alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Synneren naturreservat

Synneren naturreservat (cirka 500 daa, hvorav cirka 420 daa vannareal) er et naturreservat i Ringerike kommune, VIken. Naturreservatet består av en meandersjø (kroksjø) avsnørt fra Storelva, og har status som ramsarområde, som del av Tyrifjorden våtmarkssystem IBA, på grunn av sin betydning for trekkfugler. Det er dessuten svært viktig for andre våtmarksfugler.

Reservatet ble opprettet ved kgl.res. av 28. juni 1985, for å beskytte et rikt våtmarksområde, som er en del av et større våtmarkssystem.

Synneren (av norr. Syndir, som er avledet av sund i betydningen overfartssted) står på et tidligere suksesjonstrinn (gjengroingstrinn) enn Juveren naturreservat, og kan derfor ikke by på like stor næringsrikdom og frodighet. Hekkebestanden er derfor fattigere. 27 våtmarksarter er påvist.

Synneren er kjent for sitt gode gjeddefiske. Rekorden, som også er norgesrekord, er ei gjedde på 19,6 kg tatt i garn. Gjedda målte hele 132 cm i lengde.

Se også 
 Naturvernområder i Ringerike

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Geir Aspheim. 2003. «...og Norges største gjedde?». Ringerikes Blad. Publisert 22.05.2003. Oppdatert per 23. juli 2007

Drammensvassdraget
Ramsarområder i Norge
Naturreservater i Ringerike
Norderhovs geografi
Verneområder opprettet i 1985
Madeleine Cederström

Julie Madeleine «Madde» Cederström (født 10. august 1963 i Bromma i Stockholm) er en svensk-norsk journalist og radioprogramleder. 

Madeleine begynte i nærradio i Oslo i 1986. Fra 1987 til 1992 var hun programleder for Radio 1 i Oslo. Fra 1992 til 1994 arbeidet hun i ulike TV-programmer, bl.a. Alarmen går på TV3 og som reporter for Rapport på SVT. Hun var ansatt i P4 fra 1994 til 2007, da hun ble bedt om å gå etter det radiokanalen mente var kontroversielle uttalelser. 

Mellom 2008 og 2022 arbeidet hun i Lillehammer for NRK Innlandet. Fra 2022 arbeider hun for NRK P1+ og NRK P1 på NRK Tyholt i Trondheim. 

Madeleine Cederström har et program på P1+ som heter Madde spiller svensk.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske radiojournalister
Svenske journalister
Personer fra Stockholm
Norske programledere
Karl Gustav-krigene

Karl Gustav-krigene var en serie kriger mellom Danmark-Norge og Sverige mellom 1657 og 1660, samt mellom Sverige og Polen og Russland omtrent på samme tiden.

Ved freden i Westfalen fikk Sverige deler av tysk område, noe som gjorde at svenskene lettere kunne angripe Danmark sørfra. Etter freden gikk de inn i Polen, som gjorde at Russland og Preussen ble bekymret og gikk inn i et anti-svensk forbund sammen med Danmark. Schleswig-Holstein var delt mellom den danske kongen og hertugen av Gottorp, og hertugen fikk støtte fra svenskene i rivaliseringen med den danske kongen.

I 1657 angrep danskene landene til hertugen, noe som fikk Karl X Gustav til å trekke seg ut av Polen og inn i Danmark. Jylland ble besatt, og på grunn av en kald vinter kunne svenskene gå over isen til Sjælland. Frederik III kapitulerte, og ved freden i Roskilde i mars 1658 måtte kongen avstå de danske landskapene Skåne, Halland, Blekinge og Bornholm, og de norske Båhuslen, Trøndelag, Nordmøre og Romsdal.

Svenskene trakk seg først ut, men ombestemte seg, og angrep København i juli 1658. De klarte aldri å innta byen, og i 1659 kom nederlandske krigsskip med våpen og forsyninger og tok samtidig kontrollen over Øresund. I 1660 trengte Polen og Sachsen svenskene ut av Jylland. Ved freden i København fikk Danmark-Norge tilbake Bornholm, Trøndelag, Nordmøre og Romsdal. Etter krigene ble Sverige stormakten i Norden.

Karl Gustav-krigene kan deles inn i følgende faser/parallelle kriger:

Karl X Gustavs polske krig 1655-1660
Karl X Gustavs russiske krig 1656-1661
Karl X Gustavs første danske krig 1657-1658
Karl X Gustavs andre danske krig 1658-1660

Se også 
 Krabbefeiden
 Freden i Roskilde
 Bjelkefeiden
 Freden i København

Eksterne lenker 
 Om Karl Gustav-krigene, fra nettstedet danmarkshistorien.dk (dansk)

Kriger i Norden
Kriger med deltagelse av Norge
Kriger med deltagelse av Danmark
Kriger med deltagelse av Sverige
Kriger med deltagelse av Moldavia
Kriger med deltagelse av Transilvania
Kriger med deltagelse av Valakia
Kriger med deltagelse av Polen-Litauen
Kriger med deltagelse av Det tysk-romerske rike
Konflikter i 1657
Konflikter i 1658
Konflikter i 1659
Konflikter i 1660
1650-årene i Polen-Litauen

1600-tallet i Sverige
Skirvedalen

Skirvedalen, Skirvdalen eller Skjervedalen er en dal og en populær turistdestinasjon/hytteområde nordøst i Tinn kommune i tidligere Telemark fylke. Den høyeste toppen i området er Skirveggin på 1381 m.o.h., som inngår i fjellpartiet Lufsjåtangen som utgjør den sydøstligste delen av Hardangervidda. DNT-hyttene Lufsjå og Daggrø ligger i nærområdet. Dalen ligger øst for Rivsfjell og vest for Vegglifjell. Elva Skirva renner gjennom hele dalen. Midt i dalen, øst for det høyeste punktet på Rivsfjell, ligger Skirvedalen naturreservat, som er et stykke norsk urskog.

Referanser 

Daler i Vestfold og Telemark
Tinns geografi
Hannibalfeiden

Hannibalfeiden er den norske betegnelsen på en krig mellom Danmark-Norge og Sverige i årene 1643–1645. Betegnelsen viser til den norske stattholderen Hannibal Sehested. I Sverige kalles krigen Torstensonska kriget, etter den svenske feltherren Lennart Torstenson; i Danmark kalles krigen Torstenssonfejden. På engelsk brukes betegnelsen «the Torstensson War».  

Hannibal Sehested var kong Christian IVs svigersønn, og var den som hadde organisert den nyopprettede norske hæren.

Krigsforløpet 
Svenskene sto med store styrker i Tyskland på grunn av tredveårskrigen, og Christian IV blandet seg inn ved å intrigere mot svenskene. Det svenske riksrådet bestemte seg for å gjennomføre et overraskelsesangrep på Danmark 12. desember 1643. Den svenske general Torstensson gikk inn i Jylland fra Nord-Tyskland. En annen styrke angrep Sjælland fra Pommern, mens en tredje styrke, på 11 000 mann, angrep Skåne.

I 1644 sendte Christian IV en sjøstyrke mot Kiel, og mistet øyet sitt i sjøslaget i juli. Samme år inntok svenskene Helsingborg, Lund og Landskrona. De angrep ikke Malmö, på grunn av den sterke festningen der.

I Norge fikk stattholder Hannibal Sehested tillatelse til å bygge ut hæren.  På rekordtid organiserte og trente han opp en hel hær. Han delte distriktene opp i legder, som pliktet å stille soldat med utstyr. I løpet av kort tid var hæren på 10 000, hvorav 8 000 var bondesoldater. Sehesteds oppgave var å lette på presset på Danmark, ved å angripe svenskene i Dalsland og Värmland, pluss Göteborg. Det ble med noen korte raid, før svenskene gikk inn i det da norske området Bohuslän på slutten av krigen. Der beleiret de Båhus festning og brente Konghelle.

Krigen endte med seier til Sverige.

Skotter i Hannibalfeiden 
Både på svensk og dansk-norsk side deltok svært mange skotter i krigshandlingene som leiesoldater.

Krigens konsekvenser 
Ved freden i Brömsebro mistet Danmark-Norge øyene Gotland og Øsel, samt Jämtland og Härjedalen. Idre og Särna var kommet på svenske hender i 1644, men ble glemt i fredstraktaten. Først ved en særskilt avtale i 1751 ble disse områdene i Dalarna formelt svenske.

Se også
Liste over svensk-danske kriger
Slaget ved Bysjøen

Referanser

Litteratur

 «Danmark og omverdenen, 1523-1660», fra danmarkshistorien.dk

Kriger i Norden
Kriger med deltagelse av Norge
Danmarks historie
Kriger med deltagelse av Sverige
Konflikter i 1643
Konflikter i 1644
Konflikter i 1645
1640-årene i Norge
1640-årene i Danmark
1640-årene i Sverige
Shannon

Shannon (også kalt Sionna) er Irlands og De britiske øyers lengste elv. Den deler de irske provinsene Munster og Leinster fra provinsen Connacht. Elva deler eller grenser til 13 av de 32 grevskapene på øya. 

Shannon kommer fra Ciulagh fjellene i grevskapet Fermanagh i Nord-Irland. Langs Shannon ligger sjøene Lough Allen, Lough Ree og Lough Derg. De største sideelvene er Inny, Suck og Brosna.

Elva er rundt 340 km lang, men har totalt fall på bare 76 meter. Det er bygget et vannkraftverk ved Ardnacrusha. 

Shannon renner ut i havet i Clare grevskap som ligger i provinsen Munster. Tidevannet går 113 km oppover elven til Limerick. Shannon-estuaret begynner ved byen Limerick og går utover til en grense mellom Loop Head i nord og Kerry Head i sør. Ved elveoset renner elven Ratty ut i Shannon, og der ligger Bunratty Castle og byen og Shannon internasjonale flyplass.

Shannon har hatt sitt nåværende løp siden siste istid. Elva har vært en viktig ferdselsåre siden oldtiden. Vikinger slo seg ned i området i det 10. århundret og brukte elva til å herje rike klostre innover i landet. I 937 vant vikinger fra bosettingen i Dublin over vikinger bosatt i Limerick i et sjøslag på innsjøen Ree.

I det syttende århundre var elva av stor strategisk betydning siden den dannet en grense mellom vestligste delen av landet og resten. I krigene (Irish confederate wars) fra 1641 til 53 trakk irene seg tilbake vest for Shannon og holdt stillingen i to år mot de engelske styrkene. Da Oliver Cromwell forberedte en ny landreform, skal han ha sagt at de irske landeierne kunne dra til Connacht eller til helvete; sagt på en annen måte: enten til de irske styrkene vest for elva, eller døden. 

I 1916 planla lederne av påskeopprøret at opprørsstyrkene kunne trekke seg tilbake bak "Shannonlinjen", men dette ble ikke gjennomført. 

Det er bygget flere sluser som gjør mesteparten av elva farbar for mindre båter. 

Det er forbindelse for båter fra Shannon til Dublin både gjennom Grand Canal og Royal Canal. Det er også forbindelse til elva Erne gjennom Shannon-Erne-kanalen.

I 1980-årene har mye blitt investert i havnekapasitet i utløpet av Shannon. Det er bygget en oljeterminal ved Foynes og en enkel flybensinkai ved Shannon internasjonale flyplass

I 1982 ble det bygget et større anlegg ved Aughinish for videreforedling av bauxitt fraktet fra Vest-Afrika og deretter transport til Canada for videreproduksjon til aluminium.

I 1985 åpnet et stort kullkraftverk ved Moneypoint som forsynes med 150 000 tonns lasteskip.

Eksterne lenker 

 Opplysninger og kart fra Irlands kanalforening.
 Mer om elva Shannon

Elver i Republikken Irland
Clare
Limerick
McDonald’s

McDonald’s Corporation er en amerikansk hurtigmatkjede som primært selger hamburgere, fritert kylling, pommes frites og kullsyreholdige drikker. I de senere år har også salater og frukt kommet inn på menyen. 

Selskapet ble stiftet 15. mai 1940, da brødrene Richard og Maurice McDonald åpnet en hamburgerrestaurant i California, USA, mens McDonald selv regner stiftelsen til 1955, da den første franchise-restauranten åpnet, til tross for at dette var selskapets niende restaurant.

I dag finnes det McDonald’s i over 119 land, og hver dag serveres 58 millioner gjester. Hovedkvarteret er i Chicago, USA.

McDonald's i Norge 
McDonald's er en hurtigmatkjede med 71 hamburgerrestauranter (2018) i Norge. Den første åpnet 18. november 1983 i Nedre Slottsgate i Oslo av gründer og tidligere administrerende direktør Theo Holm.
17 av de norske McDonald's-restaurantene eies og drives av McDonald's Norge AS, mens resten drives av lokale franchisetagere.
McDonald's Norge AS ble stiftet av Theo Holm som drev selskapet i 25 år før sin død i 2008. McDonald's Norge AS har 1,5 milliarder i årlig omsetning, eksklusiv MVA (2014).

Den største hamburgerrestauranter til McDonald's i Norge er ligger i Rådalen i Bergen. Her er det over 100 ansatte, ladestasjon for elbiler, og 2 felt ved snakkeboksen for henting av hamburgere.

Se også 
 Hurtigmat
 Big Mac
 Big Tasty
 Quarter Pounder
 McCafé
 McGriddles
 McRib
 Ronald McDonald Hus

Referanser

Eksterne lenker 
 
  McDonald’s offisielle norske nettsider
  Ronald McDonald-barnefond

 
Etableringer i 1940
1940 i USA
Grønknuten naturreservat

Grønknuten naturreservat () består av et høyereliggende barskogområde med urørt preg og ble opprettet 9. juli 1993 og endret ved kgl.res.  2014 med hjemmel i lov 19. juni 2009 nr. 100 om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) § 34, jf. § 37 og § 62. Fremmet av Klima- og miljødepartementet. Naturreservatet ligger i Holleia, på grensen mellom Modum og Ringerike kommuner i Viken. Forvaltningsmyndighet er Fylkesmannen i Buskerud.

Beskrivelse og formål
Grønknuten naturreservat er delt mellom Ringerike og Modum kommuner. Reservatet ligger i området rundt Grønknuten (som har fantastisk utsikt), Rudskollen, Spillhaugkollen og de høyeste toppene i de nordlige høyereliggende delene av Holleia, som oftest kalt Høg-Holleia. Dette er et stykke sør for Sokna i Ringerike og øst for Hamremoen i Krødsherad kommune. Den nordlige delen (som er noe større enn den sørlige) ligger i Ringerike, mens den søndre delen ligger i Modum.

Store deler av toppområdene er tildels rike og nesten helt grandominerte. I de rikere partiene finnes småbregnegranskog, med innslag av storbregnegranskog i nord- og østhellinger. I sydskråninger og sol-eksponerte steder forekommer en del lågurtgranskog. Forøvrig forekommer også blåbærgranskog. I Stakemyrdalen finnes kompakt og tildels grov granskog med høgstaudegranskog som dominerende type. Reservatet omhandler dessuten en del myrområder. Området er også et viktig friluftsområde.

Formålet med fredningen er å bevare et stort, høyereliggende barskogområde med et urørt preg. Området har et variert naturgrunnlag med variasjon i naturtyper, økosystemer og arter, og til å være et høyereliggende barskogområde utgjør relativt rik barskog en stor del av arealet. Dette gir området særlig betydning for biologiske mangfold. Det er en målsetting å beholde verneverdiene i mest mulig urørt tilstand, og eventuelt videreutvikle dem.

Vann og tjern 
Innenfor verneområdet ligger det en rekke småvann og tjern, som her listes i alfabetisk rekkefølge. Flere av dem har godt fiske. Ørret og abbor er vanlig, men det er også røye i noen av vannene. Fisk på  er ikke uvanlig, det finnes ørret der på  og mer. Tyristrand Jeger- og Fiskerforening disponerer fisket i samtlige vann, og de setter ut kultivert fisk i noen av dem.

 Bergsvatnet, Store
 Bergsvatnet, Vesle
 Damtjern, Nedre
 Damtjern, Øvre
 Gampedalstjern
 Kroktjern
 Kvigetjern, Nedre
 Kvigetjern, Øvre
 Sandumsetertjerna
 Sautjern
 Stortjern
 Svarttjern
 Volltjern
 Østertjern

Topper 
Høg-Holleia inneholder de høyeste toppene på Holleia. Under er de mest kjente listet i alfabetisk rekkefølge.
 Grønknuten (681 moh.)
 Rudskollen (712 moh.)
 Spillhaugkollen (703 moh.)

Se også 
 Naturvernområder i Ringerike
 Grønknutkoia (DNT Ringerike)

Referanser

Kilder 
 Fylkesmannen i Buskerud

Eksterne lenker 
 Grønknuten naturreservat (faktaplakat)
 

Holleia
Naturreservater i Ringerike
Naturreservater i Modum
Verneområder opprettet i 1993
Gullerudtjern naturreservat

Gullerudtjern naturreservat (257 daa) ble fastsatt ved kgl.res. 13. desember 2002 med hjemmel i lov av 19. juni 1970 nr. 63 om naturvern § 8, jf. § 10, § 21, § 22 og § 23. Fremmet av Miljøverndepartementet. Naturreservatet ligger cirka  sør for Hønefoss, i Ringerike kommune, Viken.

Formålet med fredningen er å bevare et skogområde som økosystem med alt naturlig plante- og dyreliv, samt tilhørende kransalgesjø (Gullerudtjern). Av spesielle kvaliteter kan nevnes at dette er et kalkskogområde med en svært rik flora av sjeldne og truede marklevende mykorrhiza-sopp. Det vokser blant annet knotblom i sørvestenden av tjernet. Det er funnet 29 rødlistede arter i området, og flere har en begrenset forekomst i Norge og i Europa for øvrig.

Like sørøst for naturreservat ligger også Ultvedttjern naturreservat, som er fullstendig omgitt (beskyttet) av Ultvedt landskapsvernområde.

Se også 
 Naturvernområder i Ringerike

Referanser

Kilder 
 Fylkesmannen i Buskerud

Naturreservater i Ringerike
Verneområder opprettet i 2002
Mørkgonga naturreservat

Mørkgonga naturreservat (cirka ) er et naturreservat i bratthenget langs Krokskogsplatået ned mot Steinsfjorden i Viken. Litt nord i reservatet, rett vest for Gyrihaugen, ligger selve Mørkgonga, et gjel, altså en markert sprekk i lavaplata som dekker Krokskogen. Reservatet på  (kartmål) ble opprettet 7. desember 2001, og utgjøres av løvskog og barskog i kløfter og skrenter. Kartverket benytter skrivemåten Mørkganga.

Størsteparten av naturreservatet ligger i Ringerike kommune, men en liten del strekker seg også inn i Hole kommune. Området har velutviklet edelløvskog (alm-lindeskog), ospeskog og interessant klippevegetasjon. Sjeldne og plantegeografisk interessante arter finnes i området. I kløfter og skrenter med gammel barskog er det også store verneverdier. Hele skrenten er geologisk interessant, da mange geologiske lag kommer til syne og forteller en interessant historie.

Fotogalleri

Se også 
 Naturvernområder i Ringerike

Referanser

Eksterne lenker 
 

Naturreservater i Ringerike
Naturreservater i Hole
Verneområder opprettet i 2001
Krokskogen
Ramberget naturreservat

Ramberget naturreservat (2 150 daa) er et markert åsparti opp mot Ramberget, på vestsiden av Sperillen i Vestre Ådal og cirka 5 km sør for Nes i Ådal, i Ringerike kommune i Viken. Høyden varierer omkring . Det er få spor etter eldre hogster, og enkelte partier har urskognært preg. Reservatet ble fastsatt ved kgl.res. av. 9. juli 1993 og skal bevare et barskogområde som dekker et vidt høydespenn, med et bredt spekter av vegetasjonssamfunn. Lokaliteten inneholder en rik ligradient med barskog med tildels høy bonitet, fra 150 til 480 moh.

De øverste partiene består av karrig furuskogvegetasjon. Furuskogen avløses brått av kompakt granskog dominert av blåbær som går over i mer bregnerik utforming. Denne går raskt over i lågurtgranskog. Skogen har et urørt og naturlig preg.

Se også 
 Naturvernområder i Ringerike

Kilder 
 Fylkesmannen i Buskerud

Referanser 

Naturreservater i Ringerike
Ådals geografi
Verneområder opprettet i 1993
Sogna

Sogna, eller Sokna, er ei elv som dannes ved utløpet av innsjøen Sognevannet i Strømsoddbygda, øverst i Soknedalen i Ringerike. I dag er elva tilnærmet uregulert, men i tidligere tider var Soknavassdraget viktig for tømmerfløtingen, som lokalt kalles «brøtning». Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag.

Strømsoddbygdvassdraget omfatter en rekke småvann og de mindre elvene Buvasselvi (elvestrekningen mellom Buvatnet og Frisvatnet), Frisvasselva, Sandvasselva (elvestrekningen mellom Sandvannet og der elva møter Frisvasselva), Strømsoddelva (dannes der Frisvasselva og Sandvasselva møtes og renner ut nord i Sognevannet) og Kollsjøvassdraget (vann- og elvestrekningene fra Blankvannet ned til Sognevannet).

Fra Sognevannet, som ikke lenger er regulert, renner Sogna ned mot Sokna, der den renner sammen med Verkenselva fra Rudsvassdraget. Sognevassdammen ble revet våren 1985.. Sogna fortsetter langs dalbunnen i Soknedalen, der flere småelver renner ut på veien, ned til utløpet i nord i Nordfjorden i Tyrifjorden. Ved utløpet (i deltasonen) ligger også det internasjonalt viktige våtmarksområdet Karlsrudtangen naturreservat, som er et såkalt ramsarområde.

Elvemusling 
I en del elver i det tidligere Buskerud fylke er det undersøkt forekomst av den rødlistede elvemuslingen. Av disse elvene er Sogna den med høyest tetthet av elvemusling. Buskerud var dessuten det fylket i Sør-Norge med den største populasjonen av elvemuslinger, og Norge har halvparten av Europas gjenværende bestander. Derfor er elvemusling en ansvarsart for Norge. Muslingen er dessuten en viktig indikatorart for vannkvaliten i elvene og en nøkkelart, fordi den har stor effekt på økosystemet der den lever. Derfor er den også en paraplyart, siden så mange andre levende organismer er avhengige av muslingens vannrensende evner. Elvemusling er og en perlemusling, og i tidligere tider var den en svært viktig ressurs som produsent av perler, spesielt i Norge, Sverige og Russland.

Badeplasser
Sogna er sommerstid ei svært populær badeelv, der det på godværsdager gjerne yrer av liv langs elvebredden. Den mest populære badeplassen er utvilsomt plassen Heiern (også kalt Heiernstranda lokalt), ca. 6 km fra Hønefoss langs gamle riksvei 7 mot Hallingdal, men det er også en rekke andre badeplasser langs elva. I så måte finnes det en flott badeplass ved både Tranby, Kvernvollen på Veme og ved Sørgefoss (den siste langs Sandakerveien mellom Sandaker bru og Ask).

Vannføring
NVE har målestasjon ved Garhammerfoss (Nr:12.114.0) i Sogna, der det samles inn statiske data for vannføringen i elva. Middelvannføring for dette målepunktet er ukjent. Høyeste vannføring som er målt ved Garhammerfoss er 114 m³/s. Vannføringenes flomverdier er lagd fra data samlet i perioden fra og med 1937 til og med 2007:
 Middelflom (84 m³/s)
 5-årsflom (106 m³/s)
 10-årsflom (124 m³/s)
 50-årsflom (163 m³/s)

Se også
 Soknavassdraget

Referanser

Eksterne lenker
 Vannføring for Garhammerfoss Nr:12.114.0 (NVE)

Soknavassdraget
Elver i Ringerike
Soknedalens geografi
Omsetningsavgift

Omsetningsavgift (forkortet OMS) er en avgift på omsetning av varer og tjenester. Den beregnes vanligvis som en prosentsats av varens eller tjenestens pris.

Omsetningsavgift i Norge
Allmenn omsetningsavgift ble innført i Norge i 1935. I 1970 ble omsetningsavgiften avløst av  merverdiavgift (MVA). Omsetningsavgiften ble opprinnelig beregnet på hvert omsetningsledd, og var kumulativ. Samlet avgift var altså avhengig av antall omsetningsledd fra produsent til forbruker. Fra 1. september 1940 ble avgiften endret til en sisteleddsavgift. 

Omsetningsavgift spesielt vedtatt ved lov for enkelte navngitte vareslag (f.eks. sukker) fantes i Norge før 1935, og eksisterer fremdeles etter 1970.

Satser for omsetningsavgift i Norge 1935–1970 
Fra 1. juli 1935: 1%
Fra 1. mars 1940: 2%
Fra 1. juli 1940: 3%
Fra 1. september 1940: 10%
Fra 1. juli 1947: 6,25%
Fra 9. april 1951: 10%
Fra 1. desember 1964: 12%

Under gjenoppbyggingen etter andre verdenskrig, i perioden 1. februar 1946 til 14. februar 1955, var bygge- og anleggsarbeid unntatt fra omsetningsavgift.

Omsetningsavgift på landbruksvarer
På melk, egg, kjøtt, korn og pelsdyrskinn er det en omsetningsavgift som innkreves av slakteri, meieriselskap, eggpakkeri eller auksjonsfirma for pelsskinn og som tar i mot varer for salg eller videre foredling fra den som har produsert varen. Omsetningsavgiften disponeres av Omsetningsrådet for å fremme omsetningen av de respektive varene.

Referanser

Eksterne lenker
 
 
 

Norske skatter
Kaffer

Må ikke forveksles med kafir, en betegnelse i islam om en vantro person.
Kaffer (fra arabisk kafir, «vantro» (i forhold til islam)) var et begrep brukt om de svarte innfødte av europeiske kolonister i det sørlige Afrika. I det sørlige Afrika var det opprinnelig et nøytralt uttrykk blant de hvite, som også ble benyttet av antropologer og misjonærer i snever forstand om xhosaene og i utvidet forstand om øvrige afrikanske folkegrupper i hele regionen. Det er mulig at det var portugiserne som hadde snappet opp ordet fra araberne: Araberne benyttet det om områdets ikke-muslimer, men portugiserne oppfattet det som et ord for den fargede befolkningen i sin alminnelighet.

Men på 1900-tallet begynte den nøytrale bruken å utvikle seg til noe nedsettende. Særlig i apartheidtiden i Sør-Afrika ble ordet et nedsettende uttrykk for svarte. I dag er bruken av ordet forbudt i Sør-Afrika og Namibia, og det ansees som et av de mest krenkende ordene om svarte.

Ordet går igjen som et historisk områdenavn Kafiristan for en del av de nordlige grensetraktene mellom Pakistan og Afghanistan. Inntil 1890-årene var regionen kjent som Kafiristan («Hedningenes land») på grunn av at befolkningen der praktiserte animisme. Regionen ble erobret av emir Abdur Rahman Khan i 1895–96 og folket ble konvertert med makt til islam. Regionen fikk så navnet Nurestan, som betyr de opplystes land, en refleksjon av opplysningen av de hedenske nurestanerne av «lyset» fra islam.

På tysk er kaffer også et nedsettende uttrykk, men det er da ofte avledet fra jiddisch, der det betyr i nedsettende mening bondsk. Roten til dette ordet er kafr, som betyr småby eller landsby, og som går igjen for eksempel i stedsnavnet Kapernaum.

Se også
Neger
Nigger

Referanser 

Afrika
Etnofaulismer
Jiddisch