alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Sclerostomus damasoi

Sclerostomus damasoi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En ganske liten, avlang, blankt svart hjortebille. Oversiden er uten lyse skjell. Hannes kjever er moderat forstørrede, omtrent så lange som hodet, knivformede. Hodet er bredere enn langt, sekskantet, pannen foran bredt, U-formet innbuktet, med skråkjøler på sidene. Pronotum er avrundet firkantet med litt avsatt sidekant og en bred, dyp midtfure. Dekkvingene har tydelige punkstriper og læraktig, blank overflate, med spredte, små hår. Beina er svarte.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Peru (provinsen Piura).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Sclerostomini
 Slekten Sclerostomus Burmeister, 1847 (i vid forstand)
 Underslekten Sclerostomus (i snever forstand)
 Sclerostomus damasoi Arnaud & Bomans, 2006

Kilder 
 M.J. Paulsen (2005) A revision of the southern South American stag beetles of the genus Sclerostomus Burmeister (Coleoptera: Scarabaeoidea: Lucanidae). Zootaxa 1060: 1-26 
 Oversikt over artene
 Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Sclerostomus

Eksterne lenker 
 
 Bildegalleri

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 2006
Perus insekter
Aegognathus leuthneri

Aegognathus leuthneri er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Sør-Amerika.

Utseende 
En nokså liten (ca. 15 millimeter), brunrød og svart hjortebiller. Hannen har sterkt forstørrede kjever som er krumme med en liten tann på innersiden. Kjevene er svarte, hodet svart med et par diffuse, rødlige flekker og pronotum mørkt brunrødt med svarte, vinkelformede tegninger, dekkvingene mørkt rødlige. Hodet er rektangulært, mye bredere enn langt, foran bredt og nokså dypt, U-formet innbuktet, fint og spredt punktert. Pronotum er avrundet firkantet, innsnevret ved roten, tettere punktert, med et par groper litt foran midten. Dekkvingene er nokså sterkt punkterte. Beina er svarte. Hunnen ligner hannen, men uten de forstørrede hodet og kjevene, oversiden blankere og tett punktert over alt.

Utbredelse 
Arten lever i Peru.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Neoprosopocoilini
 Slekten Aegognathus Leuthner, 1883
 Aegognathus leuthneri Neervoort van de Poll, 1886
 Aegognathus leuthneri damasoi Arnaud & Bomans, 2006
 Aegognathus leuthneri leuthneri Neervoort van de Poll, 1886

Eksterne lenker 
 
 Lucanidae du monde – Aegognathus leuthneri
 Bildegalleri

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1886
Perus insekter
Team Jobzone

Team Jobzone er et sprintlag i langrenn. Laget ble etablert sesongen 2012 - 2013 og har hatt som mål å utvikle unge sprinttalenter til internasjonale toppløpere.

Skiklubber i Norge
Langrenn i Norge
Mariefreds kloster

Mariefreds kloster, Monasterium pacis Mariae, eller Pax Mariae, har gitt navn til byen Mariefred. Det var det eneste kartusianerklostret i Norden og et av de sist etablerte klostrene i Sverige før reformasjonen.

Det var erkebiskop Jakob Ulfsson i Uppsala og biskop Kort Rogge i Strängnäs som virket for at den eksklusive og ansette kartusianerordenen skulle etableres i Sverige. Etter begjæring fra riksforstanderen Sten Sture den eldre ble i 1493 munkene Fikke Dyssin og Johannes Sanderi og to lekbrødre sendt fra  kartusianerklostret Marienehe ved Rostock til Sverige for et møte med riksrådet. Sten Sture overlot senere samme år gården Gripsholm i Selebo härad i Södermanland til kartuserne og skjenket i 1502 ytterligere noen gårder i nærliggende sokn.

Klostret ble oppført på den høyde der nå Mariefreds kyrka ligger, midt imot Gripsholms slott. Klosterkirken ble innviet 15. februar 1504. Over bakken finnes idag ingen levninger fra klosteret. Gustav Vasa lot rive bygningene og teglet ble benyttet da Gripsholms slott ble bygd. En kjellere og rester av klosterets murer er påtruffet sør for kirken. En liten steinsamling, som ble funnet ved utgravninger i klostergrunnen, finnes i kirkens tårnrom.

Lekbrødrene i Mariefreds kloster innrettet i 1498 et boktrykkeri. Der ble boken De dignitate et utilitate psalterii b. Marie virginis av Alanus de Rupe trykket. Den fikk spredning over hele Europa og påvirket kraftig senmiddelalderens fromhetsliv.

Klosterets eksistens ble kortvarig idet det i 1526 ble det første kloster som ble inndratt av Gustav Vasa. Han gjorde i desember 1525 krav på godset i egenskap av arvtaker etter Sten Sture den eldre, som hadde donert gården til klostret med det vilkår at gården skulle tilbakeføres til de rette arvinger dersom klosteret eller ordenen ikke lengre ble holdt ved makt. Kravet ble legitimert riksrådet i januar 1526.

I kapittelet Utveckling i Svenska öden och äventyr gjengir August Strindberg en tenkt hendelse der munkene hadde innkalt en kunstner for å male en altertavle i det nye klosteret.

Referanser

Litteratur
August Strindberg och Sörmland, av Per E Berg (Årsboken Sörmlandsbygden 1949).
Klostren och reformationen, av Martin Berntson (Artos och & Normas bokförlag 2003).
Medeltidens ABC, 2:a upplagan, SHM 1985
Nordisk familjebok (Uggleupplagan)
Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen, Årg. XXII 1935
När klostermurarna revos, av Magnus Collmar (Årsboken Sörmlandsbygden 1968).
Sörmländska kloster, av Per E Berg (Södermanlands Nyheter, särtryck 1949).

Klostre i Sverige
Strängnäs kommune
Karteuserordenen
Etableringer i 1493
Opphør i 1526
Sphaenognathus bellicosus

Sphaenognathus bellicosus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En stor, nokså bred, brun til svart hjortebille med noe bronseaktig metallglans, særlig på forkroppen. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de nokså lange, tynne og sigdformede, fint sagtakkede på innersiden. Hode og pronotum er noe hårete på sidene, hårene ullaktige, undersiden er også tett hårete. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner". Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er hvelvede med ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, leggene med korte torner, helt mørke. Hunnen er kortere og bredere enn hannen og mørkere på farge, kjevene brede.

Levevis 
Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord. Arten lever i omtrent 2500 meters høyde i Andesfjellene.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Colombia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Chiasognathini
 Slekten Sphaenognathus Buquet, 1838 – 30 arter
 Underslekten Sphaenognathus (i snever forstand) – 24 arter
 Sphaenognathus bellicosus (Bopileau, 1904)

Kilder 
 Oversikt over artene
 Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Sphaenognathus

Eksterne lenker 
 Bildegalleri med en del arter
 Bildegalleri
 
 

Hjortebiller
Colombias insekter
Biller formelt beskrevet i 1904
Lucanus victorius

Lucanus victorius er en billeart i famillien hjortebiller (Lucanidae).

Kjennetegn 
En stor (hannen ca. 50 millimeter), slank, brunlig hjortebille, kroppen delvis kledt med lys bestøvning. Mandiblene hos hannen er nokså slanke, temmelig rette med en liten tann nær spissen, som er kløvet. Hodet har en stor, Y-formet "tunge" i midten. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Hodets side og bakhodet har markerte, høye kjøler hos store hanner. Beina er mørkbrune.

Levevis

Utbredelse 
Arten er utbredt i Kina (Sichuan).

Systematisk plassering 

 Insekter, Insecta
 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien Lucaninae Latreille, 1806
 Stammen Lucanini Latreille, 1806
 Slekten Lucanus Scopoli, 1763
 Lucanus victorius Zilioli, 2002

Eksterne lenker 
 
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 2002
Kinas insekter
Lisleherad stavkirke

Lisleherad stavkirke var en stavkirke i Lisleherad i Notodden kommune i Telemark. Eldste kjente omtale er fra 1427, og stavkirken ble ombygget flere ganger før den ble revet i forkant av oppføringen av dagens Lisleherad kirke. Ved en besiktigelse i 1668 sies kirken å ha tre gavler og en omgang, idet gavlene av Lorentz Dietrichson tolkes som innganger, som altså er markert med gavler på svalgangen. I 1730 er kirken beskrevet som liten og med tårn, og den har fortsatt svalgangen i behold. I 1811 ble kirken utvidet og ombygget. Dietrichson antar at skipets stavverk ble beholdt, mens nye deler var laftet. Kirken skal etter dette ha vært kald og trekkfull. Siste gudstjeneste i kirken ble holdt 2. juledag 1873. Så ble kirken revet, og ny kirke ble vigslet i 1876.

Inventargjenstander fra stavkirken 
Av eldre bevarte gjenstander er to portalplanker i Universitetets oldsaksamling samt en madonnafigur og en vannkanne med løveform samme sted.

Prekestolen i dagens Lisleherad kirke er overført fra stavkirken. Den er fra 1794 og ble tatt i bruk ved en restaurering i 1953–54, etter at den nye kirken hadde fått ny prekestol i 1876.

Referanser

Kilder 
 
 
 Brendalsmo, Jan: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Telemark (Riksantikvaren, 2015), s. 30–31

Eksterne lenker
 

Tidligere kirker i Vestfold og Telemark
Revne stavkirker
Kulturminner i Notodden
Clackamas

Clackamas er en indianerstammr i den amerikanske delstaten Oregon som tradisjonelt bodde langs Clackamas River i Willamette Valley. Lewis og Clark estimerte i år 1806 deres antall til 1800. Den gang bodde stammen i 11 landsbyer og levde av fisk og røtter.

I 1855 ble de 88 overlevende medlemmer flyttet til Grand Ronde i Oregon, først til Grand Ronde Indian Reservation; senere gled de inn i den alminnelige befolkning.

Deres etterkommere tilhører Confederated Tribes of the Grand Ronde Community of Oregon.

Likesom andre chinook-stammer praktiserte de skalleforming. Fra spebarnsalder ble hodet presse mellom treplater slik at pannen ble skrådd bakover.

Referanser

Eksterne lenker 
On the Clackamas people
more on the Clackamas people
National Geographic on the Clackamas Indians
On the Willamette Meteorite

Indianerstammer
Nordamerikanske indianerstammer
Urfolk i Oregon
Odin Thiago Holm

Odin Thiago Holm (født Odin Holm; 18. januar 2003 i Trondheim) er en norsk fotballspiller som spiller for .

Karriere

Klubblag 
Han spilte aldersbestemt fotball for Kattem IL, Heimdal IF og SK Trygg/Lade og Ranheim

Sommeren 2018 ble han kåret til beste spiller i turneringen Sambor Youth Cup i Gdańsk, Polen, som gjestespiller på Vålerengas lag. Han imponerte også i G15-landslagets turneringer gjennom 2018-sesongen. Holm ble sett på som et av de største talentene i sin aldersgruppe. Etter planen skulle han ha trent med Manchester United i november 2018, men treningsoppholdet ble avlyst av hensyn til skolegangen hjemme i Trondheim. Senere var han på besøk hos  og , og takket nei til å gå til akademiet til .

Vålerenga (2019–) 
Som 15-åring signerte han en treårskontrakt med Vålerenga, den 13. januar 2019. Han ble i vårsesongen lånt ut til Tiller i 3. divisjon, for å kunne fullføre ungdomsskolen i Trondheim. I desember 2019 debuterte han for Vålerenga i Eliteserien, 16 år gammel. I april 2020 forlenget han kontrakten med Vålerenga til mars 2022. Høsten 2020 etablerte han seg som førstelagsspiller for Vålerenga, og han scoret sitt første mål for Vålerenga 22. desember 2020 i en 4-0 seier mot IK Start.

I februar 2021 måtte han gjennomgå en meniskoperasjon som satt han på sidelinjen frem til sensommeren. I april 2021 signerte han en ny kontrakt ut 2024-sesongen.

Landslagsspill 
Holm scoret sitt første landslagsmål for Norge G18 mot Wales i en 5-0 seier 9. oktober 2021 i Sandefjord.

Navneendring 
I 2017 fikk han innvilget en søknad til folkeregisteret om å ta Thiago som mellomnavn. Navneendringen hadde bakgrunn i at han har fotballspilleren Thiago Alcântara som forbilde.

Annet 
Han ble inkludert i The Guardian's «Next Generation 2020.»

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Odin Thiago Holm – altomfotball.no
  Odin Thiago Holm – Vålerenga profil
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Kattem IL
Fotballspillere for Heimdal FK
Fotballspillere for SK Trygg/Lade
Fotballspillere for Ranheim Fotball
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Fotballspillere for Tiller IL
Personer fra Trondheim kommune
Cleo fra 5 til 7

Cleo fra 5 til 7 (originaltittel: Cléo de 5 à 7) er en fransk dramafilm fra 1962 regissert og skrevet av Agnès Varda.

Medvirkende
 Corinne Marchand - Cléo
 José Luis de Vilallonga - José, Cléos elsker
 Loye Payen - Irma
 Dominique Davray - Angèle
 Serge Korber - Maurice
 Dorothée Blanck - Dorothée
 Raymond Cauchetier - Raoul
 Michel Legrand - Bob
 Antoine Bourseiller - Antoine
 Robert Postec - doktor Valineau
 Jean Champion - the café-eier
 Jean-Pierre Taste - kelner
 Renée Duchateau - hatteselger
 Lucienne Marchand - drosjesjåfør

I tillegg har Jean-Luc Godard, Anna Karina, Eddie Constantine og Jean-Claude Brialy ukrediterte gjesteroller.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franskspråklige filmer
Filmer fra 1962
Franske dramafilmer
Holla prestegård

Holla prestegård ligger nordvest for Holla kirkeruin, altså nær middelalderkirkestedet.

Nåværende hovedbygning antas å være fra rundt 1870. Det er en laftet bygning i halvannen etasje som er oppført på grunnmuren til en eldre bygning og kan inkorporere deler av denne. Stilen er senempire med innslag av sveitser. Stabburet er fra rundt 1800. Det er i motsetning til hovedbygningen ikke lenger eid av Opplysningsvesenets fond. Både hovedbygning og stabbur er fredet. Gårdsdriften er forpaktet bort.

Kilder 
 Holla prestebolig hos Opplysningsvesenets fond

Eksterne lenker 
 
 Kulturhistorisk registrering. Nome kommune, Holla prestegård  (PDF)

Prestegårder i Norge
Kulturminner i Nome
Fredete byggverk i Vestfold og Telemark
Gårder i Vestfold og Telemark
Hedrum prestegård

Hedrum prestegård ligger like sørvest for Hedrum kirke. På tunet er tre fredede bygninger: hovedbygningen (fra 1897–98, tegnet av Ulrik Sverdrup), et stabbur (fra 1860) og et bryggerhus/garasje.

Eksterne lenker 
  Hedrum prestebolig hos Opplysningsvesenets fond
 

Prestegårder i Norge
Kulturminner i Larvik
Fredete byggverk i Vestfold og Telemark
Gårder i Larvik
Tjølling prestegård

Tjølling prestegård ligger like sørøst for Tjølling kirke. Prestegården har i likhet med kirken røtter tilbake til middelalderen, men dagens bygninger er litt nyere. Hovedbygningen, et laftebygg i én etasje, er fra 1805. En borgstue ble oppført på Grønneberg i 1816 og flyttet til prestegården i 1836. For øvrig finnes driftsbygning og vognskjul fra 1914–15. Anlegget utgjør et firkanttun og er fredet.

Eksterne lenker 
 Tjølling prestebolig hos Opplysningsvesenets fond
 

Prestegårder i Norge
Kulturminner i Larvik
Fredete byggverk i Vestfold og Telemark
Gårder i Larvik
Anopliomorpha

Se Systematisk inndeling

Anopliomorpha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
Middelsstore, avlange, mørkt brunlige til svarte trebukker. Antennene er nokså tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rundet, litt lengre enn bredt, dekkvingene jevnbrede. Beina er forholdsvis korte.

Levevis 
Larvene lever i kvister av løvtrær.

Utbredelse 
Slekten er utbredt fra Arizona i nord til Costa Rica i sør, også på noen av øyene i Karibia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864 
 Slekten Anopliomorpha Linsley, 1936
 Anopliomorpha antennata Chemsak & Noguera, 1993
 Anopliomorpha antillarum (Fisher, 1932)
 Anopliomorpha gracilis Chemsak & Noguera, 1993
 Anopliomorpha hirsutum (Linsley, 1935)
 Anopliomorpha reticolle (Bates, 1885)
 Anopliomorpha rinconium (Casey, 1924)

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1936
Mexicos insekter
Elaphidionopsis

Se Systematisk inndeling

Elaphidionopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende 
En nokså liten, avlang, rødbrun trebukk, dekkvingene med to hvite flekker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede. Beina er middels lange.

Levevis 
Larvene lever i kvister av løvtrær.

Utbredelse 
Arten lever i Texas og tilstøtende områder av Mexico (Coahuila).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
 Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864 
 Slekten Elaphidionopsis Linsley, 1936
 Elaphidionopsis fasciatipennis Linsley, 1936

Kilder 
 Liste over slektene
 Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter

Eksterne lenker 
 Bildegalleri 
 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1936
USAs insekter
Mexicos insekter
Frida Maanum

Frida Leonhardsen Maanum (født 16. juli 1999) er en norsk fotballspiller som spiller for Arsenal og det norske landslaget.

Klubbkarriere

Lyn (2014–2016) 
Maanum spilte ungdomsfotball for både Bærumsløkka, Stabæk og etterhvert Lyn. Hun var en del av et meget bra aldersbestemt lag i Lyn, sammen med blant andre Heidi Ellingsen og Andrea Willmann. Laget vant både Dana Cup og Norway Cup i 2014. Høsten 2014 debuterte hun for Lyns A-lag i 1. divisjon. Som 16-åring var hun i 2015 på et treningsopphold i den tyske storklubben VfL Wolfsburg, hvor hun fikk svært gode tilbakemeldinger.

Stabæk (2017) 
Vinteren 2017 gikk hun til Stabæk i Toppserien. Hun spilte alle kampene for Stabæk i vårsesongen, før det i august ble kjent at hun meldte overgang til svenske Linköpings FC etter bare en halv sesong i Stabæk.

Linköping (2017–2021) 
I sin første sesong i Linköping var hun med å ta seriemesterskapet i Damallsvenskan. Hun ble en sentral spiller i den svenske toppklubben, og før 2021-sesongen ble hun i en alder av 21 år utnevnt til lagets kaptein. Da lokalavisen Corren i mai 2021 kåret de 30 beste spillerne i Linköping gjennom tidene, plasserte de Maanum på en 14. plass.

Arsenal (2021–) 
27. juli 2021 ble det kjent at hun hadde signert for Arsenal i FA Women’s Super League. Hun etablerte seg raskt i førsteelleveren til sin nye klubb, og Arsenal-trener Jonas Eidevall uttalte ¨Jeg visste hun var bra, men hun var bedre enn jeg hadde forventet¨. 5. oktober 2021 scoret hun sitt første mål for Arsenal i en Champions League-kamp mot Barcelona. Til tross for en meget bra start i sin nye klubb, ble det vesentlig mindre spilletid den påfølgende våren. Hun ble likevel nominert som ¨årets unge spiller¨ i Women’s Super League 2021/22.

Landslagskarriere 

Maanum har landskamper for J16, J17, J19, U23 og det norske A-landslaget.

17 år gammel ble hun tatt ut i troppen til EM i Nederland 2017. På dette tidspunktet hadde hun kun spilt 10 kamper på øverste nivå i Norge. Hun debuterte på A-landslaget 11. juli 2017, da hun startet generalprøven før EM mot Frankrike. Under en uke senere på sin egen 18-årsdag, 16. juli 2017, startet hun Norges åpningskamp under EM mot vertslandet Nederland.

Hun var også i Norges tropp til VM i Frankrike 2019 og EM i England 2022.

Meritter

Med Linköping 

 Damallsvenskan: 2017

Med Norge 

 Algarve Cup: 2019

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske damelandslagsspillere i fotball
Norske fotballspillere i Sverige
Norske fotballspillere i England
Spillere under EM i fotball for kvinner 2017
Spillere i VM i fotball for kvinner 2019
Spillere under EM i fotball for kvinner 2022
Fotballspillere for Stabæk Fotball
Fotballspillere for Lyn Fotball
Prismognathus klapperichi

Prismognathus klapperichi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
Hannen er en middelsstor (ca. 20-30 millimeter), blank, svart hjortebille med litt bronseaktig glans. Kjevene er knivformede, sagtakkede på innersiden, oppoverbøyde sett fra siden, vanligvis noe lengre enn hodet. Hos denne arten er kjevene forholdsvis lange, krumme i spissen. Det er et spisst, utstående "horn" foran hvert fasettøye. Pronotum er avrundet trapesformet, forkanten tydelig innbuktet, litt bredere enn dekkvingene. Kroppen er halvblank, knapt synlig punktert. Hunnen er mindre (15-20 millimeter) med bredere kroppsform og små kjever.

Levevis 
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Kina (Fukien, Guangxi)

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Cladognathini
 Slekten Prismognathus Motschulsky, 1860 – 29 arter
 Prismognathus klapperichi Bomans, 1989

Kilder 
 Oversikt over artene

Eksterne lenker 
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1989
Kinas insekter
Aegus (s.str.) melli

Aegus (s.str.) melli er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En nokså liten til middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, noe flat, halvmatt svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og lange og slanke kjever som har en butt, innoverrettet tann med roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er halvblankt, nokså fint punktert. Pannen er nokså grunt, U-formet innbuktet foran. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene. Pronotum er nærmest firkantet, mye bredere enn langt, avsmalnet ved roten. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt.

Levevis 
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse 
Arten er utbredt i det sørlige Kina (Guangxi).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
 Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
 Underslekten Aegus MacLeay, 1819 (i snever forstand)
 Aegus (s.str.) melli Nagel, 1925

Eksterne lenker 
 Oversikt over artene
 [ Nettside om arten]
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1925
Kinas insekter