alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Citizendium

Citizendium er et internettleksikon som benytter seg av wiki-teknologien. Prosjektet var opprinnelig tenkt å være en «fork» av den engelskspråklige utgaven av internettleksikonet Wikipedia, men dette har Citizendium senere gått bort fra.

Citizendium ledes av Larry Sanger, som sammen med Jimmy Wales startet Wikipedia. Sanger trakk seg fra Wikipedia i 2004, etter uenighet om veien Wikipedia skulle ta.

Høsten 2006 ble Citizendium annonsert, og en pilotutgave ble satt opp. Denne pilotutgaven var ikke tilgjengelig for allmennheten, noe den ble først 25. mars 2007. Per desember 2007 er fortsatt Citizenduim i såkalt Beta-utgave.

I motsetning til Wikipedia, der alle kan redigere en hvilken som helst artikkel, kan bare registrerte brukere redigere i Citizendium. Alle brukere må oppgi fullt navn for å kunne bli med, men alle som gjør dette, samt støtter Citizendiums målsetting, kan redigere.

Citizendium legger vekt på meritter utenfor arbeidet i leksikonet, og har en klasse brukere som kalles «editors» (vanlige brukere kalles «authors»). Editors har siste ordet i disputter angående innholdet, og kan markere en versjon av en artikkel som «godkjent» (dette kan kun gjøres innenfor fagfeltet til vedkommende). Disse artiklene blir så «stabile», slik at videre endringer ikke automatisk blir vist for leserne. For å bli editor må man ha utdannelse på nivå med hovedfag.

I Citizendium er det et skarpt skille mellom autoritet i faglig innhold og administrative oppgaver. Administrativt arbeid gjøres av såkalte konstabler. For å bli konstabel må man være 25 år gammel og ha en universitets- eller høyskolegrad.

Citizendium baserer seg på MediaWiki-teknologien, utviklet av Wikipedia-miljøet. Innholdet i Citizendium har en såkalt fri lisens, slik at materialet skal være gjenbrukbart for eksterne aktører. Imidlertid godtar Citizendium mer begrensede lisenser enn Wikipedia, som også har samme prinsippet. Egenprodusert stoff i Citizendium har lisensen Creative Commons Attribution ShareAlike.

Leksikonet hadde per november 2017 ca. 17 000 artikler. Av dem hadde 160 kommet seg gjennom godkjenningsprosessen og er godkjente artikler; de fleste av dem er fra ulike naturvitenskapelige fagfelt, eller er biografier over kjente personer. Rundt fem skribenter bidro med minst én redigering i måneden.

Referanser

Eksterne lenker
 Citizendium.org
 Artikkel i Dagbladet om Citizendium

Wiki
Nettleksika
Engelskspråklige oppslagsverk
Etableringer i 2006
Sovesyke

Sovesyke (trypanosomiasis) er en parasittsykdom hos mennesker og dyr, som forårsakes av protozoen Trypanosoma brucei. Sykdommen forekommer i Afrika sør for Sahara. Sovesyke smitter mellom 50 000 og 70 000 mennesker hvert år. 

Sovesyke er en alvorlig betennelse i hjernen og hinnene som omslutter hjernen (hjernehinnene). Sykdommen utvikles langsomt, og uten korrekt behandling er den ofte dødelig. 

Spredning av sykdommen skjer ved overføring av smitte via tsetsefluer. Tsetsefluene sprer blodparasitter i slekten Trypanosoma (en slags svepedyr) som framkaller sovesyke hos mennesker og nagana hos husdyr. 

Noen steder finnes mindre alvorlige versjoner av sovesyke. Formene for sovesyke som finnes i Øst-Afrika (framkalt av Trypanosoma brucei rhodesiense), er mer aggressive enn den som forekommer i Vest-Afrika (fremkalt av Trypanosoma brucei gambiense). 

Man regner med at sovesyken finnes over et 8 millioner kvadratkilometer stort område i Afrika, og at 7000 - 10 000 mennesker dør hvert år av sykdommen. Store epidemier har forekommet, særlig i sammenheng med sultkatastrofer der menneskers motstandskraft (immunforsvar) er svekket. Sovesyke ble først og fremst spredt av artene Glossina palpalis og G. tachinoides i Vest-Afrika og Glossina morsitans og G. pallidipes i Øst-Afrika.

Infeksjonssykdommer
Insektbårne sykdommer
Grete Roede

Grete Schultz Roede (født Margarete Schultz, 21. januar 1939 i Oslo, død 7. desember 2019 på Stabekk) var en norsk forretningskvinne. 

Hun var eier og leder av selskapet Grete Roede AS, som driver kurs for slankere, noe som ga henne kallenavnet «Norges slankedronning». Roede startet virksomheten i 1974 med bakgrunn i egne vektproblemer. Hun solgte rettighetene til kurskonseptet og firmanavnet til datteren Jeanette Roede (Lev Lurt as), Erik Roede (Erik Roede as) og Rune Ludviksen (Åkerhagen as) i januar 2001 og døpte deretter sitt nye selskap om til Margaux AS. Trioen døpte deretter sitt selskap om til Grete Roede AS for å sikre kontinuiteten.

I 2007 fikk Roede diagnosen basalcellekreft, den mest vanlige formen for hudkreft. Hun gjennomgikk flere behandlinger og ble erklært kreftfri i 2014. I 2016 ble hun diagnostisert med eggstokkreft med spredning. Hun døde 7. desember 2019 på Hospice Stabekk, 80 år gammel.

Utmerkelser 
Grete Roede har blitt tildelt en rekke priser:
 1999 – Årets forretningskvinne
 2000 – Nasjonalforeningens folkehelsepris (sammen med Grete Waitz)
 2002 – Entreprenørprisen
 2003 – Kongens fortjenstmedalje i gull

Bibliografi 
 Grete Roede og Ane Høie, Lettere, 2006
 Grete Roede, Ned i vekt med Grete Roede, 2002
 Jeanette Roede og Grete Roede, Lett mett, 2001
 Grete Roede, Ned i vekt med Grete Roede, 2001
 Grete Roede, Kun for menn!, 2001
 Grete Roede, Hold vekten med Grete Roede, 2001
 Grete Roede, Grete Roedes beste oppskrifter, 1999
 Grete Roede, Lett & lettvint: hverdagsmat på 1-2-3, 1998
 Grete Roede, Grete Roedes beste oppskrifter, 1989
 Anne Mai Refsnes og Grete Roede, Slank med Grete Roede, 1979

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Minneside for Grete Roede

Kongens fortjenstmedalje i gull
Norske gründere
Norske sakprosaforfattere
Personer fra Oslo
Diodorus Siculus

Diodorus Siculus (latinsk for Diodoros fra Sicilia; gresk Διόδωρος Σικελιώτης), var en gresk historiker som levde omkring Kristi fødsel. Han var født i Agyrium, i dag kalt Agira, på Sicilia, og bodde senere i Roma.

Med unntak av hentydninger i hans eget verk Bibliotheca historica (Det historiske bibliotek) og er det ikke bevart noen videre informasjon om Diodorus’ liv. Kirkefaderen Hieronymus skriver hans Chronicon i året for «Abraham 1968», det vil 49 f.Kr.: «Diodorus fra Sicilia, en skribent av gresk historie, ble berømt». Hans engelske oversetter, Charles Henry Oldfather, har bemerket at den «påfallende tilfeldighet» at en av kun to kjente greske inskripsjoner fra Agyrium (I.G. XIV, 588) er på gravsteinen til en «Diodorus, sønnen til Apollonius».

Diodorus er kjent for et meget langt verk på over førti bind. Deler av verket er bevart. Det synes ikke å være det beste verket man har, siden det i høy grad inneholder notater og sitater. Men gjennom ham er en rekke opplysninger bevart fra tidligere verk som er gått tapt.

Litteratur
 Diodorus Siculus: Library of History. Oversatt av Oldfather, C. H.; Loeb Classical Library. Cambridge, MA. Harvard University Press, 1935.
 Lloyd, Alan B.: Herodotus Book II, Introduction, Leiden, E.J.Brill, 1975.
 Buckley, Terry: Aspects of Greek History London, 1996.

Greske historikere fra antikken
Fransk-canadiere

Fransk-canadiere henviser historisk sett til innbyggere i Canada som kan spore sitt opphav til de opprinnelige franske bosetterne i det som nå er provinsen Quebec. Noen utenfor Quebec bruker det i en samtidig kontekst for å henvise til frankstalende canadiere. For samtidige quebecere har begrepet blitt erstattet av «québécois» (eller «quebecere» siden den stille revolusjonen i 1960-årene.

Med unntak av akadierne som har en egen historie, har de fleste fransk-canadierne sitt opphav fra bønder fra Frankrike som koloniserte området som nå er Quebec i Canadas kolonitid som startet i det 17. århundre. Fransktalende canadiere finnes over hele Canada. Seks millioner av Canadas franskspråklige befolkning bor i provinsen Quebec hvor de utgjør majoritetsgruppen, mens en million er spredt over resten av Canada. De fleste av disse bor i Ontario og i Nouveau-Brunswick (New Brunswick, i begge tilfellene på grensen mot Québec, men det bor også mindre grupper i de andre provinsene. Blant de mest kjente språkøyene er bydelen Saint-Boniface i Winnipeg/Manitoba og Chéticamp-området i Nova Scotia. 

Omtrent 31% av Canadas innbyggere er franskspråklige og 25% er av fransk-canadisk opphav. 

Canada
Arild Hamsun

Arild Hamsun (født 3. mai 1914 i Hamarøy, død 16. mars i Grimstad 1988) var en norsk forfatter. Under andre verdenskrig var han krigskorrespondent i tjeneste for det nazistiske Tyskland. 

Arild Hamsun var sønn av forfatterne Knut og Marie Hamsun. Etter artium studerte han ved en landbruksskole. Han dro så som sjømann til Afrika og Middelhavet og tilbragte flere år i Tyskland og Frankrike. Under krigen meldte han seg som frivillig til Waffen SS og deltok i felttoget på Østfronten som krigsreporter, først ved Leningrad og senere ved Bjelgorod og Mius og ved tilbaketrekningen ved Charkov (Kharkiv). I september 1943 ble han tildelt Jernkorset av annen klasse. Han ble medlem av Quislings fascistparti Nasjonal Samling (NS) og Rikshirden i 1941. 

I landssvikoppgjøret etter krigen ble Arild Hamsun dømt til halvannet års tvangsarbeid, inndragning av drøyt 700 kroner, bot på  og saksomkostninger på 200 kroner. 

Etter farens død drev Arild Hamsun gården Nørholm i Grimstad, der han også bodde sammen med sin familie. Hans datter Victoria Hamsun tok senere over driften av Nørholm.

Forfatterskap 
 Ung mann kommer og går (1939)
 Askeladden i gresset (1941)
 Dager og vers (1943)
 Om Knut Hamsun og Nørholm (1961)
 Ni artikler om Knut Hamsun, ved Arild Hamsun (1976)
 Artikkelen «Sten Sparre Nilson og Hamsun og England» i Samtiden, 1963 nr. 5.

Referanser 

Personer fra Hamarøy kommune
Norske forfattere
Krigskorrespondenter
Norske frontkjempere
Mottakere av Jernkorset (1939)
Knut Hamsun
Medlemmer av Nasjonal Samling
Nordmenn fra andre verdenskrig
Nordmenn dømt i landssvikoppgjøret etter krigen
Stein Rosenlund

Stein Werner Rosenlund (1952–2007) var en norsk skuespiller og regissør.

Ved siden av sin karriere som skuespiller og regissør var Rosenlund kjent som en av de første dragartistene i Oslo. Blant annet er han den som danser i vignetten til Mefistofilm og som åpnet de fleste Wam & Vennerød-filmene.

Som frivillig i Virusgruppa bidro Stein «Rosa» Rosenlund sammen med co-vertinne Geir Morstad til å gjøre hiv-saken til et aktuelt tema opp gjennom 1990-tallet. Sammen bidro de til å samle inn over én million kroner til trivselstiltak for hiv-positive. Rosenlund gjorde også suksess som Elsemor Ellingsen i et av showene til De Elleville Gledespikene, en cabaret- og revytropp med blant andre Geir Morstad, Jørn Morstad, Kåre Nybakk, Anders Rogg og Morten Rudå, som hadde flere show på 1980-tallet. På 1970-tallet medvirket han som skuespiller i flere av Wam og Vennerøds filmer, blant annet som transen Runar i Hvem har bestemt?

Fra 1999 bodde og arbeidet han i Bergen, der han var instruktør og skuespiller ved Fyllingsdalen Nye Teater. Han sto han bak oppsetninger som Olsenbanden jr., Folk og røvere i Kardemomme by og Emil i Lønneberget. 

Han var gift med skuespiller Tove Ringereide.

Filmografi 
 1980: Liv og død 
 1978: Hvem har bestemt..!? ... Runar
 1977: Det tause flertall ... Discjockey

 1976: Fleksnes – Seier'n er vår (TV-serie)

Referanser 

Personer fra Innlandet
Norske skuespillere
Norske teaterregissører
Dragartister
Antioksidant

Antioksidanter er kjemiske stoffer som beskytter mot eller senker hastigheten på oksidasjonen av andre kjemiske stoffer.

Eksempler på kjemiske stoffer i kroppen som er antioksidanter er vitaminer, karotenoider, peptider, enzymer og proteiner. Noen av antioksidantene kan kroppen lage selv, som bilirubin, urinsyre, katalase, glutation peroksidase (GP) og superoksiddismutase (SOD). Andre stoffer er menneskekroppen avhengig av å få tilført gjennom kosten (som bioflavonoider, karotenoider, tokoferoler (E-vitamin) og ascorbat (C-vitamin).

Oksidasjon (eller oksidativt stress) er en kjemisk reaksjon, der elektroner overføres fra friske molekyler til andre, oksiderende stoffer. Et eksempel på oksidasjon er et eple som skjæres i to og blir brunt. Oksidasjon kan skape skadelige kjedereaksjoner som kan få konsekvenser på cellenivå. Antioksidanter motvirker denne oksidasjonen ved blant annet å la seg selv oksideres for å beskytte andre molekyler. Frie radikaler er elektroner som frigjøres gjennom biokjemiske prosesser i kroppen. Frie oksygenradikaler dannes når kroppen bruker oksygen til å forbrenne næringsstoffer som fett og karbohydrat. Mange av disse kjemiske stoffene er uheldige for kroppen. Vi kan få for mye av dem gjennom stress, stråling, infeksjoner og tobakkrøyk. Det kan også se ut til at disse frie oksygenradikalene påvirker aldringsprosessen. De kan også føre til endringer i arvestoffer, DNA. Dette kan igjen føre til kreft og hjerte- og karsykdommer. Antioksidanter beskytter oss mot disse frie radikalene, og gjør slik at cellene i kroppen vår ikke blir skadet.

Selv om oksidasjon er en naturlig prosess i kroppen, kan det også være ødeleggende. Derfor har planter og dyr komplekse systemer sammensatt av ulike typer antioksidanter (antioksidant-nettverket), som f.eks. glutation, C-vitamin og E-vitamin, karotenoider som betakaroten, lykopen og lutein, samt enzymer som katalase, superoksid dismutase og ulike typer peroksidase. Lave nivåer av antioksidantmolekyler eller begrensning av antioksidantenzymene fører til oksidativt stress og kan ta livet av eller ødelegge celler.

Antioksidanter er vanlig å selge som kosttilskudd. Det har blitt undersøkt om antioksidanter har kunnet forhindre kreft, hjerte- og karsykdommer og til og med høydesyke. Tidligere antok man at kosttilskudd med antioksidanter var helsebringende, men nyere forskning har ikke kunnet påvise positive helseeffekter, og vist at enkelte antioksidanter kan virke helseskadelige. Tilskudd med antioksidanter ser ut til å øke risikoen for tidlig død.

Antioksidanter har mange bruksområder i næringsmiddelindustri og kjemisk industri, som for for å unngå at næringsmidler, kosmetikk eller gummi brytes ned.

Kilder til antioksidanter 
Det eksisterer mange ulike typer antioksidanter. Matvarer som er rike på antioksidanter inkluderer bær, frukt, grønnsaker og krydder.

Det finnes også andre kilder til antioksidanter, bl.a. krillolje (astaksantin).

Referanser

Eksterne lenker
 
 Sunnhetsmysteriet frukt og grønt - artikkel fra forskning.no 13.11.02
 Artikkel på forskning.no om antioksidanter i norske matvarer - 1.7.04

Fysiologi
 
Helsekost
Alternativ behandling
Margot Honecker

Margot Honecker (født Feist; 1927–2016) var minister for Volksbildung i Den tyske demokratiske republikk (DDR) fra 1963 til 1989, og var gift med Erich Honecker.

Liv og virke

Bakgrunn 
Hun var datter av en skomaker og en fabrikkmedarbeider. Hun arbeidet etter skolen som sekretær og telefonist, og var fra 1938 til 1945 medlem av Bund Deutscher Mädel, slik som de fleste unge jenter den gang. Hennes bror, Manfred Feist, var senere leder av avdelingen for utenriksinformasjon under SEDs sentralkomité.

Politisk karriere 
I 1945 ble hun medlem av Kommunistische Partei Deutschlands. I 1946 ble hun medlem av SED og fikk arbeid ved Freier Deutscher Gewerkschaftsbund i Halle. Hun var dessuten aktiv i Freie Deutsche Jugend. I 1949/1950 ble hun medlem av Volkskammer. Med sine bare 22 år var hun parlamentets yngste medlem.

Det var i forbindelse med det politiske arbeid at hun møtte Erich Honecker. Han var gift og hadde en datter, men lot seg skille og giftet seg umiddelbart etter med Margot, som måneder innen hadde født hans barn, Sonja.

Da hun i 1963 ble undervisningminister var målet å skape en ny 'sosialistisk generasjon' av tyskere. Hun stod bak det sosialistiske enhetsutdannelsessystem, likesom hun fra 1978 innførte obligatorisk forsvarsundervisning med våpentrening i skolene, selv om initiativet møtte massiv motstand fra både kirken og mange foreldre. Hun var også ansvarlig for den tvungne adopsjon av barn av politiske dissidenter og såkalte republikkflyktninger.

Margot Honecker etter 1989 
Etter die Wende i 1990 flyktet hun i desember 1991 med sin mann til Moskva via den chilenske ambassade for å unngå rettsforfølgelse. Mens Erich Honecker ble utlevert av den russiske regjeringssjef Boris Jeltsin til de tyske myndigheter til rettsforfølgelse, reiste Margot over til deres datter Sonja Yánez (født Honecker i 1951) i Santiago de Chile. Sonja bodde der med sin chilenske mann Leo Yánez og sønn Roberto Yánez.

Den kreftsyke Erich Honecker fikk i januar 1993 av humanitære grunner tillatelse til å reise over til sin kone og datter i Chile, hvor han døde i mai 1994.

Familien Honeckers eiendom i Tyskland ble beslaglagt av myndighetene etter DDR-regimets fall, og Margot Honecker førte etterfølgende en rettssak mot regjeringen for å få eiendommen tilbake. Hun tapte saken i 1999.

I 2000 utgav den tidligere generalsekretær for Chiles kommunistiske parti boken Gespräche mit Margot Honecker über das andere Deutschland, hvori Honecker forteller om DDRs historie fra sitt synspunkt.

Hun ble i juli 2008 hedret med en orden av Nicaraguas president Daniel Ortega for å ha arbeidet iherdig for sosialismens sak og for å ha hjulpet Nicaragua. Ordenen ble tildelt både Margot Honecker og hennes avdøde ektemann.

Referanser

Litteratur 
 Gespräche mit Margot Honecker über das andere Deutschland, Luis Corvalan, Das Neue Berlin, 2002, ISBN 3-360-00950-9

Eksterne lenker 
 
 

DDR-politikere
Personer fra Halle
Jonas Stein

Jonas Stein (født Jonas Stein Eilertsen, 1984) er en norsk samfunnsforsker som er førsteamanuensis i statsvitenskap ved UiT Norges arktiske universitet. Han disputerte for doktorgraden høsten 2019 med avhandlingen What Happened in Northern Norway - A comparative and quantitative analysis of political and demographic development in Northern Norway from 1950 to 2015. Han er tatt opp som medlem  i Akademiet for yngre forskere for perioden 2019-2023 og er fra 2021-2022 leder i Akademiet for Yngre Forskere. Han har publisert en artikler i internasjonale tidsskrifter, med spesielt fokus på regional- og lokalpolitikk. 

Han er tidligere norsk politiker (V) og var medlem av Tromsø kommunestyre fra 2007 til 2018. Han ble byråd for næring, kultur og idrett da kommunen innført lokal parlamentarisme etter valget høsten 2011 og var det fram til høsten 2015. 18. februar 2015 overtok han vervet som byråd for finans. Stein var 1. nestleder i Unge Venstre 2007–2009, konstituert generalsekretær i Unge Venstre fra oktober 2008 og ut året, samt Venstres førstekandidat ved kommunestyrevalget i Tromsø i 2011.

Stein er vokst opp i Tromsø, der han begynte på allmennlinja på Kongsbakken videregående skole. Etter å ha fullført det første året, flyttet han til Frankrike, hvor han fullførte videregående skole i 2004. Han har bachelorgrad i europastudier fra King's College London fra 2005 og mastergrad i statsvitenskap fra Universitetet i Tromsø fra 2010. Stein var lektor i politikk, historie og fransk ved Kongsbakken videregående skole før han ble byråd.

Referanser

Eksterne lenker 
 Jonas Steins blogg

Lokalpolitikere i Tromsø
Venstre-politikere i Troms
Byråder i Tromsø
Personer fra Tromsø kommune
Randy Johnson

Randall David Johnson (født 10. september 1963 i Walnut Creek, California), er en venstrehendt pitcher for New York Yankees. Han er hele 210 cm høy, og har på grunn av dette fått kallenavnet Den store enheten (The Big Unit). Han har vært den lengste baseballspilleren gjennom historien i MLB, helt frem til 2002. Han har en av de beste fastballs innen sporten, ofte når han hastigheter opp mot 100mph, altså 160 km/h. Han har vunnet utmerkelsen som beste pitcher i MLB "Cy Young Award" fem ganger.

Har spilt for Montreal Expos 1988-1989, Seattle Mariners 1989-1998, Houston Astros 1998, Arizona Diamondbacks 1999-2004 og New York Yankees siden 2005.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Baseballspillere fra USA
Personer fra Walnut Creek
Fødsler i 1963
Tom Stiansen

Tom Stiansen (født 3. september 1970 i Oslo) er en norsk tidligere alpinist og verdensmester i slalåm som representerte Asker Skiklubb. Han har siden 2006 vært programleder for realityseriene 71° nord og fra 2010, 71° nord – Norges tøffeste kjendis på TVNorge. Tom Stiansen er sønn av skøyteløperen og sykkelrytteren Svein-Erik Stiansen.

Idrettskarriere 

Stiansen gikk på NTG Bærum i perioden 1987-90. Der gikk han i klasse med Lasse Kjus, Harald Christian Strand Nilsen, Didrik Marksten og Mads Mørch. De kom alle sammen, inn på landslaget i løpet av to år.

Stiansen var på «E-cuplaget» i to år med Finn Aamodt som trener. Deretter ble det «verdenscuplaget» i utfor og super-G i tre år. Best huskes nok Stiansen for gullmedaljen han vant i slalåm under VM 1997 i italienske Sestriere. Han vant foran franskmannen Sébastien Amiez og storfavoritten Alberto Tomba, som på «hjemmebane» ble henvist til tredjeplassen.

Resultater i verdenscupen i alpint

Individuelle seire

Sammenlagtplasseringer

TV-karriere 
Etter at Tom Stiansen la opp som alpinist har han jobbet som programleder for 71° nord som går på TVNorge.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske alpinister
Verdensmestere i alpint
Programledere for TVNorge
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1992
Alpinister under Vinter-OL 1992
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1998
Alpinister under Vinter-OL 1998
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2002
Alpinister under Vinter-OL 2002
Norgesmestere i alpint
Personer fra Asker kommune
71˚ nord
Rød (film)

Rød (fransk: Trois couleurs : Rouge; polsk: Trzy kolory. Czerwony) er en fransk-polsk film fra 1994, regissert og produsert av den polske regissøren Krzysztof Kieślowski. Han skrev også manuset til filmen sammen med Krzysztof Piesiewicz. Rød ble Kieślowskis siste film før han døde i 1996. Den er den tredje filmen i Tre farger-trilogien, som tar for seg hvert av de tre idealene fra den franske revolusjon. Rød handler om brorskap og forteller historien om hvordan livet til to personer som i utgangspunktet ikke har noe til felles, gradvis blir viklet inn i hverandre.

Filmen ble meget godt mottatt av anmelderne og har fått hele 100 % på Rotten Tomatoes.

Medvirkende 
 Irène Jacob: Valentine Dussaut
 Jean-Louis Trintignant: Joseph Kern
 Jean-Pierre Lorit: Auguste Bruner
 Frederique Feder: Karin

Priser 
Filmen ble tildelt 16 priser, blant annet Bodil-prisen i kategorien beste ikke-amerikanske film. Den ble også nominert i fire Oscar-kategorier.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske dramafilmer
Polske dramafilmer
Filmer fra 1994
Filmer regissert av Krzysztof Kieślowski
Franskspråklige filmer
Wolfe Tones

Wolfe Tones er en irsk musikkgruppe, med navn etter opprøreren Wolfe Tone. Navnet inneholder også et ordspill; en wolf tone er en skrikende tone som kan komme når man spiller på strengeinstrumenter. De har et sterkt fokus på irske opprørssanger, men har også spilt inn vanlige folkesanger.

Bandet ble grunnlagt tidlig i 1960-årene, og har spilt sammen siden. Opprinnelig bestod den av brødrene Derek og Brian Warfield og deres venn Noel Nagle, og senere sluttet Tommy Byrne seg til dem. 

Deres åpne republikanske standpunkt har vært kontroversielt. På et av deres album, Let the People Sing, er bildene av bandmedlemmene på coveret tatt inne i Long Kesh, som de inne i coveret omtaler som Long Kesh Concentration Camp; fengselet ble brukt spesielt til paramilitære fanger. I 1980-årene var det i praksis ikke tillatt å spille musikken deres på irsk radio. Noe senere ble den også forbudt på Aer Lingus' fly, etter at unionistpolitikerne sammenlignet sangene med Osama bin Ladens taler.

I 2002 forlot Derek Warfield gruppen for å begynne en solokarriere, men resten av bandet fortsatte å turnere sammen, sist i 2004. Pr. 2006 planlegger de en ny turné til noen spesielt utvalgte steder.

Deres kjente opprørssang, «Celtic Symphony», ble skrevet av Brian Warfield i 1987 for Celtic FCs hundreårsjbileum. Andre kjente sanger er «Joe McDonnell», om livet og døden til IRA-medlemmet Joe McDonnell som var den femte som døde under sultestreiken i 1981 og «A Nation Once Again», som i en undersøkelse foretatt av BBC ble kåret til beste sang innen kategorien verdensmusikk.

Referanser

Eksterne lenker
 

Irske musikkgrupper