Ikonoklasme

Ikonoklasme,billedstorm eller bildestorming er å ødelegge og fjerne bilder, synlige symboler og monumenter på grunn av religiøse eller politiske oppfatninger. Betegnelsen «ikonoklasme» er mest brukt om den kristne bildestriden og 
-ødeleggelsen i Det bysantinske riket 726–843, men brukes også om ideologisk vandalisme i andre sammenhenger og perioder, for eksempel i forbindelse med kirkereformasjonen på 1500-tallet, Sovjetunionens fall 1991 og IS-statens sprengning av religiøse monumenter. Begrepet kan dessuten benyttes om «billedfiendtlighet» og «bekjempelse av billeddyrkelse» generelt, særlig i jødedom, kristendom og islam.

Bakgrunn

Billedforbud i Bibelen og antikken
I Det gamle testamentet i de kristnes hellige bok Bibelen finnes en rekke skriftsteder med forbud mot billedbruk.

I Andre Mosebok kapittel 20 vers 4-5 står det: 4 Du skal ikke lage deg noe gudebilde, eller noe slags bilde av det som er oppe i himmelen eller nede på jorden eller i vannet under jorden.  5 Du skal ikke tilbe dem og ikke dyrke dem! For jeg, Herren din Gud, er en nidkjær Gud. Jeg lar straffen for fedrenes synd komme over barn i tredje og fjerde ledd, når de hater meg.

Dette billedsynet preget oldkirken. Fra antikken har en også en mengde fortellinger om statuer som en måtte lenke fast så de ikke skulle flykte, noen som nikket med hodet, noen som svettet, gråt, skremte folk, slo folk, ja, til og med drepte folk. I folks tro bodde guddommen eller gudens ånd i statuen. En måtte derfor prøve å uskadeliggjøre dem, så de ble gravd ned, pisket, kastet på havet, eller en prøvde å uskadeliggjøre dem med å risse inn korsets tegn.

Egyptologer påpeker at skader på gammelegyptiske statuer kan skyldes, i tillegg til slitasje og tilfeldige hendelser, at neser, ører, navn og armer bevisst ble hogd bort for å slette minner, ødelegge ettermæler og frata bilder og statuer magisk kraft som blant annet portal til gudene.

Ikonoduler og Ikonoklaster
De som kjempet for bildet ble kalt ikonoduler, billedtjenere eller ikonofile, billedelskere, mens de som var imot ble kalt ikonoklaster, billedstormere.

Ikonoklastene ønsket å ødelegge eller hvitkalke alle eksisterende bilder med kristne motiv, og et totalt forbud mot å lage nye religiøse bilder. Diskusjonen var først og fremst om bildet av Kristus, men gjaldt etter hvert også alle andre hellige personer og vesener. Det var frykt for misbruk av religiøse bilder til en form for avgudsdyrkelse som var bakgrunnen, ikke kunstfiendtlighet. Dette kom av at bildene ble brukt aktivt, de ble spurt til råds og en bad til dem. Det finnes en beretning om en kone som skrapte malingen av et bilde av helgenene Kosmas og Damian, rørte malingen ut i vann og brukte dette som medisin. Det var blant annet denne bruken av bilder en var imot.

Ikonodulene så på ikonene som en menneskeliggjørelse av Guds ord, og at fremstillinger av Kristus inngår i kirkens tradisjon.

Ikonoklasmen i Bysants 726–843 

Ikonoklasmen som periode går fra 726–843 og er et skille mellom den tidlig-bysantinske og den mellom-bysantinske  perioden i kunsthistorien.

Det er vanlig å dele den bysantinske ikonoklasmen inn i:
Den første ikonoklastiske perioden: 726–787
Den andre ikonoklastiske perioden: 815–843

Ikonoklasmen ble innført av keiser Leo III (717–741).
 720 – Bildet av Kristus på myntene ble skiftet med et portrett av keiseren.
 726 eller 730 – En mosaikk av Jesus Kristus over inngangen til Det store palasset i Istanbul blir tatt ned og erstattet med et kors.
 730 – Et dekret blir utstedt, alle hellige bilder skal ødelegges. Dette gjelder mosaikker på vegg og hvelv og tavler. Det blir også innført et forbud mot enhver fremstilling og bruk av slike bilder.

Leos sønn Konstantin V (741, 743–775) var enda mer i mot bilder.
 754 – Konstantin V holdt et ikonoklastisk konsil som uttalte: «Vi erklærer enstemmig at ethvert bilde, laget i et hvilket som helst materiale med malerens syndige kunst, skal støtes og fjernes og forbannes bort fra den kristne kirke.»

Det var nå forbudt også å eie et bilde av en hellig person.

Kunsten under ikonoklasmen

 
Det var først og fremst kirkene i Konstantinopel som ble rammet av ikonoklasmen. Men ikke all kirkekunst ble ødelagt. Noen steder ble de bare tildekket som, for eksempel i Hosios David i Thessaloniki.
Det ble laget noe kunst under ikonoklasmen. Dette var mest profan kunst, men også en del kirkekunst med konvensjonelle motiv som blomster og dyr. Det kan se ut som om det var to påvirkninger til denne kunsten: Profan kunst fra antikken og kunst fra Iran og tidlig islam. Det meste av dette er ødelagt, men en del kan rekonstrueres fra litterære kilder.

Nesten det eneste kristne motivet som var tillatt var korset. I noen tilfeller erstattet det tidligere motiv, spesielt Kristusmotiv og Maria med barnet i apsidene. Det ble også brukt mye gull. Et eksempel på dette finnes i Irenekirken i Istanbul. Her er apsiden med korset bevart. I andre kirker ble korsene erstattet med andre motiv etter ikonoklasmen, som i Hagia Sofia i Istanbul, som i apsiden har noen av de første figurmosaikkene som ble laget etter ikonoklasmen.

Se også
 Bildeforbudet i Det gamle testamentet
 Billedforbudet i islam
 Ikoner
 Johannes av Damaskus
 Kirkekunst
 Damnatio memoriae («fordømmelse av minne»)
 Sensur

Referanser

Litteratur
 Demus, Otto (1948): Byzantine Mosaic Decoration, aspects of monumental art in Byzantium, London, opptrykk 1993, ISBN 0-89241-018-3
 Jenkins, Romilly James Heald (1987): Byzantinum: The imperial centuries Ad 610-1071, Toronto: University of Toronto Press, ISBN 0-8020-6667-4
 Kiilerich, Bente; Torp, Hjalmar (1998): Bilder og billedbruk i Bysants, Oslo, ISBN 82-02-16406-0
 Kiilerich, Bente (2010): «Billedets væsen: Reflektioner over den byzantinske billedstrid», i: Din – tidsskrift for religion og kultur 2/4, Novus.
 Maguire, Henry (1995): Magic and the Christian Image (PDF) i: Byzantine Magic, Dumbarton Oaks
 Mango, Cyril (1986 ): The art of the Byzantine Empire 312-1453 Sources and Documents, Toronto, ISBN 0-8020-6627-5

Eksterne lenker
 What Was the Iconoclast Controversy About?, hva striden handlet om.
 The Triumph of the Icons: History, Theology, and Implications for Orthodox Worship Today, bildenes seier og virkningene på ortodoks tro i dag.
 St. John of Damascus: Apologia Against Those Who Decry Holy Images
 Iconoclasm, Catholic Encyclopedia

Kunsthistorie
Teologi
Andre Mosebok

el:Εικονομαχία