alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Genieridium

se systematisk inndeling

Genieridium er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Små, ovale, blanke, mørke skarabider. Hodet har to korte tenner på forkanten. Kroppen er nokså tett kledt med korte, tykke, lyse, oppstående børster.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika, øst for Andesfjellene.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Understammen Scatimina
 Slekten Genieridium Vaz-de-Mello, 2008
 Genieridium bidens (Balthasar, 1938)
 Genieridium bordoni (Martínez, 1992)
 Genieridium cryptops (Arrow, 1913)
 Genieridium margareteae (Génier & Vaz-de-Mello, 2002)
 Genieridium medinae (Gill & Vaz-de-Mello, 2002)
 Genieridium paranense (Arrow, 1932)
 Genieridium zanunciorum (Vaz-de-Mello & Canhedo, 1998)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 2008
Sør-Amerikas insekter
Archibald Gracie IV

Oberst Archibald Gracie IV (født  i Mobile, Alabama, USA, død  i New York City, New York, USA) var en amerikansk forfatter, amatørhistoriker, investor og overlevende etter RMS «Titanic»s forlis. Han var den siste overlevende til å forlate skipet, og han berget seg selv ved å komme ombord i klappbåt B som fløt opp ned. Gracie har skrevet en populær bok om det han opplevde, og den er fortsatt i trykk den dag i dag. Boken het Sannheten om Titanic og ble først publisert i 1913. Her prøvde Gracie å identifisere hvem som satt i de ulike livbåtene.

Gracie har i ettertid blitt portrettert flere ganger, men mest kjent er han i Bernard Fox' tolkning fra James Camerons Titanic.

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 Encyclopedia Titanica-biografi

Historikere fra USA
Investorer
Sakprosaforfattere fra USA
Personer fra USA av skotsk opphav
Personer fra Mobile
Passasjerer og mannskap ombord på RMS «Titanic»
Overlevende fra Titanic-forliset
Delopleurus

se systematisk inndeling

Delopleurus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
Små (3,5-6 millimeter), høyt hvelvede, blanke, brunsvarte til svarte skarabider.
Sett fra siden gjør dekkvingenes ombøyde ytterkant (epipleura) et påfallende slyng litt bak roten. Forbeina har påfallende kraftige, nærmest trekantede legger. Hodet har vanligvis fire tenner ved forkanten. Pronotum er mer eller mindre trapesformet, omtrent dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er omtrent så lange som til sammen brede. Flygevingene er velutviklede.

Levevis 
Lite er kjent med sikkerhet om biologien til disse billene, men det er sannsynlig at de lever på sopp i slekten Termitomyces, som igjen er knyttet til termitter.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika og India.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Slekten Delopleurus Erichson, 1847
 Delopleurus darrenmani Frolov, 2014
 Delopleurus fossatus Frolov, 2014
 Delopleurus gilletti Janssens, 1939
 Delopleurus krikkeni Frolov, 2014
 Delopleurus naviauxi Frolov, 2014
 Delopleurus parvus Sharp, 1875
 Delopleurus pubescens Frolov, 2014
 Delopleurus pullus Boheman, 1857
 Delopleurus striatus Arrow, 1931

Kilder 
 Frolov, A.V. 2014. Revision of the genus Delopleurus Boheman (Coleoptera: Scarabaeidae: Scarabaeinae) with description of new species from Africa. Journal of Natural History

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Møkkskarabider
Dyr formelt beskrevet i 1847
Ingeborgs gate (Oslo)

Ingeborgs gate (7-9, 2-8) er en vei på Vålerenga i bydel Gamle Oslo. Den går fra Strømsveien til Danmarks gate.

Gaten fikk navn i 1879 etter Ingeborg Belesdatter i Sagaen om Fridtjov den frøkne.

Kilder

Eksterne lenker
 

Vålerenga
Veier i Oslo oppkalt etter kvinner
Harold Bride

Harold Sydney Bride (født  i London i England, død  i Glasgow i Skottland) var andretelegrafist ombord på passasjerskipet RMS «Titanic» under den katastrofale jomfruturen i april 1912. Etter sammenstøtet med isfjellet klokken 11.40 lokal tid hadde Bride og førstetelegrafist Jack Phillips ansvaret for å varsle nærliggende skip om faren de var i. De brukte opprinnelig CQD, men de benyttet også muligheten til å bruke det nye nødsignalet SOS. Dette var ikke historiens første SOS, men en av de første gangene det ble tatt i bruk.

Under første verdenskrig tjenestegjorde Bride som telegrafist på dampskipet «Mona’s Isle», og i 1922 flyttet han til Glasgow og ble en selger. Han fikk i sitt ekteskap med Luciy Downie tilsammen tre barn: Lucy i 1921, John i 1924 og Jeanette i 1929.

Harold Bride døde av lungekreft 29. april 1956.

Referanser

Litteratur 
 

Briter fra første verdenskrig
Personer fra London
Overlevende fra Titanic-forliset
Passasjerer og mannskap ombord på RMS «Titanic»
Ubåttjenesten

Undervannsbåtvåpenet, også kalt ubåtvåpenet og ubåttjenesten, er en del av Sjøforsvaret.

Sjøforsvaret har per 2020 seks undervannsbåter av Ula-klassen. Ubåtene gjør det mulig for Sjøforsvaret å operere i hele det maritime domenet. Fartøyene kan operere skjult under vannoverflaten over lengre tid og er vanskelige å oppdage. Dette gjør ubåtene til Sjøforsvarets mest avskrekkende kampsystem, sett fra potensielle fienders ståsted.

Undervannsbåtkapasitet etter 2020 
Dagens seks Ula-klasse-ubåter ble innfaset i perioden 1989–1992, og fartøyene er konstruert for en levetid på 30 år. I februar 2014 vedtok regjeringen å kjøpe nye ubåter, fremfor å forlenge levetiden til Ula-klassen.

Forsvarets logistikkorganisasjon gjennomførte i perioden 2012–2013 en markedsundersøkelse opp mot aktuelle verft; DCNS (Frankrike), Fincantieri (Italia), Navantia (Spania), ThyssenKrupp Marine Systems (Tyskland). Kockums (Sverige) og Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering (DSME-Sør-Korea).

I februar 2017 meldte regjeringen at Tyskland er valgt som strategisk samarbeidspartner for nye ubåter. Ubåtene vil være basert på det tyske 212-designet som allerede er i tjeneste både i Italia og Tyskland. Samarbeid med Tyskland inkluderer i tillegg industrielt samarbeid med norske selskaper. Til sammen skal Norge kjøpe fire nye ubåter.

Planen er å få på plass en felles kontrakt for nye ubåter i 2020. Dette muliggjør en innfasing av nye ubåter fra 2025 og frem mot 2028, noe som igjen bidrar til at Norge kan opprettholde en kontinuerlig ubåtkapasitet når Ula-klassen fases ut.

De nye ubåtene skal ha sin hovedbase på Haakonsvern Orlogsstasjon, med fremskutt base i Ramsund orlogsstasjon.

Referanser

Eksterne lenker 
 Forsvaret.no – Ula-klassen 
 Forsvarsmateriells prosjektside 

Marinen
Artikler i sjøfart-prosjektet
Marinens logistikkommando

Marinens logistikkommando (MLK) er en avdeling i Marinen som skal støtte avdelingens kampfartøy og landavdelinger i daglig drift, under øvelser og operasjoner.

Avdelinger sørger for teknisk vedlikehold, drivstoff, ammunisjon, proviant, forbruksmateriell, re­servedeler og tjenester innen økonomi og ledelse. Oppdraget er å gi Marinen økt tilgjengelighet og utholdenhet gjennom å utføre logistikk­operasjoner der kampfartøyene befinner seg.  

Operasjonskonseptene er derfor basert på mo­bilitet og fleksibilitet. Under lengre øvelser og skarpe operasjoner vil avdelingen bli forster­ket med personell fra Forsvarets logistikkorganisasjon.

Fartøy  
Logistikkommandoens hovedfartøy er KNM «Maud» som kan bistå Marinens kamp­fartøyer med blant annet drivstofftilførsel. I tillegg er kystvaktfartøyene «Olav Tryggvason» og «Magnus Lagabøte» overført til Marinen.

Avdelingen drifter og vedlikeholder også KS «Norge» og har ansvaret for å bemanne fartøyet. KS «Norge» blir brukt av kongefamilien til offisielle representas­jonsoppgaver og private turer i inn- og utland.​

Andre avdelinger 
I tillegg til støttefartøyene bidrar også Logistikkbase Sjø (LBS) med støtte til kampenhetene.

Referanser

Eksterne lenker
 Pressemelding - Nytt logistikkfartøy
 KNM Maud - Teknisk Ukeblad

Marinen
Militær logistikk
Artikler i sjøfart-prosjektet
Stordalstunnelen (Etne)

Se også Stordalstunnelen i Fjord kommune i Møre og Romsdal.
Stordalstunnelen er en veitunnel på E134 i Etne kommune i Vestland. Tunnelen er 1190 meter lang, og skulle åpnes 30. oktober 2015. Åpningen ble utsatt til 7. mars 2016 på grunn av problemer med noen av natursteinsmurene.. Det ble gjennomslag i tunnelen 29. oktober 2014.
Stordalstunnelen ble sammen med flere andre tunneler på E134, for eksempel Åkrafjordtunnelen, Markhustunnelen og Rullestadtunnelen, delvis finansiert med bompenger. En bompengestasjon var plassert ved Langefoss fra 1991 til 2021.

Se også 
Nesetunnelen
Liste over veitunneler i Norge

Referanser

Veitunneler i Vestland
2016 i Norge
Tunneler åpnet i 2016
Veier i Etne
Tunneler på E134
Folkedalstunnelen

Folkedalstunnelen eller Folkedalstunellen er en veitunnel på fylkesvei 79 i Voss herad i Vestland (tidligere fylkesvei 7). Tunnelen er 1370 meter lang, og ble åpnet 10. november 2015. Det ble gjennomslag i tunnelen 29. oktober 2014.

Folkedalstunellen er offisielt navn vedtatt av Hordaland fylkeskommune som var byggherre. Tunnelen ble anlagt som del av rassikring av strekningen forbi Haukanesberget. Sammen med 965 meter veg kostet anlegget 274 millioner kroner.

Trafikkutvikling 
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden 2010.

Se også 
Liste over veitunneler i Norge
Veitunneler i Norge

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart

Veitunneler i Vestland
2015 i Norge
Tunneler åpnet i 2015
Veier i Voss
Tunneler på E134
Onoreidium

se systematisk inndeling

Onoreidium er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Små, avlangt ovale, blankt svarte skarabider. Hodet har to korte tenner ved forkanten. Pronotum er nakent, spredt og ganske kraftig punktert, forkanten er noe innbuktet slik at forhjørnene blir framtredende. Dekkvingene har markerte lengdefurer og korte, lyse, oppstående børster.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Panama og det nordvestlige Sør-Amerika (Venezuela, Ecuador).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Understammen Scatimina
 Slekten Onoreidium Vaz-de-Mello, 2008
 Onoreidium bottimeri (Howden & Young, 1981)
 Onoreidium cristatum (Arrow, 1931)
 Onoreidium howdeni (Ferreira & Galileo, 1997)
 Onoreidium ohausi (Arrow, 1931)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 2008
Besourenga

se systematisk inndeling

Besourenga er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

Utseende 
Små, blanke, brunsvarte skarabider. Pronotum og dekkvinger har spredte, korte, oppstående, lyse børster. Hodet har fire korte tenner ved forkanten. Pronotum er tett og kraftig, rynket punktert.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Paraguay og Bolivia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
 Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
 Understammen Scatimina
 Slekten Besourenga Vaz-de-Mello, 2008
 Besourenga amarillai (Aguilar-Julio, 2001)
 Besourenga horacioi (Martínez, 1967)
 Besourenga minutum (Saylor, 1935)
 Besourenga vejdovskyi (Balthasar, 1939)

Eksterne lenker 
 
 Liste over artene

Møkkskarabider
Biller formelt beskrevet i 2008
Sør-Amerikas insekter
Amidou Diop

Amidou «Mido» Diop (født 25. februar 1992) er en senegalesisk fotballspiller som spiller for Kristiansund Ballklubb. 

Han er en midtbanespiller som ble sett på som et veldig stort talent i Diambars i hjemlandet Senegal hvor han spilte offensiv midtbanespiller. Den hjemlige ligaen var en målfattig liga hvor Diop sto frem og viste målfarlighet. I hjemlandet kalles han Hamidou eller Mido. Han har vært på prøvespill hos Lyon og Nancy.

Diop signerte for Molde sommeren 2014. 2. november fikk han sin debut i Tippeligaen for Molde i kampen mot Strømsgodset.

Vårsesongen 2015 var Diop utleid fra Molde FK til Mjøndalen IF.

Vårsesongen 2016 var Diop utleid fra Molde FK til Kristiansund Ballklubb.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 altomfotball

Senegalesiske fotballspillere
Fotballspillere for Molde FK
Utenlandske fotballspillere i Norge
Scatec Solar

Scatec Solar ASA () er et norsk selskap som utvikler, bygger, eier og opererer solenergianlegg i lavkostland. De overtok også vannkraftverk etter et oppkjøp av SN Power i 2020 og endret samtidig sitt navn til kun Scatec.

Produksjon av elektrisk energi per år i selskapets anlegg:

I 2015 hadde selskapet anlegg i Tsjekkia, Sør-Afrika, Rwanda, Honduras og USA. I 2016 konstrueres et nytt anlegg i Jordan.

Selskapet har tidligere hatt anlegg i Italia og Frankrike.

Et av flere datterselskap av Scatec. I 2022 overtok Terje Pilskog ledelsen etter Raymond Carlsen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Solenergiselskaper
Nordic Political Science Assosiation

Nordic Political Science Association (forkortet NOPSA) er en statsvitenskaplig forening etablert i 1975. 

Stein Rokkan ved Universitetet i Bergen var organisasjonens første president. Foreningen er et samarbeidsorgan for de nordiske statsviterforeningene, blant annet Norsk statsvitenskapelig forening. NOPSA arrangerer sin konferanse Nordic Political Science Association Conference hvert tredje år. Konferansen arrangeres gjennom arbeidsgrupper. Den første konferansen ble organisert i Oslo i 1966. Foreningen utgir tidsskriftet Scandinavian Political Studies i samarbeid med forlaget Wiley.

Presidenter i NOPSA 

 Stein Rokkan, Universitetet i Bergen (1975)
 Henry Valen, Universitetet i Oslo (1976-1978)
 Nils Elvander, Universitetet i Uppsala (1978-1981)
 Gunnar Sjöblom, Københavns Universitet (1981-1984)
 Dag Anckar, ((Åbo Akademi) (1984-1987)
 Kjell A. Eliassen, Bedriftsøkonomisk Institutt, Oslo (1987-1990)
 Bo Särlvik, Göteborgs universitet (1990-1993)
 Finn Bruun, Aarhus Universitet (1993-1996)
 Jan Sundberg, Helsingfors Universitet (1996-1999)
 Nina Raaum, Universitetet i Bergen (1999-2002)
 Sten Berglund, Örebro universitet (2002-2005)
 Erik Albaek, Aarhus Universitet (2005-2008)
 Lauri Karvonen, Åbo Akademi (2008-2011)
 Oddbjørn Knutsen, Universitetet i Oslo (2011-2014)
 Ulrika Mörth, Universitetet i Stockholm (2014-2017)
 Flemming Juul Christiansen, Roskilde Universitet (2017-2021)

Eksterne lenker 
 Foreningens hjemmeside

Statsvitenskap
Etableringer i 1975
Annæus Schjødt d.y.

Annæus Schjødt (født 13. februar 1920, død 4. november 2014 i Oslo) var en norsk høyesterettsadvokat. Under andre verdenskrig var han flyger ved 331 skvadron.

Schjødt var sønn av Hedvig og Annæus Schjødt d.e., og valgte en juridisk karriere i likhet med faren og med farfaren Annæus Johannes Schjødt. Studiene ble avbrutt av andre verdenskrig. I 1941 kom han seg til Little Norway i Canada, der han fikk flygeropplæring. I august 1943 kom han til 331 skvadron, der han ble krigen ut.

Lillehammer-saken
Han var forsvarer for Sylvia Rafael etter Lillehammer-saken. Rafael slapp ut av norsk fengsel i mai 1975, de to giftet seg året etter og hun fikk deretter oppholdstillatelse i Norge. På grunn av faren for hevnaksjoner fra PLO hadde ekteparet i perioder politibeskyttelse og skjulte seg i hytta på fjellet. I minst ett tilfelle var agenter fra PLO i Norge og rekognoserte mens de ble holdt under oppsikt av norsk sikkerhetspoliti. Det norske utenriksdepartementet fikk Yasir Arafat til å love at det ikke skulle skje noe attentat på norsk jord. Ekteparet flyttet senere til hennes fødeland Sør-Afrika.

Utmerkelser 
For sin innsats under krigen er Schjødt dekorert med offiser av Order of the British Empire, Krigsmedaljen, Deltakermedaljen med rosett, Haakon VIIs 70-årsmedalje samt flere utenlandske dekorasjoner.

Bibliografi 
 Saken om den røde rubin. En hvitebok. 1958
 Mange liv. 2004  ISBN 82-05-32952-4

Referanser

Kilder 
 Hvem er Hvem 1973 
 Studentene fra 1938 - biografiske opplysninger, statistikk og artikler samlet til 25 årsjubileet 1963
 Spitfire Saga - bind IV. Wings forlag, 2013

Eksterne lenker 
 
 Sju norske veteraner tilbake der de kjempet for vår frihet  (Forsvaret.no 6. juni 2014, besøkt 4. november 2014)

Norske advokater
Norske flyvere fra andre verdenskrig
Anne Grethe Jeppesen

Anne Grethe Jeppesen (født 1. november 1957 i Florø) er en pensjonert norsk skytter. Hun er gift med Harald Stenvaag. Hun har 17 norgesmesterskap. Hun ble europamester i luftgevær i 1981 og nordisk mester i 1979 og 1981. Hun ble nummer fem i miniatyrgevær under OL i 1984 i Los Angeles og hun ble nummer 11 i 10 meter luftrifle. Hun representerte Vestre Bærum Salongskytterlag. Hun ble senere landslagssjef i skyting.

Medaljer i norske mesterskap

Se også 
 Liste over norgesmestere i rifleskyting

Referanser

Kilder 
 Norges Skytterforbunds årbøker

Eksterne lenker 
 

Norske skyttere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1984
Skyttere under Sommer-OL 1984
Personer fra Flora kommune
Fødsler i 1957
McAfrika

McAfrika var en hamburger solgt av McDonald’s. Den var i salg i Norge og i enkelte andre europeiske land, og mottok sterke negative reaksjoner i det norske markedet i 2002.

Hamburgeren var en del av kjedens «verden rundt»-kampanje, der nye hamburgere oppkalt etter land og verdensdeler var i salg en begrenset tid. De to første gangene McAfrika var i salg skapte den ingen negative reaksjoner, men da den for tredje gang ble nylansert høsten 2002 skjedde det til samme tid som mange land i det sydlige Afrika var rammet av en sultkatastrofe.

Flere norske bistandsorganisasjoner reagerte sterkt på at produktet ble satt tilbake på menyen samtidig som deler av Afrika var rammet av sult, og organisasjonene Redd Barna, Kirkens Nødhjelp, Norges Røde Kors, Plan og CARE Norge krevde at McDonald’s gav deler av fortjenesten til hjelpearbeid. Samtidig fikk McDonald’s støtte i det norsk-afrikanske miljøet, og Organisasjonen mot offentlig diskriminering og Afrikan Youth in Norway trakk frem at Afrika var mer enn bare sult og at det var positivt at navnet Afrika ble brukt i positiv sammenheng.

På tross av krav om at hamburgeren måtte trekkes fra markedet skjedde ikke dette. McDonald’s gikk derimot inn i et samarbeid med bistandsorganisasjonene, der de fikk lov til å dele ut dele ut informasjonsmateriale og sette ut innsamlingsbokser i restaurantene som solgte McAfrika.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde  av McAfrika-billboard i Møllergata, «adbustet»

McDonald’s
Hamburgere
2002 i Norge
Elsa Almås

Elsa Mari Almås (født 1954 i Sandnessjøen) er en norsk psykolog og professor, ansatt ved Universitetet i Agder. Almås har psykologutdanning fra Universitetet i Bergen fra 1976. Hun er også familieterapeut IAP og ble professor i sexologi i 2012. Hun er blant annet medlem av Adferdsmedisinsk Selskap og The Harry Benjamin Society og har styreverv i Executive Comittee i European Federation for Sexology. Almås har publisert en rekke artikler og fagbøker.

Hun er gift med Esben Esther Pirelli Benestad og bosatt i Grimstad.

Referanser 

Norske psykologer
Norske sexologer
Norske sakprosaforfattere
Lugalzagezi

Lugalzagesi var konge over den sumeriske bystaten Umma omkring år 2350 f.Kr. Han gjorde seg etterhvert til konge over hele det sørlige Mesopotamia, men ble beseiret og tatt til fange kort etter av dynasti- og imperiegrunnleggeren Sargon av Akkad.

Mesopotamia
Monarker
Sumer
Estadi Cornellà-El Prat

Estadi Cornellà-El Prat (katalansk uttale: ), også kjent under sponsornavnet Power8 Stadium i perioden 2014–2021, er et fotballstadion på grensa mellom kommunene Cornellà de Llobregat og El Prat de Llobregat i Catalonia. Det ble åpna 2. august 2009, etter en byggeperiode på tre år, og har en tilskuerkapasitet på 40 500. Det benyttes som hjemmebane av RCD Espanyol. Stadionet har Kategori 4 på UEFAs stadionrangering.

Bilder

Referanser

Eksterne lenker
 Estadi Cornellà-El Prat på RCD Espanyol sitt nettsted

Fotballstadioner i Spania
Idrettsanlegg i Catalonia
Byggverk fullført i 2009
Barcelona (provins)
Musée de Cluny

Musée de Cluny (egentlig Musée national du Moyen-Âge-Thermes-de-Cluny) er et museum i Paris som viser kulturgjenstander fra hovedsakelig fransk middelalder. Museet ligger i Latinerkvarteret i det sentrale Paris. Det ble museum i 1843.

Eksterne lenker 

 
 Les thermes de Cluny 
 Damen ved enhjørningen
  Mary Tudor Brandon, Herzogin von Suffolk, die mysteriöse Dame in der Dame à la Licorne?

Museer i Paris
5. arrondissement i Paris
Etableringer i 1843
Mollet del Vallès

Moller del Vallès (katalansk uttale: ) er en by og en kommune i comarcaet Vallès Oriental i provinsen Barcelona i Catalonia. Den befinner seg i dalen til elva Besòs og er et viktig transportknutepunkt nordover fra Barcelona. Kommunen hadde 52 484 innbyggere i 2012. Arealet er på 10,72 km².

I Moller del Vallès ligger skytebanen Camp de Tir Olímpic de Mollet, som ble benytta som arena under Sommer-OL 1992.

Eksterne lenker 
 
 Offisiell turistinformasjon

Byer i Catalonia
Kommuner i Catalonia
Barcelona (provins)
Ernst Manker

Ernst Mauritz Manker (opprinnelig Olsson, født 20. mars 1893 i Tjörn kommune, død 1. februar 1972 i Stockholm) var en svensk sameforsker og etnograf.

Faren var sjøkaptein og senere bonde. Ernst begynte først å abeide som bonde, men ønsket å studere. Han tok studentexamen som privatist i Lund 1921 og ble deretter fil.kand. fra Göteborgs högskola i 1924 med etnografi som hovedfag. Hans første jobb var ved Etnografiska museet i Stockholm, hvor han studerte afrikanske kulturer med vekt på Kongo. Dette ledet til boka Kristallbergens folk i 1929.

Studiereiser i samiske områder på 1920-tallet – særlig en vandring i 1926, og de personlige kontaktene der, førte til at samene og samisk historie ble hovedevne i hans virksomhet. Da en særskilt samisk avdeling ble etablert på Nordiska museet i 1939 ble han sjef der. På den tiden hadde var han allerede godt i gang med sitt hovedverk: Die lappische Zaubertrommel (2 bind, 1938 og 1950). I tillegg til et populærfaglig forfatterskap utga han også bøker som The nornadism of the Swedish mountain Lapps (1953), Lapparnas heliga ställen (1957) og Fångstgropar och stalotomter (1960). Ved siden av samiske emner studerte og skrev han også om hjembygda Tjörn.

Manker var formann i Svenska fjällklubben 1949-58, korresponderende medlem av Finsk-ugriska sällskapet fra 1942, æresmedlem av Royal Anthropological Institute 1947, æresdoktor ved Stockholms universitet 1953, og medlem av Skytteanska samfundet fra 1956.

Manker var ridder av Vasaordenen og offiser av den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen.

Referanser 

Svenske etnografer
Samisk historie
Æresdoktorer ved Stockholms universitet