alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Mavlet Batirov

Mavlet Alavdinovitsj Batirov (russisk Мавлет Алавдинович Батиров; født 12. desember 1983 i Khasavjurt) er en russisk bryter som bryter i fristil i 60-kilosklassen. Han representerte Russland under Sommer-OL 2008 der han tok gull foran Vasyl Fedoryschyn fra Ukraina. Han tok også gull under lekene i 2004.

Eksterne lenker 
 

Russiske brytere
Olympiske mestere for Russland
Medaljevinnere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2004
Brytere under Sommer-OL 2004
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2008
Brytere under Sommer-OL 2008
Personer fra Khasavjurt rajon
Fødsler i 1983
Georgij Ketojev

Georgij Vazjajevitsj Ketojev, russisk Георгий Важаевич Кетоев (født 19. november 1985 i Tbilisi) er en russisk bryter som bryter i gresk-romersk-stil i 84-kilosklassen. Han representerte Russland under Sommer-OL 2008 der han tok bronse.

Eksterne lenker 
 

Russiske brytere
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2016
Brytere under Sommer-OL 2016
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2008
Brytere under Sommer-OL 2008
Personer fra Tbilisi
Fødsler i 1985
Bakhtijar Akhmedov

Bakhtijar Sjakhabutdinovitsj Akhmedov, russisk Бахтияр Шахабутдинович Ахмедов (født 5. august 1987 i Bujnaksk) er en russisk bryter som bryter i fristil i 120-kilosklassen. Han representerte Russland under Sommer-OL 2008 der han tok sølv.

Eksterne lenker 
 

Russiske brytere
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Russland under Sommer-OL 2008
Brytere under Sommer-OL 2008
Personer fra Bujnatsk rajon
Askim kino

Askim Kino består av en storsal med 383 seter og en THXsal med 84 seter. Det er Indre Østfolds største kino med rundt 51 000 besøkende per år.

Askim kinoteater er under kinokjeden Norsk Kinodrift AS som igjen er eid av Oslo Kino

Eksterne lenker
 Askim Kinos hjemmeside

Kultur i Indre Østfold
Kinoer i Norge
Enduro

Enduro er også en disiplin i terrengsykling.

Enduro er en motorsykkelsport der det kjøres på baner i tøft terreng. Navnet er den italienske og spanske oversettelse av det engelske ordet «endurance», som på norsk betyr utholdenhet. Rally Dakar er et typisk enduro-løp.

Norge 
I Norge er utøverne av sporten organisert i Norges Motorsportforbund. Per 2021 er Pål Anders Ullevålseter norsk landslagstrener i enduro.

Referanser 

Motorsykkelsport
Háttatal

Háttatal («Verselisten») er den siste seksjonen av Den yngre Edda som ble skrevet av den islandske dikteren og historikeren Snorre Sturlason. Den består av rundt 20 000 ord eller på 102 strofer. Han brukte for det meste sine egne diktkomposisjoner, en lang og merkelig kongehyllest på vers og gir eksempler på ulike verseformer som ble brukt i den gamle norrøne skaldekunsten. Ettersom det er et læredikt er det et nytt versemål for hver strofe. Snorre hadde en beskrivende tilnærming til sitt verk; han systematiserte materialet og noterte ofte at «de eldre skaldene fulgte ikke alltid» disse reglene.

De fleste av formene avhenger av antallet stavelser per linje foruten også assonans, halvrim, klanglikhet, og bokstavrim. Selv om enderim er representert er det ikke i den form som de fleste moderne lesere vil forvente; det vil si former som AAAAAAAA og AAAABBBB, og spiller dessuten en mindre rolle i Snorres eksempler. Det er enklere å forstå dette verket hvis leseren har Den første grammatiske avhandling tilgjengelig, en norrøn avhandling fra rundt 1150 om norrønt språk.

Mange forskere har foreslått at formen til Háttatal antyder en klassisk innflytelse som er avledet fra kristen læring som Snorre uten tvil var utsatt for. Andre har argumentert at dette var et resultat av en logisk tilnærmelse innenfor rammeverket av en dialog og at en del aspekter av verket viser at det ikke var direkte påvirket av klassiske tekster.

Eksterne lenker 

 Snorre Sturlusons Háttatal i sin opprinnelige tekst
 Háttatal, Old Norse

Skaldekvad
Stålmenn

Stålmenn var et norsk rockeband som eksisterte mellom 1994 og 1998. Det var dannet av Ståle Stålmann Kverndokk (hovedvokal og kompgitar) og Pär Basset (vokal og sologitar). Begge skrev tekster og musikk. Siden kom Lars Gudmestad (bass) og John Terje Johnsen (trommer) med. Bandet hadde sin base i Oslo. Debutalbumet «Ingen spøk» ble gitt ut i 1995. Musikken lå i landskapet mellom powerpop og garasjerock med innslag av punk. Et av sporene på albumet, «Sommerfugler i magen», ble en liten hit på radiokanalen NRK P3. Bandet ga senere ut singelen « Sirkelslange» (1997) og EP-en «Nepe» (1998). Etter en del konsertvirksomhet holdt de sin siste konsert sommeren 1998 i Holmestrand under festivalen Bakgårspop. Bandet gjenoppstod med ny besetning i august 2015, da de spilte på arrangementet Bogerudfest i Oslo. Senere har de holdt det gående med Inge Ztøy (bass) og Tor Linckert (trommer) som nye medlemmer. Våren 2019 ble comeback-albumet «Fra undersiden» utgitt sammen med singelen «Uro / Frie tøyler».

Diskografi
Ingen spøk (album-CD, digital) (1995)
Sirkelslange (single-CD, digital) (1997)
Nepe (EP-CD, digital) (1998)
Bidrag til Betong (album-CD med diverse artister) (1997)
Nifse greier (EP, digital) (2013)
Samling i Kølabånn (live) (album, digital) (2017)
Uro / Frie tøyler (single, digital) (2019)
Fra undersiden (album-LP, digital) (2019)

Referanser 
 Lydmuren albumpresentasjon
 Stålmenn på youtube
 Stålmenn på Apple music/ i Tunes
Tilgang i norske bibliotek:

Eksterne lenker 
 
 https://www.facebook.com/StaleKverndokkBand

Norske rockegrupper
Band etablert i 1994
1994 i Norge
Opphør i 1998
Philip Bernard

Philip William Samuel Bernard var en britisk bryter som deltok i de olympiske leker i 1920 i  Antwerpen.
 
Bernard vant en olympisk bronsemedalje i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass i letteste vektklassen, fjærvekt opp til 60 kg, i fristil bak Charles Ackerly og Samuel Gerson begge fra USA. Det var ti brytere fra sju nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 25. til 27. august 1927.

OL-medaljer 
  1920  Antwerpen - Bronse i bryting, fjærvekt fristil  Storbritannia

Eksterne lenker 
 

Britiske brytere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1920
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1920
Brytere under Sommer-OL 1920
Gleditsch/Wilkes-saken

Gleditsch/Wilkes-saken fra 1982 dreide seg om «to fredsforskeres utgivelse av en forskningsrapport basert på innsamling av opplysninger fra åpne kilder og senere sammenstilling av dem til et helhetsbilde som utgjorde en hemmelighet – puslespilldoktrinen». Lyttestasjoner i Nord-Norge, og deres betydning, var hemmeligheten som ble avslørt. (Saken er blitt forvekslet
med Loran C-saken, som dreide seg om offentliggjøring av eksistensen til radiosendere brukt til navigasjon.)

Nils Petter Gleditsch og Owen Wilkes ble dømt for overtredelse av straffeloven §§ 90 og 91 til betinget fengselsstraff, bot og saksomkostninger.

Bakgrunnen
«Fram til 1976 ble det betraktet som en hemmelighet at den militære etterretningstjenesten i Norge drev avlytting av radiosignaler. I telefonkatalogen kunne en imidlertid finne seks stasjoner som var ført opp under «Forsvarets radiostasjon». Fire av disse stasjonene lå i Finnmark, to meget nær grensen til Sovjetunionen. Ifølge den statlige eiendomsfortegnelsen ligger disse stasjonene under sentrale forsvarsmyndigheter og ikke under Forsvarets Fellessamband eller de enkelte våpengrenene. De sivilt ansatte ved disse stasjonene er fagorganisert i en spesiell avdeling av Norsk Tjenestemannslag, separat fra den avdelingen som organiserer andre sivilt ansatte i Forsvaret. Og endelig: den militære etterretningstjenesten i Sverige som driver radioavlytting, heter Forsvarets Radioanstalt. Kombinerer en disse opplysningene – eller bare en del av dem – er det vanskelig å unngå den slutning at disse seks stasjonene driver med radioavlytting», skrev Owen Wilkes og Nils Petter Gleditsch ifølge nettstedet tidsskrift.dk.

Se også
Loran C-saken
Signaletterretning

Referanser

Eksterne lenker
 Hellebust, Anders; Aftenposten Morgen – Kronikk (07. april 1988, side 6) (Atekst)

Norsk etterretning
Journalistikk i Norge
Hendelser i 1982
Rettssaker i Norge
I Am…I Said

«I Am...I Said» er en sang som ble skrevet, og innspilt av Neil Diamond. 

Den ble utgitt som singel i mars 1971, og den var ganske suksessfull, den steg først langsomt på de amerikanske hitlistene, for deretter hurtigere til den nådde en fjerdeplass 4 i mai 1971.  Den nådde tilsvarende plasseringer i Europa.

Diamond brukte fire måneder på å skrive sangen.  Den ansees som en av hans mest sentrale sanger og handler om å føle seg fortapt mellom to verdener og ikke lenger høre hjemme noe sted::

Well, I'm New York City born and raisedBut nowadays, I'm lost between two shores
L.A.'s fine, but it ain't home —New York's home but it ain't mine no more ...

Versene innledes lavmælt og dypt og er i mellomrommet mellom sang og en mer resitativ form, med tilsvarende lavmælt arrangement. I refrenget derimot er vokalen langt sterkere og arrangementet kraftigere, mens teksten gir uttrykk for samme usikkerhet:

I am, I cried!I am, said I.
And I am lost, and I can't even say why ...

«I Am...I Said» ble senere tatt med på albumet Stones fra november samme år. Singelversjonen innleder albumet, mens en annen versjon avslutter ette.

Sangen høstet også gode kritikker, hvor Rolling Stone omtalte teksten som fremragende («excellent»)i en anmeldelse fra 1972, mens The New Yorker brukte sangen til å eksemplifisere den skjulte underteksten i Diamonds tekster i en tilbakeskuende artikkel fra 2006.  I en profilartikkel i The Daily Telegraph fra 2008 beskrives sangen som å uttrykke «en rasende, eksistensiell angst» og Allmusic kaller den «et lidenskapelig uttrykk for følelsesmessig uro ... i stor grad i samsvar med den bekjennende stilen som sanger ble skrevet i på den tiden». 

Sangen ga Diamond sin første Grammy Awards-nominasjon for beste mannlige popvokalist.

«I Am...I Said» er senere inkludert i samlealbum og album med liveinnspillinger.

 Andres bruk av sangen 

Sangen ble brukt av Brooke White i den syvende sesongen av American Idol i dens Neil Diamond-uke, hvor hun endret teksten ved å bytte ut New York City med sin hjemstat Arizona. 

Den er utgitt i en rekke utenlandske, oversatte versjoner, blant annet til italiensk: «La casa degli angeli» («Englenes hus») med Caterina Caselli fra 1971. og til nederlandsk med Jan Rot fra 2008.

Det amerikanske post-hardcore-bandet Killdozer laget en coverversjon av sangen på albumet Twelve Point Buck fra 1989. 

I Norge ble det laget en innspilling i 1971 med Stein Ingebrigtsen som ble tatt med på albumet Treff 2 fra Treff-serien'', men der under navnet «I Am I Said».

Referanser

Eksterne lenker 
 Neil Diamond i en BBC-sending fra 1971

Singler fra 1971
Neil Diamond-sanger
Sanger om New York
Kerttu Niskanen

Kerttu Niskanen (født 13. juni 1988 i Uleåborg) er en finsk langrennsløper.

Hennes yngre bror Iivo Niskanen er også langrennsløper.

Karriere 
Niskanen debuterte i verdenscupen i langrenn 2. desember 2007 i Kuusamo, og hennes første topp-ti-plassering individuelt var en 10.-plass i 10 km klassisk i januar 2011.  Niskanen har vant tre verdenscuprennene og vært på pallen sammenlagt 10 ganger. Dessuten har hun sju pallplasseringer i stafett mellom 2013 og 2021. I sesongen 2013/14 var hun tredje i distansecupen.

Under U23-VM på ski 2009 kom hun på 4.-plass på 1,2 km sprint, klassisk, og under U23-VM på ski 2010 fikk hun gull på 10 km klassisk.

I 2011 deltok hun først i U23-VM på ski 2011 i Otepää i januar, der hun fikk gull på sprinten og bronse på jaktstarten. Under Ski-VM 2011 i Oslo i februar kom hun på 8.-plass på 10 kilometer klassisk.

Hun ble finsk mester på 30 km fri i 2011 og 2013. Hun vant fjerde etappe og ble nummer fem sammenlagt i Tour de Ski 2013/14. Hun ble nummer fem på touren igjen i 2022.

I OL 2014 gikk hun tredje etappe på det finske laget som fikk sølv på 4 x 5 kilometer stafett etter Sverige og foran Tyskland. De andre på laget var  Anne Kyllönen, Aino-Kaisa Saarinen og Krista Lähteenmäki.

I VM:er 2015 og 2017 fikk Niskanen bronse på 4 × 5 kilometer stafetter med det finske laget. I Falun 2014 ble hun også fjerde på 30 km klassisk og skiathlon.

I OL 2022 i Beijing vant Niskanen sine første individuelle OL-medaljer. Hon fikk sølv på 10 km klassisk da hun tapte gullmedaljen med bare 0.4 sekunder etter Therese Johaug. Fra 30 km fristil fikk Niskanen bronse etter att ha fanget Sveriges Ebba Andersson under den siste kilometern. På skiathlon, lagsprint og stafett ble Niskanen nummer fire.

Olympiske leker

Verdensmesterskap 

F = fristil, K = klassisk stil; Tallet på 4 x 5 km stafett markerer hvilken etappe Niskanen gikk.

Verdenscupseire

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Savon Sanomat – Kerttu Niskanen

Finske langrennsløpere
Olympiske sølvmedaljevinnere for Finland
Olympiske bronsemedaljevinnere for Finland
Olympiske medaljevinnere i langrenn
U23-verdensmestere i langrenn
Deltakere under Ski-VM 2011
Deltakere under Ski-VM 2013
Deltakere for Finland under Vinter-OL 2014
Langrennsløpere under Vinter-OL 2014
Medaljevinnere under Vinter-OL 2014
Deltakere under Ski-VM 2015
Deltakere under Ski-VM 2017
Deltakere for Finland under Vinter-OL 2018
Langrennsløpere under Vinter-OL 2018
Deltakere for Finland under Vinter-OL 2022
Langrennsløpere under Vinter-OL 2022
Medaljevinnere under Vinter-OL 2022
Rezé

Rezé er en kommune i departementet Loire-Atlantique i regionen Pays de la Loire vest i Frankrike.

Befolkningsutvikling 
Antall innbyggere i kommunen Rezé

Referanser 
 Kommunedata fra INSEE

Eksterne lenker 
 
 Kommunedata INSEE

Rezé
Trådløs strøm

Trådløs overføring av energi eller trådløs strøm er overføring av elektrisitet fra en strømkilde til en elektrisk krets uten fysiske ledninger. Selve energioverføringen foregår ved hjelp av spoler og kontrollelektronikk. Trådløs overføring er nyttig i tilfeller der bruk av ledninger eller tradisjonelle kontakter er upraktisk, farlig, eller umulig. Teknologien kan benyttes til å lage kontakter uten eksponert metall, noe som kan redusere faren for slitasje, korrosjon, støt og kortslutning. Selv om Nikola Tesla demonstrerte trådløs overføring av strøm allerede i 1893 har det tatt lang tid før teknologien ble kommersielt tilgjengelig. 

Flere norske bedrifter har utviklet produkter basert på trådløs overføring av strøm

Trådløs strømoverføring skiller seg fra trådløs telekommunikasjon, som for eksempel radio. For denne teknologien er det kritisk at signalet er kraftig nok for å kunne skilles fra annen støy. Forskjellen er at trådløs strøm trenger mest mulig effektivitet. For at den største andelen av energien som blir sendt ut ankommer mottakeren.

Den vanligste formen for trådløs strømoverføring gjøres ved hjelp av direkte induksjon etterfulgt av resonant magnetisk induksjon. Andre metoder er under vurdering som elektromagnetisk stråling i form av mikrobølger eller lasere.

Referanser

Eksterne lenker
 Wireless Power & Communication, norsk utvikler av teknologi for trådløs overføring av strøm
 Verdens første trådløse skjerm Publisert 01.03.11 Besøkt 06.03.11
 Sony wireless power system runs TV from 80cm away Publisert 05.10.09 Besøkt 06.03.11

Elektrisk energiteknikk
Saturntempelet

Saturntempelet befinner seg på Forum Romanum i Roma. Det er blant de eldste templene i Roma, grunnlagt så tidlig som rundt 497 f.Kr. med navnet Ara Saturni. Det vi ser i dag, er ruiner etter en restaurering på 300-tallet e.Kr. Under den romerske republikk rommet tempelet også den romerske statskassen, aerarium  (av aes = bronse) som var plassert under trappetrinnene opp til podiet. Her hang også bronsetavlene med de romerske lovene. En elfenbensstatue av guden Saturn hadde føttene bundet med ullbånd som ble løsnet under den årlige feiringen av saturnalia 17. desember.

Da Julius Cæsar gjennomførte sitt statskupp i 49 f.Kr., la han uten skrupler beslag på en stor del av statskassen som da bestod av rundt 15.000 gullbarrer, 30.000 sølvbarrer og atskillige millioner sestertser. Han begrunnet sitt beslag med at det skulle brukes til å forsvare staten, i tilfelle av en gallisk invasjon - enda han nettopp roste seg av å ha nedkjempet gallerne.

Tempelet er blitt rekonstruert flere ganger. Raden av søyler som nå reiser seg over podiet, ble gjenreist etter en brann omkring 370 e.Kr. med hjelp av tilgjengelig materiale fra ulike hold. Søylene er av to slags egyptisk granitt og har ikke eksakt samme mål. Marmorblokken i arkitraven er tatt fra andre bygninger, men de joniske  kapitélene med sine store volutter er typisk for senantikken og sikkert nylagde.

Referanser 

 

Forum Romanum
Templer i Roma
Arkitektur på 400-tallet f.Kr.
Religiøse bygninger fra 400-tallet f.Kr.
Arkitektur på 200-tallet
Religiøse bygninger fra 200-tallet
Rione Campitelli
Eduardo Ampudia

Eduardo Ampudia (født 8. september 1971) er en meksikansk tidligere alpinist. Han deltok i Super-G og storslalåm for Mexico under Vinter-OL 1992 i Albertville i Frankrike. Eduardo er bror til Veronica Ampudia som også deltok i Vinter-OL 1992.

Meritter

OL-plasseringer

Eksterne lenker 
 

Meksikanske alpinister
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 1992
Alpinister under Vinter-OL 1992
Fødsler i 1971
Chus Cortina

Chus Cortina (født 14. oktober 1974) er en meksikansk alpinist. Hun deltok i slalåm og storslalåm for Mexico under Vinter-OL 1992 i Albertville i Frankrike.

Meritter

OL plasseringer

Eksterne lenker 
 

Meksikanske alpinister
Alpinister under Vinter-OL 1992
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 1992
Fødsler i 1974
German Sánchez

German Sánchez (født 14. februar 1972) er en meksikansk alpinist. Han deltok i slalåm og storslalåm for Mexico under Vinter-OL 1992 i Albertville i Frankrike.

Meritter

OL plasseringer

Eksterne lenker 
 

Meksikanske alpinister
Alpinister under Vinter-OL 1992
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 1992
Fødsler i 1972
Jorge Eduardo Ballesteros

Jorge Eduardo Ballesteros (født 10. mars 1976 i Mexico by) er en meksikansk alpinist. Han deltok i slalåm for Mexico under Vinter-OL 1992 i Albertville i Frankrike.

Eksterne lenker 
 

Meksikanske alpinister
Alpinister under Vinter-OL 1992
Deltakere for Mexico under Vinter-OL 1992
Personer fra Mexico by
Fødsler i 1976
Charles Blewitt

Charles Edward Blewitt (født 1. november 1895, død 30. mai 1954) var en britisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Blewitt vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det britiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen på 3000 meter bak USA. De andre på laget var Albert Hill og William Seagrove.

OL-medaljer 
  1920  Antwerpen – Sølv i friidrett, 3000 meter lagløp  Storbritannia

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske langdistanseløpere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1920
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1920
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1920
William Seagrove

William Raymond Seagrove (født 2. juli 1898, død 5. juni 1980) var en britisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Seagrove vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det britiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen på 3000 meter bak USA. De andre på laget var Albert Hill og Charles Blewitt. Seagrove kom på sjetteplass på 5000 meter.

OL-medaljer 
  1920  Antwerpen – Sølv i friidrett, 3000 meter lagløp  Storbritannia

Eksterne lenker 
 

Britiske langdistanseløpere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1920
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1920
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1920
Fødsler i 1898
Dødsfall i 1980
Charles Gunn

Charles Edward James Gunn (født 14. august 1885, død 30. desember 1983) var en britisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Gunn vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass på 10 km kappgang bak Ugo Frigerio fra Italia og Joseph Pearman fra USA. På 3 kilometer kappgang kom han på tiendeplass.

OL-medaljer 
  1920  Antwerpen – Bronse i friidrett, kappgang 10 kilometer  Storbritannia

Eksterne lenker 
 

Britiske kappgjengere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1920
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1920
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1920
Fødsler i 1885
Dødsfall i 1983
Abdurahman Alamoudi

Abdurahman Alamoudi eller Abdul Rahman Al-Amoudi er grunnleggeren av det amerikanske muslimske rådet. Han ble i 2004 dømt for økonomisk kriminalitet og konspirasjon. Noe som resulterte i en dom på 23 år i fengsel. 

Al-Amoudi ble født Eritrea og senere bosatt i Jemen. Han emigrerte deretter til USA der han grunnla American Muslim Council, en islamsk gruppe som drev med lobbyvirksomhet for å argumentere på vegne av muslimer i USA. Organisasjonen ble dannet i 1990. Rådets hovedmål var å informere og påvirke både republikanere og demokrater i Senatet og Kongressen. 

Fram til 1998 var Al-Amoudi involvert i valget av muslimer som prester det amerikanske militæret. Han fungerte også som konsulent for Pentagon gjennom 1990-tallet. Al-Amoudi fungerte som en islamsk rådgiver for president Bill Clinton og han samlet penger både for det republikanske og demokratiske partiet. Al-Amoudi ble tildelt amerikansk statsborgerskap i 1996. 

Al-Amoudi og mange andre muslimske ledere hadde et møte med den daværende presidentkandidaten George W. Bush i Austin, Texas i juli 2000, der de tilbød ham støtte under valget i bytte mot at Bush opphevet visse anti-terrorist lover. Han har flere ganger uttrykt sin støtte til palestinske organisasjoner som Hamas og Hizbollah.

Dom 
I 2004 sa han seg skyldig i anklager om ulovlige økonomiske transaksjoner med den libyske regjeringen, ulovlig anskaffelse av statsborgerskap samt for hans rolle i en libysk konspirasjon som planla å myrde daværende kronprins Abdullah av Saudi-Arabia. Han ble dømt til 23 år i fengsel i oktober 2004. 

Al-Amoudi ble i en rapport av Newsweek-journalistene Mark Hosenball og Michael Isikoff, beskrevet som en ekspert i kunsten å bedra.

Fødsler på 1900-tallet
Aktivister fra Afrika
Islam
Personer fra USA dømt for forbrytelser
Personer dømt for økonomisk kriminalitet
Migranter til USA
Feil Film AS

Feil Film AS er et norsk filmproduksjonsselskap basert i Oslo. Selskapet produserte fiksjonsfilm, TV-serier og reklamefilm. Feil Film ble drevet av Ravn Wikhaug (daglig leder) og Johan Kaos. Selskapet gikk konkurs i 2015.

Feil Film produserte i 2011 spillefilmen Bambieffekten, regissert av Øystein Stene, som hadde premiere på kino 29. juli 2011. Feil Film stod også bak nett-TV-serien "@home" (2010) med Hasse Hope på VGTV og "Jomfru i nød" med Kim Michael Hafskjær på DBTV.

I 2013 produserte selskapet Pornopung, basert på Mads Larsens roman med samme navn. Den hadde norsk kinopremiere 19. juli 2013, og solgte 64 827 kinobilletter. Filmen ble kåret til den beste norske filmen i 2013 av gratisavisen NATT&DAG.

Referanser

Eksterne lenker
 Bambieffekten på Filmweb
 www.feilfilm.no
 Jakter Pornopung-skuespillere - igjen (VG.no, 2011)
 @home (VGTV)
 Feil Film til rett tid (Natt og Dag, 2010)
 Vinnerne av Osloprisen 2013  (NATT&DAG, 2013)

Norske filmselskaper
Danablu

Danablu er en dansk ost, som kan minne om roquefort. I motsetning til den fåremelkbaserte roquefort, er danablu basert på kumelk.

Hanne Nielsen (1829–1903) laget en av de første danske forsøk med blåskimmelost i 1874. På 1920-tallet tilsatte Marius Boel homogenisert kaffefløte, og dermed oppstod en fetere og hvit blåmuggost. Den nye danablu var født. Osten er nå anerkjent som regional spesialitet innen EU.

Eksterne lenker 
 Danablus historie hos danablu.dk

Dansk mat
Oster
Beskyttede betegnelser