alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nir Baram

Nir Baram (født 2. juni 1976 i Jerusalem) er en israelsk forfatter.

Han kommer fra en familie med kjente israelske politikere. Både faren og bestefaren var ministre, hjemmehørende i det israelske arbeiderpartiet. Baram har blitt kontroversiell i hjemlandet, da han blant annet har uttalt seg om Israels umenneskelige behandling av palestinere.

Både hans tredje roman, The Remaker of Dreams og den fjerde, Good People, ble nominert til Sapir-prisen, av mange regnet som Israels mest prestisjefylte litterære utmerkelse.

Gode mennesker tar for seg den andre verdenskrig sett fra overløpernes perspektiv. Boka lå på israelske bestselgerlister, og bokrettighetene er solgt til en rekke land.

Bibliografi 
 Purple Love Story, 1998
 The Mask-Ball Children, 2000
 The Remaker of Dreams, 2005
 Good People, 2010

Utgivelser på norsk 
 Gode mennesker, oversatt av Kjell Risvik, Gyldendal 2012

Referanser

Eksterne lenker 
 Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider

Israelske forfattere
Heterocnemis

se systematisk inndeling

Heterocnemis er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).  Slekten omfatter bare én kjent art, Heterocnemis graeca.

Beskrivelse 
Små til middelsstore, blanke, svarte gullbasser med hvite flekker. Oversiden er sparsomt kledt med lange, lyse, oppstående hår. Arten ligner artene i slekten Tropinota men er noe mer langstrakt i kroppsformen.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Midtøsten og i Hellas inkludert Kreta.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Cetoniini Leach, 1815
 Gruppen Cetoniina
 Slekten Heterocnemis Albers, 1852
 Heterocnemis graeca (Brullé, 1832)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1852
Paleira

se systematisk inndeling

Paleira er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).  Slekten omfatter bare én kjent art.

Beskrivelse 
En middelsstor (ca. 12 millimeter), blankt svart gullbasse. Oversiden er kledt med lange, lyse, oppstående hår. Dekkvingene har fine lengdestriper.

Levevis 
De voksne finnes gjerne på blomster der de eter pollen. Denne arten forekommer på sanddyner nær kysten.

Utbredelse 
Arten er beskrevet fra Portugal og er også kjent fra Spania og Kanariøyene, og fra det nordlige Marokko.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Cetoniini Leach, 1815
 Gruppen Leucocelina
 Slekten Paleira Reiche, 1871
 Paleira femorata (Illiger, 1803)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1871
Chlorixanthe

se systematisk inndeling

Chlorixanthe er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Beskrivelse 
Middelsstore, blanke gullbasser. Oversiden er glatt uten påfallende behåring. Pronotum, scutellum og en stripe langs innerkanten av dekkvingene (sømstripen) er grønne eller svarte, dekkvingene gule, kan ha svarte flekker på skuldrene. Pronotum har gule kanter hos C. propinqua.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i det sørlige USA (Texas) og Mexico (Puebla, Oaxaca).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Cetoniini Leach, 1815
 Gruppen Cetoniina
 Slekten Chlorixanthe Bates, 1889
 Chlorixanthe flavoviridis (Thomson, 1860)
 Chlorixanthe propinqua (Gory & Percheron, 1833) - synonym Chlorixanthe chapini Cartwright, 1939

Eksterne lenker 
 
 Bugguide.net, bilder av C. propinqua
 Bilde av C. flavoviridis
 Liste over artene

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1889
Homothyrea

se systematisk inndeling

Homothyrea er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Beskrivelse 
Middelsstore, blanke gullbasser uten metallglans. På farge er de svarte bortsett fra pronotum som er skarpt rødt, og dekkvingene kan ha en hvite sidestripe. Oversiden er uten påfalende hår.

Levevis 
De voksne finnes gjerne på blomster der de eter pollen.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Øst-Afrika og Jemen, inkludert Sokotra.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Cetoniini Leach, 1815
 Gruppen Leucocelina
 Slekten Homothyrea Kolbe, 1895
 Homothyrea cinctipennis (Lansberge, 1882)
 Homothyrea helenae (Schaum, 1848)
 Homothyrea inornatipennis Gahan, 1903
 Homothyrea thoracica (Schaum, 1841)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene
 Bilder av to av artene
 Šipek, P., Vendl, T. og Král, D. (2012) Homothyrea inornatipennis (Coleoptera: Scarabaeidae: Cetoniinae: Leucocelina): immature stages and distribution. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 52 (Suppl. 2): 183-193. 

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1895
Trond Mjaaland

Trond Arne Mjaaland (født 2. mai 1967) er en norsk psykolog, forsker og forfatter. Han er partner i konsulentfirmaet Amrop der han arbeider med lederutvikling.

Hans forskning, formidling og undervisning omhandler kommunikasjon mellom leder og medarbeider og mellom lege og pasient. Samlet kan man si at arbeidene omhandler profesjonelle møter mellom mennesker der den som er i maktposisjon primært har samtalen som virkemiddel for å påvirke andre.

I 2009 disputerte Mjaaland ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo på avhandlingen Communication skills training in general practice: Methodological, empirical and theoretical aspects of a novel training model. Avhandlingen omhandlet forskningsfeltet lege/pasient-kommunikasjon og målte, ved hjelp av video-opptak av normale konsultasjoner, endringer av legers kliniske atferd som følge av kommunikasjonstrening.

Mjaaland ga i 2020 ut boken «Kommunikasjon med pasienter» på Universitetsforlaget sammen med barnelege Bård Fossli Jensen.

Referanser

Eksterne lenker 
 Vitenskapelige artikler av Trond Mjaaland i PubMed

Norske psykologer
Fødsler i 1967
Pripjatmyrene

Pripjatmyrene eller Pripjatsumpene (også kalt Rokitnomyrene og Pinskmyrene) er et vidstrakt våtmarksområde som dekker store deler av det sørlige Hviterussland og det nordvestlige Ukraina. Området ligger hovedsakelig i det polesiske lavland, på begge sider av elva Pripjat, og strekker seg fra Brest i vest til Mahiljow i nordøst og Kiev i sørøst. Området har et areal på rundt  og er 480 km fra vest til øst og 225 km fra nord til sør.

Det svært flate landskapet består av tallrike sumper, myrer, innsjøer og elver som veksler med tett skog. Våtmarkene går gjennom betydelige endringer i størrelse i løpet av året, når smeltevann om våren og kraftig regn om høsten forårsaker flom og betydelige oversvømmelser. I 1870 ble det påbegynt drenering av de østlige områdene, og betydelige arealer er blitt ryddet til jordbruk og beite.

1900-tallet 
Under første verdenskrig var myrene kampsone, og i august 1920 stanset den polske hæren Den røde hærs fremrykning mot vest med to fronter (armégrupper), nord og sør for Pripjatmyrene. Den polsk-sovjetiske krig endte med et russisk nederlag.

Under andre verdenskrig skilte sumpene det sentrale og det sørlige kampområdet, og sovjetiske partisaner lå i dekning der. I 1878 hadde den tyske raseantropologen Theodor Poesche fremlagt en teori om at den ariske rasen oppstod i Pripjatmyrene på bakgrunn av den angivelig høye forekomsten av albinisme, og tyske myndigheter under andre verdenskrig planla å drene myrene og befolke dem med tyske kolonister, med agronomen Konrad Meyer som ansvarlig leder for Pripjat-planen. Massemord på jøder i Hviterussland begynte 19. juli 1941, da Himmler beordret Waffen-SS-avdelingene bak den fremrykkende tyske hæren om å rense Pripjatmyrene for jøder. 31. juli innskjerpet han at også kvinnene skulle drepes. Waffen-SS skal dermed ha drept 31 788 mennesker i alle aldre.

I 1952 forelå en plan om å drenere våtmarkene, mens området var under sovjetisk administrasjon.

Spredt befolkning i området og rikelig vannforsyning var nøkkelfaktorer da en besluttet å bygge Tsjernobyl-atomkraftverket i myrene i 1970. Byen Pripjat ble oppført i nærheten for verkets arbeidere. Den sørøstlige delen av området ligger innenfor forbudssonen rundt Tsjernobyl, som ble opprettet som følge av de radioaktive utslippene fra Tsjernobyl-ulykken i 1986. Her lå også den nå fraflyttede byen Pripjat. Det er fremdeles begrenset adgang til området.

Referanser 

Belarus’ geografi
Ukrainas geografi
Dnipros vassdragsområde
Margot Robbie

Margot Elise Robbie (født 2. juli 1990 i Dalby i Australia) er en australsk skuespillerinne, kjent fra filmer og serier som Pan Am (2011), About Time (2013), The Wolf of Wall Street (2013) , Suite française (2014) og Suicide Squad (2016).

Hun ble født i Dalby i Australia, men flyttet som ung til Gold Coast. Faren hennes (Doug Robbie) forlot henne, moren (Sarie Kessler) og de tre søsknene da hun var liten. Som ung tilbragte hun mye av tiden sin på besteforeldrenes gård.

For rollen som Naomi Lapaglia i The Wolf of Wall Street ble hun nominert til flere priser, og den regnes som hennes gjennombruddopptreden.

Filmografi

Film

TV

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Australske skuespillere
Personer fra Gold Coast
Verka Borisova

Verka Borisova (Верка Борисова født 26. februar 1955), bulgarsk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva. 

Borisova vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under OL 1980 i Moskva. Hun var med på det bulgarske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for damer bak Sovjetunionen og Øst-Tyskland. Bulgaria tapte semifinalen mot Øst-Tyskland med 2-3 men vant bronsefinalen med 3-2 over Ungarn. Borisova spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer 
 1980  Moskva -  Bronse i volleyball, damer  Bulgaria

Eksterne lenker 
 

Bulgarske volleyballspillere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Bulgaria
Medaljevinnere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Bulgaria under Sommer-OL 1980
Volleyballspillere under Sommer-OL 1980
Fødsler i 1955
Maja Georgieva

Maya Vladimirova Georgieva (Мая Владимирова Георгиева født 7. mai 1955 i Sofia), bulgarsk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva. 
 
Georgieva vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under OL 1980 i Moskva. Hun var med på det bulgarske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for damer bak Sovjetunionen og Øst-Tyskland. Bulgaria tapte semifinalen mot Øst-Tyskland med 2-3 men vant bronsefinalen med 3-2 over Ungarn. Georgieva spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer 
 1980  Moskva -  Bronse i volleyball, damer  Bulgaria

Eksterne lenker 
 

Bulgarske volleyballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Bulgaria under Sommer-OL 1980
Volleyballspillere under Sommer-OL 1980
Personer fra Sofia
Fødsler i 1955
Jonas T. Bengtsson

Jonas Torp Bengtsson (født 27. april 1976 i København) er en dansk forfatter.

Bengtsson er oppvokst i Brønshøj, og har studert arabisk ved København Universitet. Han har også gått lærerskole.

Han har arbeidet med barneprogrammer i dansk TV og spilt barneteater. Han debuterte som forfatter i 2005, og fikk  den danske Bogforums Debutantpris for boka Aminas breve. I 2010 ble han tildelt PO Enquists pris. Samme året ble det laget spillefilm med utgangspunkt i hans andre bok Submarino. Han fikk også 3-årigt stipend fra danske Statens Kunstfond. 

Bengtsson ble nominert til P2 Romanprisen for romanen Sus i 2018.

Bibliografi 
 2005: Aminas breve, roman – på norsk i 2007 
 2007: Submarino, roman – på norsk i 2008 
 2009: En af de hårde, novelle
 2011: Et eventyr,roman – på norsk i 2012
 2017: Sus, roman

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider
 Presentasjon av forfatterskapet på Litteratursiden.dk
 

Danske romanforfattere
Alumni fra Københavns Universitet
Personer fra København
Corneliu Oros

Corneliu Oros (født 5. mars 1950 i Oradea), rumensk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.   
 
Oros vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under OL 1980 i Moskva. Han var med på det rumenske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for menn bak Sovjetunionen og Bulgaria. Romania tapte semifinalen mot Sovjetunionen med 0 - 3 men vant bronsefinalen mot Polen med 3-1. Oros spilte seks kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer 
 1980  Moskva -  Bronse i volleyball, menn  Romania

Eksterne lenker 
 

Rumenske volleyballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1980
Deltakere for Romania under Sommer-OL 1980
Volleyballspillere under Sommer-OL 1980
Fødsler i 1950
Personer fra Oradea
Morten Nordhagen Ottosen

Morten Nordhagen Ottosen (født 1981) er en norsk historiker og førsteamanuensis ved Forsvarets høgskole/Krigsskolen. Han har tidligere arbeidet ved Syddansk Universitet i Odense og Universitetet i Oslo, hvor han avla doktorgrad (2012). Ottosen forsker i norsk, nordisk og europeisk historie 1789-1914. 

Ottosen har medvirket i tv- og radioproduksjoner for NRK, Danmarks Radio (DR), Sveriges Radio og BBC. I tillegg har han skrevet om historiske spørsmål i norske og danske aviser, forholdet mellom Danmark og Norge, betydningen av 1814,, den danske TV-serien 1864  og skandinaviske samlingsforsøk .

Sammen med Rasmus Glenthøj ble han i 2017 tildelt den første nordiske historiebogspris for boka 1814 - krig, nederlag, frihed. Danmark-Norge under Napoleonskrigene.. Glenthøj og Ottosen ble nominert til prisen for Årets historiske bog i Danmark 2021 for boka Union eller undergang: Kampen for et forenet Skandinavien , som er utgitt i dansk, norsk og svensk utgave.

Bøker 
 Glenthøj, Rasmus og Morten Nordhagen Ottosen: Union eller undergång. Del 2: Den revolutionära skandinavismen Lund: Historiska Media 2022, ISBN 978-91-77-89857-3.
 Glenthøj, Rasmus og Morten Nordhagen Ottosen: Union eller undergång. Del 1: Kampen för ett enat Skandinavien Lund: Historiska Media 2022, ISBN 978-91-77-89856-6.
 Glenthøj, Rasmus og Morten Nordhagen Ottosen: Union eller undergang. Kampen for et forenet Skandinavien. København: Gads forlag 2021, ISBN 978-87-12-06061-1.
 Glenthøj, Rasmus og Morten Nordhagen Ottosen: Union eller undergang. Kampen for et forent Skandinavia. Oslo: Scandinavian Academic Press 2021, ISBN 978-82-3040-277-1.
 Glenthøj, Rasmus og Morten Nordhagen Ottosen: 1814: Krig, nederlag, frihed. Danmark-Norge under Napoleonskrigene. København: Gads forlag 2014, ISBN 978-87-12-04922-7.
 Glenthøj, Rasmus og Morten Nordhagen Ottosen: 1814: Krig, nederlag, frihet. Danmark-Norge under napoleonskrigene. Oslo: Spartacus 2014, ISBN 978-82-430-0813-7.
 Hommerstad, Marthe og Morten Nordhagen Ottosen (red.). Ideal og realitet. 1814 i politisk praksis for folk og elite. Oslo: Akademika forlag, ISBN 978-82-3210-334-8.
 Glenthøj, Rasmus og Morten Nordhagen Ottosen: Experiences of War and Nationality in Denmark and Norway, 1807-1815, Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2014, ISBN 978-02-303-0281-5
 Ottosen, Morten Nordhagen: Popular Responses to Unpopular Wars: Resistance, Collaboration and Experiences in Norwegian Borderlands, 1807-1814, Oslo: Avhandling for graden Ph.D., Humanistisk fakultet, 2012
 Ottosen, Morten Nordhagen og Rasmus Glenthøj (red.): Samfunn i krig. Norden 1808-09, Oslo: Akademika forlag, 2012, ISBN 978-82-747-7557-2
 Ottosen, Morten Nordhagen: Opprustning, unionskonflikt og forsvarssamarbeid : militære tiltak og vurderinger i Trøndelag 1890-1905, Oslo: Prosjekt 1905, 2005, ISBN 82-90617-37-2

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Presentasjon på nettsidene til Syddansk Universitet
 
 

Vitenskapelig ansatte ved Universitetet i Oslo
Norske historikere
Norske forskere
Norske sakprosaforfattere
Førsteamanuenser
Røykovnstue

Røykovnstue er et bolighus som oppvarmes med en røykovn. Denne boligtypen hadde i Norge utbredelse i fjordbygdene på Vestlandet. Røykovnen er murt av naturstein; den har ikke skorstein, røyken slippes ut i rommet, og legger seg under taket, til den slippes ut gjennom ljoren, en luke i taket. 

Ei røykovnstue er, som årestua, åpen til taket, og røyken fra ildstedet slipper ut i rommet. Ljoren er et element som disse hustypene har felles. Årestua og røykovnstua er begge ulike typer røykstuer.

Sammenliknet med åren var røykovnen et brenselsbesparende ildsted, et ildsted som egnet seg til rask og kraftig oppfyring, med derpå følgende utlufting av røyken. Deretter avga ovnen magasinert varme lenge etter at flammene var slukket. I motsetning til både åren og peisen ga ikke røykovnen lys. Ei røykovnstue trengte derfor en lyskilde; det kunne være en egen liten lyspeis, ei tranlampe, eller ei spikhylle. 

I fjordbygdene avløste røykovnstua den gamle årestua, mens årestua holdt seg lenger langs kysten. På kysten ble jernovnene tatt i bruk tidlig, for røykovnen egnet seg ikke til fyring med torv som brensel.

Røykovnstua var oftest et hus av den såkalte treromstypen, med ei stor stue, gang og kove. 

Røykovnstua ble brukt som motiv i den nasjonalromantiske malerkunsten midt på 1800-tallet. Særlig kjent er Adolph Tidemands maleri «Haugianerne».

Ibrâhîm ibn Ya`qûb («Al-Tartusi») besøkte keiser Otto på oppdrag fra kalifen i Córdoba, reiste deretter østover til de slaviske områdene. Han noterte at slaverne ikke hadde bad, men de bygget hus av tre med mose mellom stokkene (det vil si lafting). I et hjørne av huset hadde de en oven av stein med åpning for røyken og når ovnene var varm lukket de døren og luftehullet. De kastet vann på de glødende steinene slik at rommet ble fylt med damp. Slaverne kalte hus itba som var overtatt fra det tyske Stuba (stue). I de tyske områdene ble kakkelovn fra middelalderen av utbredt først i velstående boliger deretter i vanlige bondestuer. Fra 1600-tallet påvirket dette de slaviske områdene ved at røykovnen ble snudd med røykåpningen mot «forstuen» og en lukket ende mot oppholdsrommet som en bileggerovn. Samtidig ble kokingen flyttet til forstuen som ble kjøkken. Røykovnstuen forsvant med dette fra de slaviske områdene bortsett fra i den østlige delen av Alpene.

Se også
 Røykovn
 Årestue
 Ljore

Referanser

Litteratur
Kristofer Visted og Hilmar Stigum: Vår gamle bondekultur, Bd. 1. Oslo 1951.

Norsk trearkitektur
Finnekulturen
Håkon Høst

Håkon Sverre Høst (født 1956) er en norsk statsviter og forsker I ved Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning. Han forsker på relasjoner mellom utdanning og arbeid, profesjonalisering, yrkesdanning, og fag- og yrkesopplæring.

Høst var tidligere hovedtillitsmann i Vinmonopolets Arbeiderforening og ble landskjent i Norge i 1986 i forbindelse med streiken ved Vinmonopolet. Høst disputerte i 2007 for dr. polit.-graden ved Universitetet i Bergen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske statsvitere
Norske fagforeningspersoner
Vitenskapelig ansatte ved Universitetet i Bergen
Personer tilknyttet Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning
Personer tilknyttet Vinmonopolet
Kyivreservoaret

Kyivreservoaret (ukrainsk: Київське водосховище – Kyyivs’ke vodoskhovysjtsje), lokalt kalt Kyivsjøen, er en stor kunstig innsjø i elva Dnepr i Ukraina. Den har navn etter byen Kyiv, og dekker totalt 922 kvadratkilometer av Kyiv oblast. Reservoaret ble dannet i 1960–1966 da demningen til Kyiv vannkraftverk ble bygget ved Vysjhorod. 

Reservoaret er 110 km langt, 12 km bredt og er 4 til 8 meter dypt. Vannvolumet er 3,7 km³ og av dette er 1,2 km³ nyttbart. Reservoaret danner sammen med  Kakhovkareservoaret,  Dneprreservoaret, Kamjanskereservoaret, Krementsjukreservoaret og Kanivreservoaret en sammenhengende vannvei langs Dnepr.

Referanser 

|

Eksterne lenker 
 Informasjon om reservoaret

Innsjøer i Ukraina
Trichothyrea

se systematisk inndeling

Trichothyrea er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.

Beskrivelse 
En middelsstor, fargerik gullbasse. Pronotum er brunrødt med en bred, svart midtstripe. Scutellum er svart. Dekkvingene er skinnende grønne med noen små, hvite flekker i bakre del. De har tydelige, men litt uregelmessige punktrader, og bakerst er sømmen trukket ut til en spiss.

Levevis 
De voksne finnes gjerne på blomster der de eter pollen.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Etiopia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Cetoniini Leach, 1815
 Gruppen Leucocelina
 Slekten Trichothyrea Kolbe, 1895
 Trichothyrea mulsanti (Guérin-Méneville, 1845)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene
 Bilde av arten

Gullbasser
Dyr formelt beskrevet i 1895
Anelaphinis

se systematisk inndeling

Anelaphinis er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Beskrivelse 
Middelsstore, matte gullbasser. Grunnfargen er olivengrønn, dekkvingene har skarpt grønne flekker eller tverrbånd. Andre arter er mer gulbrune med gulaktige dekkvinger.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Cetoniini Leach, 1815
 Gruppen Cetoniina
 Slekten Anelaphinis Kolbe, 1892
 Anelaphinis allardi (Ruter, 1978)
 Anelaphinis bourgoini (Burgeon, 1932)
 Anelaphinis breviceps (Kolbe, 1892)
 Anelaphinis dominula (Harold, 1879)
 Anelaphinis maritima (Moser, 1914)
 Anelaphinis pauliani (Antoine, 1989)
 Anelaphinis similis (Antoine, 1989)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene
 Bilder av Anelaphinis simillima

Gullbasser
Afrikas insekter
Biller formelt beskrevet i 1892
Atrichelaphinis

se systematisk inndeling

Atrichelaphinis er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Beskrivelse 
Middelsstore, matte gullbasser. På farge er de gjerne brungule med små, brune flekker på dekkvingene.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 
Mange av artene ble inntil nylig plassert i slekten Anelaphinis.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
 Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
 Stammen Cetoniini Leach, 1815
 Gruppen Cetoniina
 Slekten Atrichelaphinis Kraatz, 1898
 Underslekten Atrichelaphinis ( i snever forstand)
 Atrichelaphinis nigropunctulata (Péringuey, 1896)
 Atrichelaphinis tigrina (Olivier, 1789)
 Underslekten Eugeaphinis Rojkoff & Perissinotto, 2015
 Atrichelaphinis bjornstadi Rojkoff & Perissinotto, 2015
 Atrichelaphinis bomboesbergica Rojkoff & Perissinotto, 2015
 Atrichelaphinis deplanata Moser, 1907
 Atrichelaphinis garnieri Rojkoff & Perissinotto, 2015
 Atrichelaphinis rhodesiana (Péringuey, 1907)
 Atrichelaphinis simillima (Ancey, 1883)
 Atrichelaphinis sternalis (Moser, 1914)
 Atrichelaphinis vermiculata (Fairmaire, 1894)
 Underslekten Heterelaphinis Antoine, 2002
 Atrichelaphinis nigra Antoine, 2002
 Atrichelaphinis quadripunctata (Lansberge, 1882)
 Atrichelaphinis sexualis Schein, 1956

Eksterne lenker 
 
 Bilder av Atrichelaphinis tigrina

Gullbasser
Biller formelt beskrevet i 1898