alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Kongedømmet Toledo

Kongedømmet Toledo (spansk: Reino de Toledo) var et kongerike på Den iberiske halvøy som ble opprettet etter at Alfonso VI av León og Castilla erobret byen Toledo i 1085. Det fortsatte eksistere i navnet fram til 1833 da det offisielt ble underlagt Spania.

Historie 
I april 1065 beleiret emiren Al-Muqtadir fra Zaragoza byen Barbastro. Guvernøren, grev Ermengol II av Urgel, ble drept i et utfall, og noen få dager senere falt også byen for muslimene. De spanske og franske garnisonene ble lagt under sverdet, som det heter, det vil si de ble halshugget. Det ble også slutten på pave Alexander IIs korstog mot maurerne i Iberia.

På omtrent samme tid brøt Al-Muqtadir forbindelsene med Castilla, og Ferdinand I av León, el Magno («den store»), også greve av Castilla, ledet en straffeekspedisjon til Zaragoza, erobret Alquézar og dro deretter inn Valencia. Til tross for at emir Al-Mamun av Toledo betalte tributt til Castilla, ledet han en hær inn for å støtte sin svigersønn, emir Abd al-Malik. Al-Mamun kom deretter til å avsette Abd al-Malik og la Valencia inn under taifa Toledo. Ferdinand I ble livsfarlig syk og trakk seg fra slagmarken. Han døde i desember 1065 og hans rike ble delt mellom hans tre sønner: Sancho II i Castilla; Alfonso VI i León; og García II i Galicia.

I mai 1085, etter med dyktighet å ha klart å sette flere muslimske konger opp mot hverandre og beseiret en sammenslutning av taifaer (muslimske kongedømmer) fra Sevilla, Badajoz og Zaragoza, var Alfonso VI i stand til å gå inn i byen Toledo. Sistnevnte taifa ble underlagt Castilla og byen ble gjort til hovedstad i det forente kongedømme León og Castilla. Landområdene til det tidligere taifa forble stridsemne for langvarige kamp med muslimske naboer som varte fram til slaget ved Las Navas de Tolosa i 1212, og det samtidige herjingen og blodbadet av jødene i Toledo samme år.

Det tidligere muslimske Toledo ble et underrike av det kristne riket tilhørende kronen i Castilla, men hadde sitt eget hoff og herskere. Da landområdene ble mer ensartet ble det på 1700-tallet omtalt som «Nye Castilla», således skille det sørlige området av Castilla fra de nordlige som ble kalt for «Gamle Castilla». Det gamle kongedømmet Toledo ble oppløst i 1833, og dets land og besittelser ble delt opp og fordelt i flere provinser i det moderne Spania.

Referanser 

Spanias historie
Historiske stater og riker i Europa
Stater og territorier etablert i 1085
Stater og territorier opphørt i 1833
Opphør i 1833
Slaget ved Nedao

Slaget ved Nedao''' var et slag utkjempet i Pannonia i 454 mellom hunere og deres tidligere vasaller, bestående av ulike germanske stammer. Nedao er antatt å ha vært et navn på en sideelv til elven Sava i sørøstlige Europa.

Etter at hunernes konge Attila døde i 453, hadde allierte styrkene til de undertrykte folkene under lederskapet til Ardarik, konge av gepidene, beseiret de huniske strykene til Ellak, sønn av Attila. Ellak hadde utkjempet en maktkamp mot sine brødre Ernak og Dengizik for overherredømmet etter Attilas død. Ellak ble selv drept i dette slaget.

 Kampen 
I henhold til den gotiske historikeren Jordanes, som skrev på 500-tallet:

Jordanes hevdet at i slaget ved Nedao kjempet østgoterne mot hunerne, men det er avvist av en del moderne historikere som eksempelvis Herwig Wolfram eller Hyun Jin Kim. Sistnevnte mener at det er en forfalsket fortelling og at Valamir selv kjempet sammen med hunerne. Motsatt aksepterer J.R. Martindale og Franz Altheim at østgoterne var blant seierherrene ved Nedao. Andre, inkludert Otto Mänchen-Helfen, ikke tror de deltok i det hele tatt.

 Etterspill 
Hunernes dominans over sentrale og østlige Europa ble brutt som følge av slaget. Det er vanskelig å rekonstruere den nøyaktige hendelsesforløpet, men ved tidlig på 460-tallet var hunerriket blitt endelig oppløst ved at gepidene, rugiene, herulene, sveberne og østgoterne hadde gjort seg uavhengige. og til sist ble romerske allierte, foederati''. Hunerne, reorganisert under Dengizik, forflyttet seg mot øst hvor de angrep Østromerriket og ble avgjørende beseiret i 469. Etter dette opphørte hunerne å eksistere i europeisk historie.

Referanser

Litteratur 
 Wolfram, Herwig (1990): History of the Goths, overs. Thomas J. Dunlap., University of California Press, ISBN 0-520-06983-8.

Hendelser i 454
Konflikter i 450-årene
400-tallet i Europa
Stefan Küng

Stefan Küng (født 16. november 1993 i Sanit Gallen) er en sveitsisk landeveissyklist som sykler for UCI WorldTour-laget Groupama-FDJ.

Meritter

Landeveissykling 

2011
Nasjonal Junior-mester på tempo
Tour de Berne
Etappeseier,  Tour du Pays de Vaud
2013
Nasjonal U23-mester på tempo
Giro del Belvedere
2014
Europeisk U23-mester på tempo
Europeisk U23-mester på landevei
Sammenlagt og etappeseier, Normandie rundt
Flèche Ardennaise
2015
Volta Limburg Classic
Etappeseier, Romandie rundt
2017
Etappeseier, Romandie rundt
Sveitsisk mester på tempo
Etappeseier, BinckBank Tour (ITT)
2018
Etappeseier, Sveits rundt (ITT)
Sveitsisk mester på tempo
2. etappe, BinckBank Tour (ITT)
2019
3. etappe, Volta ao Algarve (ITT)
2. etappe, Romandie rundt
Sveitsisk mester på tempo
Tour du Doubs
2020
Sveitsisk mester i landeveisritt
2021
Sammenlagt + 4. etappe (ITT), Volta a la Comunitat Valenciana
1. etappe (ITT), Sveits rundt

Banesykling 

2013
Europeisk U23-mester på langforfølgelse og individuell forfølgelse
Bronse, Individuell forfølgelse, VM i banesykling
2014
Europeisk U23-mester på langforfølgelse og individuell forfølgelse
Sølv, Individuell forfølgelse, VM i banesykling
2015
Verdensmester på individuell forfølgelse

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Sveitsiske syklister
Deltakere for Sveits under Sommer-OL 2020
Syklister under Sommer-OL 2020
Fødsler i 1993
Nasjonale mestere i tempo
Enghumleblom

Enghumleblom (Geum rivale) er en plante i rosefamilien.

Den er flerårig, hårete urt som blir opptil 40 cm høy. Stengelen er opprett med en nikkende topp. Stengelbladene er trekoblede, mens bladene ved basis er finnete med et stort endesmåblad. Blomstringstiden er mai–juli. Begerbladene er rødbrune, og kronbladene er først gulhvite før de blir blekt rosa med mørke årer. Av og til forekommer misdannede blomster med doble kronblad. Frukten er en samling frø med krok som hekter seg fast i dyr og mennesker. Den klokkeformete blomsten gjør at enghumleblom ikke kan forveksles med andre arter, men hybrider med kratthumleblom forekommer.

Enghumleblom vokser på fuktige steder, ofte i skygge. Arten er utbredt i hele Europa inkludert Island, men i middelhavsområdet må en opp i høyden for å finne den. Arten vokser også i Anatolia, Kaukasia, Vest-Sibir og Nord-Amerika. Den er vanlig i hele Norge og finnes opptil 1450 moh. på Hardangervidda.

Galleri

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Rosefamilien
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Distant Early Warning Line

Distant Early Warning Line var en serie av radarstasjoner i Arktis som var virksomme under den kalde krigen. De ble operert av USA, Canada, Grønland og Island.

Se også
Pinetree Line

Den kalde krigen
Cape Chidley

Cape Chidley ble navnsatt av den engelske oppdager John Davis 1. august 1587 etter hans venn og kollega John Chidley

Dn 22. oktober 1943 landsatte den tyske ubåt, U-537 mnnskaper syd for Cape Chidley som satte opp værstasjonen Kurt for innsamling av data om været.

Opprinnelig var Cape Chidley ment å være stedet hvor en langtrekkende radarstasjon, benevnt  "N-30." skulle plasseres. Den var tiltenkt å falle inn planene for Pinetree Line, en serie med radarstasjoner langs den 50. breddegrad. Forsyniger og materiell ble bragt inn med båt i løpet av 1951-52, men sent 1952 og tidlig i 1953 ble den forlagt til Resolution Island.

Geografi
Cape Chidley ligger på grensen mellom provinsen Newfoundland og Labrador og territoriet Nunavut. Det danner det nordligste punkt på Labrador.

Stedet blir noen ganger  stavet Cape Chudleigh. Noen ganger blir Cape Chidley feilaktig lokalisert på grensen mellom Quebec og Newfoundland og Labrador. Newfoundland, som var en separat britisk dominion da Canadas arktiske øyer delte grense med Killiniq Island og territoriet Labrador som omfattet hele det atlantiske nedbørsområdet til Labrador Peninsula og dets øyer.

Den nordlige og vestlige del av Killiniq Island som faller inn under Nunavuts  jurisdiksjon omfatter Ungava Bay og Hudson Strait. Cape Chidley er også det nordligste sted på Northern Divide som skiller Nordishavets nedbørsområde fra Atlanterhavets nedbørsområde. Enkelte kilder inkluderer Hudson Bay til Atlanterhavets nedbørsområde, selv om Northern Divide har lenge blitt etablert og plassert Hudson Bay til Nordishavets nedbørsområde.) Cape Chidley er den sydligste adkomst til Hudsonstredet, motsatt side av Resolution Island.

Den nærmeste bebyggelse til Cape Chidley er Port Burwell, Nunavut. Killiniq Island er adskilt fra Nord-Amerika ved det smale McLelanstredet.

Referanser 

Canadas geografi
Norges skål! – Norske drikkeviser gjennom 200 år

Norges skål! – Norske drikkeviser gjennom 200 år er et album av Sangselskabet Guldbergs Akademiske Kor og ble gitt ut i 1995.

Sporliste

Musikere 

1.-tenorer
Øystein Aurlien
Arne Pedersen
Bjørn Haugland
Cato E. Hellum
Knut Løvdal
Kjetil Myhren
Eldar Sveinung dy
Einar Årreberg
Christian Aas

2.-tenorer
Are Berg
Mats Hedsköld
Erling Haakstad
Morten Johansen
Inge Jørgensen
Helge Lorentzen
Erik Magelssen
Sjur Tveite
Stein Mikael Storler
Øystein Hov

1.-basser
Knut J. Andersen
Kaare Bagøien
Sindre-J. Bostad
Tor Digranes
Harald Dugstad
Joe Ekgren
Ole Henrik Eriksen
Øystein Hanve
Thor Krey Jacobsen
Jan Olaussen
Harald Siebeke

2.-basser
Jon K. Christiansen
Sverre Hærem
Jan Høyersten
Jens H. Koefoed
Arnbjørn Lærdal
Jørn Bue Olsen
Paul Osuldsen
Yngve Torud
Magne Ytterlid
Rolf Wiggo Sandnes
Dag Krokaa

...og alle disse under dirigent-ledelse av Lars Notto Birkeland.

Kilder 
 CD-platens innercover/omslag

Eksterne lenker 
 Norges skål! – Norske drikkeviser gjennom 200 år på Rockipedia

Norske visealbum
Folkemusikkalbum
Musikkalbum fra 1995
Yoshio Kushida

Yoshiaki Oshima (串田 嘉男, født 19. september 1957 i Hachioji, Tokyo) er en japansk astronom og en profilert oppdager av asteroider. Til sammen har han oppdaget 56 asteroider.

Han har også oppdaget kometen 144P/Kushida og var en medoppdager av kometen 147P/Kushida-Muramatsu.

Eksterne lenker 
 http://www.nayoro-star.jp/photo/tenmondai-houmon/kushida.html (på japansk)
 https://web.archive.org/web/20140730060608/http://www.obusession.com/guest/guest058.htm

Personer fra Tokyo
Japanske astronomer
Oppdagere av asteroider
Oppdagere av kometer
Artikler i astronomiprosjektet
Fødsler i 1957
Amaladera

Amaladera er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Middelsstore, kraftige, kullsvarte oldenborrer. Slekten skiller seg fra de fleste andre Sericinae ved sin kraftige kroppsbygning (kan minne om små tordivler) og mørke farge. Oversiden er hvelvet og kraftig punktert, med spredte, oppstående hår.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den palearktiske sone. I Europa forekommer den bare i Spania, de tre andre artene lever i Sentral-Asia østover til Mongolia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
 Stammen Sericini
 Understammen Sericina
 Slekten Amaladera Reitter, 1896 – i Europa:
 Amaladera cobosi Baraud, 1964
 Amaladera espagnoli Baraud, 1964
 Amaladera longipennis Verdu, Mico & Galante, 1997
 Øvrige arter:
 Amaladera caspica (Faldermann, 1836)
 Amaladera euphorbiae (Burmeister, 1855)
 Amaladera lukjanovitschi Medvedev, 1966

Kilder 
 Fauna Europaea Web Service Version 2.6.2 (2013) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr

Eksterne lenker 
 
 Bilde av Amaladera cobosi
 Bilde av Amaladera longipennis

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1896
Anthotocus

Anthotocus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det østlige Australia (New South Wales og Queensland).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
 Stammen Sericini
 Understammen Sericina
 Slekten Anthotocus Britton, 1957
 Anthotocus antennalis (Lea, 1919)
 Anthotocus cribriceps (Lea, 1919)
 Anthotocus fugitivus (Lea, 1920)
 Anthotocus luridus (MacLeay, 1864)
 Anthotocus perissus Britton, 1957

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1957
Australias fauna
Cheiragra

Cheiragra er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Små til middelsstore, mattsvarte oldenborrer.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det østlige Australia (Victoria, New South Wales og Queensland).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
 Stammen Sericini
 Understammen Sericina
 Slekten Cheiragra MacLeay, 1864
 Cheiragra leai Britton, 1957
 Cheiragra pusilla (Blanchard, 1850)
 Cheiragra ruficollis MacLeay, 1864
 Cheiragra septentrionalis Britton, 1957
 Cheiragra sericeipennis Lea, 1919

Kilder 
 Atlas of Living Australia - Cheiragra

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Dyr formelt beskrevet i 1864
Killiniq Island

Killiniq Island er en liten, fjerntliggende øy i det nordøstlige Canada. Den ligger på den ytterste nordlige tipp av Labrador mellom Ungava Bay og Labrador-sjøen. Den er notabel fordi den er den eneste som grenser mellom Nunavut-territoriet og provinsen Newfoundland og Labrador. De fleste andre øyer på den nordlige kysten av Quebec og Labrador tilhører eksklusivt Nunavut. Noen kartografiske kilder er ikke riktige med hensyn til øyas geopolitiske grenser, f.eks. ifølge Commission de toponymie du Québec synes øya å tilhøre Quebec (en åpenbar konsekvens av provinsens langvarige grensetvist med Labrador).

Øya var tidligere bebodd, med værstasjon, kystvakt- og radiostasjon, handelsstasjon, misjonsstasjon, fiskemottak og politipost for canadas ridendende politi, de såkalte rødjakkene, siden 1978 da den ble evakuert av myndighetene i Northwest Territories. Bebyggelsen – også kalt Killiniq (alternativ staving: Killinek, også kjent som: Port Burwell; lokal variant: Killipaartalik eller Kikkertaujak; tidligere: Bishop Jones' Village) – lå på det som i dag er Nunavuts side av øya. Lokaliteten var kjent av europeere så tidlig som i 1569. Den var da avmerket på et Mercator-kart. Øya er i dag ubebodd. En automatisk, fjernstyrt radiostasjon for kystvakten er i drift.

Referanser 

Øyer i Canada
Det kanadiske polararkipelet
Nunavuts geografi
Newfoundland og Labradors geografi
Herje kraftverk

Herje kraftverk er et vannkraftverk ved Åfarnes i Rauma kommune i Møre og Romsdal.

Kraftverket utnytter et fall på 350 meter fra Herjevatnet. 

Installert effekt er 4,4 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er beregnet til 13 GWh.

Eier er Rauma Energi. Driften startet i mai 2015 og september 2016.

Kun få uker etter starten ble det rørbrudd på grunn av en stein i røret. Deler av røret måtte legges på nytt, og det ble en lang driftstans.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Rauma Energi
 Spetals Verk

Om rørbruddet
Åndalsnes avis
RBnett September 2015
RBnett August 2016
Rauma Energi Januar 2017
KraftNytt 

Småkraftverk i Møre og Romsdal
Kraftverk i Rauma
Rauma Energi
Kraftverk etablert i 2015
Raysymmela

Raysymmela er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Små, hvelvede, blanke oldenborrer. Hode og pronotum er gjerne svarte, dekkvingene gulbrune. "Snuten" (clypeus) er avrundet trapesformet med litt opphøyet forkant. Undersiden er kledt med korte, stive børster.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Peru, Bolivia, Brasil og Argentina).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
 Stammen Sericini
 Understammen Sericina
 Slekten Raysymmela Saylor, 1947 
 Raysymmela bruchi (Moser, 1924)
 Raysymmela curtula (Erichson, 1835)
 Raysymmela huanuca Saylor, 1947
 Raysymmela pallipes (Blanchard, 1850)

Kilder 

 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Raysymmela

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1947
Ancylonyx

Ancylonyx er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Små, avlange, blanke, brunsvarte oldenborrer.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia (Queensland).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
 Stammen Sericini
 Understammen Sericina
 Slekten Ancylonyx Britton, 1957 
 Ancylonyx melanurus Britton, 1957
 Ancylonyx sobrinus Britton, 1957
 Ancylonyx vittatus (MacLeay, 1887)

Kilder 
 Atlas of Living Australia - Ancylonyx

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1957
Australias fauna
Adossa

Adossa er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia (Tasmania).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
 Stammen Sericini
 Understammen Sericina
 Slekten Adossa Britton, 1995 
 Adossa infera Britton, 1995
 Adossa sylvicola Britton, 1995

Kilder 
 Britton, E.B. (1995) Adossa gen. n. and Two New Species of Sericini (A. sylvicola and A. infera) (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae) from Tasmania. Australian Journal of Entomology 34: 85-89.

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Australias insekter
Biller formelt beskrevet i 1995
Xenoserica

Xenoserica er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i India og Nepal.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
 Stammen Sericini
 Understammen Sericina
 Slekten Xenoserica Ahrens, 2005 
 Xenoserica brachyptera Ahrens, 2005
 Xenoserica matthiasi Shrestha, Eberle & Ahrens, 2012
 Xenoserica pindarensis (Ahrens, 2000)
 Xenoserica selaensis Ahrens & Fabrizi, 2009
 Xenoserica sindhensis (Ahrens, 2000)

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 2005
Marshall Sahlins

Marshall David Sahlins (født 27. desember 1930) er en amerikansk antropolog.

Liv og gjerning 
Sahlins er født i Chicago i Illinois. Han fikk både bachelorgrad og mastergrad ved University of Michigan, der han studerte med Leslie White. Han tok doktorgraden ved Columbia University i 1954, hvor han studerte under Karl Polanyi og Julian Steward. Deretter vende han tilbake til University of Michigan for å undervise.

I 1960 ble han politisk aktiv, og protesterte mot Vietnamkrigen. Han underskrev i 1968 et opprop der forfattere og redaktører nektet betale skatt i protest mot Vietnamkrigen. På slutten av 1960-tallet arbeide han to år i Paris, der han kom i nærkontakt  med fransk intellektuelt liv, bl.a. arbeidet til Claude Lévi-Strauss, og studentprotestene i mai 1968. I 1973 flyttet han til University of Chicago, hvor han var professor i antropologi.

Sahlins har i sitt arbeid lagt vekt på å synliggjøre samfunnskulturens makt til å forme folks oppfatninger og handlinger. Han har vært særlig opptatt av å vise at kultur har en unik makt til å motivere folk, en kraft som ikke er biologisk i sitt opphav. De tidlige arbeidene hans var en kritikk av ideen om det økonomisk-rasjonelle mennesket, og søkte å vise at økonomiske system er tilpassa særlige betingelser. Etter utgivelsen av Kultur og praktisk fornuft i 1976 flytta han fokus til forholdet mellom historie og antropologi, og måten ulike kulturer forstår og lager historie. Sjølv om han har vært opptatt av hele stillehavsområdet, har Sahlins gjort de fleste av feltarbeida sine på Fiji og Hawaii.

Utvalgte verker 
 Social Stratification in Polynesia (1958) 
 Evolution and Culture (red., 1960) 
 Moala: Culture and Nature on a Fijian Island (1962) 
 Tribesmen (1968) 
 Stone Age Economics (1974: ISBN 0422745308) 
 The Use and Abuse of Biology (1976: ISBN 0472087770) 
 Culture and Practical Reason University of Chicago Press (1976: ISBN 0226733599) 
 Historical Metaphors and Mythical Realities (1981: ISBN 0472027212) 
 Islands of History (1985: ISBN 0226733572) 
 Anahulu: The Anthropology of History in the Kingdom of Hawaii (1992: ISBN 0226733637) 
 How "Natives" Think: About Captain Cook, for Example University of Chicago Press (1995: ISBN 0-226-73368-8) 
 Waiting For Foucault (1999: ISBN 1891754114) 
 Culture in Practice (2000: ISBN 094229937X) 
 Apologies to Thucydides: Understanding History as Culture and Vice Versa University of Chicago Press (2004: ISBN 0226734005) 
 The Western Illusion of Human Nature (2008: ISBN 13-9780979405723)

Referanser

Antropologer
Personer fra USA
Raymond Firth

Raymond William Firth (født 25. mars 1901 i Auckland på New Zealand, død 22. februar 2002 i London i Storbritannia) var en britisk sosialantropolog. I 1930–32 var han tilknyttet University of Sydney, fra 1932 ved London School of Economics, hvor han ble professor i 1944 og virket til han gikk av i 1968; deretter var han aktiv i ulike faglige sammenhenger. Hans mest kjente arbeider er We, the Tikopia (1936), Primitive Polynesian Economy (1939), Elements of Social Organization (1951), Essays on Social Organization and Values (1964) og Human Types (1938, 1956; norsk overs. Fremmede kulturer, 1967).

Referanser 

Newzealendere
Briter
Sosialantropologer
Fødsler i 1901
Dødsfall i 2002
Sphaeroscelis

Sphaeroscelis er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Levevis 
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Australia (Western Australia).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
 Stammen Sericini
 Understammen Sericina
 Slekten Sphaeroscelis Burmeister, 1855 
 Sphaeroscelis pectoralis Burmeister, 1855

Eksterne lenker 
 

Oldenborrer
Biller formelt beskrevet i 1855