alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Jay Haas

Jay Haas (født 2. desember 1953) er en amerikansk profesjonell golfspiller på PGA-touren og Champions Tour.

Haas er født i St. Louis i Missouri og studerte ved Wake Forest University. Han ble profesjonell golfspiller i 1976.

Han har hatt en solid karriere på PGA-touren, med ni turneringsseire mellom 1978 og 1993. Så sent som i 2003 hadde han en av sine beste sesonger da han endte blant de 30 beste på pengelisten for første gang siden 1995 og kvalifiserte seg til det amerikanske laget i The Presidents Cup. Det neste året ble han plukket ut av lagkaptein Hal Sutton til det amerikanske Ryder Cup-laget, hans tredje deltagelse i lagkonkurransen.

Fra 2004-sesongen var Haas kvalifisert til å spille på Champions Tour, og i hans første oppmøte i Senior PGA Championship tapte han med ett slag til Hale Irwin. I 2005 vant han to ganger på Champions Tour, men fortsatte også å spille på PGA-touren. I april 2006 vant han to turneringer etter hverandre på Champions Tour.

Haas er nevø til Bob Goalby, vinner av The Masters i 1968, og har to sønner som spiller golf; Bill, som spiller på PGA-touren og har to seire der, og Jay jr., som spiller på et lavere nivå. I tillegg er broren Jerry Haas golftrener på Wake Forest University.

Meritter

Seire på PGA-touren 
 1993: H.E.B. Texas Open
 1992: Federal Express St. Jude Classic
 1988: Bob Hope Chrysler Classic
 1987: Big I Houston Open
 1982: Hall of Fame Classic; Texas Open
 1981: Greater Milwaukee Open; B.C. Open
 1978: Andy Williams–San Diego Open Invitational

Champions Tour 
 2011: 3M Championship
 2009: Greater Hickory Classic at Rock Barn, Constellation Energy Senior Players Championship
 2008: Senior PGA Championship, The Principal Charity Classic
 2007: Toshiba Classic, Liberty Mutual Legends of Golf, The Principal Charity Classic, Bank of America Championship
 2006: Liberty Mutual Legends of Golf; FedEx Kinko's Classic, Senior PGA Championship, Administaff Small Business Classic
 2005: Greater Hickory Classic at Rock Barn; SBC Championship

Ryder Cup 
1983, 1995, 2004

Presidents Cup 
1994, 2003

Eksterne lenker 
 

Golfspillere fra USA
Personer fra St. Louis
Fødsler i 1953
Walter Reed

Walter Reed (født 13. september 1851 i Belroi i Virginia i USA, død 23. november 1902 i Washington, DC) var en amerikansk militærlege og leder av en gruppe som bekreftet den cubanske legen Carlos Finlays oppdagelse av at gulfeber overføres ved myggstikk fremfor ved direkte kontakt mellom mennesker.

Liv og virke

Bakgrunn
Walter Reed studerte ved University of Virginia, der han i 1869 ansluttet medisinsk utdannelse som 17-åring med doktorgrad. Deretter var han ved Bellevue Hospital Medical College ved New York University, der han i 1870 ervervet nok en doktorgrad.

Lege, militærlege, professor
Han virket deretter som lege i New York. I 1876 giftet han seg der med pianisten, komponisten og dirigenten Emily Lawrence. De fikk to barn, og adopterte dessuten en indianerpike ved navn Susie..

I 1880-årene gikk Reed inn i U.S. Army Medical Corps og virket frem til 1893 i det amerikanske Vesten. Ved siden av videreutviklet han seg faglig vitenskapelig, blant annet i patologi ved Johns Hopkins University Hospital. I 1893 fikk han et professorat i bakteriologi og klinisk mikrobiologi ved den nettopp etablerte Army Medical School i Washington, D.C.

Gulfeber
Etter utbruddet av den spansk-amerikanske krig reiste han i 1899 til Cuba for der å studere den amerikanske hærens medisinske problemer. Den amerikanske hær vesentlig høyere tap på grunn av sykdommer enn av kamphandlinger. Det var særlig gulfeber som var et problem, den rammet tusenvis av soldater. I mai 1900 ble Reed, da med graden major, utnevnt til formann for en kommisjon som skulle undersøke smittsomme sykdommer på Cuba og spesielt gulfeber. Denne kommisjonen bekreftet etterhvert overføring ved mygg og avkreftet den gjengse oppfatningen om at gulfeber kunne overføres fra klær og laken med kroppsvæsker fra smittede.  Dette gjorde det mulig å bekjempe sykdommen ved å ekjempe myggenea. Som en følge ble det nå mulig for USA å fullføre byggingen  av Panamakanalen årene 1903–1916, der det franske forsøket under Ferdinand de Lesseps ble avbrutt i 1889 etter at totalt ca 22000 arbeidere hadde dødd av gulfeber, malaria og andre tropiske sykdommer. 

Den amerikanske hæren oppkalte et av sine fremste sykehus etter han: Walter Reed Army Medical Center i Washington, DC.

Referanser 

Leger fra USA
Militærleger
Offiserer i U.S. Army
Personer fra Gloucester County i Virginia
Personer fra Laclede County i Missouri
1. divisjon fotball for menn 1980

1. divisjon 1980 startet 27. april og sluttet 19. oktober.

Det ble spilt 22 runder. De tre nederste lagene rykket ned. Det ble gitt to poeng for seier og ett poeng for uavgjort.

Tabell

Toppscorere
 14 mål:
  Arne Dokken, Lillestrøm
 13 mål:
  Stein Kollshaugen, Moss
 11 mål:
  Viggo Sundmoen, Rosenborg
  Steinar Aase, Start
  Svein Mathisen, Start
 9 mål:
  Steinar Bærøe Mathisen, Fredrikstad
  Reidar Lund, Fredrikstad
  Gabriel Høyland, Bryne
  Preben Jørgensen, Start
  Morten Haugen, Vålerengen
 8 mål:
  Nils Ove Hellvik, Bryne
  Isak Arne Refvik, Viking
 7 mål:
  Jan Sigurd Ervik, Start
  Jørgen Sørlie, Rosenborg
  Jan Fuglset, Molde
  Odd Iversen, Rosenborg
  Jan Hansen, Rosenborg
  Torbjørn Svendsen, Viking

Kilder
rsssf.no

1. divisjon fotball for menn (1963-1990)
Fotball i Norge i 1980
Klæbu Golfklubb

Klæbu Golfklubb er en golfklubb i Trondheim kommune i Trøndelag. Klubben ble grunnlagt i 2003, og har i dag en 9-hulls bane. En 18-hulls bane er prosjektert.

Eksterne lenker 
 Klæbu Golfklubb

Klæbu
Golfbaner i Norge
Idrettslag i Trondheim
Idrettslag etablert i 2003
Idrettsanlegg i Trondheim
NRK Sørlandet

NRK Sørlandet er NRKs distriktskontor i fylket Agder. Hovedkontoret ligger i Kristiansand, men distriktskontoret har og et lokalkontoret i Pollen i Arendal. Det er også et enmannsbetjent lokalkontor i Farsund i Vest-Agder. Distriktskontoret produserer 6 timer radio daglig og 15 minutter fjernsyn fire dager i uken. I tillegg til nyheter for tekst-TV og internett.

NRK Sørlandets hovedkontor lå før på Tangen i Kristiansand, men flyttet til (krysset  Markens gate og Dronningensgate) i Kristiansand sentrum sommeren 2018. Det gamle hovedkontoret ble revet for å bygge leiligheter.

Distriktsredaktører 
 Olaf Benneche 1930–1931 (Kringkastingsselskabet AS)
 Julius Hougen 1931–1976 (NRK fra 1933, avbrutt av krigen 1940–1945)
 Håkon Karlsen 1976–1979
 Tor Fuglevik 1979–1984 
 Johan Christian Sandvand 1984–1986
 Bjørn Ryg 1986–1992
 Alf Kjetil Igland 1992–1998
 Steinar Nielsen 1998–2006
 Kjell Pihlstrøm 2006–2010
 Anders Sårheim 2010– 2016
 Morten Rød 2016–

Referanser

Sørlandet
Kultur i Agder
1. divisjon fotball for menn 1979

1. divisjon 1979 startet 22. april og sluttet 14. oktober.

Det ble spilt 22 runder. De tre nederste lagene rykket ned. Det ble gitt to poeng for seier og ett poeng for uavgjort.

Tabell

Kilder
rsssf.no

1. divisjon fotball for menn (1963-1990)
Fotball i Norge i 1979
Piranshahr

Piranshahr (persisk: پیرانشهر) er en by i Vest-Aserbajdsjan-provinsen i Vest-Iran. Ifølge Irans siste folketelling, foretatt i 2016, har byen en befolkning på  personer. Hele Shahrestanen (kommunen) Piranshahr har en befolkning på 138 864. Av disse tallet bor 43 148 i drabantbyer og landlige distrikter. Et annet estimat setter folketallet i selve byen på 125 000 personer.

Piranshahr er en av Irans eldste byer og dens grunnleggelse dateres tilbake til den pre-islamske æraen i Iran.

Byen har vært hjem for ulike etniske grupper i løpet av sin lange historie. Av denne grunn har demografien i byen gjennomgått en rekke endringer, mens i dag utgjør kurdere flertallet av befolkningen. Piranshahr har 94 % kurdere og 6 % aserbajdsjanere.

I Piranshahr produseres det mer enn 100 forskjellige granittmaterialer i forskjellige farger og teksturer.

Piranshahr er sentrum av Mukrian-distriktet.

Tidligere senior visepresident i Google og nåværende styreleder i Twitter, Omid Kordestani, er fra Piranshahr, men han vokste opp i Teheran.

Den tidligere profesjonelle iranske fotballspissen og treneren Khodadad Azizi er også født i Piranshahr.

Den tidligere keeperen Nasser Hejazi kommer også fra Piranshahr.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Iran
Provinsen Vest-Aserbajdsjan
Motion Picture Association of America

Motion Picture Association of America (MPAA), opprinnelig Motion Pictures Producers and Distributors Association, er en interesseorganisasjon i USA som ble dannet for å beskytte de store studioenes interesser. Organisasjonen består av medlemmer fra de såkalte «big seven», de største studioene i Hollywood: Buena Vista (Walt Disney Company), Sony Pictures, Metro-Goldwyn-Mayer, Paramount Pictures (Viacom), Twentieth Century Fox (News Corp), Universal Studios (NBC Universal), og Warner Bros. Pictures (Time Warner). Organisasjonen har laget et velbrukt frivillig ratingsystem for filmer.

Mål
MPAA sitt mål er å fremme interessen til filmindustrien gjennom lobbyvirksomhet. I de senere årene har fokus særlig på opphavsrett og strafferammene for dette, samt å utvikle nye systemer for digitale rettigheter.

Lederskap
I 1922 ble Will H. Hays innsatt av studioene som den første presidenten av Motion Picture Producers and Distributors of America. Hays var tidligere sjef i postverket og valgkampanjeleder for president Warren G. Harding. Han sto bak Production Code i 1930. Hayes gikk av 1945, og ble erstattet av Eric Johnston. Navnet ble da forandret til Motion Picture Association of America. Johnston var president gjennom den vanskelige svartelisteperioden i Hollywood, og beholdt stillingen til sin død i 1963. Ralph Hetzel virket som midlertidig leder frem til 1966. Mellom 1966 og 2004 var Jack Valenti president for gruppen, og har i USA blitt nærmest synonym med organisasjonen takket være sin lange ledertid og høye medieprofil. Han trakk seg tilbake 1. september 2004 i en alder på 82, og fikk Dan Glickman, tidligere landbruksminister under Bill Clinton, som sin etterfølger.

Kritikk
Noen av MPAA sine handlinger har vært kontroversielle. Blant annet har aldersgrensene deres mottatt mye kritikk. Det er vanlig for unge under 17 å få tilgang til filmer med R-sensur, og dermed blir denne sensuren undergravd. Mens en NC-17-sensur blir sett på som en kommersiell død for en film. Mange, deriblant filmkritiker Roger Ebert, har tatt til orde for et nytt system. 

Systemet fører til at mange filmmakere og studioer klipper og redigerer filmene sine slik at de passer inn i de forskjellige sensurgruppene. Volds- og sexscener kan bli klippet bort for å komme under NC-17, men man kan også krydre en film opp fra  G til PG for å vekke interessen hos eldre barn.

Sensursystemet
Det er i dag fem graderinger:
 G — General audiences: Alle kan se filmer
 PG — Parental guidance suggested: Noe innhold kan være uegnet for unge barn
 PG-13 – Parents strongly cautioned: Noe innhold kan være uegnet for barn under 13
 R — Restricted: Unge under 17 må ha følge av foreldre eller foresatte
 NC-17: Ingen under 17 har adgang (erstattet X-ratingen)

Når systemet ble innført i 1968, besto det av fire graderinger:
 G: Tillatt for alle
 M: Anbefalt for modne og voksne publikummere. 
 R: Alle under 17 må ha følge av en foresatt
 X: Ikke tillatt for noen under 18

Referanser

Eksterne lenker 
 

Organisasjoner fra USA
Opphavsrettsorganisasjoner
Etableringer i 1922
Jack Fjeldstad

Jack Fjeldstad (født 24. mars 1915 i Kristiania (dagens Oslo), død 4. september 2000) var en 
norsk skuespiller og sceneinstruktør.

Hans innsats i rollen som Jan Baalsrud i Ni liv (regi og manus Arne Skouen) førte blant annet til at filmen ble nominert til Oscar. Filmen er tidligere kåret til beste norske film.

Bakgrunn og virke 
Jack Fjeldstad debuterte som skuespiller i 1939 som «Trygve» i Ansikt til ansikt av Arne Skouen på Søilen Teater. I 1941 debuterte han på filmlerretet som kelner i Den forsvundne pølsemaker Denne filmen har fått betegnelsen «Norges største lattersuksess». Fjeldstad vekslet i det meste av karrieren mellom teateret og filmen. Han hadde et langt yrkesliv ved Nationaltheatret, og han var også tilknyttet Det norske teatret. Der fikk han Kritikerprisen for tittelrollen i Harold Pinters Vaktmesteren.

Jack Fjeldstad var den første teatersjef ved Hålogaland teater, men han trakk seg etter knapt ett år da det ikke var mulig å drive teater uten organisasjon og skuespillere. Han har også vært ansatt ved Folketeateret, Carl Johan Teatret og Stavanger Teater. Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1985 for sin innsats for norsk scenekunst og kulturliv. Han ble hedret med en spesiell ærespris under Amanda-utdelingen i 1987.

Han var gift med Inger Sofie Berg (født 1926) og far til skuespilleren Kjersti Fjeldstad (født 1952).

Filmografi 
 1936 – Lenkene brytes – Jan Heien
 1938 – Det drønner gjennom dalen – Streikebryter
 1939 – Gryr i Norden
 1941 – Den forsvundne pølsemaker – En kelner
 1942 – Jeg drepte! – Bagge, doktor
 1949 – Gategutter – Styggen
 1951 – Alt dette - og Island også – En mann
 1952 – Andrine og Kjell
 1953 – Selkvinnen
 1957 – Ni liv – Jan Baalsrud (nominert til Oscar-prisen)
 1960 – Det store varpet – Jon
 1965 – Lianbron – Eigil Thomsen 
 1966 – Skrift i sne – Journalisten
 1972 – Fleksnes Fataliteter – Hr. Lie
 1979 – Arven
 1987 – Etter Rubicon
 1989 – Kamilla og tyven II – Herr Ording
 1991 – Kvitebjørn kong Valemon
 1993 – Gull og grønne skoger

Jack Fjeldstads roller ved Nationaltheatret 
 1939 – Driftekaren – Paal
 1950 – Leirplassen – Toten
 1950 – Karusell – En Hovmester
 1960 – Den som vil seire – Petros, Partisanoffiser
 1960 – Gull og grønne skoger – Ivan Petrovitsj Vosmibratov
 1961 – Erasmus Montanus – Jeppe Berg, Erasmus' Far
 1961 – Reisen til Julestjernen – Julemannen
 1962 – Mannen fra igår – Frode Henriksen
 1962 – Svart Mandag – Cates

 Diskografi 
 Harmoni: Polarskibet Fram (1967)
 Colargol: Jeg er bjørnen Colargol (1974)
 Jahn Teigen & Herodes Falsk: Teigen synger Falsk (1975)
 Colargol: I Eventyrskogen og på Nordpolen (1975)
 Veslemøy Solberg, Anne-Marie Giørtz & Kaia Huuse: Jenter fra Jante – Tonesatte dikt av Aksel Sandemose'' (1999)

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
  

Norske skuespillere
Amandakomiteens Ærespris
St. Olavs Orden
Personer fra Oslo
Amandaprisen 1987
Fødsler i 1915
Dødsfall i 2000
2S3 Akatsija

2S3 Akatsija er en tidligere sovjetisk selvdrevet felthaubits, og kom i tjeneste på 1970-tallet.  I Vesten fikk den først betegnelsen M1973.  En 152 mm haubitser er hovedvåpenet.  Chassiset er basert på SA-4 Ganef luftvernsystem, men med ett hjul mindre enn denne.

Kjøretøyet er beltegående, og mannskapet sitter beskyttet i tårnet.

Varianter

Se også
 M109 – den amerikanskproduserte motparten

Kilder
 Christopher F. Foss: Jane's AFV Recognition Handbook

Referanser 

Selvdrevet artilleri
2S1 Gvozdika

2S1 Gvosdika er en sovjetisk/ukrainsk selvdrevet 122 mm haubitser. 

Chasisset til 2S1 Gvosdika er basert på MT-LB pansret personellkjøretøy og utstyrt med en 2A31 122 mm haubitser, som er en modifisert variant av haubitseren D-30, i et lukket tårn. Utviklingen av 2S1 ble satt i gang på slutten av 60-tallet. Produksjonen begynte i 1971 og de første eksemplarene ble operative i 1973. I 1974 ble 2S1 kjent i Vesten, og den fikk betegnelsen M1974 av NATO.

Beskrivelse 

Skroget er båtformet og relativt stort for å gi tilstrekkelig oppdrift for å gjøre 2S1 amfibisk. Beltene brukes for framdrift i vann og gir en fart på opptil 4,5 km/t. Førerplassen er plassert foran til høyre og føreren er fysisk isolert fra resten av mannskapet med kontakt kun over det interne kommunikasjonssystemet. Motoren er plassert rett bak og til venstre for føreren. Haubitseren er plassert i et elektrisk drevet tårn bak på skroget. Tårnet, som rommer de restende 3 av mannskapet, har en lav profil og kan dreies 360°. Drivverket er utstyrt med pneumatiske støtdempere som også kan brukes til å senke eller heve kjøretøyet avhengig av terreng og er vanligvis utstyrt med belter med en bredde på 40 cm, men kan ustyres med belter med en bredde på 67 cm for kjøring i snø eller annen løs grunn. 2S1 er utstyrt med et system for beskyttelse mot ABC-våpen og nattsikter for fører og vognkommandør.

Hovedbestykningen er en 122 mm 2A31 haubitser, basert på en standard D-30 felthaubitser, som kan eleveres fra −3° til +70°. Ammunisjon inkluderer eksplosive proskjektiler med en vekt på 21,72 kg, som er vognens standard ammunisjon og har en rekkevidde på opp til 15 300 m, en hulladning til bruk mot stridsvogner, lysgranater, røykgranater, kjemiske ladninger og et rakettdrevet prosjektil med en rekkevidde på opptil 21 900 m.

Bruk og historie 

2S1 Gvosdika var i bruk av Sovjetunionen, og ble eksportert til Algerie, Angola, Bulgaria, Etiopia, Irak, Jugoslavia, Libya, Polen, Syria, Tsjekkoslovakia, Ungarn og Øst-Tyskland. Etter Sovjetunionens oppløsning var 2S1 også i bruk i en rekke av de tidligere sovjetrepublikkene og en del tidligere østblokkland. Russland har fremdeles omkring 2 000 2S1 Gvosdika i bruk.

Selvdrevet artilleri
Analsex

Analsex er seksuelt samkvem der en av partene blir penetrert i endetarmen, enten med den andres penis, en analplugg, dildo, analkuler eller annen gjenstand.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Seksualitet
Horacio Elizondo

Horacio Marcelo Elizondo (født 4. november 1963 i Argentina) er en argentinsk fotballdommer. Han dømte i sommer-OL i Athen 2004. Han har også dømt også Copa América, VM-kvalifisering og hjemlig liga. Elizondo dømte også i VM i fotball 2006 i Tyskland, blant annet i finalen mellom  og . Dette var hans første VM. 

Elizondo var den første dømte både åpningskampen og finalen i et VM. Han gav tidlig i finalen straffespark til Frankrike som de scoret på. Han gav rødt kort til Frankrikes Zinedine Zidane i VM-finalen etter at Zidane skallet ned Italias Marco Materazzi i 2. ekstraomgang.

Kamper i VM 2006 som hoveddommer 
    -   (gruppespill)
    -    (gruppespill)
    -    (gruppespill)
    -    (kvartfinale)
    -    (finale)

Se også 
 Liste over fotballdommere som har dømt VM-finalen

Referanser 

Argentinske fotballdommere
Dommere i Fotball-VM 2006
Fotballdommere som har dømt VM-finalen
Personer fra Buenos Aires
Edna Krabappel

Edna Krabappel var en figur i TV-serien Simpsons som fikk sin stemme av Marcia Wallace. Hun var lærer ved Springfield barneskole og ansvarlig for fjerde klasse, der blant andre Bart Simpson, Milhouse Van Houten og Nelson Muntz går. Hun var helt åpenbart lei av læreryrket, og forsøker ofte å finne enkle veier ut, blant annet ved hjelp av tobakk og alkohol.

Hennes ektemann forlot henne til fordel for ekteskapsrådgiveren deres, og siden har hun vært involvert i flere forhold, blant annet med Apu Nahasapeemapetilon, Bob Terwilliger (Sideshow Bob) og Jeff Albertson. Hun hadde også et lenger forhold med Seymour Skinner, som hun en periode var forlovet med. I de siste sesonene varhun imidlertid blitt sett sammen med sin gamle flamme Moe Szyslak.

Hennes første opptreden var i seriens andre episode i januar 1990.

Hennes siste opptreden var i seriens 25 serie i oktober 2013. Marcia Wallace, som spilte henne, døde 25. oktober 2013.

Figurer i Simpsons

de:Figuren aus Die Simpsons#Edna Krabappel
Permittivitet



Permittivitet (elektrisk) 

Permittivitet (av lat.: permittere = tillate, overlate, la gå gjennom) er en avledet SI-enhet som angir motstanden som oppstår når et elektrisk felt ledes i en materie. Permittivitet er altså en materialegenskap for isolerende stoffer. Permittivitet ble tidligere kalt dielektrisitetskonstant.

For kapasitansen til en kondensator gjelder:

Hvor
C er kapasitansen i Farad, F
ε er den sammensatte permittiviteten i Farad per meter, F/m
A er det felles arealet for kondensatorens ledende flater, i 
d er avstanden mellom kondensatorens ledende flater, i meter, m

Her er ε0 en fysikalsk konstant og gjelder alle kondensatorer. Den kalles vakuumets permittivitet og har dimensjonen Farad per meter, F/m.

Faktoren εr kaller vi den relative permittiviteten. Denne er forskjellig for forskjellige stoffer og uttrykker hvor mye stoffet øker en kondensators' kapasitans i forhold til vakuum. Den er dimensjonsløs.
Den relative permittiviteten er en konstant, eller nær en konstant, for de fleste stoffer. Den er gjerne noe frekvensavhengig. Det finnes også stoffer som oppviser ulinære permittiviteter slik at verdien er en funksjon av feltstyrken.

Se også kondensator.

Relativ permittivitet for noen stoffer 

Elektromagnetisme

Elektrisitet
Materialegenskaper

lt:Dielektrinė skvarba
pl:Względna przenikalność elektryczna
Elektriske og magnetiske felt i stoff
Eilev Smedal

Eilev Smedal (født 10. juli 1889, død i 1938 i USA) var en spelemann fra Seljord i Telemark. Han var fra Flatdal, og var en av fem brødre som alle spilte hardingfele: Harald, Gunleik, Olav, Gregar og Eilev.

Han tok legeutdannelse og emigrerte i 1914, men holdt tradisjonen ved like i Amerika. Han spilte inn for voksrull i 1913 og 1914, før han reiste. Spillestilen hans skulle komme til å bety mye for Olav Groven.

I 1928 var han hjemme i Telemark igjen, og der etterlot han varige inntrykk gjennom personlighet og spell. Han hadde et svært utbrodert spill med mange forsiringer, som det ikke er lett å gjengi.  

I 1935 var han hjemme nok en gang, og denne gangen spilte han inn for Norsk rikskringkasting i regi av Eivind Groven. Innspillingene ble en verdifull kilde til Smedalsspelet, og var i flittig bruk. Før han reiste tilbake til Amerika fikk han spilt i flere bryllup i Telemark, og kom til å påvirke de yngre spelemennene der, spesielt Eivind Mo. 

Han døde i USA i 1938.

Referanser 

Norske folkemusikere
Personer fra Seljord kommune
Christian Sund

Christian Sund (født 28. desember 1978 i Vasa) er en finsk fotballspiller. Han spiller for den finske klubben FC Lathi. Sunds posisjon på banen er ving.

Sund kom til Stabæk før 2005-sesongen. Sund slet denne sesongen med lite spilletid og manglende tillit fra trener Jan Jönsson og gikk gratis til FC Lahti midt i 2006 sesongen. 

Sund har tidligere spilt for klubbene FC Lahti, Östers IF, Helsingfors IFK og Vaasan Palloseura. Han har én U21-landskamp for Finland.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finske fotballspillere
Fotballspillere for Östers IF
Fotballspillere for FC Lahti
Fotballspillere for Stabæk Fotball
Fotballspillere for Vaasan Palloseura
Personer fra Vasa
Rama

Guden Rama er den syvende Avatar  av Vishnu. Rama er en av hinduismens mest populære guder.

Rama  er  hovedpersonen i det indiske epos Ramayana;  en prins i Ayodha som en dag skulle arve tronen sammen med sin hustru Sita. Kongen hadde tre koner, men bare en av dem hadde en tronarving til sønn. Gjennom list fikk den ene konen kongen til å tro at han hadde lovet hennes sønn, Bharata, skulle bli konge. Kongen, som ikke ville bryte et løfte, fortalte dette til Rama. Rama trøstet kongen og fór i eksil med Sita og sin yngre bror, Lakshmana. 

Kongen døde like etterpå. Bharata ville ikke bli konge, og fór dermed til skogen der Rama holdt til, for å få ham tilbake. Rama ville ikke gjøre noe som stred mot farens løfte, og ble værende i skogen. Bharata tok Ramas sandaler og plasserte dem på tronen som et symbol på at Rama var ekte herskeren i landet. 

Mens Rama var i eksil jaktet han ned mange demoner. Sammen med apegeneralen Hanuman, og hans folk, beseiret de demonkongen på Lanka. Etter fjorten år i eksil, kom Rama tilbake og ble konge.

Rama er bilde på den perfekte sønn, Sita, den perfekte hustru og Lakshmana, den perfekte bror.

Helligdagen Ramanavami er til ære for Rama. Denne dagen feires 13 til 14. april.

For å komme ut til Lanka bygde Hanumans hær ifølge Ramayana ei bru fra fastlands-India til Sri Lanka. Denne eksisterer i dag og kalles Ramas bru. Ifølge tradisjonen utgjorde den en fastlandsforbindelse fram til 1500-tallet. Geologien støtter at man tidligere kunne krysse tørrskodd, men formasjonen er dannet naturlig.

Hinduistiske guddommer