alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Aegus (s.str.) parvus

Aegus (s.str.) parvus er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En middelsstor (ca. 20-35 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt svart hjortebille. Hannens kjever (mandibler) er nær dobbelt så lange som hodet, sigdformede med to kraftige tenner i den indre delen, den innerste innoverrettet og den ytterste skrått oppoverrettet. Pannen er bredt og grunt, U-formet innbuktet foran, med en tann på hver side av innbuktningen. Det er et lite "horn" foran og innenfor hvert fasettøye. Pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede, blanke, med ganske dype punktstriper. Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, hode og pronotum tett og grovt punkterte.

Levevis 
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Kina (Guangxi).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
 Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
 Underslekten Aegus MacLeay, 1819 (i snever forstand)
 Aegus (s.str.) parvus Boileau, 1902

Eksterne lenker 
 Nettside om arten
 Oversikt over artene
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1902
Kinas insekter
Nigidius laticornis

Nigidius laticornis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende 
En nokså liten (15-20 millimeter), avlang, flat, svart hjortebille. Denne gruppen har ikke svært forstørrede kjever hos hannene, derimot har kjevene en krokformet lobe ("øre") ved roten. Pronotum er rektangulært, bredere enn langt, men en dyp og nokså bred midtfure. Dekkvingene har tydelige punktrekker.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Den Demokratiske republikken Kongo, Tanzania, Zambia og Zimbabwe.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
 Stammen Nigidiini
 Slekten Nigidius W.S. MacLeay, 1819 – 75 arter
 Nigidius laticornis Boileau, 1911

Eksterne lenker 
 
 
 Nettside om arten
 Bildegalleri

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 1911
Tanzanias insekter
Den demokratiske republikken Kongos insekter
Zambias insekter
Zimbabwes insekter
Platycerus urushiyamai

Platycerus urushiyamai er en bille som tilhører familien hjortebiller (Lucanidae). Larvene utvikler seg i morken ved.

Utseende 
En forholdsvis liten (ca. 12 millimeter), avlang, blankt svart hjortebille med bronseaktig eller blålig metallglans.  Hannens kjever er litt forstørrede, men kortere enn hodet, kraftige. Hodet er nokså dypt, U-formet innbuktet foran. Pronotum er kraftig rundet, bredest i eller litt foran midten. Dekkvingene er litt rundede. Beina er delvis røde.

Levevis 
Larvene utvikler seg i råtnende trevirke av ulike løvtrær (eik og hikkori, av og til også furu), de voksne billene besøker av og til blomster.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Japan.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien Hjortbiller, Lucanidae
 Underfamilien hjortebiller (Lucaninae)
 Blåhjorter, slekten Platycerus O.F. Müller, 1764
 Platycerus urushiyamai Imura, 2007

Eksterne lenker 
 
 

Hjortebiller
Biller formelt beskrevet i 2007
Japans insekter
Kammerfossåsen naturreservat

Kammerfossåsen naturreservat ligger nordvest for Kragerø by ved Sluppan. Reservatet omfatter Sluppantjern, et bratt skogkledd område i Kammerfossåsen nord for tjernet og et mindre sumpområde på sørsiden av tjernet.

Referanser

Eksterne lenker 

 Kammerfossåsen naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
 Faktaark Naturbase

Naturreservater i Vestfold og Telemark
Verneområder i Kragerø
Verneområder opprettet i 2006
Kavkaz-2012

Kavkaz-2012 var en militærøvelse på strategisk nivå innen Søndre militærdistrikt i Russland mellom 17. og 23. september 2012.
Hensikten med denne øvelsen var å teste det profesjonelle militære nivå etter gjennomført opplæring under sommerhalvåret, særlig med tanke på de nye presisjonsvåpen og automatiske kommando- og kontrollsystemer..

Den praktiske delen av øvelsen foregikk på øvingsområdene Rajevskij, Prudboj, Kapustin Jar og Asjuluk. .

Referanser

Militærøvelser hvor Russland er med
Pseudotetralobus

Pseudotetralobus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Store (gjerne 30-40 millimeter), avlange, mørke smellere. Antennene er nokså korte, hos hannen vifteformede. Hodet er rundet, pronotum bredere enn langt (kan være firkantet eller mer rundet), med skrått utstående bakhjørner, med groper på sidene. Dekkvingene har tydelige punktstriper.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
 Stammen Tetralobini Laporte de Castelnau, 1840
 Understammen Tetralobina Laporte de Castelnau, 1840
 Slekten Pseudotetralobus Schwarz, 1902
 Pseudotetralobus albertisi (Candèze, 1878)
 Pseudotetralobus apicipennis Elston, 1928
 Pseudotetralobus australasiae (Gory, 1836)
 Pseudotetralobus bifoveatus Suzuki, 2002
 Pseudotetralobus capucinus (Candèze, 1882)
 Pseudotetralobus castaneus Elston, 1928
 Pseudotetralobus conspectus Elston, 1928
 Pseudotetralobus corrosus (Candèze, 1878)
 Pseudotetralobus dohrni Schwarz, 1902
 Pseudotetralobus fortnumi (Hope, 1842)
 Pseudotetralobus murrayi (Candèze, 1857)
 Pseudotetralobus pumilus (Candèze, 1893)
 Pseudotetralobus punctipennis Elston, 1928
 Pseudotetralobus quadrifoveatus (W.J. Macleay, 1888)
 Pseudotetralobus sulcicollis Elston, 1928
 Pseudotetralobus thoracicus (Blackburn, 1890)

Kilder 
 Atlas of Living Australia - Pseudotetralobus  Besøkt 15.11. 2019.

Eksterne lenker 
 Bilde av Pseudotetralobus quadrifoveatus
 Bilde av Pseudotetralobus thoracicus
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1902
Elasmosomus

Elasmosomus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore (ca. 10 millimeter), lange og smale, mørke smellere. Antennene er trådformede, rundt halvparten så lange som hode + pronotum. Hodet har to framstikkende knøler foran. Pronotum er mye lengre enn bredt, litt rundet. Dekkvingene er smale og jevnbrede, beina forholdsvis korte.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857 – store, brede, skjellkledte arter
 Stammen Agrypnini Candéze, 1851
 Slekten Elasmosomus Schwarz, 1902
 Elasmosomus alluaudi (Candèze, 1895)
 Elasmosomus apicalis Schwarz, 1905
 Elasmosomus bacillus (Candèze, 1881)
 Elasmosomus bituberculatus (Fleutiaux, 1902)
 Elasmosomus brunneiventris Schwarz, 1902
 Elasmosomus christophei Girard, 1971
 Elasmosomus cornutus (Candèze, 1865)
 Elasmosomus cylindricus (Fleutiaux, 1902)
 Elasmosomus edmundi Quelle, 1955
 Elasmosomus fasciculatus Schwarz, 1902
 Elasmosomus filum (Candèze, 1897)
 Elasmosomus fleutiauxi Schwarz, 1906
 Elasmosomus humeralis Schwarz, 1902
 Elasmosomus jeanneli Mouchet, 1949
 Elasmosomus linearis Schwarz, 1902
 Elasmosomus mirificus (Candèze, 1895)
 Elasmosomus mocquerysi (Fleutiaux, 1902)
 Elasmosomus parallelus Schwarz, 1902
 Elasmosomus pauliani Mouchet, 1949
 Elasmosomus pulchellus Schwarz, 1905
 Elasmosomus pulcher Schwarz, 1905
 Elasmosomus raffrayi (Candèze, 1878)
 Elasmosomus signifer (Candèze, 1895)
 Elasmosomus sobrinus (Candèze, 1895)
 Elasmosomus testaceus Girard, 2003
 Elasmosomus undulatus Schwarz, 1902
 Elasmosomus variegatus (Fleutiaux, 1902)
 Elasmosomus vauttouxi Girard, 1971
 Elasmosomus vicinus (Candèze, 1895)

Eksterne lenker 
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1902
Brasils insekter
Anne-Kari Holm

Anne-Kari Holm (født 21. aprl 1945 i Oslo) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Hun er ordfører i Halden kommune etter kommunestyrevalget i 2019.

Holm er utdannet bedriftsøkonom ved Handelshøyskolen BI og har 1. avdeling i juss ved UiO. Hun har også studert ved universitetet Paris-Sorbonne.

Hun var varaordfører i Halden fra 2015 til 2019 og har også vært medlem av Østfold fylkesting i flere år. Hun er Haldens første valgte kvinnelige ordfører.

Referanser 

Fødsler i 1945
Ordførere i Halden
Sp-ordførere i Østfold
Loebliquasis

Loebliquasis er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utbredelse 
Slekten forekommer på Borneo (Sabah).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien Småsmellere, Negastriinae Nakane, 1953
 Slekten Loebliquasis Dolin, 1997
 Loebliquasis burkhardti Dolin, 1997

Referanser

Eksterne lenker 
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1997
Borneos insekter
Paraquasimus

Paraquasimus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Slekten kan kjennes på at de ytre antenneleddene er flate, og at pronotum bakhjørner har en kort kjøl.

Utbredelse 
Slekten forekommer på Borneo (Sabah) og på Bali.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien Småsmellere, Negastriinae Nakane, 1953
 Slekten Paraquasimus Dolin, 1997
 Paraquasimus baliensis Dolin, 1997
 Paraquasimus smetanai Dolin, 1997

Referanser

Eksterne lenker 
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1997
Borneos insekter
Balis insekter
Pseudoquasimus

Pseudoquasimus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utbredelse 
Slekten forekommer på Borneo (Sabah) og på Bali.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien Småsmellere, Negastriinae Nakane, 1953
 Slekten Pseudoquasimus Dolin, 1997
 Pseudoquasimus arcanus Dolin, 1997

Referanser

Eksterne lenker 
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1997
Borneos insekter
Parinus

Parinus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utbredelse 
Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
 Stammen Ctenicerini Fleutiaux, 1936 - eventuelt regnet til Prosternini
 Slekten Parinus Sharp, 1877
 Parinus villosus Sharp, 1877

Eksterne lenker 
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1877
New Zealands insekter
Panspoeus

Panspoeus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Små (ca. 3 millimeter), avlange, brunlige smellere. Oversiden er fint hårete. Antennene er trådformede, tynne og ganske lange. Pronotum er rundet.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er hjemmehørende på New Zealand, men har også dukket opp innført i Storbritannia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
 Stammen Dendrometrini Gistel, 1856
 Understammen Athoina Candéze, 1860
 Slekten Panspoeus Sharp, 1877 
 Panspoeus bipunctatus (Schwarz, 1906)
 Panspoeus guttatus (Sharp, 1877)
 Panspoeus tenebrosus (Broun, 1880)

Eksterne lenker 
 Bilde av Panspoeus guttatus
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1877
New Zealands insekter
Agelasinus

Agelasinus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende 
Middelsstore, avlange, fint hårete, blanke, rødlige og mørke smellere. Hodet er rundet, forholdsvis lite. Antennene er tynne, omtrent så lange som hode + pronotum. Pronotum er trapesformet med bakhjørner som stikker rett bakover, gjerne gulaktig med mørke flekker.

Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktig overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis 
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter. Denne arten finnes gjerne i vegetasjonen ved elver, men den er stort sett sjelden.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (nordlige Sør-Amerika).

Systematisk inndeling 
 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien smellere, Elateridae
 Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
 Stammen Synaptini Gistel, 1856
 Slekten Agelasinus Candéze, 1863 
 Agelasinus aeneus Fleutiaux, 1920
 Agelasinus antennalis Schwarz, 1900
 Agelasinus campyloides Candèze, 1863
 Agelasinus limbatipennis Steinheil, 1875
 Agelasinus metallescens Steinheil, 1875
 Agelasinus suturalis Steinheil, 1875
 Agelasinus viridis Candèze, 1863

Eksterne lenker 
 Bilde av Agelasinus sp.
 

Smellere
Biller formelt beskrevet i 1863
Mia Vabø

Anne Marie («Mia») Vabø (født 1958) er en norsk sosiolog, som arbeider som seniorforsker ved Velferdsforskningsinstituttet NOVA ved Oslomet – storbyuniversitetet.

Utdanning 
Vabø er utdannet ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi ved Universitetet i Oslo. 

I 2007 tok hun doktorgrad med avhandlingen Organisering for velferd. Hjemmetjenesten i en styringsideologisk brytningstid.

Forskning 
Vabø forsker på en rekke sider av helse- og velferdstjenester i flere land.

Referanser 

Norske sosiologer
Personer tilknyttet Velferdsforskningsinstituttet NOVA
Fødselsdato ikke oppgitt
John Vegard Schow

John Vegard Schow (født 1972) er en norsk pianist, komponist, låtskriver og musikkprodusent. Han grunnla selskapet Make Music AS i 2001 og Make Music Publishing AS sammen med Jørn Lavoll i 2010. 

Schow har jobbet med artister, musikere og skuespillere fra Norge, Storbritannia, Tyskland, Australia, USA m.v.

Diskografi

Egne utgivelser 

 Schow Trio: Blått Hjerte (2013) Mikset av Jan Erik Kongshaug 
 Journey Home (2017)
 Heal me (2017)
 Close to me (2019)
 FOG (2019) 
 Fog (Official Video) (2019) med danseren Klara Mårtensson fra Den Norske Opera & Ballett

Utgivelser sammen med andre 
 Hvor er du? (2001)
 Sammen i lovsang (2004)
 Sommerfugl (2018)

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Norske pianister
Fødselsdato ikke oppgitt
Hjørdis Solaas

Hjørdis Solaas (født 1. august 1901, død 8. desember 1991) var en norsk forfatter. Hun skrev blant annet barne- og ungdomsbøker og oversatte bøker fra svensk og dansk. Hun debuterte i 1935 med "ungpikeromanen" Bare det kunde hende noe.

Bibliografi 

 Bare det kunde hende noe (1935)
 Vi skal samme vei (1936)
 Sånn skal det være (1937)
 Det skulde du bare vite (1942)
 Den som lever får se (1944)
 Bare gjør det (1945)
 Jeg kunne ikke la være (1946)
 Hvem er hvem? (1948)
 Den gule silkekjolen (1949)
 Et liv i toner : en roman om Beethoven (1950)
 Toril og gjengen (1952)
 Onsdag klokken 18 (1953)
 Ung mann med poplinskappe (1955)
 Aggis første jobb (1956)
 Aggi og Lisa (1957)
 Pass deg, Aggi! (1958)
 Aggi får en nøtt å knekke (1959)
 Hva skal Siri bli? (1960)
 Siri - og det ene sekundet (1962)
 Siri vant! (1963)

Referanser 

Norske barnebokforfattere
Norske oversettere
Pabasa ng Pasyon

Pabása ng Pasyón (tagalog for «Lesning av lidelsen» (=lidelseshistorien), ofte omtalt bare som Pabása, er en katolsk devosjon utberedt på Filippinene og populær under Den stille uke. Den er en andaktsfull uavbrutt sang av Pasyón, et episk dikt fra tidlig 1500-tall som gjengir Jesu Kristi liv, lidelse, død og oppstandelse. Versene bygger på Bibelen og andakten gjennomføres hver Stille Uke der det er innarbeidet tradisjon.

Beskrivelse
Leserne er vanligvis grupper som vekselvis resiterer, synger, versene fra boken, kalt Pasyon, som andakt for oppfyllelse av en panatà (som kan  være et løfte, et votivoffer eller en takksigelse). Den moderne Pabasa kan messes a cappella eller akkompagnert med musikkinstrumenter som gitar, trekkspill, piano, eller av et rondallaensemble. 

Det er to dominerende måter på synge/resitere/messe på. Den første er med alternerende sang av to personer, eller to grupper. Den andre er annerledes er ved det at det veksles for hver eneste stanza.

Selv om det er Kristi lidelse, død og oppstandelse som er det sentrale i andakten, beskriver versene dessuten frelseshistorien med gjengivelser fra Det gamle testamente og fra Jesu liv fra fødsel og frem til inntoget i Jerusalem, og tar også opp tråden etter oppstandelsen med gjengivelse av etterfølgende bibelfortellinger og begivenheter fra tidlig kirkehistorie.

Fremvekst
Før tradisjonen utviklet seg til det rituale som det har vært siden i det minste ut på 1900-tallet, dreide det seg om tidlige former introdusert av de spanske munkemisjonærer til de forskjellige folkegrupper på de filippinske øyer som andakt og kateketisk støtte og som fikk noe forskjellige nedslag og utforming fra område til område, fra folkegruppe til folkegruppe. Fra en periode som strekker seg fra 1500-tallet til den spanske kolonitidens avslutning i 1898, inkorporerte filippinerne de impulser de fikk fra de spanske presters liturgiske sang/messing med den eldgamle skikk å synge episke historier ved de store anledninger. Dermed er de varierende gamle lokale sangstiler gjenkjennelige, lik de stiler og teknikker som er kjennetegnende for de forskjellige landsdeler og grupper, som tagalogene, ilocanoene og Visayas' folkegrupper.

Varighet
Lesingen eller syngingen av ritualet, som er mer utbredt i landlige områder, støttes gjerne av religiøse katolske organisasjoner. Pabasa utføres kontinuerlig natt og dag, og kan vare i tre dager til ende. Pabasa kan begynne på mandag i den stille uke (dagen etter Palmesøndag); den kan også begynne om ettermiddagen Skjærtorsdag.  I sisnevnte tilfelle avsluttes den vanligvis om morgenen på Langfredag.

I Norge er det de kortere versjoner som fremføres innen de filippinske katolske miljøer. Siden 1980-tallet har det vært årviss tradisjon i lokalene til St Olav kirke i Oslo å fremføre pabasa fra Skjærtorsdag (etter messens avslutning) til før Langfredagens liturgi begynner i kirken.

Referanser

Eksterne lenker
 Listen to a recording of the Pasyón in 21 parts

Fastetiden
Narratologi
Filippinsk kultur
Katolsk liturgi
Katolske andakter
Filippinske ord og uttrykk
Jennie Kim

Jennie Kim (김제니), er en koreansk rapper, sanger og danser i jentegruppa Blackpink, best kjent under artistnavnet Jennie. Hun er født og oppvokst i Seoul.

Diskografi

Singler
 Solo - 2018

Filmografi
 Village Survival, the Eight (2018)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Sørkoreanske sangere
Sørkoreanske modeller
Dansere
Dumangas

Dumangas (Bayan ng Dumangas) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Iloilo.

Barangayer 
Dumangas er inndelt i 45 barangayer per 30. september 2019.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner på Filippinene
Iloilo
Offerspill Sjakklubb

Offerspill Sjakklubb er en norsk sjakklubb som ble stiftet av Magnus Carlsen i 2019. Carlsen betalte kontingenten for 1000 medlemskap, og klubben er per 1. oktober 2019 den største sjakklubben i Norge målt etter antall medlemmer.

Bakgrunn
Før klubben ble stiftet i 2019 hadde Norges Sjakkforbund (NSF) fremforhandlet et utkast til en avtale med Kindred, eiere av spillmerkevarer som Unibet. Avtalen ville gi sjakkforbundet inntekter på 50 millioner kroner over en periode på fem år mot at sjakkforbundet skulle arbeide politisk for å avskaffe Norsk Tippings enerett på å tilby pengespill i Norge. Avtalen ble lagt frem for sjakkongressen i Larvik 7. juli 2019. På sjakkongressen kan alle norske sjakklubber under NSF sende én delegat for hver påbegynte 25 medlemmer.

Avtalen var sterkt omstridt. Magnus Carlsen støttet opp om avtalen, og mente det ville være "et svik mot denne og neste generasjonen av unge" om avtalen ble nedstemt.

To uker før kongressen opprettet Carlsen Offerspill sjakklubb og annonserte at han ville betale for 1000 medlemskap til de som meldte seg på. En klubb med 1000 medlemmer ville i utgangspunktet hatt rett på 40 delegater i kongressen, langt mer enn noen annen sjakklubb. Etter at de første 1000 gratismedlemskapene hadde blitt utdelt var det fortsatt åpent for betalende medlemskap. Andre norske elitespillere som også støttet avtalen, blant annet Aryan Tari og Johan-Sebastian Christiansen meldte seg inn i klubben. Etter at medlemslistene hadde fått fjernet falske innmeldinger ga medlemsoversikten Offerspill SK rett på 41 delegater i den kommende kongressen.

Opprettelsen av klubben ble kritisert for å være et udemokratisk forsøk på å kuppe sjakkongressen, og spørsmål ble stilt angående lovligheten av dette. Sjakkforbundet hyret inn en juridisk bentekning fra Advokatfirmaet Thommessen som støttet lovligheten av delegatene. Jusprofessor Geir Woxholth var sterkt kritisk til denne og etter engasjement fra Mosjøen sjakklubb uttalte han at Offerspills delegater ikke hadde stemmerett da det ville være i strid med grunnleggende rettskilder i foreningsrett.

Etter en uttalelse fra NSFs reglementsutvalg gikk Offerspill med på å begrense seg til 6 delegater, tilsvarende det de ville fått om bare betalende medlemmer ble tatt i betraktning. Avtalen med Kindred ble til slutt nedstemt på kongressen med 44 stemmer for og 132 stemmer i mot.

Aktivitet
Offerspill SK har medlemmer rundt om i hele landet, men hører under Oslo & omegn Sjakkrets. Mye av klubbens aktivitet foregår på nettet gjennom nettstedene Twitch og Lichess. Klubben har også fysiske lokaler i Pilestredet 10 i Oslo.

Klubben deltar med seks lag i seriesjakkens Østlandsserie. I sesongen 2019-20 spiller førstelaget i Østlandsseriens 1. divisjon, mens de andre lagene er i Østlendsseriens 4. divisjon. I tillegg stilte Offerspill med ett lag i Vestlandsseriens 2. divisjon avdeling sør.

Kilder

Eksterne lenker
Offerspill sjakklubb Offisiell hjemmeside

Norske sjakklubber
Organisasjoner etablert i 2019
Aleksander Fjeld Andersen

Aleksander Fjeld Andersen (født 15. april 1997 i Oslo) er en norsk skiskytter som representerer Geilo Idrettslag. Han tok sølv på normaldistansen i ungdomsklassen under junior-VM 2016, og tok også junior-VM-medalje i stafett i 2016 og 2017, og sølv på jaktstarten i senior-NM på Dombås 2016. 

Fjeld Andersen ble nr. 14 sammenlagt i IBU-cupen 2018/19, med en 3.-plass på i sprintrennet i Martell som beste resultat. Fjeld Andersen ble denne sesongen også tatt ut til EM i Minsk, men uten å få plasseringer blant de seks beste.

2019/20-sesongen begynte sterkt for Fjeld Andersen med en 2.-plass under det internasjonale åpningsrennet på Sjusjøen, hvor han slo både Johannes Thingnes Bø og Martin Fourcade. Fjeld Andersen vant også et IBU-cup-renn i Obertilliach, og fikk delta i flere verdenscuprenn, med 27.-plass på jaktstart i Hochfilzen som foreløpig beste resultat.

Referanser

Eksterne lenker

 

Norske skiskyttere