alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Heidi Zeller-Bähler

Heidi Zeller-Bähler (født 25. juli 1967  i Sigriswil) er en sveitsisk tidligere alpinist.

Allerede i sin første fullstendige verdenscupsesong, 1985/86, kom Zeller-Bähler på 20.-plass i sammendraget. Sesongen 1989/90 kom hun på andreplass i utforrennet i Las Leñas i Argentina, like bak Michaela Gerg. Zeller-Bählers allsidighet viste seg i de følgende årene, med andreplass i et Super-G-renn i 1992, andreplass i storslalåm i Klövsjö i 1993.

Hun vant tre verdenscuprenn i løpet av karrieren, alle i sesongen sesongen 1994/95, og dette året kom hun på tredjeplass sammenlagt i totalcupen, bare slått av Vreni Schneider og Katja Seizinger. I VM 1996 i Sierra Nevada kom hun på 7.-plass i utfor. Etter mesterskapet la hun opp som alpinist.

Verdenscupseire

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sveitsiske alpinister
Deltakere for Sveits under Vinter-OL 1994
Alpinister under Vinter-OL 1994
Personer fra kanton Bern
Fødsler i 1967
Sveitsiske mestere i alpint
Liisa Savijarvi

Liisa Savijarvi (født 29. desember 1963 i Bracebridge, Ontario) er en tidligere kanadisk alpinist.

Det første toppresultatet kom i sesongen 1983/84 da hun i Megéve oppnådde en 3.-plass i storslalåm og en 4.-plass i kombinasjonen.

Med startnummer 34 i super-G-rennet i japanske Furano, kjørte Savijarvi i 1986 ned til sin første (og eneste) seier i verdenscupen. Et par uker tidligere hadde hun tatt andreplassen i Bad Gastein, bare slått av østerrikske Katharina Gutensohn. Etter sesongen 1985/86 endte hun på andreplass i super-G-cupen sammenlagt, og på femte i utforcupen.

Under OL 1980 i Sarajevo kom hun på 9.-plass i storslalåm, og under VM 1985 i Santa Caterina kom hun på tiendeplass i den samme disiplinen.

Hun la opp i 1987 etter å ha pådratt seg en kneskade. Savijarvis foreldre stammer fra Finland.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kortportrett

Canadiske alpinister
Deltakere for Canada under Vinter-OL 1984
Alpinister under Vinter-OL 1984
Personer fra Muskoka District
Fødsler i 1963
Spansk Marokko

Spansk Marokko var et spansk protektorat 1912–1956. Området omfattet Marokkos nordkyst og omlandet innenfor kysten, samt enklaven Ifni i sør. Resten av Marokko var fransk protektorat under navnet Fransk Marokko.

De spanske byene Ceuta og Melilla som fremdeles ligger som enklaver på Marokkos nordkyst var ikke en del av Spansk Marokko.  Marokkanske myndigheter gjør krav på disse områdene og anser dem som okkupert av Spania.

Marokkos historie
Spanias historie
Stater og territorier etablert i 1912
Stater og territorier etablert i 1913
Stater og territorier opphørt i 1956
Wesensteen

Wesensteen er en norsk humorserie med Rolv Wesenlund og Harald Heide-Steen jr. som gikk på NRK1 fra 1998 og 1999. Kjersti Holmen og Knut Lystad hadde mindre roller i serien. Serien var basert på samme konsept som britiske Smith & Jones. Bak serien stod John Andreassen, Stein Monn-Iversen og Per Selstrøm. Programmet gikk på lørdager. 

Serien ble dårlig mottatt av TV-kritikerne, men hadde høye seertall. Premieren av første sesong ble sett av 1,08 millioner, mens sesongen som helhet hadde et snitt på rundt en million seere. Premieren av sesong to ble sett av 889 000. Seertallene for andre sesong var jevnt over dårligere enn i første. Enkelte av sendingene var på under 700 000.

Begrepet Wesensteen
Begrepet «Wesensteen» var forøvrig betegnelsen som ble brukt på denne komikerduoen. De ble kjent under dette navnet gjennom forskjellige TV-serier på NRK på slutten av 1960-årene. De har i tillegg til TV-serier gitt ut LP-plater med sketsjer. Blant duoens mest kjente sketsjer er «Supperådet», «Hos tannlegen», «Dodraugen» og «Doble fustasjopphengsforkoplinger.»  Alle disse sketsjene ble vist i «Og takk for det»-serien i 1969.

Referanser

TV-produksjoner på NRK
Norske humorprogrammer på TV
Norske TV-serier fra 1990-årene
Axel Krogh

Axel Krogh (født 2. januar 1892 i Holme, død 1982 i Valencia) var en norsk forfatter.

Tilknytning til Setesdal 
Han kom som gutt til Setesdal fordi hans far, kunstmaleren Henrik Asor Hansen, arbeidet her i lengre perioder. Etter at foreldrene ble skilt, bosatte moren seg på Langeid i Bygland sammen med Axel og bror hans. 

I voksen alder kjøpte Axel Krogh seg både skog og litt jord og bygget huset Dorgheim av to eldre tømmerbygninger, den eldste trolig 300 år gammel, like sør for Langeid. Han innredet huset med tradisjonelle møbler fra Setesdal, blant annet tre veggfaste senger, to svært gamle skap og et dobbelt langbord. 
Huset har nå blitt solgt og er planlagt flyttet til Hovden Fjellstoge. 

Av og til brukte Krogh etternavnet Fjalkekrone etter det skogstykket han hadde kjøpt. Han bodde det meste av  livet på Langeid og skrev 15 bøker – romaner og noveller. I tillegg skrev han noen artikler og noveller i aviser og blad.

Krogh og NS 
Han meldte seg inn i NS sommeren 1940 og skrev noen sterke artikler i bladet deres. Men om høsten reiste han til Oslo og møtte ledere i partiet, og etter hvert gikk det opp for ham hva han var med på, så han meldte seg ut. I 1946 ble han stilt for retten beskyldt for landssvik, men han ble helt frikjent, han fikk ikke engang bot.

Krogh og kristendommen 
Axel Krogh var sterkt imot kristendommen, så sterkt at han ikke kunne tenke seg at han skulle begraves på en kirkegård. Han søkte derfor om å bli begravet på det skogstykket han hadde kjøpt i Bygland, Fjalkekrone. På den tiden måtte man søke Kongen om slikt, og han fikk etter hvert innvilget ønsket sitt. Men han døde i Valencia i Spania, der han bodde de siste år av sitt liv. Trolig var det utgiftene med å føre ham hjem til Setesdal som gjorde at bror hans, som var fruktgrossist i Spania, valgte å la ham bli begravet der.

Bibliografi 
 Det spiller i haugen 1939
 Sannsoga um Gildeteigen og pengarne hans 1936
 Den røde strid 1933
 Høst over Tordstun 1932
 Åsgrim Undbjørges arv 1931
 Skibet 1930
 Kjærlighetens krønike 1929
 Turid Dorge 1928
 Vagle 1927
 Jomfruens hjerte 1926
 Foged Carolius 1925
 Utenfor grinden 1924
 Muld og stjerner 1923
 Stålisen 1922
 Avdrift 1921

Tilrettelagt for utgivelse 
 Eide, Arthur: Blandt byttekonefolket 1937

Om Krogh 
 Beek, Dag Johan: Tema og tendenser hos Axel Krogh – den glemte sørlandsdikter 2000 (ikke publisert, tilgjengelig på Kristiansand folkebibliotek)
 Haugen, Tarjei: Setesdal og setesdølar. Poesi og prosa gjennom 1000 år (1993). Har utdrag fra romanen Turid Dorge og litt informasjon om Krogh. 

Personer fra Bygland kommune
Norske romanforfattere
Medlemmer av Nasjonal Samling
Nordmenn fra andre verdenskrig
Fransk bulldog

Fransk bulldog (FCI #101) kalles også fralle, bulle og frenchie og er en liten hunderase som stammer fra Frankrike. Rasen blir ofte forvekslet med mops og boston terrier, men den skiller seg fra disse på flere måter. Den klassifiseres av FCI som en selskapshund.

Bakgrunn 

Opprinnelsen til denne bulldoggen er usikker og omdiskutert. FCI anerkjenner den som fransk av opprinnelse, men mange briter mener at opprinnelseslandet er Storbritannia.

En teori er at småvokste spanske bulldogger ble ført til Frankrike (Paris) og krysset der med småvokste engelske bulldogger på andre halvdel av 1800-tallet. En annen teori er at spesielt småvokste engelske bulldogger ble ført til Frankrike av engelskmenn som søkte jobb der i siste halvdel av 1800-tallet. Det engelske tidsskriftet Country Life skrev den 29. april i 1899 i en artikkel at for 35 år siden (altså omkring 1865) var det vanlig med småvokste lette bulldogger i landet. På den tiden ble det alt mer populært med små hunder i Frankrike, spesielt blant såkalte «Belles De Nuit» (spaserende folk) i Paris.

Den første raseklubben ble etablert i Paris i 1880. De første registreringene i stamboka ble foretatt i 1885, mens den første rasestandarden ble publisert i 1898. Samtidig ble rasen akseptert under navnet fransk bulldog av Société Centrale Canine i Frankrike. Den nye hunderasen ble først vist på en hundeutstilling i 1887.

Rasen oppfattes som spesielt hengiven overfor sine eiere, og går godt overens med andre mennesker og hunder. Fransk bulldog er leken og oppfattes som familiens lille klovn.

Eksterne lenker 
 Norsk Bulldog Klubb

Franske hunderaser
Rambutan

Rambutan (betyr «hårete ting» på malayisk) er en liten frukt med et nært slektskap til litchi. Den er på størrelse med en valnøtt og kommer opprinnelig fra Sørøst-Asia. Rambutan består av en kjerne dekket av hvitt fruktkjøtt som igjen er dekket av et hårete, læraktig skall. Den har en søt og mild smak og er rik på C-vitamin og mineraler, spesielt fosfor.

Referanser 

frukt
Norsk Landbrukssamvirke

Norsk Landbrukssamvirke er en interesseorganisasjon for de bondeeide samvirkeforetakene i Norge. Et landbrukssamvirke, eller et landbrukskooperativ, er en strategisk allianse mellom enkeltbønder for å kunne løse en oppgave i fellesskap. Organisasjonen ble stiftet 1. januar 1989.

Norsk Landbrukssamvirke Servicekontor AS er et heleid datterselskap av Norsk Landbrukssamvirke. Et tidligere navn for samvirket var Landbrukssamvirkets Felleskontor.

Bakgrunn 
Før samvirkene ble etablert solgte bøndene varer hver for seg fra egen gård. Hver enkelt bonde hadde liten makt til å påvirke verdikjeden. Bøndene hadde lav kjennskap til markedet, ble ofte presset på pris og fikk ikke ta del i verdiskapningen som foregikk lenger ut i verdikjeden. Ved å organisere seg i samvirker ble makten deres styrket. Gjennom samvirkene kunne bøndene samle inn varer, foredle dem og forhandle priser med oppkjøpere og kjøpmenn. Opprettelsen av samvirke ga bøndene økt markedsmakt. 

Verdiskapningen som foregår i verdikjeden for mat har stor betydning for næringsgrunnlag og bosetting ute i distriktene. Eierne av samvirkebedriftene bor spredt over hele landet, og bedriftene har anlegg i alle regioner. Overskuddet som skapes gjennom foredlingen og salg bringes tilbake til samvirkebøndene. At disse bedriftene er organisert som samvirker garanterer for et langsiktig nasjonalt eierskap.

Virksomheten  
Norsk Landbrukssamvirke har som mål å jobbe for gode og forutsigbare rammebetingelser for norsk landbruksbasert matproduksjon. Organisasjonen driver næringspolitisk arbeid, tilbyr kompetansebygging til tillitsvalgte i medlemsbedriftene og jobber med forskning og innovasjon.

Medlemsbedriftene 
Hovedaktiviteten til medlemsbedriftene er knyttet til matproduksjon basert på norske råvarer kjent gjennom merkevarer som TINE, Gilde, Prior og HOFF. Medlemmene har også en betydelig forretningsvirksomhet innen skogbruk, fôr, avl, rådgiving, bank, forsikring og innkjøp. Samlet har medlemsbedriftene en omsetning på rundt NOK 75 milliarder og ca. 16 000 ansatte. Medlemmene deles i kategoriene salgssamvirke, innkjøpssamvirke, avlssamvirke og bank/forsikringssamvirke. Alle bortsett fra Gjensidige er 100 % eid av norske bønder.

Salgssamvirker 
TINE SA (TINE-gruppen)
Nortura SA
Norges Skogeierforbund
Gartnerhallen
HOFF SA
Norges Pelsdyralslag
Honningcentralen

Innkjøpssamvirker 
Felleskjøpet
 Felleskjøpet Rogaland Agder (FKRA)

Avlssamvirker 
Geno SA
Norsvin
TYR (tidl. Norsk Kjøttfeavlslag)
Norsk Sau og Geit

Bank- og forsikringssamvirker 
Landkreditt
Gjensidige

Annet 
Norsk Landbruksrådgiving (NLR)

Eksterne lenker 
 Norsk Landbrukssamvirkes nettsider
Straume Idrettspark

Straume Idrettspark er hjemmearenaen til Sotra Sportsklubb siden 1998. Arenaen består av én naturgressbane og to kunstgressbaner. Ingen av disse banene har noen som helst form for tribune.

Den 13. juni 2007 møttes tidligere IL Øygard, nå Sotra Sportsklubb og Brann til et cup-oppgjør (andre runde) i Straume idrettspark. Brann vant kampen 5-0.
Sotra Sportsklubb med tilskudd fra flere organisasjoner, har de siste årene rustet opp tilhørende områder med turløyper med lys, kunstgressbane,  sandhåndballbaner, flerbrukshallen Sotra Arena, innendørs fotballbane og en turnhall.

Se også 
 Sotra Arena

Eksterne lenker 
 

Fotballstadioner i Norge
Idrettsanlegg i Vestland
Byggverk i Øygarden
Etableringer i 1998
Sport i Øygarden
Liste over norske fotballspillere i Italia

Liste over norske fotballspillere i Italia.

Nordmenn har i liten grad satt sitt preg på italiensk fotball. Dette er en liste over de som har spilt for italienske klubber.

1950-tallet 

 Knut Andersen spilte for Padova 1950–53 (43 kamper, 6 mål).
 Per Bredesen spilte for Lazio 1952–55, Udinese 1955–56, Milan 1956–1958, Bari 1958–59 og Messina 1959–61.
 Finn Gundersen spilte for Verona 1957 (24 kamper, 3 mål)–1959.
 Arne Kotte spilte for Palermo 1956 ( 1 kamp (5 min) –1956
 Ragnar Nikolay Larsen spilte for Lazio 1951–53 og Genova 1953–56.

1990-tallet 

 Runar Berg spilte for Venezia 1999–2001 (30 kamper, 2 mål).
 Bernt Christian Birkeland spilte for Marsala 1999(?)–2000 (19 kamper).
 Steinar Nilsen spilte for Milan 1997–98 og Napoli 1998–2002.
 Petter Rudi spilte for Perugia på lån i 1997 (14 kamper, 1 mål).

2000-tallet 

 John Carew spilte for Roma på lån fra Valencia 2003–04 (20 kamper, 6 mål).
 Tore André Flo spilte for Siena 2003–05 (63 kamper, 13 mål).
 Anders Flesche Klunderud spilte for Casale i 2002 (7 kamper, 1 mål).
 Kamal Saaliti spilte for Sassari Torres i 2003.
 Bjarte Vatlestad spilte for AC Rodengo Saiano i 2000.
 Alexander Søderlund spilte for Treviso (Serie B) i 2008-2010 (0 kamper 0 mål) og Lecco i 2010 (7 kamper 0 mål)
 John Arne Riise spilte for Roma i 2008–2011 (99 kamper 7 mål).

2010-tallet
 Erik Huseklepp spilte for Bari i 2011 (14 kamper, 2 mål)
 Haitam Aleesami spilte for Palermo fra 2016-2019 (79 kamper 1 mål).
 Stefan Strandberg spilte for Trapani i serie B. Fra 2019-2020 (12 kamper 0 mål).
 Morten Thorsby spiller for UC Sampdoria fra 2019 -.

2020-tallet
 Kristoffer Askildsen spiller for UC Sampdoria fra 2020 -.
Morten Thorsby spiller for UC Sampdoria fra 2019 -.
 Jens Petter Hauge spiller for AC Milan fra 2020-.
 Emilie Haavi spiller for AS Roma fra 2022-.
 Sophie Román Haug spiller for AS Roma fra 2022-.
 Mina Bergersen spiller for AS Roma fra 2021-.

Referanser

Kilder 
 «Norske fotballspillere i utlandet gjennom tidene»

 
Fotballister
Scheltopusik

Scheltopusik er den største nålevende arten av stålormer. Navnet kommer av det russiske ordet , «gulbuket».

Denne øglen kan bli opptil 135 cm lang, og av dette utgjør halen litt over halvparten. Den ser ut til å mangle lemmer, men ved kloakkåpningen finnes to rester av bakbein. Fargen er gul- eller rødbrun, med lysere, gul buk. Øynene har bevegelige øyelokk, og langs kroppssida går en langsgående hudfold. Denne arten er i motsetning til vår hjemlige stålorm eggleggende.

I motsetning til mange andre stålormer kaster scheltopusiken sjelden halen om den blir angrepet. I stedet hveser den, og kan også bite hardt.

Leveområder 
Scheltopusiken holder til på tørre steder med vegetasjon, eller steiner, der den kan skjule seg. Den eter for det meste snegler, men kan også ta insekter, små pattedyr, firfisler og fugleegg. Selv blir den jaget av rovfugler, små rovpattedyr og slettsnok.

Utbredelsen strekker fra Istria i Kroatia, sørover langs Adriaterhavskysten til Albania og Hellas. Den finnes også på noen av de greske øyene,  i Bulgaria og Kaukasus. Utenfor Europa går den sør til Israel, og øst til Tadsjikistan og Kirgisistan.

Slektninger 
Hvis en ser bort fra den store kroppslengden, er det lite som skiller scheltopusiken fra glasslangene (Ophisaurus). Duméril & Bibron opprettet likevel den monotypiske slekten Pseudopus for arten i 1839. Boulenger flyttet scheltopusiken til Ophisaurus i 1885, og det er dette slektsnavnet som er vanligst i eldre litteratur. Genetiske studier i vår tid har vist at scheltopusiskens aller nærmeste slektning er stålormen, Anguis fragilis, og den er derfor nå tilbake i slekten Pseudopus.

Eksterne lenker 
 
 The Sheltopusik: Natural History and Care
 Phillip Colla Natural History Photography

Stålormer
Dyr formelt beskrevet av Peter Simon Pallas
Krypdyr formelt beskrevet i 1775
Pros Mund

Pros Mund (født ca. 1589, død 13. oktober 1644) var en norsk-dansk offiser i trettiårskrigen.

Pros Mund ble etter all sannsynlighet født på adelsgården Birkevold i Eidanger. Vi vet ikke når han ble født, men foreldrene var Niels Mund og Ingeborg (Inger) Prosdatter Lauritsen Hørbye.

I tillegg til adelsgården Birkevold i Eidanger, eide Pros Mund også Rønnebækholm og Grevensvænge i Danmark.

Pros Mund ble etter en utenlandsreise løytnant i fellesflåten den 14. juni 1624 med en lønn eller hyre på 150 danske riksdaler.

I 1633 fikk Pros Mund Island i len. En oppgave som han tok svært alvorlig.

Siste tokt
Sitt siste tokt gjorde Pros Mund i perioden 25. august – 13. oktober 1644 til Østersjøen, hvor han hadde fått kommandoen etter E. Ottesen. Ifølge instruksen av 7. september skulle han med 17 skip ta stilling mellom Femern og Lolland. Han skulle la de mest egnede skip krysse kontinuerlig opp under de svenskekysten og ved Kalmarsund. Farleden mellom Danmark og Holsten skulle holdes ren, men hvis den svenske flåte dro til sjøs, skulle han holde sin flåte sammen.

Den 12. september seilte han da av sted, som det ble sagt, med bange anelser. Sykdom hjemsøkte eskadren og hadde snart brakt 400 mann på sykelista. Da de den hollandske hjelpeflåte sammen med noen svenske orlogsskip var forventet å ville gå gjennom sundene, fikk Pros Mund ordre om (i oktober) å hindre dem i dette. Med hensyn på dette oppdraget holdt han sjøen mye lengre enn opprinnelig bestemt. Når han da skulle forflytte seg hjem med flåten, skulle han beordre fire skip til å krysse ennå en tid mellom Lolland, Falster og Vismar, og disse skipene skulle overvintre i Nakskov.

Men det ble annerledes. Den 13. oktober stod det ødeleggende slag under Lolland. Ved entringen av «Patentia» ble Pros Mund drept, «da han ikke vilde tage imod Kvarter»; eller etter en annen versjon: «efter given Kvarter ihjelskød Svenskerne hannem, hans Klæder hannem afrøvede og hannem saa blot og nøgen over Borde kastede». «Pros Mund var vel en behertzig Mand for et Skib, men om han var erfaren for en Admiral, ved jeg ikke» het det i en samtidig kritikk. Man mente at han hadde stor skyld i, at svenskenes angrep på ham ble en overrumpling.

Pros Mund var gift med Edel Urne som var datter av Johan Urne til Valsø, og de bodde i København i Helligkorsstræde.

Referanser

Eksterne lenker 
Pros Mund

Tredveårskrigen
Offiserer
Porsgrunns historie
Danmark-Norge
Fødsler på 1500-tallet
Dødsfall i 1644
Catalogue raisonné

Catalogue raisonné er et dokument som på en nesten fullstendig måte beskriver en kunstners verker. En slik katalog blir oftest gitt ut til store kunstneres jubileums- eller retrospektivutstillinger, og sjelden ellers.

Uttrykket er fransk og betyr resonnert katalog i betydningen gjennomtenkt, rasjonell. Uttrykket brukes mest i forbindelse med bildende kunstnere, men kan dekke andre kunstarter. Skrivemåten er ikke endret ved inntak i engelsk språk, hvor en ellers kunne brukt catalog.

For å være en Catalogue raisonné må den inneholde (for hvert verk):
 Avbildning (I dag: foto) eller klar beskrivelse til identifikasjon av det.
 Materiale(r).
 Hvor har verket vært før (tidligere eiere, utstilt osv.)
 Litteratur om verket.
 Størrelse.
 Tilstand.
 Merknader og tvil om verket (godt, dårlig, forfalsket?)
 Introduksjon i form av kort omtale av kunstnerens liv, uten å lage en komplett biografi.
 Signatureksempler.
 Indeks over alle verk:
 Hvor de befinner seg per dato.
 Fortegnelse over akademikere som har omtalt kunstner og verker.

Kataloger er sjelden så omfattende, men kan ta grundig for seg en periode eller bare bestemte typer arbeider, eksempelvis malerier, tegninger eller skulpturer (keramiske arbeider dersom det forekommer)

En gjennomarbeidet Catalogue raisonné kan regnes som primærkilde om en kunstners arbeider fram til redigeringen er avsluttet. Noen kunstnere lager selv sine egne – men har lite styring og oversikt på hvor verkene vandrer etter at de er solgt.

Enkelte eiere av kunstverk ønsker ikke at deres anskaffelser skal være for lette å kopiere, slik at deres eiendom kun kan presenteres i svart-hvitt eller med lav oppløsning. Selv med slike forbehold, er en catalogue raisonné dyr å fremstille og vanligvis for et begrenset marked.

Kilder
 What is a Catalogue Raisonne?
 ArtLex Art Dictionary on catalogue raisonné
 What is a Catalogue Raisonné?

Litteratur
 Judging the Authenticity of Prints by The Masters: A Primer for Collectors by David Rudd Cycleback

Eksterne lenker 
 The Catalogue Raisonné Scholars Association
The Print Council of America on-line database of Catalogues Raisonné for prints – some info online

Kunstnere
Kunsthistorie
Sakprosabøker
Spenol

Spenol er en uparfymert, beskyttende og fuktighetsbevarende hudkrem som blir produsert av det internasjonale farmasøytiske selskapet Takeda. Kremen ble utviklet av Sigurd Funder som laget en krem som skulle smøres på kuenes spener. Bøndene bruker Spenol (som ett av flere slike produkter) på spenene til kyrne, spesielt på sommeren når de er ute og blir utsatt for sol, noe som gjør huden ekstra tørr og sårbar. Såre spener er ubehagelig for kua, og småsår kan gi grobunn for bakterier som kan føre til mastitt, dermed blir det fort dyrlegebehandling og melk som må tømmes ut, med dertil hørende unødvendige kostnader. Produktene finnes da også med solfaktor.

Ifølge markedsføringen for produktet, oppdaget budeiene raskt at Spenol også hadde god effekt på deres egen sprukne hud.

Spenol inneholder: Mineraloljer, emulgatorer, fettsyrer, voks, fuktighetsbevarende middel, konserveringsmiddel og [[destillasjon|destillert vann.

Referanser

Eksterne lenker
 Spenol på moten – NRK, publisert 23. juni 2003

Toalettartikler
Varemerker
Trond Werner Johnsen

Trond Werner Johnsen (født 4. januar 1984) er en norsk rytter. Han har vunnet to Grand Prix i Sandnes, og har flere internasjonale plasseringer.

Siden 2006 har Johnsen presentert Team Horze på norske og internasjonale sprangbaner.

Eksterne lenker 
 Horze hjemmeside

Norske sprangryttere
Fødsler i 1984
Albert Edelfelt

Albert Edelfelt (født 21. juli 1854, død 18. august 1905) var en finlandssvensk maler og tegner. Han illustrerte blant annet Johan Ludvig Runebergs dikt.

Albert Edelfelt var sønn av arkitekt Carl Albert Edelfelt og Alexandra Brandt, kjøpmannsdatter fra Borgå. Som 19-åring reiste Albert i 1873 til Antwerpen for å studere historiemaling. Han fortsatte deretter studiene i Paris. 

I Paris malte han i 1877 et av sine mest kjente bilder, av Drottning Blanka, som en illustrasjon til Zacharias Topelius' fortelling om dronningen og prins Håkon. Edelfelt gjorde det bra i Parissalongen, og fekk i 1880 medalje for maleriet Et barns likfärd. I 1881 ble Edelfelt innvalgt i det russiske kunstakademiet. Edelfelt malte også portrett, som Läsande parisiska (1880) og portrettet av operasangerinnen Aino Ackté (1901). For portrettet av Louis Pasteur (1885) ble han belønnet med den franske Æreslegionens kors. 

Finland var et russisk storhertugdømme fra 1808 til 1917. I denne tiden var det god grobunn for patriotiske verk, som Björneborgarnas marsch (1892) og illustrasjonene til Fänrik Ståls sägner.  I 1895 ble Edelfelt valg til ordfører i den finske kunstnerforeningen og i 1896 malte han tsar Nikolaj IIs portrett. Hans siste arbeide ble Invigningen av Åbo Akademi 1640 for Helsingfors universitet.

Edelfelt giftet seg i 1888 med friherrinnen Ellan de la Chapelle. Samme år ble parets eneste barn, sønnen Erik, født. Familien flyttet fra Paris til Helsingfors i 1891.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finlandssvensker
Æreslegionen
Personer fra Borgå
Fødsler i 1854
Dødsfall i 1905
Finske billedkunstnere
Adrián Annus

Adrián Annus (født 28. juni 1973 i Szeged) er en ungarsk sleggekaster. 

Han vant gullmedalje i sleggekast under Sommer-OL 2004 i Athen, men ble tvunget til å gi fra seg medaljen da han nektet å avgi dopingtest.

Han ble kåret til årets idrettsmann i Ungarn i 2003.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ungarske sleggekastere
Europamestere i friidrett for Ungarn
VM-sølvmedaljevinnere i friidrett for Ungarn
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 1996
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1996
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 2000
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2000
Deltakere for Ungarn under Sommer-OL 2004
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Ungarn under VM i friidrett 2003
Deltakere for Ungarn under EM i friidrett 2002
Personer fra Csongrád
Dopingsaker i friidrett
Ungarske mestere i friidrett