alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Alta lufthavn

Alta lufthavn (nordsamisk: Áltá, kvensk: Alattio) eies og drives av Avinor AS. Lufthavnen ligger ved bydelen Elvebakken, 4 km øst for Alta sentrum.

Flyplassen ble åpnet 4. mai 1963, sammen med Kirkenes lufthavn, Høybuktmoen og Lakselv lufthavn, Banak. Opprinnelig ble flyplassen betjent av SAS med Convair CV-440 fly, men i 1969 ble Douglas DC-9 jetfly satt i drift på ruter til Alta, Banak og Høybuktmoen.

Per 2021 betjenes flyplassen av både SAS, Widerøe og Norwegian. På begynnelsen av 2000-tallet ble det klart at Alta lufthavn måtte få nytt terminalbygg. Det nye terminalbygget ble tatt i bruk 23. august 2009, men ble offisielt innviet i september 2009.

Flyplassen betjente 378 891 passasjerer i 2017, mot 303 828 i 2004. Alta lufthavn er dermed den største lufthavnen i Finnmark målt i passasjertall. Flyplassen har én asfaltert rullebane på 2057 m. Flyplassen betjenes av flybuss og drosje.

Flyselskaper og destinasjoner

Innland

Charter

Referanser

Eksterne lenker
 Avinors side om Alta lufthavn
 World Aero Data side med tekniske data om Alta lufthavn 

Avinor-flyplasser
Flyplasser i Troms og Finnmark
Transport i Alta
Flyplasser åpnet i 1963
1963 i Norge
Byggverk i Alta
Bardufoss lufthavn

Bardufoss lufthavn (nordsamisk: Beardogoržži girdihámman) eies og drives av Avinor AS i samarbeid med Forsvarsbygg og Bardufoss flystasjon. Flystasjonen har også ansvaret for driften av den sivile Bardufoss lufthavn på vegne av Samferdselsdepartementet.

Veiavstander er ca. 2 km til Bardufoss sentrum, 29 km til Setermoen, 44 km til Finnsnes, 102 km til Narvik og 134 km til Tromsø.

I mars 2011 ble flyplassen «døpt» om til «Snowman International Airport». Navnet er ment til bruk for å promotere reisemålet utenlands.

Historikk
Bardufoss flystasjon er vert for Luftforsvarets Martim helikopterving (MHV). Flystasjonen ble åpnet i 1938 og er Norges eldste operative flystasjon. Den sivile delen av Bardufoss lufthavn ble åpnet i 1956 og betjente området fra Tromsø og sørover til Ofoten og Narvik.

På Fossmoen, litt lengre øst, finnes fremdeles rester etter en tidligere rullebane. Denne rullebanen var ca. 1300 meter lang, hadde retninger 17/35 og koordinater .

Flyselskaper og destinasjoner

Innland

Referanser

Eksterne lenker
 Avinors side om Bardufoss lufthavn
 Bardufoss lufthavn på norskeflyplasser.no

Avinor-flyplasser
Flyplasser i Troms og Finnmark
Samferdsel i Målselv
Byggverk i Målselv
Flyplasser åpnet i 1938
Flyplasser åpnet i 1956
Kirkenes lufthavn, Høybuktmoen

Kirkenes lufthavn, Høybuktmoen (IATA: KKN, ICAO: ENKR, nordsamisk: Girkonjárga, kvensk: Kirkkoniemi) eies og drives av Avinor. Lufthavnen ligger på Høybuktmoen omtrent 10 km fra Kirkenes, i Sør-Varanger kommune i Finnmark

I 1941 etablerte tyskerne to rullebaner på Høybuktmoen, på 1 000 og 1 200 meter. Disse ble etablert av hensyn til de tyske angrepene på Sovjetunionen. Det som den gang ble etablert som den korteste rullebanen (omtrentlig retning 15/33) er ikke lengre i drift, men deler av den fungerer i dag som taksebane delta.

Da tyskerne trakk seg tilbake ble flyplassen ødelagt, men den ble i etterkrigsårene gjenoppbygget og rullebanene utvidet til henholdsvis 1 270 og 1 600 meter. I 1963 ble Høybuktmoen lufthavn, sammen med Alta lufthavn og Banak lufthavn i Lakselv, innlemmet i det nasjonale stamrutenettet.

Flyselskaper og destinasjoner

Innland

I tillegg har Babcock Scandinavian AirAmbulance base i Kirkenes, med ett Beech King Air 250-fly stasjonert ved lufthavnen. Dette fungerer som ambulansefly og benyttes i stor grad i beredskap for  Øst-Finnmark.

Referanser

Eksterne lenker
 Avinors side om Kirkenes lufthavn, Høybuktmoen
 Reasfaltering av Kirkenes lufthavn på Veidekkes nettsted

Avinor-flyplasser
Flyplasser i Troms og Finnmark
Samferdsel i Sør-Varanger
Byggverk fullført i 1963
Byggverk i Sør-Varanger
Flyplasser åpnet i 1941
Båtsfjord lufthavn

For den nå nedlagte lufthavnen med samme navn, se Båtsfjord lufthavn (1973–1999).
Båtsfjord lufthavn (IATA: BJF, ICAO: ENBS, nordsamisk: Báhcavuonna) er en regional lufthavn i Båtsfjord kommune i Finnmark, og eies og drives av Avinor AS.

Widerøe betjener Båtsfjord lufthavn med hovedsakelig to daglige avganger til Vadsø og Kirkenes, samt to daglige avganger til Hammerfest og Tromsø. I tillegg er det én daglig avgang til Berlevåg, Mehamn, Honningsvåg og Vardø. Fra Kirkenes og Tromsø er det korresponderende videreforbindelse til blant annet Oslo.

Båtsfjord lufthavn er Norges nyeste lufthavn og ble åpnet 9. september 1999 med terminalbygg og en rullebane på 1000 meter. Fra 1973 til 1999 hadde Båtsfjord en flyplass med grusdekke i Båtsfjorddalen. Twin Otter-fly ble brukt her helt fram til den nye flyplassen ble åpnet, og Widerøe kunne begynne å betjene Båtsfjord med Dash 8-fly.

Avinor bekymrer seg for at det fra 2030 ikke finnes nye fly å kjøpe med mer enn 19 seter som kan operere på slike små rullebaner. Når Dash-8-flyene tas ut av drift i 2025 er planen for Båtsfjord og andre små lufthavner å fly med småfly med 10-19 plasser, og forlenge lufthavner med fler passasjerer. Båtsfjord har 26 000 passasjerer hvilket tilsvarer 36 per retning og dag.

Flyselskaper og destinasjoner

Innland

Referanser

Eksterne lenker 
 

Avinor-flyplasser
Flyplasser i Troms og Finnmark
Samferdsel i Båtsfjord
Byggverk i Båtsfjord
Flyplasser åpnet i 1999
Fagernes lufthavn, Leirin

Fagernes lufthavn, Leirin (IATA: VDB, ICAO: ENFG) var en sivil, regional flyplass som ligger i Nord-Aurdal kommune i Valdres i Innlandet. Flyplassen eies av Avinor AS, og ble åpnet i 1987. Den hadde 7 812 passasjerer i 2011. 3 781 av disse var fast rutetrafikk, resten chartertrafikk fra utlandet. Flyplassen ble stengt fra 1. juli 2018.

Flygninger

Rutefly
Inntil 1. april 2016 opererte Air Norway med 2 avganger daglig mandag til fredag, 1 avgang søndag til Oslo lufthavn.

Air Norway benyttet en 19 seters Fairchild Metro 23 på ruta, operert av det danske flyselskap North Flying

Charter
Vinteren 2013/2014 tilbød den engelske turoperatøren Crystalski charter fra London-Gatwick til Fagernes.
Turistene som kom til Fagernes lufthavn reiste videre til destinasjonene Geilo, Hemsedal og Beitostølen.

Nedleggelse 
Etter forslag fra Regjeringen i 2015 skulle Avinor drive Fagernes lufthavn som en ren charterlufthavn fra 1. april 2016 og frem til 1. januar 2019. Deretter skulle driften overføres til lokale aktører. Forutsetningen for dette var at Luftfartstilsynet forlenget driftstillatelsen og at lokalt næringsliv dekket deler av Avinors kostnader i 2017 og halvparten av Avinors kostnader i 2018. Avinor lykkes ikke å finne lokale interesser som ville støtte økonomisk, og i stortingsproposisjon 87S (2017-2018) ble det konkludert at Avinor stenger Fagernes lufthavn Leirin fra 1. juli 2018.

Diverse
Fagernes lufthavn, Leirin er, med sine 822 moh., Nord-Europas høyest beliggende flyplass.
På grunn av flyplassens høye beliggenhet og lite trafikk ble den på folkemunne humoristisk omtalt som «Den himmelske freds plass»

Referanser

Eksterne lenker
 Avinors side om Fagernes lufthavn, Leirin 
 Fagernes lufthavn – offisielle hjemmesider
 Leirin på norskeflyplasser.no

Avinor-flyplasser
Flyplasser i Innlandet
Valdres
Samferdsel i Nord-Aurdal
Byggverk i Nord-Aurdal
Næringsliv i Valdres
Flyplasser åpnet i 1987
Thomaskirken i Leipzig

Thomaskirken i Leipzig (Thomaskirche) er velkjent som kirken der Johann Sebastian Bach var kantor fra 1723 til han døde i 1750. Sammen med Nikolaikirken er den hovedkirke i Leipzig. Ved luftangrepet 4. desember 1943 ble kirken sterkt skadet, men hurtig restaurert etter krigens slutt. I 1950 ble graven til Johann Sebastian Bach overflyttet fra Johanneskirken. Foran kirken står også et monument av Bach.

Eksterne lenker 
 www.thomaskirche.org

Lutherske kirkebygninger i Tyskland
Tidligere katolske kirker i Tyskland
Byggverk i Leipzig
Northrop B-2 Spirit

Northrop B-2 Spirit er et amerikansk bombefly utviklet på 1990-tallet. Det er bygget etter stealth-prinsippet og har en veldig lav radarprofil (trolig ca. 1/100 av B-52 og 1/10 av B-1B). Det er istand til å levere både konvensjonelle bomber og taktiske atomvåpen. Det er et av de dyreste flyene i verden, med en prislapp på rundt 2,2 milliarder dollar pr. fly.

B-2-flåten er basert på Whiteman Air Force Base i Missouri. Depotvedlikehold finner sted ved Oklahoma City Air Logistics Center, Tinker Air Force Base i Oklahoma. 

Kun ett B-2 har krasjet; det gikk i bakken like etter at det tok av fra en flybase på øya Guam 23. februar 2008. Pilotene rakk å skyte seg ut, og ingen mennesker omkom i ulykken.

Spesifikasjoner

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bombefly
Stealthfly
Firemotors jetdrevne luftfartøy
Northrop Grumman-luftfartøy
Avgangsvekt

Avgangsvekt er en uformell betegnelse på startmasse, på engelsk Take-off mass (TOM) som i luftfart brukes om massen til et  luftfartøy inkludert summen av alt og alle som er om bord i det starten (take-off) begynner. 

Maksimal startmasse, på engelsk maximum take-off mass (MTOM), eventuelt maksimal startvekt, er den høyeste massen et luftfartøy er beregnet å kunne ha i det starten begynner, når det er tatt hensyn til alle formelle krav i fartøyets konstruksjon/sertifisering, de rådende forhold (vind, høyde, temperatur), samt planlagt utflygingsrute.

I luftfart brukes masse som det formelt korrekte i slike sammenhenger, men regelverket sier at det fortsatt er akseptabelt å benytte vekt, siden det sjelden medfører fare for misforståelse i praksis.  

MTOM brukes også til beregning av luftfartøyets vekt- og wake turbulence-kategori (vingevirvelkategori) og deles opp i følgende vektkategorier:

 L (lett) – MTOM er mindre enn 7 000 kg
 M (medium) – MTOM er mellom 7 000 kg og 136 000 kg
 H (tung) – MTOM er mer enn 136 000 kg

Med få unntak er betegnelsen på vektkategori og vingevirvelkategori den samme.

Beslektede uttrykk 
Flyets bruttovekt (aircraft gross weight)
Produsentens tomvekt (manufacturer's empty weight)
Maximum zero-fuel weight
Operating empty weight
 Maksimal rampvekt (maximum ramp weight), som gjerne er et par hundre kilogram over MTOW
 Tomvekt (empty weight)
 Maksimum flyvekt (max gross weight)
 Fremre tyngdepunktsgrense (forward center of gravity limit)
 Bakre tyngdepunktsgrense (aft center of gravity limit)
 Minimum vekt i setet/setene (minimum weight in seat/seats)
 Maksimum vekt i setet/setene (max weight in seat/seats)
 Minimum drivstoffbeholdning (minimum fuel quantity)
 Maksimum drivstoffbeholdning (max fuel quantity)
 Maksimum tillatt hastighet, Vne (max speed (Velocity Never Exceed), Vne)
 Steilefart, Vso (stallspeed, Vso)
 Maksimum manøvrering, Va (Max manouvering speed, Va)
 Begrensende belastningsfaktor ved Va (Limiting load factor at Va)

Referanser

Se også 
 Luftfartsterminologi
 Liste over forkortelser brukt i luftfart
Luftfart
Stillhet

Stillhet er et totalt eller relativt fravær av lyd. Begrepet skildrer det motsatte av bråk. Omgivelser hvor lydnivået ikke overstiger 20 decibel betraktes som stillhet.

I mange kulturer benytter mennesker seg av stillhet for vise sin respekt for noe, eksempelvis sorg. Et minutts stillhet blir stundom holdt ved en minnemarkering etter en ulykke eller ved begravelser av offentlige personer.

En utstrakt gestus for å markere eller mane til stillhet eller taushet er sette en finger vertikalt framfor leppene. Mindre alvorlig kan man signalisere det samme ved å føre tommel og pekefinger langs leppene for å mime at munnen er stengt med glidelås.

Målt etter støyplageindeksen (SPI) står industri, bygge- og anleggsvirksomhet, flytrafikk og togtrafikk hver for 5% av den totale støyplagen.

Eksterne lenker 
 Miljøstatus i Norge: Stillhet i naturen
 Konferanse om stillhet og ro – verdier og kunnskap
  

Lyd
Norsk Flygelederforening

Norsk Flygelederforening (NFF) er et fagforbund for flygeledere i Norge som ble stiftet i 1973. Foreningen organiserer omkring 500 flygeledere i Norge. Rolf Skrede var foreningens formann fra 1983 til 2009, i totalt 26 år av foreningens 36 år lange historie. Nåværende leder er Robert Gjønnes fra Fauske, som ble valgt ved foreningens årsmøte 23. mars 2011

Eksterne lenker 
 Norsk Flygelederforening

Norske fagforbund
Norsk luftfart
Organisasjoner etablert i 1973
1973 i Norge
Baneretning

Baneretning er den retning som fly bruker til avgang og landing på en rullebane. Baneretningen som er i bruk kalles som regel bane-i-bruk (engelsk: Runway-in-use, som ofte forkortes RWY-in-use).

Bane-i-bruk er den baneretning som av kontrolltårnet ansees best egnet for bruk av avgang og landing for de luftfartøyer som skal trafikkere flyplassen. Et luftfartøy skal som regel foreta avgang og landing mot vindretningen, for å kunne minimere flyets hastighet i forhold til bakken (og dermed nødvendig rullebanelengde) og likevel ha nok hastighet i forhold til lufta det flyr i.

Kontrolltårnet tar i tillegg hensyn til værforhold, flyplassens utforming, rullebanens status samt innflygings- og landingshjelpemidler.

Baneretning angis som et to-sifret tall, som er baneretningen i grader (i forhold til magnetisk nord) rundet av til nærmeste ti-talls grader og med den siste nullen utelatt. For eksempel blir en baneretning på 188° angitt som 19 og 58° angitt som 06. Enkelte angivelser brukes ikke: Retning 00 (rett mot nord) brukes ikke, men angis som 36. Også 02/20 og 13/31 utelates, for å unngå forveksling. I stedet brukes 01 og 19 eller 03 og 21 avhengig av hva som er nærmest.

På de fleste rullebaner er det mulig å lande og ta av i begge retninger. Slike rullebaner har to angivelser, en for hver retning. Når en refererer til rullebanen som sådan, uten tanke på retning, brukes ofte begge baneretningene, slik at hovedrullebanen på Oslo lufthavn, Fornebu ble angitt som 06/24.

Om det finnes flere parallelle rullebaner, ville disse få en L(left), R(right), eller C(centre) etter tallbetegnelsen. eks. 19R

Se også 
 Flyplass
 Rullebane

Eksterne lenker 

 United States Aeronautical Information Manual – Federal Aviation Administration, utgis hvert år (engelsk)
 United States Airport/Facility Directory (d-AFD) – Federal Aviation Administration, utgis hver 56. dag (engelsk)

Lufttrafikktjeneste
Campione d’Italia

Campione d'Italia er en italiensk kommune i provinsen Como og regionen Lombardia og ligger ved Luganosjøen.

Campione d'Italia er en italiensk eksklave (ligger helt utenfor øvrig italiensk territorium) og utgjør en enklave i kantonen Ticino i Sveits. I luftlinje er det ca. 1 km til Italia, men pga. det vanskelige terrenget er veiavstanden 10 km.

Kommunen fikk status som en enklave da Ticino bestemte seg for å bli en del av den Sveitsiske Føderasjonen i 1798, mens innbyggerne i Campione bestemte at de fortsatt skulle være en del av Lombardia. Navnet d'Italia ble tilført under Mussolinis tid som fascistdiktator.

Valutaen i Campione d'Italia er sveitsisk franc, i motsetning til resten av Italia som bruker euro.

Se også 
Büsingen am Hochrhein, tysk enklave i Sveits.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Jan S. Kroghs Geosite: Om Campione d'Italia

Lombardia
Enklaver
Kommuner i provinsen Como
Gerhard Stoltenberg

Gerhard Stoltenberg (født 29. september 1928 i Kiel, død 23. november 2001 i Bonn) var en tysk politiker (CDU). Han var forskningsminister i de føderale regjeringene under Ludwig Erhard og Kurt Georg Kiesinger fra 1965 til 1969, og ble deretter ministerpresident i Schleswig-Holstein fra 1971, frem til han 1982 ble medlem av Helmut Kohls føderale regjering, først som finansminister (1982–1989) og deretter som forsvarsminister (1989–1992). Han gikk av som forsvarsminister som følge av en kontrovers rundt salget av panservogner til Tyrkia.

Stoltenberg tjenestegjorde som soldat i hæren fra 1944. Etter å ha fullført Abitur i 1949 studerte han historie, sosiologi og filosofi ved universitetet i Kiel, og ble dr. phil. i 1954. Deretter arbeidet han som forsker. I 1960 ble han professor. I 1965 og igjen 1969/1970 var han direktør for Kruppverkene i Essen.

Han hadde vært medlem av CDU siden 1947, og var formann for Junge Union mellom 1955 og 1961. Fra 1996 til sin død var han formann for Otto-von-Bismarck-Stiftung i Friedrichsruh. Stoltenberg døde i 2001 i Bad Godesberg like utenfor Bonn.

Fra 1971 til 1982 var han ministerpresident i Slesvig-Holsten, der Karl Otto Meyer tok opp kampen mot Stoltenberg som stilte seg helt avvisende til de politiske krav fra det danske mindretallet.

I egenskap av ministerpresident var han fra 1977 til 1978 president for Bundesrat. Fra 1982 til 1989 var Stoltenberg Tysklands finansminister og fra 1989 til 1992 forsvarsminister.

Helmut Kohl presset igjennom hans avgang som forsvarsminister etter en kontrovers rundt Tysklands salg av tanks til Tyrkia.

Referanser 

CDU-politikere
Tyske føderale ministre
Personer fra Kiel
Tyske forsvarsministre
Tyske finansministre
Tyske forskningsministre
Medlemmer av Forbundsdagen
Alytus

Alytus er den største bykommunen i Alytus fylke i Litauen.

Byen er spesielt kjent for en betydelig produksjon av kjøleskap, som eksporteres til hele verden, også til Norge, Sverige og Danmark. Byen har også hatt en stor bomullsproduksjon.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Litauen
Byer i Litauen
Alytus (fylke)
Magdalena Forsberg

Magdalena «Magda» Forsberg (født Wallin 25. juli 1967 i Örnsköldsvik) er en svensk tidligere skiskytter. Som aktiv deltok hun først på det svenske landslaget i langrenn før hun i 1993, som sin mann Henrik Forsberg gikk over til skiskyting. 

Hun vant sine to første verdensmesterskapstitler i 1997, på 15 km individuelt og i 10 km jaktstart. Frem til 2002 vant hun ytterligere fire titler. Den totale medaljehøsten fra verdensmesterskapene ble seks gull-, to sølv- og tre bronsemedaljer.

Forsberg var enda mer dominerende i verdenscupen, som hun vant sammenlagt hele seks år på rad, med 42 seire i enkeltrenn. I olympisk sammenheng lyktes aldri Magdalena Forsberg i samme grad. Hun fikk sine beste resultater i OL i Salt Lake City 2002 med to bronsemedaljer. Hun har blitt tildelt Radiosportens Jerringpris hele fire ganger, 1997, 1998, 2000 og 2001, som er rekorden for en svensk idrettsutøver.

Internasjonale skiskytingsresultater
Alle resultatene har International Biathlon Union som kilde.

Olympiske leker
2 medaljer (2 bronse)

*Jaktstart ble lagt til som øvelse i 2002.

Verdensmesterskap
12 medaljer (6 gull, 1 sølv, 5 bronse)

*Under OL-sesongene blir bare VM-konkurranser avholdt for øvelser som ikke er på det olympiske programmet.
**Lagøvelse ble fjernet som en øvelse i 1998, og jaktstart ble lagt til i 1997, mens fellesstart ble lagt til i 1999.

Individuelle seire
42 seire (7 normal, 13 sprint, 19 jaktstart, 3 fellesstart)

*Resultatene er fra UIPMB og IBU løp som innbefatter Verdenscupen i skiskyting, Verdensmesterskapet i skiskyting og Vinter-OL.

Se også 
 Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
  Resultatsoversikt hos IBU

Svenske langrennsløpere
Svenske skiskyttere
Verdensmestere i skiskyting
Olympiske bronsemedaljevinnere for Sverige
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1992
Langrennsløpere under Vinter-OL 1992
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1998
Langrennsløpere under Vinter-OL 1998
Skiskyttere under Vinter-OL 1998
Medaljevinnere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 2002
Skiskyttere under Vinter-OL 2002
Personer fra Örnsköldsvik
Deltakere under VM i skiskyting 1995
Deltakere under VM i skiskyting 1996
Deltakere under VM i skiskyting 1997
Deltakere under VM i skiskyting 1998
Deltakere under VM i skiskyting 1999
Deltakere under VM i skiskyting 2000
Deltakere under VM i skiskyting 2001
Deltakere under VM i skiskyting 2002
Pascal Couchepin

Pascal Couchepin (født 5. april 1942) er sveitsisk politiker og medlem av Forbundsrådet (Bundesrat), Sveits' regjering. Han har vært i regjeringen siden 1998. Han er hjemmehørende i Martigny i kanton Valais (tysk: Wallis) og representerer Freisinnig-demokratische Partei der Schweiz (FDP).

Han har vært innenriksminister fra 2003.

Referanser

Sveitsiske politikere
Personer fra kanton Wallis
Forbundspresidenter i Sveits
Hans-Rudolf Merz

Hans-Rudolf Merz (født 10. november 1942) er en sveitsisk politiker som har vært medlem av Forbundsrådet (Bundesrat, dvs. regjeringen) siden 2003. Han er hjemmehørende i Beinwil am See i kanton Aargau.

Merz representerte partiet Freisinnig-demokratische Partei der Schweiz (FDP) fram til 28. februar 2009, da dette partiet ble slått sammen med Sveits' Liberale Parti (LPS) til FDP. Die Liberalen, som han nå representerer. Han har vært finansminister siden 2004. Søndag 21. september 2008 ble han rammet av et hjerteinfarkt, hvorpå han omgående gjennomgikk en bypass-operasjon og lå 3 dager i kunstig koma på Bern universitetssykehus. Justis- og politiminister Eveline Widmer-Schlumpf fungerte som finansminister inntil Merz kunne gjenoppta sitt embete vel 5 uker senere, den 3. november.

I kalenderåret 2009 «amterte» Merz som sveitsisk forbundspresident. (Vervet går på rundgang mellom regjeringens medlemmer.)

Referanser

Eksterne lenker 

Sveitsiske politikere
Personer fra kanton Appenzell Ausserrhoden
Forbundspresidenter i Sveits
Fødsler i 1942
Christoph Blocher

Christoph Blocher (født 11. oktober 1940 i Schaffhausen) er en sveitsisk politiker og tidligere medlem av Forbundsrådet (Bundesrat), Sveits' regjering. Blocher har doktorgrad i jus og er milliardær. Han bygde opp formuen sin gjennom et firma i kjemibransjen, og har senere overlatt driften til sine barn.
Han satt i regjeringen fra 2003 til slutten av 2007.

Blocher var leder for Schweizerische Volkspartei (SVP) i kantonen Zürich 1997–2003 og var minister for Justis- og politidepartementet fra 1. januar 2004 til 1. januar 2008. Han har siden åttitallet opptrådt som partiets frontfigur, og blir oppfattet som en svært kontroversiell politiker. Derfor lot parlamentet være å gjenvelge ham som justisminister etter valget i 2007, på tross av at partiet hans hadde fått økt oppslutning.

Blochers kjernesaker:

 for et uavhengig og nøytralt Sveits (mot EU-medlemskap)
 for en liberal økonomi uten offentlig innblanding
 for et begrenset offentlig forvaltningsapparat (privatisering)
 for mer egenansvar blant borgerne 
 mot nye skatter og avgifter
 mot misbruk av trygd og asylrettigheter
 kriminalitetsbekjempelse

Referanser

Eksterne lenker 
 Blochers hjemmeside. (engelsk)
 SVP sin hjemmeside.
 Artikkel fra desember 2007 om utstemmingen av Blocher fra Forbundsrådet. (Aftenposten)

Sveitsiske politikere
Personer fra Schaffhausen
Christlichdemokratische Volkspartei der Schweiz

Christlichdemokratische Partei der Schweiz (CVP) er et politisk parti i Sveits.

Etter parlamentsvalget 2015 fikk CVP 27 av i alt 200 representanter i Nationalrat og 13 av 46 seter i Ständerat. Partiet har etter valget i 2015 2 av 7 plasser i Forbundsrådet, Sveits' regjering.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Sveits
Kristeligdemokratiske partier
Politiske partier etablert i 1912
1912 i Sveits
Schweizerische Volkspartei

Schweizerische Volkspartei (SVP) (fransk: Union démocratique du centre, italiensk: Unione Democratica di Centro, retoromansk: Partida populara Svizra) er et nasjonalkonservativt og høyrepopulistisk politisk parti i Sveits. Det er landets største parti.

SVP ble dannet i 1971, da Bauern-, Gewerbe- und Bürgerpartei (BGB) og Sozialpolitische Gruppe slo seg sammen. BGB hadde røtter tilbake til bondebevegelsen omkring den første verdenskrig. Med dette var SVP i begynnelsen et sentrumsorientert bondeparti. SVP fikk anslagsvis 11 % av stemmene i nasjonale valg i 1970- og 1980-årene. I 1990-årene gjennomgikk partiet dype strukturelle og ideologiske endringer, påvirket av partiets frontfigur, Christoph Blocher. Dette har i første rekke vært kjennetegnet av en politisk plattform med vekt på lov og orden, familieverdier, motstand mot sveitsisk EU-medlemskap samt en restriktiv innvandringspolitikk.

Ved valget i 2015 styrket SVP sin posisjon som det største partiet i Sveits' parlament med 29,4 prosent av stemmene og derved 65 av 200 representanter i Nasjonalrådet og 5 av 46 i Stenderrådet. I 2007 brøt Bürgerlich-Demokratische Partei Schweiz ut av SVP.

Ledere 

Albert Rösti 2016–d.d.
Toni Brunner 2008–2016
Ueli Maurer 1996–2008
Hans Uhlmann 1988–1995
Adolf Ogi 1984–1988
Fritz Hofmann 1976–1984
Hans Conzett 1971–1976

Referanser

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Sveits
Politiske partier etablert i 1971
1971 i Sveits