alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Kongeriket Aksum

Kongeriket Aksum eller Det aksumittiske rike (ge'ez: አክሱም) var en viktig handelsnasjon i det nordøstlige Afrika. Riket vokste frem fra omkring 300-tallet f.Kr. fra den uraksumske perioden for oppnå blomstring på 100-tallet e.Kr. Riket var en betydelig handelspartner i handelen mellom Romerriket og oldtidens India. Herskerne i Aksum tilrettela handelen ved å prege sin egne mynter. Aksum etablerte sitt hegemoni over det nedadgående kongeriket Kusj og fikk også politisk innflytelse over en del riker i Den arabiske halvøy, og kom til herske over regionen med sin erobring av Himjarriket, et sørarabisk kongedømme i dagens Jemen.

Under Ezana ble Aksum det første betydelige riket som konverterte til kristendommen og ble kalt av profeten Mani som det ene av fire store statsmakter i hans tid, sammen med Persia, Roma og Kina. På 600-tallet søkte muslimer som opprinnelig var samlet i Mekka tilflukt i Aksum for å unngå forfølgelser fra Qureisjstammen (den stammen som Muhammed tilhørte). Det er i islams historie kjent som den Første Hijra. Aksums oldtidshovedstad er funnet i nordlige Etiopia. Kongedømmet Aksum brukte navnet «Etiopia» så tidlig som på 300-tallet.

Aksum er nevnt i den greske oldtidsteksten Periplus Maris Erythraei som et viktig handelssted for elfenbein som ble eksportert over hele oldtidsverden, og hevdet at herskeren av Aksum på 100-tallet e.Kr. var Zoskales og som, foruten å herske i Aksum, også kontrollerte to havner mot Rødehavet: Adulis (i nærheten av Massawa) og Avalites (Assab) lokalisert i Eritrea. Det ble også sagt at Zoskales var kjent med gresk litteratur.

Referanser 

Tidligere land i Afrika
Etiopias historie
Eritreas historie
Stater og territorier etablert på 0-tallet
Opphør i 940-årene
Who Do You Think You Are?

Who Do You Think You Are? er en britisk TV-serie om slektsforskning som har gått på BBC siden 2004. Programmet handler om kjendiser som oppdager hvem deres forfedre var via slektsforskning.

Sesonger 

Sesong 10 (2013)
 Una Stubbs
 Nigel Havers
 Minnie Driver
 Lesley Sharp
 Gary Lineker
 Nick Hewer
 Nitin Ganatra
 Sarah Millican
 Marianne Faithfull
 John Simpson

Land 
Serien har blitt adoptert og sendt i flere land:
  Who Do You Think You Are? (Canada)
  Who Do You Think You Are? (Australia)
  Who Do You Think You Are? (Irland)
  Who Do You Think You Are? (USA)
  Who Do You Think You Are? (Sør-Afrika)
  Mi Ata Hoshev She'ata (Israel)
  Vem tror du att du är? (Sverige)
  Hvem tror du at du er? (Norge)
  Ved du hvem du er? (Danmark)
  Verborgen verleden (Nederland)
  Tajemství rodu (Tsjekkia)

Eksterne lenker 
 
 

Britiske dokumentarserier
Britiske TV-serier fra 2000-årene
Britiske TV-serier fra 2010-årene
TV-produksjoner på BBC
Joseph Schenck

Joseph Michael Schenck (opprinnelig Иосиф Михайлович Шейнкер - Josif Mikhajlovitsj Sjejnker; født 25. desember 1878  i Rybinsk i Russland, død 22. oktober 1961 i Los Angeles i USA) var en lederpioner som hadde en nøkkelrolle i utviklingen av filmindustrien i USA.

Liv og virke

Bakgrunn
Joseph Schenck ble født i Russland i en jødisk familie, han og hans familie – med hans yngre bror Nicholas – emigrerte til New York City i 1893.

Karriere
Han og Nicholas endte til slutt i underholdningsbransjen gjennom New Yorks Fort George Amusement Park. De så mulighetene, så i 1909 kjøpte brødrene Schenck Palisades Amusement Park og etter dette ble delaktige i den oppstartende filmindustrien som partnere med Marcus Loew. De drev en rekke kinoer. Gjennom denne involveringen i filmbransjen, møtte og giftet Joseph Schenck seg med Norma Talmadge, en av de topp unge stjernene hos Vitagraph Studios.

Etter at brødrene skilte lag, flyttet Joseph Schenck til vestkysten hvor det virket som om fremtiden til filmindustrien ville være. Innen noen få år ble den briljante og ambisiøse Schenck gjort til den første presidenten av det nye United Artists. 

I 1933 inngikk han et partnerskap med Darryl F. Zanuck og de etablerte Twentieth Century Pictures som fusjonerte med Fox Film Corporation i 1935. Som styreformann for det nye 20th Century Fox var han en av de mest mektige og innflytelsesrike personer innen filmindustrien. I hans tid som formann arbeidet han for å etablere faste rater for dyr som ble brukt til filming, samt mer representative taleroller for kvinner og amerikanere av afrikansk herkomst.

Schenck ble tatt for å ha ordnet et betalingsordning for å kjøpe seg ro fra de militante fagforeningene. Han ble dømt for skatteunndragelse og satt i fengsel inntil han ble benådet av USAs president. Etter at han slapp ut, returnerte han til 20th Century Fox, hvor han ble betatt av en ung skuespillerinne ved navn Marilyn Monroe og spilte en nøkkelrolle i lanseringen av hennes karriere.
 
Joseph Schenck var en av grunnleggerne av Academy of Motion Picture Arts and Sciences. I 1952 fikk han en spesiell Academy Award som en anerkjennelse for hans betydelige bidrag til utviklingen av filmindustrien. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved 6757 Hollywood Blvd.

Joseph Schenck pensjonerte seg i 1957 og kort tid etter fikk et slag som han aldri fullt kom seg etter. Han døde i Los Angeles i 1961 i en alder av 82 og ble gravlagt på Maimonides Cemetery i Brooklyn i New York City.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Grunnleggere av Academy of Motion Picture Arts and Sciences
Oscar-vinnere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Rybinsk
Fødsler i 1878
Dødsfall i 1961
Pont d’Avignon

Broen Pont Saint-Bénézet (), også kjent som Pont d'Avignon (), er en bro fra middelalderen i byen Avignon i det sørlige Frankrike. Broen strakte seg opprinnelig over Rhône mellom Avignon og Villeneuve-lès-Avignon. Den ble bygget fra 1171 til 1185.

Broen hadde en opprinnelig lengde på 900 m, men på grunn av flomskader ble den regelmessig skadet. Etterhvert ble flere av brospennene erstattet med ustabile trestrukturer. Etter en ødeleggende flom i 1668 oppga man å reparere broen, og den ble tatt ut av bruk. Senere har flere brokar blitt ødelagt og i dag gjenstår bare 4 av de opprinnelige 22 brospennene.  

De elipseformede brospennene som ble tatt i bruk for denne broen var en innovasjon som gjorde det mulig å ha brospenn opp til 35 meters lengde, lenger enn på eldre broer. Også bruken av profilerte brukar og støtteforbygning var en innovasjon.

Eksterne lenker 
 

 www.palais-des-papes.com/anglais/ponthistoire.html
 world-heritage-tour.org

Verdensarven i Frankrike
Avignon
Broer i Frankrike
Abel-Bet-Ma’aka

Abel-Bet-Ma'aka (oversatt til «Abels eng av huset Bet av Maaka») var en by nord i Israel, i området nær byen Dan og elva Ayun, og en del av Naftalis stamme. Forvirringen mellom oldtidsnavnet Abel, i betydningen «eng», og med Abel av senere dato, i betydningen «sorg», ga opphav til en legende om Enoks visjon med engler som er nedtegnet i Enoks bok.

Byen var et sted av betydelig styrke og betydning. Den ble kalt for en «mor i Israel», det vil si en metropolis. Den ble beleiret av den israelittiske krigsherren Joab i hans forfølgelse av Sjeba. En klok kvinne som ikke er nevnt ved navn kom ut fra Abel-Bet-Ma'aka og overbeviste Joab om at hann ikke skulle ødelegge byen da den ikke ønsket å gi ly til Sjeba. Hun fortalte at folket i byen ville drepe Sjeba og kaste hans hode over bymurene.

Byen ble også beleiret av Ben-Hadad I fra Aram-Damaskus (i dagens Syria)  og deretter av Tiglat-Pileser III av Assyria en gang rundt 734 f.Kr. Det er også andre steder nevnt i den hebraiske Bibelen som er kalt for Abel-Majim, «eng ved vannene».

I dag utgjør det historiske stedet av det moderne Abil eller Abil-el-kamh på en høyde øst for den mindre elven Derdarah som flyter gjennom Huladalen og inn i Jordanelven, rundt 9,5 km vest-nordvest for Dan.

Referanser

Litteratur 
  Easton, Matthew George (1897): «Abel-beth-maachah» i: Easton's Bible Dictionary. T. Nelson and Sons. Via WikiSource.
 «Abel-Beth-Maachah» i: Jewish Encyclopedia

Eksterne lenker 
 

Bibelske steder
Arkeologiske steder i Israel
Tor Morisse

Tor Kenneth Morisse (født 10. juli 1947, død 17. mai 2017 i Oslo) var en norsk illustratør og tegneserieskaper. Morisse var særlig kjent for humoristiske og uhøytidelige bruksillustrasjoner utført med penn og blekk, ofte fargelagt med vannfarger.

Morisse bodde mange år i Sverige. Hans første tegninger ble publisert i den svenske barnebladet Kamratposten i 1976, og de første bokillustrasjoner i På trädgårdsgatan vilar inga lessamheter av Viktor Dragunskij, 1978. Han har illustrert mer enn 300 bøker, særlig barnebøker, av forfattere som Lennart Hellsing, Ursula Moray-Williams, Olga Wikström, Marianne Söderbäck, Hans Pettersson, Beverly Nichols, Hans Erik Engqvist, Bjørn Rønningen og Frid Ingulstad. Han har også illustrert klassikere for voksne, eventysamlinger og skolebøker, ikke minst en mengde bøker og hefter i matematikkverket «Regnereisen» som ble tatt i bruk i grunnskolen på 1980- og 1990-tallet.

Han laget egne tegneseriealbum basert på norske folkeeventyr: Askeladden og risen som ikke hadde noe hjerte på seg (2007; nominert til Sproingprisen 2007), Prinsessene i Berget det Blå (2008), Askeladden og de gode hjelperene (2009).

I 1986 startet han eget forlag, illuminare, hvor han utga lettlestbøker som Är jag en groda, Guldlock og de tre björnarna og Folkliv och Småberättelser. I 1988 utga han Victoria Benedictssons samlede noveller med tittelen från Skåne og egne illustrasjoner

Han deltok i 1982 som én av to representanter for Sverige på den internasjonale barneboksutstillingen Biennalen i Bratislava.

I 2002 mottok han prisen «Årets Gullpenn» av den svenske Publicistklubbens Østra avdeling med begrunnelsen «Tor Morisse förtätar, förenklar och förklarar med elegant lätthet och tveklös säkerhet i tusch och blyerts. Framställningarna kan vara reportagemässigt snabba, lika väl som poetisk eftertänksamma. Humor, upptåg och ren crazy ligger tecknarens kynne nära och speglas allt som oftast i bilderna».

Morisse arbeidet også med kunstundervisning, blant annet som gjestelærer ved Konstfack i Stockholm.

Referanser

Eksterne lenker 
 Hjemmeside med bildeeksempler
 Jippi forlag om Tor Morisse

Digitale kopier av noen bøker illustrert av Tor Morisse 
 Per Lasse Ekholm: «Pernille og stakkars pappa» (1991)
 Runo Lindskog: «Buster på jakt» (1992)
 «Rim og regler for barna» (1995)
 «Godnattsanger for barna» (1996)
 Lena Steimler: «Nisse på ville veier» (1996)
 Frid Ingulstad: «Maggi og Magnus om bord i vikingskipet» (1996)
 Frid Ingulstad: «Nye eventyr« (1998)
 Frid Ingulstad: «Maggi og Magnus drar på vikingtokt» (1998)
 Tone Joner og Beth Boysen: «Inneleker for barna» (1998)
 «Eventyr for barna» (1999)

Norske illustratører
Norske tegneserieskapere
Norsk cøliakiforenings ungdom

Norsk cøliakiforenings ungdom (NCFU) er en landsdekkende norsk ungdomsorganisasjon. Organisasjonen jobber for at det skal være så lett som mulig å være ung med cøliaki i Norge. NCFU har om lag 1500 medlemmer og vokser med rundt 10 % hvert år. 

NCFU er ungdomsorganisasjonen til Norsk cøliakiforening (NCF) og er tilknyttet Unge funksjonshemmede.

Historie
NCFU ble startet som Hovedutvalget for ungdom av norsk cøliakiforening. Utvalget koordinerte aktiviteter for ungdomsmedlemmer av NCF. Dette la senere grunnlaget for at NCFU i 2003 ble stiftet som en selvstendig og landsdekkende ungdomsorganisasjon. Siden oppstarten i 2003 har antallet lokallag variert, men for mesteparten av tiden ligger stabilt på mellom 12 og 14 lokallag. Alle lokallagene har geografisk nedslagsområde i ett eller flere fylker.

Organisasjonen
NCFU har et mindre sekretariat på tilsammen ett årsverk (pr. februar 2011). Sekretariatet står for den daglige driften av organiassjonen. Resten av arbeidet utføres av et frivillig sentralstyre på syv personer. Styret arrangerer alle sentrale arrangementer, og har ansvar for å følge opp lokallagene i deres arbeid.

Virksomhet

Arrangementer
NCFUs sentralledd og lokallag konsentrerer sin aktivitet rundt å lage felles møteplasser for sine medlemmer, hvor man kan utveksle erfaringer og tilegne seg nye kunnskaper som skal gjøre det lettere å leve med diagnosen. Lokallagene arrangerer jevnlig såkalte treff, hvor man eksempelvis spiser pizza eller gjør andre sosiale aktiviteter. Sentralleddet arrangerer tre store arrangementer i løpet av året: 
Vinterleir
Sommerleir
Høsthelgen 18+

Grunnverdier
NCFU formidler et bilde av det å ha cøliaki som er positivt vinklet. Organisasjonens kjerneverdier er positivitet, initiativrikhet, selvsikkerhet og kunnskap. Gjennom disse verdiene forsøker organiasjonen å definere hvordan en best kan møte hverdagens utfordinger knyttet til en diagnosen cøliaki.

Medlemsblad
Alle medlemmer mottar bladet P.I.S.K. Positiv Initiativrik Selvsikker Kunnskap som et billag i glutenFRI (c-nytt) i posten frem ganger i året. Bladet utgis i samarbeid med Norsk cøliakiforening.

Maskot

NCFUs maskot ble lansert våren 2010. Den har aldri fått noe offisielt navn, men kalles ofte for Totty. Totty reklamerer for medlemskap og arrangementer for NCFU, og opptrer med ulik bekledning i ulike aktiviteter, avhengig av sesongen og arrangementet.

Liste over ledere
Simen Wefald, 2003–2006
Thale Thomseth, 2006–2008
Thea Hegstad, 2008–2010
Bjørn Boman Rinde, 2010–2011
Vegard Jensrud, 2011–2012
Synne Rødø, 2012-2013
Camilla Bjering Dirdal, 2013-

Æresmedlemmer
Det er for tiden to æresmedlemmer i NCFU. 

Per Egil Andersen (2004)
Ingvil Kleven (2004)

Eksterne lenker 
 Norsk cøliakiforenings ungdom
 Norsk cøliakiforening
 NCFUs Facebookside

Norske ungdomsorganisasjoner
Norske helseorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 2003
Anatot

Anatot (hebraisk: ) er navnet på en israelittisk by i oldtiden innenfor området til Benjamins stamme og som tilhørte prestene. Den er hovedsakelig nevnt som fødestedet for profeten Jeremia. Anatot var stor nok til at den hadde mur rundt seg og med en viss styrke, liggende på en bred åsrygg og med utsikt over Jordandalen og den nordlige delen av Dødehavet. Den lå rundt 5 km nordøst for Jerusalem. Moderne forskning ved blant annet Edward Robinson har identifisert den historiske byen med dagens palestinske sted Anata som har rundt 9 600 beboere (2006). Den moderne israelske bosetningen Anatot, også kjent som Almon, på Vestbredden ved Jerusalem, er oppkalt etter den historiske byen.

Historisk by 
I henhold til den bibelske tradisjonen har Anatot navnet og sin historie ved at den er en av de byene som ble gitt til «Arons etterkommere, prestene». I henhold til Josvas bok i den hebraiske Bibelen (det gamle testamente): «Fra Benjamins stamme fikk de Gibeon og Geba med beitemarker, Anatot og Almon med beitemarker, i alt fire byer. Til sammen fikk Arons etterkommere, prestene, tretten byer med beitemarker som hørte til.»  Ettersom israelittene ikke ofte endret navnene på byene i Kanaan etter at de kom dit, kan navnet på denne byen, Anatot, ha vært avledet fra en kanaanittisk gudinne, ‘Anat, en datter av El i kanaanittisk mytologi. Imidlertid er det også oppgitt som navnet til en israelittisk person i Første Krønikebok og Nehemjas bok. Navnets opprinnelse er således usikkert, men om det er et kvinnenavn, kan det være i betydningen «(ana)ie; kvinne av Tot», eller «hjemmet/hjertet/arnen til Tots kvinne.»

Anatot er også nevnt som fødestedet til Abieser fra Anatot, en av kong Davids trofaste tretti, og Jehu, en annen av de tretti. Den er kanskje best som fødestedet til profeten Jeremia. Ikke desto mindre avleverte han en profeti om prøvelser ved sverdet og ved hungersdød for beboerne i Anatot om de gikk imot ham: «De unge mennene skal dø for sverd, sønnene og døtrene deres skal dø av sult.»

Anatot fikk derimot sine prøvelser og store lidelser fra hæren til Sankerib av Assyria, og kun 128 menn kom tilbake fra det babylonske fangenskap.

Referanser 

Bibelske steder
Josvas bok
Andre Samuelsbok
Jeremias bok
Nehemjas bok
Axel Graatkjær

Axel Graatkjær (også kalt Axel Sørensen) (født 19. januar 1885 i Velling i Bryrup sogn ved Århus, død 11. november 1969 i Århus) var en dansk filmfotograf. Han var opprinnelig kommet til København for å utdanne seg til musiker, men for å tjene noen penger til å leve for under studiene, tok han et arbeid som billett- og programselger i Biograf-Theatret. Da tok filminteressen snart fatt i ham. Allerede i begynnelsen av 1906 hadde han tatt opp sin første film – en reportasjefilm. Samme år ble Nordisk Films Kompagni grunnlagt av Ole Olsen, og Axel fikk her en viktig rolle. Han spilte i perioden 1906-1911 inn hovedparten av selskapets filmer. I 1913 ble Axel uenig med Nordisk Film, og tok i stedet imot et tilbud for å filme Asta Nielsens filmer for hennes tyske filmselskap.

Axel Graatkjær het opprinnelig "Axel Sørensen", men skiftet navn omkring 1910. Han er også i forskjellige filmer benevnt som Axel Sørensen Graatkjær, Axel Graatkjær, Axel Sörensen, A. Sørensen, Axel Graatkjær Sørensen eller Axel Sørensen.

Filmografi

Danske produksjoner

Tyske produksjoner

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Axel Graatkjær på Det danske Filminstitut (Arkivert side)

Danske filmfotografer
Danske regissører
Personer fra Silkeborg kommune
Nordic Semiconductor

Nordic Semiconductor (frem til 2004 Nordic VLSI, ) er en norsk produsent av integrerte kretser til bruk i trådløs teknologi. Komponenter fra Nordic Semiconductor benyttes blant annet i trådløse produkter som tastaturer, mus, spillkonsoller og sportsutstyr (herunder pulsklokker). Firmaet startet opp i 1983, med fire studenter fra NTNU rundt et kjøkkenbord: Trond Sæther, Frank Berntsen, Jan Meyer og Oddvar Aaserud.
Selskapet med hovedkontor i Trondheim omsatte i 2010 for  og hadde et overskudd på  Selskapet har i tillegg til Trondheim kontor i Oslo, San Jose i USA, Uleåborg, Esbo og Åbo i Finland, Kraków i Polen, Beijing, Shanghai, Shenzhen og Hongkong i Kina, Seoul i Sør-Korea, Yokohama i Japan, Taipei på Taiwan og Manila på Filippinene. I 2010 hadde Nordic Semiconductor totalt 137 ansatte. Nå, snart 10 år etter er det over 700 ansatte.

Teknologi 

I 2004 lanserte Logitech V500 Cordless Notebook Mouse med en brikke fra Nordic Semiconductor.  Enda tidligere hadde selskapet levert teknologi til gamepads fra Logitech.  Logitech og Microsoft, som sammen lagde 70 % av verdens trådløse mus og tastatur, bestemte seg i 2009 for å bruke selskapets teknologi i nær alle disse.

I Tour de France 2010 brukte syklister som Mark Cavendish og Jens Voigt selskapets brikker til overvåking av puls, fart og effekt.

Selskapet leverer også radioene i de pipende og strømførende klavene som implementerer det virtuelle gjerdet NoFence og holder dyr på beiteområder uten fysiske gjerder.

12.12.2018 lanserte Nordic sin nRF9160 SiP, som betyr at firmaet nå også har fokus på cellular IoT, LTE-M og NB-IoT.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Halvlederprodusenter
Norske IT-selskaper
NTNU
Næringsliv i Trondheim
Trådløs kommunikasjon
Etableringer i 1983
Jeg reiser alene

Jeg reiser alene er en norsk dramafilm fra 2011 regissert av Stian Kristiansen med manus etter Tore Renbergs roman Charlotte Isabel Hansen fra 2008.

Handling 
Jarle Klepp lever livet sitt i Bergen, og studerer på universitetet. Alt blir annerledes da det dumper et brev ned i postkassen hvor det står at datteren han ikke visste han hadde kommer med flyet for å bo hos han ei uke.

Om filmen 
Filmen hadde premiere 11. februar 2011. Den er oppfølger til Mannen som elsket Yngve og følger Jarle Klepp (Rolf Kristian Larsen) åtte år etter den første filmen. Den hadde et samlet besøkstall på norske kinoer på .

Rolleliste

Eksterne lenker 
 

Norske dramafilmer
Filmer fra 2011
Norske filmer fra 2010-årene
Norskspråklige filmer
MovieStarPlanet

MovieStarPlanet (MSP) er en virtuell verden på Internett. Det er et nettspill som anbefales for barn fra 8-15 år, og passer for både gutter og jenter. I spillet kan man blant annet lage filmer, få venner og kjøpe blant annet dyr og klær. I spillet kan man også kjøpe VIP med ekte penger. VIP gir blant annet tilgang til spesielle klær og ting. Man tjener starcoins, (pengene i spillet) ved å lage filmer, artbooks, looks og mer.

Referanser

Eksterne lenker 
 MovieStarPlanet.com

Nettspill
Videospill utviklet i Danmark
Franco Sesa

Franco Sesa er en heavy metal-trommeslager.

Han var medlem i Celtic Frost fra 2004 til 2008, og deltok på bandets siste musikkalbum, Monotheist (2006).

Han har også vært medlem i bandene Flattrack og det norske black metal-bandet NunFuckRitual.

Sveitsiske musikere
Heavy metal-trommeslagere
Marsha Mason

Marsha Mason (født 3. april 1942 i St. Louis i Missouri) er en amerikansk skuespiller og regissør. 

Mason fikk fire Oscar-nominasjoner for beste kvinnelige hovedrolle for sine opptredener i filmene Cinderella Liberty, The Goodbye Girl, Chapter Two og Only When I Laugh.

Mason er også kjent for sin ledende i filmen Heartbreak Ridge fra 1986. Marsha og hennes yngre søster, Linda (født 1943), vokste opp på Elmont Lane i Crestwood i Missouri. Mason er utdannet ved Nerinx Hall High School og senere i Webster University, begge i Webster Groves i Missouri. Hun er bosatt i New Mexico, hvor hun eier en gård i Abiquiu som der hun dyrker sertifiserte økologiske urter. På slutten av 1990-tallet, solgte Mason urter til bedrifter både lokalt og regionalt. 

Marsha Mason har hatt en fremragende karriere innen film og teater. Hun debuterte som skuespiller på Broadway i oppsetningen The Good Doctor i 1973. Kort tid etterpå giftet Mason seg med regissøren for dette stykket. Samme år spilte Mason mot James Caan i 20th Century Fox sin film Cinderella Liberty, som gjorde at hun fikk en Oscar-nominasjon for beste kvinnelige skuespiller. 

I 1981 spilte Mason, sammen med Kristy McNichol, James Coco og Joan Hackett i filmatiseringen av Only When I Laugh. Da hennes ekteskap endte i en skilsmisse tapte hennes filmkarriere seg. Imidlertid begynte hennes filmkarriere å ta seg noe opp igjen i 1986 da hun spilte mot Clint Eastwood i filmen Heartbreak Ridge, som var kommersiell suksess som fikk god kritikk fra publikum og filmkritikere. 

I 1987 regisserte Mason TV-filmen Little Miss Perfect. I 2001 dukket Mason opp i ABC-TV filmen Life with Judy Garland: Me and My Shadows, der hun portretterte Ethel Gumm. Hennes andre TV-arbeider inkluderer gjesteroller i TV-serien Seinfeld, Lipstick Jungle og Army Wives. Mason spilte også i sin egen serie som gikk 1991-1992. I 1997 og 1998 fikk hun en fast rolle i TV-serien Frasier som karakteren Sherry Dempsey. 

Mason har blitt tildelt en stjerne på St. Louis Walk of Fame for sine skuespillerprestasjoner.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 "Marsha Mason: A Conversation for Women's History Month", Broadway World, March 29, 2010

Skuespillere fra USA
Regissører fra USA
Oscar-nominerte skuespillere
Personer fra St. Louis
Fødsler i 1942
Marie-Christine Barrault

Marie-Christine Barrault (født 21. mars 1944 i Paris i Frankrike) er en fransk skuespiller. Hun har medvirket i 45 filmer og en rekke TV-produksjoner i løpet av sin karriere som skuespiller.

Barrault spilte sin første TV-rolle i 1967 i serien Que ferait donc Faber? Hun filmdebuterte i 1969 med filmen Min natt med Maud. I 1975 medvirket hun i Cousin, Cousine, og for denne rollen ble hun nominert til Oscar i kategorien «Beste kvinnelige skuespiller». Andre kjente filmer hun har vært med i er Stardust Memories (1980) og Bonsoir (1994).

Familie 
Hun er niese av skuespillerne Jean-Louis Barrault og Madeleine Renaud.

Barraults første ektemann var skuespiller og produsent Daniel Toscan du Plantier. Sammen fikk de barna David og Ariane. Hennes andre ektemann var regissøren Roger Vadim; de giftet seg i 1990, og var gift frem til han døde av kreft i 2000. Barrault og Vadim hadde ingen felles barn.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Franske skuespillere
Personer fra Paris
Fødsler i 1944