alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Rabat

Rabat er hovedstaden i Marokko, og ligger ved elva Bou Regregs utløp. Byen er kjent blant annet for praktfulle hager og en rik og lang forhistorie. Det er er den tredje største byen i Marokko med rundt  innbyggere. I Rabat og områdene rundt byen bor det cirka 1,2 millioner mennesker. Rabat er også hovedstad for Rabat-Salé-Zemmour-Zaer-regionen.

Byen ble oppført på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder i 2012.

Historie 
Rabat har en forholdsvis moderne historie sammenlignet med den svært gamle nabobyen Salé. Den var den berbiske lederen og Almohadenes første kalif Abd al-Mu'min som grunnla byen som en ribat (kloster, festning) for å bruke den til angrep på Andalucía og å få kontroll over rivaler i Maghreb. Den fikk senere navnet ribat al-Fath (seierfestningen), som er grunnlaget for dagens navn.

Abd al-Mu'mins sønnesønn, almohadenes tredje kalif, Yaqub al-Mansur gjorde Rabat til hovedstad i sitt rike. Han bygget Rabats bymurer, en kasbah og begynte byggingen av det som var ment å bli verdens største moské. Ved hans død stoppet imidlertid byggingen opp; ruinene og Hassan-tårnet (minaret) står igjen i dag.

Utdanning 
 ESSEC Business School

Galleri 
Bilder fra gamlebyen i Rabat.

Vennskapsbyer 
  Betlehem, Palestina
  Tunis, Tunisia
  Honolulu, USA
  Stockholm, Sverige
  Bursa, Tyrkia
  Athen, Hellas
  Istanbul, Tyrkia
  Madrid, Spania
  Sevilla, Spania

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Steder i Rabat
 Rabat: Historie
 Turistportal
 Rabat Portal
  Lexicorient
 Rabat foto
 Rabat Post(avis)

Byer i Marokko
Hovedsteder i Afrika
Spillmagasinet

Spillmagasinet, eller SPMG, er et bloggmagasin for videospill utgitt av Mediehuset Nettavisen og Blogg.no. Tidligere har det vært et norsk nettmagasin publisert av Mediehuset Nettavisen. Spillmagasinet ble første gang utgitt 17. januar 2004, da under navnet Spillsonen.

TV-sendinger 
De fikk også et eget program på TV 2 (og TV 2 Zebra) som gikk fra 18. september 2004 til 13. juni 2006. TV-programmet gikk på lørdager og ble ledet av Thomas Strzelecki, Frode Haugen og Cathrine Riis Lilleaas.

Referanser

Eksterne lenker
 Spillmagasinet

Videospillnettsteder
Etableringer i 2004
Eskadre

En eskadre er en større flåtestyrke som opptrer som en enhet. En eskadre består normalt av flere skvadroner.

Et eksempel på en eskadre er den norske Marinen.

Sjømilitære avdelinger og forband
Militære organisasjonsformer
Hu Shi

Hu Shi  (forenklet kinesisk: 胡适, tradisjonell kinesisk: 胡適, pinyin: Hú Shì, Wade-Giles: Hu Shih, også kjent som  Shìzhī, født 17. desember 1891 i Shanghai i Kina, død 24. februar 1962 i Nangang på Taiwan) var en kinesisk filosof og essayist.

I januar 1904 ble hans ekteskap med Jiang Dongxiu arrangert. Hun var en analfabet med snørte føtter, ett år eldre enn ham selv. Bryllupet fant sted i desember 1917. 

Hu Shi fikk sin grunnutdannelse i Jixi i Anhui og i Shanghai. Han ble kåret til nasjonal mønsterstudent og den 16. august 1910 ble han sendt til USA for studier ved Cornell University og senere Columbia University. Der ble han kjent med professor John Dewey som gjorte et dypt inntrykk på ham, og han ble for resten av livet en forkjemper for pragmatisk evolusjonær forandring. Han tok doktorgrad i filosofi i 1917 og vendte hjem for å undervise ved Pekinguniversitetet. Der begynte han å skrive for tidsskriftet Ny Ungdom, og vokste i innflytelse. Han ble en av de ledende intellektuelle i 4. mai-bevegelsen og senere Ny Kultur-bevegelsen. Etterhvert sluttet han å skrive for Ny Ungdom og utgav på 1920-tallet en rekke politiske tidsskrifter og aviser sammen med sine venner. Han gjorde meget for å fremme litteratur på kinesisk dagligtale (baihua) slik at ikke den klassiske kinesiske litterære stil (wenyan) skulle være så dominerende. Han var medlem av det litterære selskap Nymåneselskapet.

Han var Republikken Kinas ambassadør til USA (1938–1942), kansler for Pekinguniversitetet (1946–1948) og senere (fra 1958) president for Academia Sinica i Taiwan, der han forble til sin død i Nangang, 71 år gammel.

Referanser

Litteratur 
 Martina Eglauer: Wissenschaft als Chance. Das Wissenschaftsverständnis des chinesischen Philosophen Hu Shi (1891-1962) unter dem Einfluss von John Deweys (1859-1952) Pragmatismus. Steiner, Stuttgart 2001. (= Münchener ostasiatische Studien; 79.) ISBN 3-515-07850-9
 Jerome B. Grieder: Hu Shih and the Chinese Renaissance. Harvard University Press, Cambridge/MA. 1999

Hu Shi
Kinesiske forfattere
Kinesiske redaktører
Kinesiske ambassadører
Ambassadører til USA
Personer fra Shanghai
Personer fra Xuancheng
Alumni fra Cornell University
Revisor

Revisor er en betegnelse på en person som utfører revisjon. I dagligtale tenker man som regel på en som går over regnskap og ser til at en bedrift har fulgt lover og regler for avleggelse av årsregnskapet. Revisoren kontrollerer også at innholdet i årsregnskapet er pålitelig slik at brukeren av regnskapet ikke tar feil beslutninger på grunnlag av tallene.

For å kunne revidere regnskap for revisjonspliktige må revisor enten være registrert revisor eller statsautorisert revisor. Forskjellen på disse ligger i utdannelsen der den registrerte revisor har 3-årig høgskoleutdannelse (universitetsgrad i revisjon) mens den statsautoriserte revisor i tillegg har Master i regnskap og revisjon (tidligere HRS). I tillegg til utdannelse ved høgskole er det krav om minst 3 års relevant praksis.

For å være oppdragsansvarlig revisor ved revisjon av børsnoterte selskap kreves det av Oslo Børs sine «Løpende forpliktelser for børsnoterte selskaper» statsautorisert revisor. Dette er den eneste forskjellen i autorisasjonen mellom registrert og statsautorisert revisor. I offentlig sektor brukes revisorer også til forvaltningsrevisjon.

Et revisjonsselskap skal bidra til at kapitalmarked, eiere, offentlige myndigheter og kreditorer har tillit til selskapet, og sikre at eierne mest mulig objektivt vet hva selskapet er verdt. Fordi revisor har nær kontakt med selskapers ledelse, regnes de ofte som å ha særlig tilgang til å gi ledelsen råd. På grunn av nære kundeforhold til store bedrifter, har mange revisjonsselskaper ekspandert til å drive med annen rådgivning enn tradisjonell revisjon. Derfor har mange tradisjonelle revisjonsselskaper utviklet seg til å bli generelle konsulentselskaper som også jobber med juridisk og økonomisk rådgivning, teknologi og strategi. Dette har i enkelte tilfeller ført til interessekonflikter hvor revisjonsselskap har hatt økonomisk egeninteresse å ikke gi korrekt revisjon av selskap de selger konsulenttjenester til.

Store internasjonale revisjonsselskap  
 PricewaterhouseCoopers
 Ernst & Young
 KPMG 
 Deloitte
 Arthur Andersen (nedlagt 2002)

Referanser

Litteratur 
 Trygve Gulbrandsen Revisorene kapittel 18 i Profesjonshistorier Pax 2014 ISBN 9788253037523
 Øystein Kock Johansen Verdien av tillit — Revisjonens historie Kagge 2015 ISBN 9788248914358

Eksterne lenker 
 Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av revisor
 Utdanning til revisor
 Kravene til godkjenning som registrert/statsautorisert revisor

Økonomiske beskjeftigelser
Revisjon
Sophie Gustafson

Sophie Gustafson (født 27. desember 1973 i Varberg i Sverige) er en profesjonell svensk golfspiller på Ladies European Tour (LET) og LPGA-touren. 

Hun ble profesjonell i 1992. I tre sesonger spilte hun på svenske Telia Tour i tillegg til at hun mottok enkelte sponsorinvitasjoner til turneringer på LET. I 1995 fikk hun full spillerett på LET, og fikk i sin første fulle sesong to topp-ti-plasseringer på tretten starter. Året etter kom den første seieren da hun vant Ladies Swiss Open. 

Den første seieren på LPGA-touren kom i 2000, da hun vant Chick-fil-A Charity Championship. Senere samme år vant hun Women's British Open, som anerkjennes som seier på begge tourene, og som major-turnering på LET. 

Gustafson har deltatt i samtlige Solheim Cup etter debuten i 1998. Av 31 matcher har hun vunnet 13, delt (spilt uavgjort) 5, og tapt 13, og tatt 15½ poeng.

Meritter

Seire på LPGA-touren 
 2009: CVS/pharmacy LPGA Challenge
 2003: Samsung World Championship
 2001: Subaru Memorial of Naples
 2000: Chick-fil-A Charity Championship, Weetabix Women's British Open

Seire på Ladies European Tour 
 2010: AIB Ladies Irish Open
 2007: De Vere Ladies Scottish Open
 2006: Siemens Austrian Ladies Open
 2003: Ladies Irish Open, HP Open, BT Ladies Open
 2002: Biarritz Ladies Classic
 2001: AAMI Womens Australian Open 
 2000: Ladies Italian Open, Waterford Crystal Irish Open, Weetabix Women's British Open
 1998: Donegal Irish Ladies' Open, Marrakech Palmeraie Open
 1996: Deesse Ladies' Swiss Open

Øvrige seire 
 1997: Thailand Open (Ladies Asian Tour)
 1998: Praia d'El Rey European Cup (lag),  Telia Ladies Finale (Telia Tour)
 1999: Praia d'El Rey European Cup (lag)
 2000: TSN Ladies World Cup Golf (lag)
 2003: World Matchplay
 2010: European Ladies Golf Cup (lagturnering, med Anna Nordqvist)
 2011: Communitat Valenciana European Ladies Golf Cup (lagturnering, med Anna Nordqvist)

Utmerkelser 
 LET Order of Merit: 2000, 2003, 2007, 2009
 Årets spiller på LET: 1998, 2000, 2003

Deltakelse i lagturneringer 
 Solheim Cup: 1998, 2000, 2002, 2003, 2005, 2007, 2009

Eksterne lenker 
 
 
 Profil hos Ladies European Tour

Svenske golfspillere
Solheim Cup-deltagere
Personer fra Varberg
Fødsler i 1973
Høyere revisorstudium

Høyere revisorstudium er en betegnelse på et studium som fører frem til tittelen statsautorisert revisor, forutsatt at alle kriterier fastsatt av Kredittilsynet er oppfylt. Fra høsten 2005 tilbys studiet som masterstudium (master i regnskap og revisjon) ved Norges Handelshøyskole i Bergen og Handelshøyskolen BI i Sandvika.

Eksterne lenker
 Kravene til godkjenning som registrert/statsautorisert revisor
 Høyere revisorstudium ved BI
 Høyere revisorstudium ved NHH

Norges økonomi
Utdanning i Norge
Revisjon
Amyotrofisk lateralsklerose

Amyotrofisk lateralsklerose omtales i Norge oftest med forkortelsen ALS. Sykdommen er kjent under flere navn, i USA kaller man den gjerne Lou Gehrig's disease etter baseballspilleren som fikk diagnosen i 1939. Et fransk navn på sykdommen er maladie de Charcot etter den kjente nevrologen Jean-Martin Charcot. I Storbritannia omtales den ofte synonymt med motornevronsykdom (motor neuron disease), i det ALS er den altoverskyggende hyppigst forekommende sykdom innenfor denne sykdomsgruppen. 

ALS er en nervesykdom som angriper motoriske nerveceller i ryggmargen og hjernen. Den er uhelbredelig, og behandlingen er i stor grad symptomatisk, det vil si at man ikke kan iverksette helbredende tiltak, kun tiltak som reduserer symptomene og plagene med sykdommen. Gjennomsnittlig levetid etter diagnosetidspunkt er 3–4 år, dog variasjoner fra 6 mnd. til mer enn 10 år er registrert. Sykdommen debuterer oftest etter 50-års alder. De fleste ALS-pasienter dør pga. sviktende pust/lungefunksjon siden kraften i pustemuskulaturen forsvinner. 15 % av tilfellene er arvelige, og arves nesten alltid etter et autosomalt dominant arvemønster, det vil si at det er nok med et gen for sykdommen i ett av kromosomparene, dog er recessiv arv kjent fra Skandinavia. Recessiv arv er når genet må være til stede i begge kromosomene i kromosomparet for å gi sykdom. I Norge forårsaker ALS i overkant av 100 dødsfall årlig.

ALS starter oftest asymmetrisk, gjerne med svakhet/klossethet i en hånd. Tilstanden rammer både det øvre og det nedre motorneuron, både det øvre mellom hjernen og ryggmargen, og det nedre mellom ryggmargen og muskelen. Dette kan gi opphav til et viktig klinisk funn: De dype senereflekser er ofte meget livlige, som uttrykk for skade av øvre motoneuron, samtidig som det ses perifere pareser og muskelatrofi. Pareser og atrofi (lammelser og svekket, tynnere muskulatur) i tillegg til fascikulasjoner (småskjelvinger) stammer fra skade av nedre motorneuron. Hos noen debuterer sykdommen med progressiv bulbærparese (tale- og svelgvansker). Disse pasientene har den dårligste prognosen. Det skal ikke forekomme sensoriske utfall (svekket berøringssans), og øyesymptomer og sfinkterproblemer(lukkemuskelproblemer) kommer svært sent i forløpet.

Det finnes imidlertid eksempler på mennesker som har levd i flere tiår med sykdommen, slik som fysikeren Stephen Hawking, som levde i over 50 år med sykdommen.

Behandling 
Som behandling gir man riluzol (Rilutek), en glutamathemmer, som det er vist forlenger livet med 8–10 mnd.

Det er mulig å holde en ALS-pasient i live ved hjelp av respirator når vedkommende ikke lenger klarer å puste selv. Japan er et av de landene som har gått lengst på dette punktet. Pasientene lever da nesten fullstendig uten muskelfunksjon siden stort sett alle motorneuronene er døde.

Referanser

Eksterne lenker 
 http://www.alsnorge.no
 ALS-Project – Programmer for personer som lider av ALS
 

Sykdommer i nervesystemet
På vei mot livet

På vei mot livet (originaltittel: Les Quatre Cents Coups) er en fransk dramafilm fra 1959, regissert av François Truffaut. Filmen var Truffauts debut som spillefilmregissør, og vant prisen for beste regi i Cannes i 1959.

Handling 
Antoine Doinel er en ung gutt som vokser opp i Paris, i løpet av 1950-tallet. Misforstått av foreldrene, og ofte plaget av en lærer på skolen på grunn av disiplin-problemer, stikker Antoine ofte vekk fra både hjemmet og fra skolen. Antoine stjeler en skrivemaskin fra stefarens arbeidsplass for å finansiere planene om å forlate hjemmet for godt. Men fordi han ikke klarte å selge maskinen, blir Antoine pågrepet i det han forsøker å returnere den.

Stefaren hans overlater Antoine til politiet, og Antoine må dele en celle i fengsel sammen med prostituerte og tyver. Antoines mor tilstår at ektemannen hennes ikke er Antoines biologiske far. Antoine blir plassert på et senter for ungdommer med problemer. Ved senteret spiller Antoine fotball sammen med de andre guttene, før han kommer seg under et gjerde og løper bort til havet - som han alltid har ønsket å se. Han når strandlinjen til havet, og løper ut i havet.

Rollebesetning 
 Jean-Pierre Léaud som Antoine Doinel
 Albert Rémy som Julien Doinel
 Claire Maurier som Gilberte Doinel
 Guy Decomble som fransklæreren
 Patrick Auffay som René Bigey
 Georges Flamant som Monsieur Bigey
 Pierre Repp som engelsklæreren

Antoine Doinel 
Dette er den første av totalt fem filmer om rollefiguren Antoine Doinel. Da Truffaut laget denne filmen så han ikke for seg at Doinel skulle dukke opp i flere filmer, men det skulle etter hvert vise seg at han skulle være med i hele fire filmer, tre helaftens og én kortfilm, etter På vei mot livet. Doinel spilles av samme skuespiller i alle filmene, Jean-Pierre Léaud, og vi følger ham fra han er 14 år gammel i På vei mot livet til han er 34 i L'amour en fuite.

Det er vanlig å se på Antoine Doinel som en til en viss grad selvbiografisk figur, som Truffaut blant annet har brukt for å fortelle om sin egen vanskelige barndom.

Andre filmer 
 Antoine et Colette (kortfilm, en del av antologien L'Amour à vingt ans fra 1962)
 Baisers volés (1968)
 Domicile conjugal (1970)
 L'amour en fuite (1979)

Priser 
I tillegg til å vinne prisen for beste regi på Filmfestivalen i Cannes i 1959, vant filmen blant annet kritikerprisen til New York Film Critics Circle samme år, og ble kåret til beste europeiske ved utdelingen av den danske Bodilprisen i 1960. Den var også nominert til beste originalmanus på den 32. Oscar-utdelingen i 1960, men ble slått av filmen Kryss på linjen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1959
Franske dramafilmer
Filmer regissert av François Truffaut
Sort-hvitt-filmer
Franskspråklige filmer
Fundamentalisme

Fundamentalisme er et begrep med uklart innhold, og med sterke følelser og assosiasjoner knyttet til seg i moderne bruk. Begrepet kan vise til minst fire forskjellige størrelser:

Fundamentalisme som bevegelse startet fra en gruppe protestantiske teologer I USA som utga en skriftserie de kalte «The Fundamentals» (fra 1909). I møte med tidens omtolkninger av kristen tro («modernismen») argumenterte disse teologene grundig for klassiske kristne dogmer som jomfrufødsel, Jesu oppstandelse, Jesu guddommelige natur, menneskets henfallenhet til synd osv. Altså å vende tilbake til troens fundament eller grunnlag. Denne gruppen «fundamentalister» – som har gitt navnet til bevegelsen – passer ikke inn i noen av de følgende, som har blitt assosiert med betegnelsen siden: 
Fundamentalisme kan forståes som en anti-vitenskapelig tolkning av religiøse skrifter. Spesielt i USA har religiøse grupper i det 20. århundre satt Darwins evolusjonsteori opp imot den kristne Bibelen. En alternativ forståelse av universets opphav er utviklet (ofte kalt «kreasjonisme»). Noen religiøse grupper (ikke nødvendigvis de samme) er skeptiske til moderne teksttolkning, og ønsker å lese Bibeltekster «som de står», uavhengig av historiske og vitenskapelige metoder. 
Fundamentalisme brukes i praksis ofte synonymt med fanatisme, kjennetegnet ved svart-hvitt-tenkning, mangel på saklighet og balanse, mangel på vilje til å forstå og respektere annerledes-tenkende. Slike tendenser finner man både i religiøse eller andre sammenhenger. 
Man kan også legge til en fjerde bruk av «fundamentalisme» som har dukket opp i de senere år: Det brukes om ekstremisme generelt, om politiske ideologier som er fiendtlig innstilt til omgivelsene og er villig til å bruke vold og terror for å fremme sine mål.

Begrepet «fundamentalisme» brukes i dag på mange forskjellige grupper og er et sterkt negativt ladet begrep. I debatt vil det være nyttig å presisere begrepet. 

Fundamentalisme handler ikke primært om bestemte religiøse idéer, men betegner en ny form for religion og en ny type religiøse ledere som best forstås som en reaksjon mot modernitetens prosesser.

Referanser

Se også
 Fundamentalisme i kristendommen, konservativ kristendom, evangelikalisme
 Fundamentalisme i islam, salafisme, ortodoks sunni-islam
  Fundamentalisme i jødedommen, haredisk jødedom, ultraortodoks jødedom
 Fundamentalisme i hinduismen
 Fanatisme
 Ortodoksi

Eksterne lenker 
 Professor Terje Tvedt om fundamentalisme i Aftenposten
 Utfyllende artikkel om fundamentalisme (dansk)
Hva er fundamentalisme? Religionsoraklene. https://religionsoraklene.no/hva-er-fundamentalisme/

Religion
Politikk
Politisk språk
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Koalisjon

Koalisjon (lat coalescere – gro sammen) er en midlertidig allianse mellom parter. 

En koalisjonsregjering er en koalisjon som består av flere politiske partier. Den kan være en flertallsregjering eller en mindretallsregjering. Et eksempel på en flertallsregjering er Norges såkalte rødgrønne koalisjonsregjering fra 2005 til 2013. En storkoalisjon er en koalisjonsregjering av de største partiene i parlamentet. Dette vil gjerne være det største borgerlige partiet og det sosialdemokratiske partiet. Eksempel på det er Angela Merkels fjerde regjering.

Koalisjonen av villige beskriver deltakere i militære intervensjoner hvor FNs sikkerhetsråd ikke har blitt enige om en fredsbevarende operasjon. Eksempel på det er den USA-ledede koalisjonen som deltok i krigen i Irak.

Eksterne lenker 

Politiske ord og uttrykk
Latinske ord og uttrykk
Kjøtve den rike

Kjøtve den rike (eller: Kjotve) (født ?, død ca. 872) (norrønt Kjøtvi hinn auðgi) var småkonge i Agderfylkene.  Han var andre generasjon etter Harald Granraude og en av kong Harald Hårfagres hovedmotstandere i slaget i Hafrsfjord.

Etter at Harald Hårfagre hadde nedkjempet Vestlandet ble det en reisning mot ham sør i Norge. Sammen med en del andre småkonger reiste Kjøtve en hær, og kong Harald møtte dem i Hafrsfjord. Med seg hadde Kjøtve sønnen sin, Tore Haklang (Kjøtvesson), som etter sigende var en slåsskjempe. I Harald Hårfagres saga i Heimskringla skriver Snorre Sturlason:

Der lå alt kong Harald med sin hær; det ble straks et stort slag; kampen var både hard og lang, men enden ble at kong Harald vant seier, og kong Eirik og kong Sulke og Sote jarl, bror hans, falt. Tore Haklang hadde lagt sitt skip mot kong Haralds, og Tore var en stor berserk; der ble det en skarp og hard strid før Tore Haklang falt; da var hele skipet hans ryddet. Da flyktet kong Kjøtve også, opp på en holme, der det var lett og verge seg. Siden flyktet hele hæren deres, noen om bord i skipene, men noen løp opp på land og tok landevegen sør over Jæren.

Kjøtve er også nevnt i Torbjørn Hornkloves kvad om Harald Hårfagre, Haraldskvedet.

Kjøtve flyktet mot slutten av slaget til en bygdeborg på «holmen», etter at sønnen hans hadde falt. Dette er antageligvis bygdeborgen på Ytraberget i Sola kommune. I dag er Ytraberget ikke en holme, men en halvøy med tydelige ruiner fra en bygdeborg. Da Harald tok over bygdeborgen flyktet Kjøtve videre innover i Sørnesvågen, og deretter videre nedover Jæren mot hjemtraktene Agder.

Etter dette nevner ikke Snorre Kjøtve mer. Etter Hafrsfjord var det ikke lenger krefter som motarbeidet kongen.  Muligens var Kjøtve en av dem som Snorre nevner sporadisk: «Mange stormenn i Norge flyktet fredløse for kong Harald og fór i vesterviking». I motsatt fall var han kanskje blant de «mange av stormennene som gikk i kong Haralds tjeneste også, og ble hans menn og bygde landet med ham». Sannsynligvis var Kjøtves tid ute, og da sønnen Tore Haklang var drept døde Kjøtves ætt ut med ham.

Referanser

Litteratur 
 Torgrim Titlestad: Slaget i Hafrsfjord (bok).

Eksterne lenker 

Nordmenn fra vikingtiden
Norske småkonger
800-tallet
Sportsrevyen

Sportsrevyen var et norsk sportsprogram som ble sendt ukentlig på NRK-TV fra 1960 til 2022. Programmet var en oppsummering av siste ukes begivenheter på idrettsfronten, hovedsakelig i Norge. Det gikk på søndagskvelder på NRK1 og varte vanligvis rundt en halvtime. Den 30. november 2022 ble det kjent at programmet av økonomiske årsaker var lagt ned. 

Den første sendingen gikk 18. september 1960 med Jarle Høysæter og Oddvar Foss som programledere.

Sportsrevyen var ved programmets opphør et av de eldste eksisterende TV-programmene på NRK. Siste program ble sendt 13. november 2022.

Programledere

Jarle Høysæter
Knut Bjørnsen
Knut Th. Gleditsch 
Per Jorsett 
Øivind Johnssen 
Rolf Rustad 
Finn Søhol
Arne Scheie 
Jon Herwig Carlsen 
Gunnar Grimstad 
Per Ståle Lønning 
Henning Rivedal 
Sylfest Lomheim
Rolf Hovden
Sølve Grotmol 
Terje Dalby 
Tor Aune
Hallvard Flatland 
Kjell Kristian Rike 
Karen-Marie Ellefsen
Dag Erik Pedersen 
Frode Stang
Halvor Lea
Ove Eriksen 
Audhild Gregoriusdotter Rotevatn
Hanne Marie Brevik 
Pål Gordon Nilsen 
Ingerid Stenvold
Espen Graff
Line Andersen
Brit Susann Michaelsen
Ida Nysæter Rasch
Anne Elgård Rimmen
Marianne Kvamme Amengual
Andreas Hagen
Ole Rolfsrud
Kaia Snare
Emil Gukild
Carina Olset
Gunnar Grindstein
Samantha Skogrand
Hans Henrik Bårtvedt
Carl Andreas Wold

Referanser

Eksterne lenker

TV-produksjoner på NRK
Norske sportsprogrammer på TV
Norske TV-serier fra 1960-årene
Norske TV-serier fra 1970-årene
Norske TV-serier fra 1980-årene
Norske TV-serier fra 1990-årene
Norske TV-serier fra 2000-årene
Norske TV-serier fra 2010-årene
Norske TV-serier fra 2020-årene
Etableringer i 1960
Opphør i 2022