life's Too Short»
«The Way We Do Thangs» med Timbuktu (Madcon, Timbuktu og 3Elementz)
«Blessed» (Madcon og Afterglow)
«Süda Süda» med El Axel (Madcon, El Axel og Afterglow)
«Let It Be Known» (Madcon og Afterglow)
«Let's Dance Instead» (Madcon og Afterglow)
«Dandelion» (Madcon og 3Elementz)
«Pride & Prejustice» med Sofian (Madcon, Sofian og Afterglow)
«Me & My Brother»
«Loose» – bonusspor (Madcon og 3Elementz)

Omslag 
Omslaget viser Madcon i en skrifteboks. Yosef Wolde-Mariam skrifter til Tshawe Baqwa, som fremstilles som djevelen. Dette forklarte Madcon på sitt eget TV-program på The Voice TV, The Voice of MadCon. Bildet er tatt av Alf Bõrjesson. Ved første utgivelse stemte ikke låtlisten på omslaget med sangene på CD-en, «Dandelion» var for eksempel satt opp som spor nummer 7.

Referanser

Eksterne lenker 
 Madcon.no
 Bonnier Amigo

Musikkalbum fra 2007 
Madcon-album
Mariager

Mariager er en liten by og kjøpstad med 2 589 innbyggere (2012)  som ligger på sydsiden av Mariager fjord på Jylland. Navnet betyr "Marias Ager" (etter jomfru Maria, som ga navn til et birgittinerkloster på stedet). Byen vokste opp omkring dette Mariager kloster på begynnelsen av 1400-tallet og fikk kjøpstadsrettigheter i 1592. Den dag i dag preges Mariager av et gammelt bymiljø med brosteinsbelagte gater og mange bindingsverkshus. Mariager ligger i Mariagerfjord kommune og hører til Region Nordjylland.

Byen ligger i kupert terreng som skråner ned mot fjorden. I omegnen ligger det mange skogkledte bakker, bl.a. den 110 meter høye Hohøj sydøst for selve Mariager. Byen har en liten havn med lystbåter og en turistbåt Svanen som har sommerrute fra Hobro via Mariager, Hadsund til Mariager fjords munning. På havnen finnes en fredet kran, og et saltmuseum. 

Det går en museumsjernbane 17 km vestover til byen Handest. Den høye hvitkalkede Mariager kirke (fra 1400-tallet) troner høyt over byens hustak.

Historie 
I begynnelsen av Middelalderen lå det en liten fiske- og fergehavn ved denne delen av Mariager fjord, og i 1430 oppførte birgitterordenen et kloster på en bakke nær denne havnen. Klosterkirken ble et valfartssted hvor folk kunne få avlat for sine synder mot betaling. På denne måten samlet klosteret en anseelig formue.

Navnet Mariager kjenner man til fra pavens godkjennelse av klosteret i 1446. Byen hadde oppgangstid helt frem til reformasjonen i 1536. Administrasjonen av klosteret falt da under kongen, og klosterets innflytelse ble gradvis mindre.

I 1588 ble klosteret lagt ned. Fire år senere ble Mariager kjøpstad. Det var imidlertid ikke tilstrekkelig til at byen gjenvant sin status fra klosterets storhetstid. På 1720-tallet ble store deler av klosteret revet, og stagnasjonen fortsatte slik at i 1801 hadde byen bare 414 innbyggere. Byen fungerte allikevel som havn for Viborg. Det var forøvrig landbruk og fiske som ga folk arbeide.

i 1904 ble det bygget bro over fjorden ved Hadsund, og Hadsund blomstret opp som handelsby på Mariagers bekostning. Mariager hadde da rundt 900 innbyggere. 

I 1927 kom jernbanen, og i Assens ble det anlagt en sementfabrikk, Dana. Ut over det merket Mariager ikke mye til industrialiseringen. Pinsebevegelsen opprettet skoler i byen, og i 1940 stiftet man en institusjon for fysisk og psykisk utviklingshemmede.

Produksjonen ved sementfabrikken Dana ble lagt ned i 1975. Turisme er idag en viktig inntektskilden i området.

Galleri

Referanser 

Mariagerfjord kommune
Byer i Region Nordjylland
Randers amt