alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Curia Hostilia

Curia Hostilia i nærheten av Comitium på Forum Romanum var i republikkens tid det foretrukne samlingssted for det romerske senat. Ifølge overleveringen ble det bygget av Tullus Hostilius, den tredje romerske konge, og fikk derved sitt navn.

Bygningen bestod av et større indre rom hvor senatet møttes, av secretarium senatus, en møtesal spesielt for senatorer, dessuten chalcidicum, søylehallen foran forsamlingsrommet. Sulla utvidet det som diktator i 80 f.Kr. Sannsynligvis lå bygningen nord for Comitium.

Curia Hostilia var stedet for den lovstridige henrettelse av demagogen Lucius Appulejus Saturninus og hans tilhengere. Den brant ned i 52 f.Kr. da en opprørsk gruppe besatte bygningen og gjennomførte en likbrenning der av agitatoren Publius Clodius Pulcher. En gjenoppførelse ble iverksatt av Julius Caesar under hans diktatur og blew deretter kalt Curia Julia.

Eksterne lenker 
 Comitium, "The ancient political centre of Rome", dansk hjemmeside (men på engelsk), Seindal.dk, med mange fotos 
 Curia , senatsbygningen, fra AarhusKat-Gym.dk 

Forum Romanum
Rione Campitelli
Lovgivningsbygninger
Lotte Lie

Lotte Lie (født 6. september 1995 i Levanger) er en belgisk-norsk skiskytter som representerer Skatval Skilag nasjonalt og Belgia internasjonalt.

Hun tok NM-bronse i stafett under Norgesmesterskapet i skiskyting 2015, sammen med Ane Skrove Nossum og Tonje Marie Skjelstadås. Hun deltok for Norge under EM i skiskyting 2018, men fikk kun sjansen på normaldistanse der hun endte på en 52.-plass. Under Norgesmesterskapet i skiskyting 2018, tok hun NM-gull på stafett sammen med Marit Ishol Skogan og Tonje Marie Skjelstadås. Hun tok sin første individuelle NM-medalje under Norgesmesterskapet i skiskyting 2019, der hun tok bronse på fellesstart bak Eline Grue og Ingrid Landmark Tandrevold.

Lie representerte Belgia under VM i skiskyting 2020, og startet mesterskapet med 25.-plass på miksstafetten og 60.-plass på sprinten.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske skiskyttere
Belgiske skiskyttere
Norgesmestere i skiskyting
Deltakere for Belgia under Vinter-OL 2022
Skiskyttere under Vinter-OL 2022
Personer fra Levanger kommune
Deltakere under VM i skiskyting 2020
Deltakere under VM i skiskyting 2021
Janina Hettich

Janina Hettich (født 16. juni 1996) er en tysk skiskytter.

Hettich ble tatt ut på det tyske landslaget til EM i skiskyting 2019 i Minsk der hun tok sølvmedalje i miksstafett, på lag med Nadine Horchler, Lucas Fratzscher og Philipp Horn.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske skiskyttere
Deltakere under VM i skiskyting 2020
Deltakere under VM i skiskyting 2021
Regina Oja

Regina Oja (født 31. januar 1996 i Tallinn) er en estisk skiskytter, som representerte Estland under VM i skiskyting 2019 i Östersund og VM i skiskyting 2020 i Antholz.

25. januar 2020 tok Oja sin første pallplass i verdenscupen under den single miksstafetten i Pokljuka, på lag med Rene Zahkna.

Hun er datter til skiskytteren Kristjan Oja som deltok under Vinter-OL 1992.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Estiske skiskyttere
Personer fra Tallinn
Deltakere for Estland under Vinter-OL 2022
Skiskyttere under Vinter-OL 2022
Deltakere under VM i skiskyting 2019
Deltakere under VM i skiskyting 2020
Deltakere under VM i skiskyting 2021
Samskip

[[Fil:8412687 Samskip Frost 1985 2.jpg|miniatyr|Et av selskapets skip: MS «Samskip Frost» (utrangert i 2020) <ref>[https://www.samskip.com/news/today-we-say-goodbye-to-our-samskip-frost/ Samskip: Today we say goodbye to our Samskip Frost (publisert 20. januar 2020)] Besøkt 15. februar 2020</ref>]]

Samskip er et internasjonalt transportkonsern som ble stiftet i 1990 på Island. Selskapet har siden 2007 vært et nederlandsk konsern med hovedkontor i Rotterdam. Den norske avdelingen har hovedkontor på Lysaker. Samskip tilbyr multimodal transport - det vil si at ulike transportmetoder brukes for å frakte godset til mottaker. Selskapet eier skip, lastebiltilhengere, tog, godskonteinere og - siden 2013 - en egen jernbaneterminal på 140 000 kvadratmeter i Duisburg, Tyskland. I mai 2021 lanserte Samskip flyfrakt-tjenesten Samskip Air med base på Schiphol lufthavn i Amsterdam.

Samskip har vokst mye siden oppstarten, ofte ved oppkjøp av andre transportselskaper. I 2017 kjøpte Samskip opp det norske rederiet Nor Lines - som tidligere var en del av DSD-konsernet . Pr. 2022 er Samskip blant Europas største transportselskap med tilstedeværelse i 35 land.

 Historie 
Samskip har sitt utspring i Samband Line - et rederi stiftet i 1943 av Sambandið (Samband íslenskra samvinnufélaga) - en sammenslutningen av fiskerkooperativer på Island. Rederiets formål var da å sørge for å frakte fisk til markedene i Europa.

 Tidslinje 
 1943: - Rederiet Samband Line stiftet
 1991: - Samband Line omdannet til aksjeselskap og omdøpt Samskip Hf
 1993: - Stor reorganisering der ulønnsomme deler av rederiet ble solgt
 2003: - Samskip kjøpte 80% av aksjene i det nederlandske logistikkselskapet Van Dieren Maritime
 2004: - Kjølekonteinerselskapet Coolboxx inngikk samarbeidsavtale med Samskip
 2005: - Det nederlandske rederiet Geest North Sea Line ble kjøpt opp, noe som doblet bruttoomsetningen i Samskip
 2005: - Samskip kjøpte 30% av aksjene i det nederlandske selskapet Kloosterboer
 2005: - Det britiske rederiet Seawheel ble kjøpt opp
 2006: - Samskip selger sin aksjepost på 50% i det britiske selskapet Teco Lines
 2007: - Den skotske speditøren Saltire Integrated Shipping blir kjøpt opp
 2007: - Samskip blir et nederlandsk konsern
 2012: - Coolboxx oppkjøpt og omdøpt Samskip Coolboxx
 2013: - Samskips multimodale jernbaneterminal i Duisburg, Tyskland ble åpnet
 2014: - Samskip og det tyrkiske lastebilselskapet Intercombi innleder samarbeid om det nye konseptet GreenBridge 2016: - Det norske selskapet Euro Container Line (eid av Wilson) ble kjøpt opp av Samskip 
 2016: - Det tyske logistikkselskapet Züst & Bachmeier ble kjøpt opp
 2017: - Det norske rederiet Nor Lines ble kjøpt opp 
 2021: - Flyfrakt-tjenesten Samskip Air'' ble lansert.

Referanser

Kilder 
 Fish Farmer: Fish carrier buys Scots shipping line (publisert 5. februar 2007) Besøkt 15. februar 2020
 Viðskiptaráð Íslands (Islands handelstandsforening): Iceland's advance - Foreign investments 2001 - 2006 (side 73) Besøkt 15. februar 2020
 Samskip: Our history Besøkt 15. februar 2020

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted, globalt Besøkt 25. mai 2022
 

Transportselskaper
Etableringer i 1990
Repubblica

Repubblica er en stasjon på Romas tunnelbanes Linea A. Stasjonen er oppkalt etter Piazza della Repubblica (tidligere Piazza dell'Esedra) og ble tatt i bruk 16. februar 1980.

Omgivelser
Piazza della Repubblica
Fontana delle Naiadi
Diokletians termer
Santa Maria degli Angeli e dei Martiri
Museo Nazionale Romano
Minerva Medicas tempel
Teatro dell'Opera
Via Nazionale
Via delle Quattro Fontane
Viminalen – Ministero dell'interno – Palazzo del Viminale
Largo Santa Susanna
Fontana dell'Acqua Felice
Santa Susanna
Santa Maria della Vittoria med Berninis Den hellige Teresas ekstase
San Bernardo alle Terme
Via XX Settembre
Ministero delle Finanze
Porta Pia

Kilder

Eksterne lenker
 

Transport i Italia
Rione Castro Pretorio
Etableringer i 1980
Tim Scott McConnell

Tim Scott McConnell, også kjent som Tim Scott og Ledfoot (født 25. mars 1958) er en amerikansk musiker og låtskriver bosatt i Norge siden 1993.

Han var medlem av bandet The Havalinas som spilte inn McConnells låt «High Hopes». Låten ble senere spilt inn og gitt ut av Bruce Springsteen som også brukte tittelen på låten som albumtittel.

Han har siden 2007 gitt ut plater under navnet Ledfoot. Han vant Spellemannprisen 2019 i klassen blues for albumet White Crow. Han ble også nominert til Spellemannprisen 2021 i samme klasse for sitt neste album, Black Valley fra 2021. Ledfoot har siden 2012 samarbeidet tett med Ronni Le Tekrø og i 2020 ga de sammen ut platen A Death Divine.

McConnell hadde en rolle som torpedo i den norske TV-serien Exit fra 2019.

Diskografi  
Som Tim Scott
 Swear (Sire Records, 1983)
 High Lonesome Sound (Geffen, 1985)
 Deceivers & Believers (Warner Music, 1995)
 Everywhere I´ve Been (Waterfall Records, 1997)
 13 songs (Farmen, 2005)

Som Ledfoot
 Devils songbook (Grappa/ Blue Mood Records, 2007)
 Damned (Vox Records, 2009)
 Gothic Blues (Vox Records, 2011)
 White Crow (TBC Records, 2019)
 Black Valley (TBC Records, 2021)

Som bandmedlem
 The Rockats: Live at the Ritz (Island Records, 1981)
 The Havalinas: The Havalinas (Elektra, 1990)
 The Havalinas: Go North (Mo Records, 1991)
 The MoMac Trio: MoMac Trio (Farmen, 2002)
 Ledfoot & Ronni Le Tekrø: A Death Divine (TBC Records, 2020)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Musikere fra USA
Låtskrivere fra USA
Vinnere av Spellemannprisen
Viktor Wilhelmsen

Viktor Wilhelmsen (født 1985) er en norsk musiker fra Kistrand i Porsanger.

Han ble nominert til Spellemannprisen 2019 i klassen blues for albumet Knip igjen øyan.

Han har en master innen jazz fra Musikkonservatoriet i Trondheim, og jobber med musikk som spenner mellom blues, jazz, rock, nordsamisk joik og afrikansk gitarmusikk.

Han er ansatt som universitetslektor i musikk ved NTNU.

Diskografi 
 Miles to Go Before I Sleep (Just for the records, 2014) - EP
 Riddles and Rhymes (Just for the records, 2015)
 Stjolne mea (Dabant Music, 2017)
 Knip igjen øyan (Dabant Music, 2019)

Referanser 

Norske musikere
Norske låtskrivere
Roque de los Muchachos-observatoriet

Roque de los Muchachos-observatoriet er et astronomisk observatorium i La Palma på Kanariøyene, på randen av et stort vulkankrater, 2400 meter over havet. Det ble offisielt åpnet i 1986. Observatoriet er internasjonalt og blir drevet i fellesskap. Spania eier området og har ansvaret for infrastrukturen, og spanske astronomer disponerer 20 % av observasjonstiden på alle instrument. Storbritannia (sammen med Irland og Nederland) har William Herschel-teleskopet (4,2 m; tatt i bruk 1988), det helt ombygde Isaac Newton-teleskopet (2,5 m; 1985) og Kapteyn-teleskopet (1 m; 1984) som er særskilte eiendommer for astrometri og fotometri. Danmark har (sammen med Storbritannia) Carlsberg Automatic Transit Circle (1984), et instrument for nøyaktig og rask måling av stjerneposisjoner. Sverige har to teleskop, en reflektor (60 cm; 1982) og et tårnteleskop for solobservasjoner (1983). Italia har teleskopet Galilei (3,6 m, 1997).

Eksempler på teleskop som inngår i observatoriet

 Nordisk Optisk Teleskop (NOT), et dansk-finsk-norsk-svensk samarbeidsprosjekt (2,5 m; 1989), hører også med til observatoriet. Fra 1997 er også Island med på NOT.
 MAGIC-teleskopet

Kilder 

 

Astronomiske observatorier
Teleskoper
Byggverk på Kanariøyene
Heterogomphus pauson

Heterogomphus pauson er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor ( millimeter), bred, mørkt rødbrunlig, blank hornbille. Hannen har et kort, krumt horn på hodet. Dekkvingene er blanke. Pronotum er rundet, ganske bredt, spredt punktert. Hunnen mangler horn, har bare en liten knøl i pannen, og pronotum er rundet uten framspring.

Levevis 
Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr. Denne aren lever i tåkeskog.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Brasil og Paraguay.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Oryctini Mulsant, 1842
 Slekten Heterogomphus Burmeister, 1847
 Heterogomphus pauson (Perty, 1830)

Kilder 
 Generic Guide to New World Scarab Beetles – Heterogomphus
 Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker 
 
 

Hornbiller
Brasils insekter
Paraguays insekter
Biller formelt beskrevet i 1830
Bothynus alvarengai

Bothynus alvarengai er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, rødbrun hornbille. Arten er noe mer langstrakt enn de fleste andre Bothynus-artene. Hodet er uten horn. Hannen har en nokså stor grop foran på pronotum, med et kort, butt horn ved forkanten. Pronotum er ganske fint og spredt punktert bortsett fra gropen som har kraftig mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.

Levevis 
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini Mulsant, 1842 
 Slekten Bothynus Hope, 1837
 Bothynus alvarengai Martínez, 1983

Kilder 
 
 Dynastidae du monde- nettside om arten
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Bothynus

Eksterne lenker 
 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1983
Brasils insekter
Bothynus dasypleurus

Bothynus dasypleurus er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (ca. 20 millimeter), bred, blank, rødbrun til svart hornbille. Hodet er uten horn. Hannen har en nokså stor grop foran på pronotum, med et butt horn ved forkanten. Pronotum er ganske fint og spredt punktert bortsett fra gropen som har kraftig mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.

Levevis 
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Brasil og Paraguay.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini Mulsant, 1842 
 Slekten Bothynus Hope, 1837
 Bothynus dasypleurus (Germar, 1824)

Kilder 
 
 Dynastidae du monde- nettside om arten
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Bothynus

Eksterne lenker 
 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1824
Brasils insekter
Paraguays insekter
Bothynus villiersi

Bothynus villiersi er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (ca. 20 millimeter), bred, blank, lyst rødbrun hornbille. Hodet er uten horn. Hannen har en nokså stor grop foran på pronotum, med et butt horn ved forkanten. Pronotum er ganske fint og spredt punktert bortsett fra gropen som har kraftig mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.

Levevis 
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini Mulsant, 1842 
 Slekten Bothynus Hope, 1837
 Bothynus villiersi Endrödi, 1968

Kilder 
 
 Dynastidae du monde- nettside om arten
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Bothynus

Eksterne lenker 
 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1968
Brasils insekter
Chalepides barbatus

Chalepides barbatus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (10-15 millimeter), glatt, avlang, halvblankt brunrød hornbille. De mangler horn eller knøler på hodet, kroppsformen er jevnt oval og de kan overflatisk minne om vannlevende biller som vannkalver eller vannkjær. På undersiden har de en del stive hår, oversiden er helt naken, fint punktert. Bein og antenner er temmelig korte.

Levevis 
I alle fall noen av artene har et halv-akvatisk levevis og lever på vannplanter, blant annet det problematiske ugresset vannhyasint (Eichhornia crassipes). De voksne billene flyr om natten og kan komme svært tallrikt til lys.

Utbredelse 
Arten har en to-delt utbredelse, med én underart i Karibia og én i det sørlige Sør-Amerika - tvilsomt om de to bør regnes til samme arte?

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Cyclocephalini 
 Slekten Chalepides Casey, 1915
 Chalepides barbatus (Fabricius, 1781)
 Chalepides barbatus argentinus Prell, 1938
 Chalepides barbatus barbatus (Fabricius, 1781)

Eksterne lenker 
 
 Dynastidae du monde- nettside om arten

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1781
Brasils insekter
Bolivias insekter
Sergej Jutkevitsj

Sergej Iosifovitsj Jutkevitsj (russisk: Серге́й Ио́сифович Ютке́вич) født 28. desember 1904 i St. Petersburg, Det russiske keiserdømmet, død 24. april 1985 i Moskva) var en sovjetisk filmregissør og manusforfatter.

Filmer i utvalg (regi) 
 1932 – Vstretsjnyj
 1937 – Sjakhtjory
 1938 – Tsjelovek s ruzjom
 1940 – Jakov Sverdlov
 1943 – Den tapre soldat Svejk
 1946 – Frankrikes frigjøring
 1946 – Zdravstvuj, Moskva!
 1947 – Svet nad Rossijej
 1948 – Tre møter (Три встречи)
 1951 – Przjevalskij (Пржевальский)
 1954 – Velikij voin Albanii Skanderbeg
 1955 – Othello
 1957 – Rasskazy o Lenine
 1966 – Lenin v Polsje (Ленин в Польше)
 1968 – Dzjamilja
 1969 – Lika - Tsjekovs kjærlighet
 1981 – Lenin v Parizje

Referanser

Eksterne lenker 
 

Russiske regissører
Sovjetiske regissører
Personer fra Sankt Petersburg
Actinobolus trilobus

Actinobolus trilobus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, brun hornbille. Denne slekten har en noe mindre avlang kroppsform enn mange andre Phileurini. Hannen har et kort horn på hver side av hodet, forøvrig er kjønnene nokså like. Pronotum er rundet, med tett og kraftig punktering foran, glatt og blankt bak.
Dekkvingene har dype punktstriper. Beina er kraftige.

Levevis 
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.

Utbredelse  
Arten er utbredt i Brasil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Phileurini Burmeister, 1847
 Slekten Actinobolus Westwood, 1841
 Actinobolus trilobus Luederwaldt, 1910

Eksterne lenker 
 Nettsdie om arten
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1910
Brasils insekter
Bothynus herteli

Bothynus herteli er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, brunsvart hornbille. Hodet er uten horn. Hannen har en nokså stor grop foran på pronotum, med et horn ved forkanten og ett på hver side av uthulingen. Pronotum er ganske fint og spredt punktert bortsett fra gropen som har kraftig mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.

Levevis 
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Guyana og Fransk Guyana.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini Mulsant, 1842 
 Slekten Bothynus Hope, 1837
 Bothynus herteli Endrödi, 1968

Kilder 
 
 Dynastidae du monde- nettside om arten
 Generic Guide to New World Scarab Beetles - Bothynus

Eksterne lenker 
 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1968
Guyanas insekter
Viking Fotballklubb i 1991



Eliteserien

Kamper

Seriekamper

Norgesmesterskapet i fotball

Spillerstatistikk

Overganger

Referanser

Kilder 
 
 
 

Sesongartikler for Viking Fotballklubb
Sesongartikler for norske fotballag 1991
Tippeligaen 1991
DeWangen-produksjoner

Claire de Wangen/ de Wangen-produksjoner lager scenekunst som fokuserer på det man kan kalle site immersive performance og stedsspesifisitet, og har vært en pionér for denne formen i Norge. 

Selve stedet er som oftest utgangspunktet, og danner grunnlaget for universet, karakterene og hendelsen. Hver forestilling søker etter nye innfallsvinkler og særegen dynamikk mellom sted, fiksjon og publikum, mellom teater og tilskuer.

deWangen-produksjoner ledes av Claire de Wangen (regi, manus, prod) og Morten Bendiksen (visuelt, teknisk og prod) og tilvirker forestillinger i tett samarbeid med øvrige medvirkende kunstnere; i ulik sammensetning fra prosjekt til prosjekt.

Forestillinger 

 Light Specific, Hafrsfjord, Norge - 2001
 Safety on Board, Black Box teater, Oslo, Norge - 2002
 Popcorn Palace, Oslo, Norge - 2003
 Drive In, Oslo, Norge - 2005
 Visitours, Oslo, Norge-2006
 Deichmans Komplott, Oslo, Norge - 2009
 Messels Memorandum, Oslo, Norge - 2010
 Osperheimkomplekset, Oslo, Norge -2011
 Legemsarkivene, Kulturhistorisk museum, Norge - 2011
 Trevi Gods Og Transport, Oslo, Norge - Høst 2011
 Stasjon 75, Oslo, Norge - 2013
 Esther Kirsch Tivoli, Oslo, Norge - 2014
 Monstermuskelen, Oslo, Norge - 2015
 Mikrobryologien, Oslo, Norge - 2016
 Adresse Contoirs Bankett, Heimdal, Norge - 2017
 Cortexnotatet, Oslo, Norge - 2017
 Viste Beach Club, Randaberg, Norway - 2018
 Emberbrigaden, Haugesund, Norge - 2018
 Timekonsernet, Oslo, Norge - 2018
 Something Just Like This, Oslo, Norge - 2018
 Telos Tøyen, Oslo, Norge - Vår 2019
 Sylvelinsporet, Oslo S, Norge - 2019
 Oslo Kartwerk, Oslo, Norge - 2020
 CenterU, Oslo, Norge - 2020
Luke 7, Keyserløkka, Norge - Vinter 2021
Etasje 3,7, Torshov, Norge, 2021
CHNUM, Munchmuseet, Norge - Vår 2021
Rom 11, Ulven, Norge - Høst 2021/Vår 2022
Somnanbul, Ulven, Norge - 2022
Shiemens, Linderud, Norge - 2022
Proxy Temp Team, Viken fylke-DKS-2022

Eksterne lenker 
 deWangen-produksjoner Offisiell hjemmeside
 Claire de Wangen Instagram-side

Norske teaterkompanier
Etableringer i 2001
Epipleurus

Epipleurus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende 
Små (ca. 4 millimeter), nokså brede, brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Antennene er kraftige og sagtakkede, nær halve kroppslengden. Pronotum er bredere enn langt, rundet med uttrukne bakhjørner, fint punktert og blankt. Dekkvingene er nokså jevnbrede, kraftig punkterte med fine lengdestriper.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien smellere, Elateroidea
 Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
 Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
 Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
 Slekten Epipleurus Fleutiaux, 1928
 Epipleurus coomani Fleutiaux, 1928

Litteratur

Eksterne lenker 
 Bilde av Epipleurus sp. fra Borneo
 

Råtevedbiller
Biller formelt beskrevet i 1928