alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hallgeir Elstad

Hallgeir Elstad (født 19. desember 1964) er ordinert prest og professor ved Det teologiske fakultet (dr. theol.) ved Universitetet i Oslo.

Han er født og oppvokst i Vestvågøy i Lofoten, avla teologisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo 1990. Han ble ordinert til prestetjeneste i 1990 og gjorde tjeneste som feltprest i 1991. Stipendiat i kirkehistorie (Norges forskningsråd) 1992–1997, med permisjon 1994–1995 for å være amanuensis (vikar) ved Det teologiske fakultet, Universitetet i Oslo. Elstad tok doktorgraden på en avhandling om vekkelsesprestene i Den norske kirke, de såkalte johnsonske prester (avhandlingen innlevert sommeren 1997) i 1998. Han var førstelektor ved Det teologiske fakultet fra 1999. 2004–2005 var han rektor ved Kirkelig utdanningssenter i nord, Tromsø. Fra 2007 førsteamanuensis i norsk kirkehistorie ved Universitetet i Oslo, professor samme sted siden 2009. Fra 2011-2014 var han også professor II ved Universitetet i Tromsø. Han var prodekan ved Det teologiske fakultet siden 2012-2018 (studiedekan 2012-2015 og forskningsdekan 2015-2018.

Elstad har skrevet en rekke artikler i fagtidsskrifter og aviser, samt flere bøker innenfor kirkehistorie. Medlem av Vestvågøy kommunestyre 1983-87, Skjåk kommunestyre 2003-2006 og vara til Sørum kommunestyre 2011-2014, fast medlem 2014-2015 og 2015-2018 (permisjon 2019).

Bibliografi 
 Doktoravhandlingen …en Kraft og et Salt i Menigheden…» Ein studie av presteskapet i Norge i siste halvpart av 1800-talet, dei såkalla «johnsonske prestane (UniPub 2000)
 Teologi og modernitet. Universitetsteologien i det 20. hundreåret. Redaktør sammen med Tarald Rasmussen (UniPub 2011) ISBN 978-82-7477-500-8, h.
 I dialog. Norske Kyrkjeakademi 1956–2006 (KIFO Perspektiv Tapir Akademisk Forlag 2006)
 Illustrert norsk kristendomshistorie sammen med Per Halse (Fagbokforlaget 2002) ISBN 978-82-7674-702-7
 "…midt i den norske kirke…" Det praktisk-teologiske seminar gjennom 150 år, 1848–1998 (Det praktisk-teologiske seminars skriftserie nr. 3, Oslo 1998)

Referanser

Eksterne lenker 

Norske teologiprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Norske lutherske prester
Personer fra Vestvågøy kommune
Fødsler i 1964
Åsta Holth

Åsta Holth Vestlien (født 13. februar 1904 på Svullrya i Grue i Solør, død 16. mars 1999 i Kongsvinger) var en norsk forfatter, kjent for flere romaner om folket sitt, skogfinner, som innvandret til Finnskogen.

Liv og virke

Bakgrunn
Hun var oppvokst på finnetorpet Sør-Revholt (derav etternavnet), og ble gift med Per Vestlien, bror av forfatteren Martin Vestlien.  Av utdannelse tok hun havebruksskole og kunst- og håndverk.

Forfatterinne
Hun var tidlig aktiv skribent for teater med I Luråsen (Noregs Ungdomslag, 1929), Gurigjenta (1931), Byjåla (Noregs Boklag, 1934) og Vegen fram (Arbeiderteatret, 1935).

Hennes debut var fortellingene fra hjemplassen, Gamle bygdevegen: Finnskogfortellinger (novellesamling, Rosén forlag, 1944), etterfulgt av diktsamlingen Porkkala-fela (Aschehoug, 1946).  Deretter utkom trilogien om farsslekta (Gyldendal), Paal Hendrikson Tyyskiäinen og hans kone Kerttei;
Kornet og freden (1953), Steinen blømer (1963) og Kapellet (1967), også utgitt igjen som Finnskogtrilogien (2002).

Hennes morsslekt (Plate) er beskrevet i en trilogi (Gyldendal): Guldsmeden (1958), om Berendt Plate, Presten (1971) om sogneprest Johan Plate i Enebakk og
Johannes (1975) om Johannes Gjedtjernet. I 1979 utga Åsta Holths sin selvbiografi Piga. 

Novellesamlingen Nådens år utkom i 1982, deretter kom Fattigmanns kokebok (1985) og sivilisasjonskritikken Volva (1987). Hennes siste bok var Den blå hesten (Solør-forlaget, 2000) om kvinnefrigjøring. Flere av bøkene er oversatt, blant annet til russisk.

Politisk var Holth Vestlien medlem i Norges Kommunistiske Parti og motstander av NATO og EU.  Hun var en tid president i Republikken Finnskogen.  Hennes liv er beskrevet i Sven R. Gjems' Åsta i våre hjerter (Finnetunet museum/Norsk Skogfinsk museum, 2003).

Randi Brenden har skrevet en artikkel i Norsk biografisk leksikon, basert på hennes egen doktoravhandling (2004).  I 1995 ble hun hedret med en byste av kunstner Skule Vaksvik.

Hun står bak dagens Finnskogsbunad.

En egen permanent utstilling kalt Åsta Holth-museet ble åpnet 10. juli 2004. Ved åpningen holdt Finlands ambassadør til Norge en tale  der han fremhevet Åsta Holths innsats for Finnskogen og skogfinsk kultur. Åsta Holth-museet drives av Norsk Skogfinsk Museum, og er åpent for publikum om sommeren.

Utmerkelser 
 Kongens fortjenstmedalje i gull
 Sunnmørsprisen 1955, for Kornet og Freden
 Melsom-prisen 1956
 Gyldendals legat 1963
 Språklig samlings litteraturpris 1964, 
 Doblougprisen 1977
 Norsk-finsk kulturpris 1992.
 Hedmark fylkeskommunes kulturpris, 1995
 Ridder av 1. klasse av Finlands løves orden, 1994

Referanser

Eksterne lenker 
 Finlands ambassadør til Norge - tale 10. juli 2004
 Digitaliserte bøker av Holth i Nasjonalbiblioteket.

Norske romanforfattere
Kongens fortjenstmedalje i gull
Finlands løves orden
Vinnere av Gyldendals legat
Vinnere av Doblougprisen
Personer fra Grue kommune
Finnekulturen
Fødsler i 1904
Dødsfall i 1999
Proarc

Proarc er en norskutviklet skybasert programvare for Dokumenthåndtering. 
Proarc er utviklet av Proenco, og brukes av en rekke norske og utenlandske selskaper. 
Proarc er særlig benyttet til teknisk dokumentasjon, og brukes av mange aktører innenfor olje- og gassektoren  og byggebransjen til sin tekniske dokumentasjon.

Eksterne lenker

 https://www.digi.no/artikler/norske-proarc-solgt-til-utenlandsk-it-kjempe/429690

Proprietær programvare
Dokumenthåndteringssystemer
Tcl

Tcl (forkortelse av Tool Command Language) er et skriptbasert programmeringsspråk.

Eksempel: Hello, world! 
Dette viser hvordan man «printer» string.<nowiki>
puts "Hello, world!"
</nowiki>

eller

<nowiki>
puts {Hello, world!}
</nowiki>

Eksterne lenker 
 
 
 
 Tcler's Wiki
 ActiveState's ActiveTcl distribution
 MyTcl, Tcl/Tk IDE
 Where Tcl and Tk Went Wrong
 The Jim Interpreter, a small footprint Tcl implementation

Programmeringsspråk
Skriptspråk
Programvare fra 1988
Tørrdokk

En tørrdokk er et basseng som kan bli tømt for vann, vanligvis ved hjelp av porter og pumper, slik at skipet kan ettersees eller repareres under vannlinjen.

Se også
 Flytedokk
 Sluse
 Kjølhaling (skipsfart)

Sjøfart
Artikler i sjøfart-prosjektet
Eastern Wind

Eastern Wind er det femte studioalbumet til den irske sangeren og låtskriveren Chris de Burgh. Albumet ble utgitt i 1980.

Sporliste
Alle sangene er skrevet av Chris de Burgh.

«The Traveller» – 4:11
«The Record Company Bash» – 3:54
«Tonight» – 3:28
«Wall of Silence» – 3:48
«Flying Home» – 3:59
«Shadow and Lights» – 3:11
«Sailor» – 4:15
«Some Things Never Change» – 3:14
«Tourist Attraction» – 3:09
«Eastern Wind» – 5:17

Personell
Chris de Burgh – vokal, gitar
Tim Wynveen – gitar, vokal
Al Marnie – bass, vokal
John Helliwell – saksofon
Glenn Morrow – synthesizer
Jeff Phillips – trommer, perkusjon 
Dick Smith – perkusjon
Erik Robertson – keyboard
Lisa Dal Bello – bakgrunnsvokal
Colina Phillips – bakgrunnsvokal
Sharon Williams – bakgrunnsvokal

Eksterne lenker   
 

Chris de Burgh-album
Musikkalbum fra 1980
Azar Karadaş

Azar Karadaş (født 9. august 1981 på Nordfjordeid) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Brann 2. 

Etter 2001-sesongen med Brann gikk Karadaş til Rosenborg 13. mars 2002. Karadaş ble solgt videre fra Rosenborg til Benfica for 15,3 millioner norske kroner høsten 2004. Karadaş slo aldri skikkelig gjennom i Portugal og ble leid ut til Portsmouth høsten 2005. Heller ikke her fikk han mye tillit. I januar 2006 gikk det rykter om at Karadaş var på vei tilbake til Brann. I juni 2006 meldte den portugisiske avisen Record at Brann hadde budt 12 millioner kroner for Karadaş. 10. juni bekreftet Karadaş overfor Bergensavisen at han hadde takket nei til klubbene Anderlecht og Dynamo Moskva. 16. juni ble det offentlig at Karadaş igjen skulle være klar for Brann, men Benfica ville ikke gi ham noen bonuser, og overgangen gikk ikke som planlagt. 

Karadaş reiste tilbake til Benfica og ble der en liten stund før det ble klart at han skulle lånes ut ett år til Kaiserslautern i tysk 2. Bundesliga. Oppholdet i Kaiserslautern ble ingen suksess, og han fikk også diagnosen kronisk utmattelsessyndrom. Tidlig i august 2007 ble det kjent at Karadaş var i samtaler med Brann om en overgang.

24. august 2007 signerte Karadaş en ny kontrakt med SK Brann som gikk ut 2010-sesongen. Brannsupportene, som ytret sterk misnøye da han gikk til Rosenborg, møtte ham med banner med «Vi hatet deg så mye, fordi vi elsker deg så høyt!»

I 2009 gikk han til den tyrkiske klubben Kasımpaşa. Han debuterte for klubben i kampen mot Gaziantepspor den 13. september 2009, og hans første scoring kom da han scoret ledermålet mot Eskişehirspor 1. november 2009. Han fikk lite spilletid første sesongen og har stort sett kommet inn som innbytter i kampene han har spilt. Han scoret det avgjørende målet i kampen i mai 2012, som gjorde at Kasımpaşa rykket opp sesongen til Türkcell Süper lig. 2012-2013

Meritter 
Seriemester med Rosenborg i 2002, 2003 og 2004. Seriemester med Benfica i Portugal i 2004-2005. Norgesmester med Rosenborg i 2003. Seriemester med Brann i 2007

Landskamper 
 U-15: 7 kamper, 1 mål
 U-17: 9 kamper, 2 mål
 U-18: 6 kamper, 2 mål
 U-19: 3 kamper
 U-21: 33 kamper, 12 mål
 A: 10 kamper, 1 mål

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske fotballtrenere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Norske fotballspillere i England
Norske fotballspillere i Portugal
Norske fotballspillere i Tyskland
Norske fotballspillere i Tyrkia
Fotballspillere for Rosenborg BK
Fotballspillere for SK Brann
Fotballspillere for Sogndal Fotball
Fotballspillere for SL Benfica
Fotballspillere for Portsmouth FC
Fotballspillere for 1. FC Kaiserslautern
Fotballspillere for Kasımpaşa SK
Personer fra Eid kommune
Nordmenn av tyrkisk opphav
Fødsler i 1981
Liste over ICD-10-koder

ICD-10-koder. Alle sykdommer er klassifiserbare gjennom WHOs International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems, hvor den norske oversettelsen er utgitt av KITH på oppdrag fra Sosial- og helsedirektoratet.

Kilder
KITH

Eksterne lenker 
 ICD-10 Søkeverktøy

ICD-10 koder
ICD
Vivianna Torun Bülow-Hübe

Vivianna Torun Bülow-Hübe (født 4. desember 1927 i Malmö, død 3. juli 2004 i København) var en svensk sølvsmed og formgiver. 

Bülow-Hübe ble utdannet ved Konstfack i Stockholm på 1940-tallet og tilknyttet Georg Jensen som designer fra 1967. Bülow-Hübe skapte blant annet smykker, skulpturer og bestikk i en unik og enkel stil inspirert av naturens egne former.

Hennes kanskje mest kjente arbeid er armbåndsuret «Vivianna», utformet som et åpent armbånd med urskive i speil uten siffer.

Hun ble tildelt den prestisjefylte Lunning-prisen 1960 og Prins Eugen-medaljen 1992.

Referanser

Smykkedesignere
Svenske kunstnere
Diminutiv

Diminutiv (fra latin diminutivus, tidligere deminutivus) er et avledet ord som betegner en mindre form av det som det opprinnelige ordet betegner. Diminutiv dannes oftest med et suffiks som er spesifikt for det aktuelle språket. På norsk finnes diminutivsuffikset -ling i for eksempel grevling og mannsling, men det brukes ikke lenger aktivt til å danne nye ord.

På engelsk brukes suffikset -let (starlet, booklet), på tysk -chen og -lein, på afrikaans -tjie, på nederlandsk -tje, på fransk -ette, på spansk -ito og -ita, f.eks. poco – poquito , på portugisisk -inho eller -inha og på italiensk -ino, -ina, -etto eller -etta, f.eks. piazza – piazzetta.

Nederlandsk er et språk der diminutiv brukes veldig ofte. Nesten alle ord på nederlandsk (til og med adverb og adjektiv) kan forminskes med diminutiv (som slutter på -(e)tje, -kje, -pje). I samisk kan alle ord bøyes i diminutiv form ved å endre konsonantklyngen i midten av ordet (stadieveksling) og tilføye endelsen -áš, eksempelvis beaivi (sol) til beaivváš (lille sol, kjære sol).

På spansk brukes suffiksene –ito og –ita, for eksempel poco – poquito

Referanser 

Grammatikk
MMORPG

MMORPG (Massive(ly) Multiplayer Online Role-Playing Game) er en type rollespill til datamaskiner og spillkonsoller som tillater tusenvis av mennesker å koble seg til servere og delta i virtuelle verdener. Hver spiller er representert med sin egen figur (eller avatar), gjennom hvilken han kommuniserer med andre og deltar i aktiviteter. Den virtuelle verdenen er dynamisk, og har til hensikt å by spillerne på stadig nye utfordringer.

Spillutgiveren er vanligvis ansvarlig for å opprettholde serverne og dynamikken i spillet. MMORPG spill har derfor relativt store kostnader så lenge spillet er aktivt. Driften finansieres enten ved reklame i spillet eller ved at spillerne betaler i perioden de spiller.
Anarchy Online, fra norske Funcom, gikk fra å ta betalt fra spillerne sine til å reklamefinansiere driften. Spillere kan enten betale for spilletid eller spille gratis mot å eksponeres for reklame i spillet.
Spillere i World Of Warcraft fra Blizzard må betale en viss sum per måned. Man kan enten kjøpe et Gamecard som gir 60 dager med spilletid eller man kan kjøpe spilletid over nett for rundt hundre kroner hver måned.

Vanligvis har man som mål å samle erfaringspoeng for å utvikle sin egen figurs egenskaper. De fleste MMORPG-er er kamporienterte, ved at man typisk spiller en kriger eller magiker i en sciencefiction- eller fantasysetting. Spillere samler ofte figurene sine i grupper for å utføre oppdrag som bidrar til figurutvikling. Hva spillerne kjemper mot varierer fra spill til spill, og i tilfeller fra server til server. Player versus player (eller PvP) er en utbredt modell der spillerne har andre spillere til fiender, ofte etter den tradisjonelle «de gode mot de onde»-ideen. Player versus environment (eller PvE) er selve motpolen, der spillerne kjemper mot krefter i miljøet, vanligvis fantasiskapninger av ulike slag. I de fleste tilfeller er dog begge modellene tilstede, mens det er en hovedvekt på en av de to.

EverQuest we blant de vellykkede MMORPG-ene. Det ble lansert i 1999, men spillerne har opplevd en jevn strøm av ekspansjonspakker inntil nylig, da EverQuest II tok over. Oppfølgeren kom derimot sterkt i skyggen av World of Warcraft, som har tatt verden med storm siden lanseringen i 2004. Et annet nevneverdig MMORPG er Ultima Online, som har hatt en trofast tilgengerskare gjennom snart ti år. Det er dessuten flere enorme MMORPG-er i Asia som tilsynelatende arbeider helt utenom det europeiske markedet, for eksempel Lineage og Lineage II. Norske Funcom har dessuten hatt suksess med Anarchy Online (2001) og Age of Conan (2008).

MUD var forløperen til det moderne MMORPG. De bygger på de samme prinsippene, selv om MUD-er utelukkende er tekstbaserte, mens MMORPG-er i tillegg benytter lyd og bilde for å skape virtuelle verdener.

MMOG (Massive Multiplayer Online Game) er en mer generell betegnelse på et massivt onlinespill. MMOFPS og MMORTS er eksempler på forkortelser som refererer til sjangerbestemte onlinespill av denne typen, i likhet med MMORPG.

Referanser 

Videospillsjangere
Hålogaland bispedømme

Hålogaland bispedømme (inntil 1918 Tromsø stift) er et tidligere bispedømme i Den norske kirke som eksisterte fra 1804 til 1952. Bispedømmet dekket hele Nord-Norge. I 1952 ble det delt i Sør-Hålogaland (som dekket Nordland fylke) med bispestol i Bodø og Nord-Hålogaland (Troms og Finnmark) med bispestol i Tromsø.

Nord-Norge hørte inntil 1804 i geistlig henseende til Trondhjems stift (frem til 1537 kalt Nidaros erkebispedømme). 30. desember 1803 ble Peter Olivarius Bugge utnevnt til biskop over «Trondhjems og Romsdals Amter». Samtidig ble prost Mathias Bonsak Krogh utnevnt til biskop over «Nordlandene og Finmarken». Denne ordningen trådte i kraft 6. januar 1804. Biskop Krog valgte Alstahaug som bispesete.

200-årsjubileet for opprettelsen av Hålogaland bispedømme ble feiret i 2004. Men først ved kongelig resolusjon av 14. juni 1844 ble Nord-Norge formelt organisert som eget stift med navnet Tromsø stift. Amtsdireksjonene for «Nordlands og Finmarkens Amter» ble da opphevet. Tromsø by ble valgt til stiftsstad, altså sete for stiftsdireksjonen og bosted for stiftamtmann og biskop.

Inndelingsnavnet Tromsø stift ble først endret til Hålogaland bispedømme ved lov av 14. august 1918. Dette var så navnet frem til 1952, med unntak av en periode under krigen da bispedømmet var delt i to: Hålogaland og Trondenes bispedømmer (1943–1945).

Biskoper 
 Mathias Bonsak Krogh 1804−1828
 Peder Christian Hersleb Kjerschow 1830−1848
 Daniel Bremer Juell 1849−1855
 Knud Gislesen 1855−1860
 Carl Peter Parelius Essendrop 1861−1867
 Fredrik Waldemar Hvoslef 1868−1876
 Jakob Sverdrup Smitt 1876−1885
 Johannes Nilssøn Skaar 1885−1892
 Wilhelm Bøckman 1893−1909
 Gustav Dietrichson 1910−1918
 Johan Støren 1918−1928
 Eivind Berggrav 1928−1937
 Sigurd Johan Normann 1937−1939
 Wollert Krohn-Hansen 1940−1952

Se også 
 Liste over norske biskoper

Litteratur 
 Svein Malmbekk, Sigmund Nesset, Øyvind Norderval et.al. Et helligt Land for Gud – Hålogaland bispedømme 200 år. Ravnetrykk: Universitetsbiblioteket i Tromsøs skriftserie 2004 ISBN 82-91378-37-1 334s.

 
Religion i Nordland
Religion i Troms og Finnmark
Etableringer i 1804
Opphør i 1952
Nærsjukehuset i Florø

Nærsjukehuset i Florø (tidligere Florø sjukehus) er i 2005 organisert i Klinikk for rehabilitering og kronisk sjukdom under Helse Førde. Det drives av Helse Førde i samarbeid med Flora og Bremanger kommuner.

Det ble nedlagt 2008, etter protester.

Referanser 

Tidligere sykehus i Norge
Florø
Helse- og sosialtjenester i Vestland
Byggverk i Kinn
Helse Vest
Opphør i 2008
Førde sentralsjukehus

Førde sentralsjukehus er et somatisk og psykiatrisk sykehus for Sogn og Fjordane i Vestland fylke. Sykehuset eies av Helse Førde og ligger på Vie i Førde i Sunnfjord kommune. Det er dessuten lokalt sykehus for fylkesregionene Sunnfjord og Ytre Sogn (rundt 60 000 innbyggere i 2005). Sykehuset er den største arbeidsplassen i Sogn og Fjordane.

Bygget er det høyeste av sitt slag i Førde og er ca. 36 meter høyt. Sykehuset er fredet av Riksantikvaren.

Eksterne lenker
 

Sykehus i Norge
Byggverk i Sunnfjord
Helse- og sosialtjenester i Vestland
Fredete byggverk i Vestland
Kulturminner i Sunnfjord
Helse Vest
Førde
Nordfjord sjukehus

Nordfjord sjukehus er et somatisk sykehus for innbyggerne i Nordfjord. Opptakskommunene for sykehuset er Stryn, Hornindal, Eid, Gloppen, Vågsøy, Selje og deler av Bremanger.

Historie 
Mangemillionæren William Henry Singer jr. i Olden finansierte det meste av Nordfjord sjukehus. 
Singer ble engasjert i helsestellet i distriktet da en av vennene hans i Olden, hotelleieren Sivert W. Yri (1880 – 1926), måtte sendest helt til Bergen med en livstruende blindtarmbetennelse og døde på veien dit. Singer hadde først lovet et tillskudd på kroner 70 000 til et nytt sykehus i Florø, men da nordfjordingene startet innsamling til et eget sykehus, trakk han tilbake pengegaven dit, og ga heller et større tilskudd på kroner 100 000 til sykehuset i Nordfjordeid.

Sykehuset ble bygget i 1936 i Prestemarka, på tomt som ble gitt av John Myklebust og Olav Monsson.

Sykehuset hadde sin ilddåp noen uker etter åpningen i 1936, da de måtte ta imot sårede etter rasulykka i Lodalen. 

Fra 1936 til 1949 ble sykehuset drevet av en egen stiftelse med ekteparet Singer i styret, og 1. januar 1950 ble det tatt over av fylkeskommunen. Gavebrevet forutsatte at dersom driften ble nedlagt skulle anlegget med utstyr tilbys Røde Kors eller annen ideell organisasjon vederlagsfritt. I 1968 ble det foreslått å gjøre Nordfjord, Florø og Høyanger om til «B-sykehus» med forenklet drift (enklere skader, poliklinikk og avlasting for de store sykehusene). Fylkestinget og regjeringen Borten vedtok i opprettholde i 1970 vanlig sykehusdrift. 

Sykehuset ble i 1949 utvidet med 24 senger. Og det har også vært utbygging der i 1976 og i 1987. Det drives i dag av Helse Førde. 

Den kjente barnelegen Ole Sverre Haga har jobbet ved Nordfjord sjukehus siden 1977.

Sykehuset i nyere tid 
Sykehuset fikk Psykiatrisk Poliklinikk i 1983, og i 1991 var Nordfjord Psykiatrisenter klart til bruk. Bygningsmassen totalt til sykehuset inkludert BUP og de andre psykiatriske avdelingene er 23 000 kvadratmeter, og alt i alt er det over 200 ansatte. I 2007 ble det åpnet for rusmisbrukere, og den første sengeposten i fylket ble lagt til Nordfjord sjukehus.

Avdelinger i dag 
Sykehuset har følgende avdelinger:
 Avdeling for akuttmedisin
 Akuttmottak
 Ambulansetenesta
 Augeavdeling
 Barneavdeling
 Avdeling for barnehabilitering
 Avdeling for fysikalsk medisin og rehabilitering
 Forsyningsavdelinga
 Hudavdeling
 Kvinneklinikken
 Laboratorium for medisinsk biokjemi og blodbank
 Medisinsk avdeling
 Medisinsk-teknisk avdeling
 Ortopedisk avdeling
 Radiologisk avdeling
 Teknisk drift

Referanser

Les mer 
NRK.no fylkesleksikon: Nordfjord sjukehus

Informasjon om turnustjeneste ved Nordfjord sjukehus

Sykehus i Norge
Helse- og sosialtjenester i Vestland
Byggverk i Stad
Helse Vest
Lærdal sjukehus

Lærdal sjukehus er et lokalsykehus for Indre Sogn (kommunene Lærdal, Årdal, Aurland, Sogndal, Luster, Leikanger) som har om lag 27 000 innbyggere. 

I tillegg har sykehuset mange pasienter fra nabofylkene Hordaland, Buskerud og Oppland, og turister/gjestepasienter fra andre områder.

Sykehuset har en medisinsk avdeling, en ortopedisk avdeling (tidl. Ortopediklinikk Lærdal), god start (barsel) og diverse poliklinikker (pediatri, gynekologi, øre-nese-hals, urologi). Sykehuset har akuttfunksjon for indremedisinske og ortopediske tilstander.

Sykehuset ble bygget i 1930. Fra 1914 inntil ny bygning ble oppført i 1930 var aktiviteten på Mjelde under navnet Lærdals Pleiehjem for tuberkuløse. Spørsmålet om eget sykehus i Lærdal kom opp på Sunnhedskommisjonens møte i 1901. Bakgrunnen var blant annet at nærmeste sykehus var i Bergen og Lærdal var en viktig ferdselsvei. Amtstinget ga i 1906 tilskudd til oppretting og drift av sykehus i det tidligere skolehuset. Sykehuset fikk 8 sengeplasser og ble drevet for herredstyrets regning. I 1914 ble det utvidet med pleiehjem for tuberkuløse. I 1930 ble Fylkessjukehuset i Lærdal, det første i Sogn og Fjordane satt i drift med en avdeling for tuberkulosepasienter, og en avdeling for kirurgi og medisin.. Noen år senere kom det sykehus i Høyanger (med støtte fra bedriften NACO), Florø og på Nordfjordeid. Etter utvidelse av sentralsykehuset i Sogn og Fjordan i Førde på 1970-tallet var planene å redusere aktiviteten og antall sengeplasser i Lærdal, Florø og på Nordfjordeid, noe som førte til sterk strid i fylket.

Per 1990 og 1999 hadde sykehuset ansvar for Indre Sogn med kommunene Lærdal, Leikanger, Sogndal, Aurland, Luster og Årdal.

Det drives av Helse Førde.

Referanser 

Sykehus i Norge
Byggverk i Lærdal
Helse- og sosialtjenester i Vestland
Helse Vest