alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Grunnfarge

Grunnfarge er en farge fra en bestemt bølgelengde (monokromatisk lys).
Ved å kombinere bestemte grunnfarger kan man få mange andre farger.

Det er to måter å blande farger på. Den ene er ved å legge sammen farger (additiv), den andre er ved å ta bort farger (subtraktiv).

To farger som ved additiv fargeblanding gir hvitt eller grått kalles komplementærfarger. Dette kan illustreres hvis man farger sektorer på en pappskive med like mye av to komplementærfarger og snurrer den raskt rundt. Da vil skiven oppfattes som grå eller hvit fordi det absorberes like mye ved alle bølgelengder av synlig lys.

Additiv fargeblanding 

Additiv fargeblanding skjer i de fleste tver, projektorer og PC-skjermer. Noen få farger av lys blandes sammen for å gi alle andre farger.

Subtraktiv fargeblanding 

Eksempel på bruk av subtraktiv fargeblanding er blekk/toner i skriveren eller når de setter sammen en malingsfarge i malerbutikk. Ved subtraktiv fargeblanding blir stoffer som absorberer lys satt sammen for å få ønsket farge.
Kombinasjonen av de tre grunnfargene gir fargen brun, ved substraktiv fargeblanding. Derfor brukes i tillegg sort for å få gråtoner mellom hvit og sort.

Historie 
I kunsten regnet man fra gammelt med grunnfargene rødt, blått og gult. (Hvitt og svart var «alle farger og ingen farger», det vil si at hvitt inneholdt alle fargene på en gang, mens svart var mangel på hvitt, dvs. ikke inneholdt farger). Ut fra grunnfargene kunne man blande seg fram til så godt som alle andre farger. Malepigmentene ga aldri helt monokromatisk virkning, og der var behov for to (Sinnober- og karmin- aka karmosin-)rødt. Siden mange andre naturpigmenter allerede fantes, var det først pointillismen som konsekvent gjorde bruk av utelukkende grunnfargene.

Det er ikke uvanlig å lage bilder med bare grunnfarger også i dag, men de fleste kunstnere ser ut til å bruke komplementærfarger når de vil lage ekstra luminans i bildene sine.

farge

en:Complementary color
hu:Kiegészítő szín
simple:Complementary colour
SN2-reaksjon

{{DISPLAYTITLE:SN2-reaksjon}}
SN2-reaksjon (også kalt substitusjon nukleofil bimolekylær reaksjon) er en type nukleofil substitusjonsreaksjon, hvor et enslig elektronpar fra den nukleofile «angriper» et elektron-fattig senter og binder seg til det og dytter ut den andre gruppen, også kalt for den forlatende gruppe. Tallet to i SN2 betyr at mekanismen er bimolekylær, det er to molekyler –nukleofile og substrat– som er involvert i reaksjonen.

Mekanisme

SN2-mekanismen er en entrinns prosess (i forskjell fra SN1 som er totrinns). I reaksjonen angriper det nukleofile reagenset på baksiden av karbon-atomet. Det angriper på baksiden fordi det i sp3-hybridisering er en liten flikk (se bilde) som stikker ut. I en del av reaksjonen (overgangsfasen, transition state) er den nukleofile gruppen og den forlatende gruppen delvis bundet til karbon når substitusjonen skjer. Når den forlatende gruppen drar avsted tar den med seg sitt elektronpar, og det nukleofile reagenset deler sitt eget elektronpar med karbonet.

SN2-reaksjoner er avhengige av konsentrasjonen av både det nukleofile reagenset og substratet. Om vi for eksempel dobler mengden av NaOH vil reaksjonen gå dobbelt så raskt. Det samme vil skje om vi dobler konsentrasjonen av substratet. Når en SN2-reaksjon skjer vil vi få en inversjon av molekylet, det betyr at om vi lar (R)-2-brombutan reagere med NaOH vil vi få (S)-2-butanol. Les mer om stereoisomeri. 

SN2-reaksjoner går raskest når alkyl-gruppen er 1° (primær) og går sakte når gruppen er 3° (tertiær). Dette er fordi baksiden av karbon-atomet er mer blokkert av sidegrupper når gruppen er 3°.

Se også
 SN1-reaksjon
 E1 reaksjon
 E2 reaksjon

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker
 Michigan State University, SN2 Reaction Mechanism

Organiske reaksjoner
Reaksjonsmekanismer
Thor With

Thor Scherffenberg With (født 14. januar 1918 i Honningsvåg, død 5. juni 1997) var en norsk teolog og biskop i Den norske kirke. Han var biskop i Bjørgvin bispedømme fra 1977 til 1987.

With ble cand.theol. i 1943, og ordinert til prest i 1946. Han gjennomførte videre studier i samisk språk (1950) ved Universitetet i Oslo.

With gjorde tjeneste som konstituert hjelpeprest i Narvik fra 1947 og hjelpeprest ved Tromsø domkirke fra 1949. I 1950 ble han rektor ved Den samiske folkehøgskolen i Karasjok. Fra 1957 var han sokneprest i Tana, før han i 1961 ble generalsekretær i Norges Samemisjon. Han var forstander ved Diakonissesykehuset i Oslo fra 1968 til 1975. Fra 1975 var han domprost i Nidaros, og han etterfulgte Per Juvkam som biskop i Bjørgvin i 1977.

With ble tildelt Kong Olav Vs minnemedalje som krigsdeltaker. Han var formann for Indremisjonsselskapet fra 1968 til 1977. Han var redaktør for Samenes Venn fra 1961 til 1968, Diakoninytt fra 1968 til 1975 og Luthersk Kirketidende fra 1972 til 1978.

Han var far til Thor Henrik With, og bror til Odd With.

Bibliografi 
 Diakoniens kjennetegn i velferdssamfunnet 1973 
 En liten diakoni-katekisme 1973
 Samene- en ukjent minoritet (utgitt av Norges Samemisjon, uten årstall) 

Norske lutherske biskoper
Biskoper i Bjørgvin bispedømme
Samisk kirkeliv
Antoinette Batumubwira

Antoinette Batumubwira (født 23. mai 1956) er en burundisk politiker. Hun har mastergrad i informasjon og kommunikasjon, og var en menneskerettsaktivist før hun måtte flykte fra Burundi da landet lå i borgerkrig.

Hun har vært utenriksminister og minister for internt samarbeid i Burundi siden 30. august 2005. Hennes mann, Jean-Marie Ngendahayo, var utenriksminister fra 1993 til 1995 og innenriksminister fra 2005. De har to barn.

Fra flyktning til minister 
Under borgerkrigen i landet bodde hun 11 år som flyktning i andre land, først i Sør-Afrika og deretter fra 2002 til 2005 i Finland. Hun bodde da i Vanda, som er naboby til Helsingfors og egentlig vokst sammen med den finske hovedstaden. I løpet av oppholdet der, lærte hun seg finsk på et fem måneders språk-kurs. Etter det hadde hun tre måneders praksisperiode og fikk så et engasjement som planlegger samme sted som hun hadde praksisperioden sin. I denne perioden gjennomførte hun et prosjekt om integrasjon av fremmedspråklige i den finske byen, noe som resulterte i rapporten The route towards integration: the share of every one, som ble publisert 30. september 2004. Få måneder etter at hun flyttet tilbake til hjemlandet i 2005, fikk hun tilbud om å overta som utenriksminister.

Besøk i Norge 
8. og 9. februar 2007 var hun i Norge for å informere om situasjonen i Burundi, som i 2006 hadde store problemer med flom, og hvor FN har satt i gang et nødhjelpsprosjekt. I den forbindelse har Norge gitt 5 millioner kroner til nødhjelp. Under besøket møtte Batumubwira  representanter for norske organisasjoner som har aktiviteter i Burundi og Stortingets utenrikskomité. Hun holdt også et foredrag på Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI).

Referanser

Eksterne lenker 
 Kvinnelige utenriksministere
 Batumbwira besøker Norge - også med bilde
 Intervju i Bistandsaktuelt 2-2007
 Om tiden som flyktning i Finland
 Intervju i forbindelse med besøk i Finland
 Artikkel i Aftenposten 9. februar 2007

Burundiske politikere
Utenriksministre
Personer fra provinsen Ngozi
Ishockey-VM 1989 for menn

VM i ishockey 1989 var det 60. verdensmesterskapet i ishockey og ble arrangert på fire nivåer. Det egentlige VM (pulje A, eller «A-VM») med deltakelse av tolv land ble avholdt i Södertälje og Stockholm i Sverige og kampene spilt i perioden 15. april til 1. mai 1989. VM på lavere nivåer ble arrangert på forskjellige terminer i mars og april 1989. I alt var det 29 deltakende nasjoner ved mesterskapet.

Ishockey-VM 1989 pulje A 

Ishockey-VM 1989 pulje A  ble arrangert i Södertälje og Stockholm i Sverige og kampene spilt i perioden 15. april til 1. mai. Kampene ble spilt i. Åtte lag deltok, det ble først spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. De fire beste lagene møttes deretter pånytt en gang. Det var det 53. verdensmesterskapet og samtidig var turneringen også det 64. europamesterskapet i ishockey. Sovjetunionen ble verdensmestere for 21. gang og de tok også sitt 26. europamesterskap. I europamesterskapet telte kampene mellom de europeiske lagene i den innledende serien.

Sluttresultatet for Verdensmesterskapet 1989

Sluttresultatet for Europamesterskapet 1989

Ishockey-VM 1989 pulje B 

Ishockey-VM 1989 pulje B ble avholdt i Oslo og Lillehammer i Norge i perioden 30. mars til 9. april 1989. Norge vant B-puljen og rykket opp til A-puljen for første gang siden 1965. Danmark tapte alle sine kamper og rykket dermed ned til C-puljen for 1990.

Ishockey-VM 1989 pulje C 

Ishockey-VM 1989 pulje C ble avholdt i Sydney i Australia i perioden 18. til 27. mars 1989. Nederland vant C-puljen og rykket opp til B-puljen, mens vertsnasjonen Australia rykket ned til D-puljen.

Ishockey-VM 1989 pulje D 

Ishockey-VM 1989 pulje D ble avholdt i Geel og Heist-op-den-Berg i Belgia i perioden 16. til 21. mars 1989. Belgia og Romania endte på første- og andreplass i puljen og rykket opp til C-puljen.

Eksterne lenker
 Det internasjonale ishockeyforbundets (IIHF) offisielle nettsted
 Ishockey-VM 1996 på SFRP's Hockey Archive
 Ishockey-VM 1996 på Hockeysport.net

Ishockey-VM
Ishockey-EM 1989
Ishockeyturneringer i Sverige
Internasjonale mesterskap i Sverige
Stockholms län
Sport i Stockholm
Internasjonale mesterskap i 1989
Sport i Sverige i 1989
Ishockey i 1989
Brentford

Brentford er et forstadsområde i distriktet Hounslow i vestlig London, der Themsen og Brent møtes omkring tretten kilometer vest-sørvest for Charing Cross. Navnet viser til et krysningssted (ford) i elven Brent. Det har utgjort en del av Stor-London siden 1965. New Brentford er tilstøtende med nabolaget Osterley i Isleworth og Syon Park. I henhold til folketellingen i 2011 har Brentford en befolkning på 27 907 innbyggere.

Toponymi 
Stedet er først dokumentert som Breguntford i 705 i et angelsaksisk charter, og har betydningen «krysningspunkt/vadested over elven Brent». Navnet på elven er keltisk og betyr «den hellige» + tillegget -ford («krysningspunkt») som er angelsaksisk. Krysningspunktet var antagelig lokalisert der hvor hovedveien krysset elven. New Brentford er nedtegnet som Newe Braynford i 1521 og var tidligere kjent som Westbraynford. Old Brentford er nedtegnet som Old Braynford i 1476 og var tidligere kjent som Estbraynford.

Historie 
Det var bosetning her før den romerske okkupasjonen, og således eldre enn grunnleggelsen av London. Det er avdekket en rekke før-romerske gjenstander, blant annet keramikk fra bronsealderen og brent flint på adskilte steder i Brentford. Mengden av funn tyder på at Brentford var et møtested for flere før-romerske stammer, og at det ble utført ritualer der. Et viktig funn fra jernalderen, fra rundt 100 f.Kr.–50 e.Kr., var en seremoniell del fra en stridsvogn, tilhørte opprinnelig den lokale oldtidssamleren Thomas Laytons samling og er nå utstilt i Museum of London. Gjenstanden er dekorert med et keltisk knutemønster kjent som Brentford Knot. 

Det har blitt fremmet en teori om at det også var et krysningssted i Themsen ved Brentford, og at det var der Julius Cæsar krysset elven da han invaderte Britannia. Et slag mellom Cæsars styrker og catuvellaunerne skal ha stått der, uten at det finnes beviser som støtter dette. To senere slag er dokumentert, i 1016 og 1642. 

Brentford er hjemstedet til Brentford FC og lagets hjemmebane Griffin Park. 

Et lokalt marked og festival, Brentford Festival, har blitt arrangert i Brentford hver eneste september siden 1900.

Referanser

Eksterne lenker 

 Brentford, Chiswick & Isleworth Times online

Steder i Hounslow
Byer ved Themsen
James Maroni

James Maroni (født 15. juni 1873 i Kristiansand, død 12. juli 1973) var Den norske kirkes biskop for Agder i perioden 1930–46.

Maroni ble cand.theol. ved Det teologiske fakultet, Universitetet i Oslo, i 1898. Han var personellkapellan ved Bragernes kirke fra 1899, prest ved Vaterland småkirke i Oslo fra 1905, residerende kapellan ved Oslo domkirke fra 1913 og domprost i Oslo fra 1926.

I 1930 ble han utnevnt til biskop i Agder etter Bernt Andreas Støylen. Han gikk av som biskop i 1946, og ble etterfulgt av Johannes Smemo.

Under krigen var han medlem av Den midlertidige kirkeledelse.  Maroni satt også i Oslo bystyre og var suppleant til Stortinget der han møtte én gang.

Familieære affærer 
Han var sønn av Nikolai Ambrosius Maroni (1834–1900) og Maria Catharina Weisser (1842–1922). Faren var skipsreder og av en italiensk slekt fra Firenze. Mora kom fra ei Holstein-slekt. James  ble gift i Drammen i 1904 med Wilhelmine Margrethe Bang (1885-1965).  Også sønnen Thomas Wilhelm Maroni (1905–41) ble prest.


Bibliografi 
 Den store glede 1950

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske lutherske biskoper
Biskoper i Agder og Telemark bispedømme
Personer fra Kristiansand kommune
Valladolid

For den meksikanske byen se: Valladolid (Yucatán)

Valladolid er en by i Spania med ca. 320 000 innbyggere. Byen er hovedstad i den autonome regionen Castilla y León og i provinsen Valladolid.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Castilla y León
Kommuner i Castilla y León‎
Valladolid (provins)
Det Norske Kammerkor

Det Norske Kammerkor var et kammerkor som eksisterte fra slutten av 70-tallet og fram til 1992. Koret oppstod i studentmiljøet ved Volda lærerhøgskole og ble dirgert av Per Oddvar Hildre. Koret ga ut fem album og vant Spellemannprisen 1986 i åpen klasse for albumet Vinjesvingen. De samarbeidet blant andre med Geirr Lystrup som tekstforfatter og med Ytre Suløens Jassensemble.

Diskografi 
 Dalilas Barbershop (Kirkelig Kulturverksted, 1978)
 Til Oslo for å gjere seg feit (Kirkelig Kulturverksted, 1980) – med Ytre Suløens Jassensemble
 Jonas Ørstavik – World Tour I (Kirkelig Kulturverksted, 1982) 
 Vinjeswingen (Kirkelig Kulturverksted, 1986) 
 Bound for bygda (Kirkelig Kulturverksted, 1989) 

Norske kor
Vinnere av Spellemannprisen
Intellipedia

Intellipedia består av tre wikier som er tilgjengelig over sikrede nettverk. Intellipedia er tilgjengelig for personer med nødvendig sikkerhetsklarering innen en av USAs 16 ulike etterretningsorganisasjoner og andre føderale myndigheter med behov av informasjonen. Intellipedia er ikke tilgjengelig for publikum.

Intellipedia er et prosjekt initiert av U.S. Director of National Intelligence og hadde i oktober 2006 totalt 28 000 sider som 3 600 brukere redigerte og oppdaterte. Intellipedia bruker Mediawiki, samme programvare som Wikipedia benytter.

USAs etterretning
USAs føderale etater
MediaWiki
Andreas Fleischer

Andreas Fleischer (født 5. november 1878 i Stjørdal, død 23. november 1957 i Vindafjord) var en norsk teolog, misjonær, sakprosaforfatter og biskop i Den norske kirke. Han var biskop i Bjørgvin bispedømme fra 1932 til 1948.

Fleischer tok artium i Trondheim i 1896 og ble cand.theol. ved Det teologiske fakultet i 1902. I 1903 ble han ordinert prest i Trondheim av biskop Skard. Han var misjonær i Hunan i Kina fra 1904 til 1912. Han ble sokneprest i Fitjar i 1912, Stord i 1917 og Brunlanes i 1922. I 1932 etterfulgte han Peter Hognestad som biskop i Bergen. Han var biskop der til 1948. Etter sin tid som biskop virket han i en periode som reisetaler for det norske misjonsselskap. Han var misjonær i Kina i sine yngre år.

Flesicher har skrevet flere bøker, mange av dem på kinesisk.

Familie 
Han var sønn av sogneprest Carl Edvard Fleischer (1843–85) og Johanne Sofie Fergstad (1850–1926).  Faren var prest  da han druknet på hjemreise fra Osen annekskirke i Sør-Trøndelag Allehelgens søndag 1. november 1885. Både farfaren Andreas Jørgen Fleischer og morfaren Sivert Andreas Fergstad var sogneprester. Broren Carl Gustav Fleischer (1883–1942) ble general.  Andreas giftet seg i 1908 med  prestedatteren Petra Amalie Margreta Ulsaker (1881–1963) fra Skedsmo. Bryllupet fant sted i Kina.

Bibliografi (norske utgivelser)

Referanser 

Norske lutherske biskoper
Biskoper i Bjørgvin bispedømme
Norske misjonærer i Kina
Lutherske misjonærer
Norske oppbyggelsesforfattere
Personer fra Stjørdal kommune
Fødsler i 1878
Dødsfall i 1957
Ishockey-VM 1992 for menn

VM i ishockey 1996 var det 56. verdensmesterskapet i ishockey og ble arrangert på fire nivåer. Det egentlige VM (pulje A, eller «A-VM») med deltagelse av tolv land ble arrangert i Praha og Bratislava i Østerrike og kampene spilt i perioden Tsjekkoslovakia i perioden 28. april til 10. mai 1992. VM på lavere nivåer ble arrangert på forskjellige terminer i mars og april 1992. I alt var det 32 deltakende land ved mesterskapet.

I forhold til året før hadde C1-puljen og C2-puljen fått tilbake deres opprinnelige navn (pulje C og D). C-puljen ble redusert fra ni til åtte land og D-pulje redusert fra ti til åtte hold. Derfor ble kvalifikasjonen til D-gruppen gjeninnført.

Ishockey-VM 1992 pulje A 

Ishockey-VM 1992 pulje A ble arrangert i Tsjekkoslovakia i perioden 28. april til 10. mai. Kampene ble spilt i Praha og Bratislava. Tolv lag deltok, det ble først spilt gruppespill med seks lag i hver gruppe der de fire beste lagene gikk videre til  kvartfinaler. Det var det 56. verdensmesterskapet, og Sverige forsvarte sitt VM-gull fra året før. De beseiret Finland med 5-2 i finalen og ble verdensmestere for sjette gang.

Ishockey-VM 1992 pulje B 

Ishockey-VM 1992 pulje B ble arrangert i Klagenfurt i Østerrike i perioden 2. til 12. april 1992. Østerrike gikk ubeseiret gjennom turneringen og returnerte til A-puljen for første gang siden 1958.

Ishockey-VM 1992 pulje C1 

Ishockey-VM 1992 pulje C1 ble arrangert i Hull i Storbritannia i perioden 18. til 24. mars 1992. Storbritannia gikk ubeseiret gjennom turneringen og returnerte til B-puljen, mens Sør-Korea rykket ned til pulje C2.

Ishockey-VM 1992 pulje C2 

Ishockey-VM 1992 pulje C2 ble arrangert i Johannesburg i Sør-Afrika i perioden 21. til 28. mars 1992. Spania dominerte turneringen med en målforskjell på 114–5 og gikk ubeseiret gjennom turneringen og returnerte til C1-puljen. Nesten alle andre lag i puljen var fra nye ishockeynasjoner med unntakelse av Sør-Afrika, som deltok for første gang siden 1966.

Eksterne lenker 
  International Ice Hockey Federation (IIHF) − offisielt nettsted
  Ishockey-VM 1992 på SFRP's Hockey Archive
  Ishockey-VM 1992 på Passionhockey

Ishockey-VM
Internasjonale mesterskap i 1992
Internasjonale mesterskap i Tsjekkoslovakia
1992 i Tsjekkoslovakia
Sport i Østerrike i 1992
Ishockey i 1992
Ishockeyturneringer i Østerrike
Ishockeyturneringer i Tsjekkia
Ishockey i Slovakia
Per Alf Brodal

Per Alf Brodal (født 17. oktober 1944 i Oslo) er en norsk lege og professor i medisin.

Han ble utdannet ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1971 og tok den medisinske doktorgraden (dr.med.) i 1972. Etter turnustjeneste på Stord og i Sykkylven og forskningsopphold ved Oxford University ble han ansatt ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo. I 1985 ble han utnevnt til professor medisin (anatomi) ved UiO.  Han har drevet eksperimentell forskning på nervesystemets koplingsmønster og skrevet flere lærebøker og utviklet studieopplegg.  

I yngre år var Brodal aktiv konkurranseroer og vant ni Norgesmesterskap. 

Han er sønn av hjerneforsker Alf Brodal (1910–1988).

Bibliografi 
 Sentralnervesystemet. Bygning og funksjon. Tano, Oslo 1995.

Referanser

Eksterne lenker  

Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Norske anatomer
Norske sakprosaforfattere
Fødsler i 1944
Norgesmestere
Norske roere
Johan Willoch Erichsen

Johan Willoch Erichsen (født 15. februar 1842 i Kristiansand, død 22. august 1916 i Gol) var en norsk teolog og biskop i Den norske kirke. Han var biskop i Bjørgvin bispedømme fra 1899 til 1916.

Johan Willoch Erichsen var født og oppvokst i Kristiansand. Hans far, Hans Erichsen, var teolog og tjenestegjorde som klokker ved domkirken. Faren døde i 1860, året etter at Johan W. Erichsen hadde blitt uteksaminert fra katedralskolen. Erichsen fulgte i farens fotspor og studerte teologi ved Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo, og kom slik til å tilhøre den generasjonen prester som hadde Gisle Johnson som lærer. Erichsen tok teologisk embetseksamen i desember 1864. 

Han arbeidet noen år som lærer før han begynte sin prestegjerning, han var ansatt ved Nissens skole i Kristiania og senere ved sin tante, Katinka Willochs, pikeskole i samme by. I 1868 ble han personellkapellan i Eidsvoll, først hos prosten Nils Vogt og fra 1870 hos Eilert Sundt. Samarbeidet mellom Sundt og Erichsen skal ikke ha vært av de beste, og ved årsskiftet 1873/74 forlot han Eidsvold for å bli personellkapellan hos Kristian Vilhelm Koren, som var sokneprest i Bragernes og prost i Drammen. Han ble imidlertid ikke lenge i Drammen heller, i mai 1875 ble han oppnevnt til residerende kapellan i Skien etter Fredrik Petersen som var blitt ny professor i systematisk teologi. Han ble i Skien i 15 år, til han i 1890 ble oppnevnt til sokneprest i Gjerpen. 

Blant tidligere sokneprester i Gjerpen var det flere biskoper, som Knud Gislesen, Johannes Nilssøn Skaar og Andreas Grimelund. Erichsen skulle få følge dem også i den tjenesten. Den tidligere minister Jakob Sverdrup hadde blitt utnevnt til biskop i Bergen etter Fredrik Waldemar Hvoslef, men grunnet sykdom hadde han ikke tiltrådt tjenesten. Sverdrup døde i 1899, og den 30. september samme år ble Erichsen utnevnt til ny biskop i Bergen. 

Han fikk avskjed som biskop i 1. mai 1916 på grunn av sviktende helse, og døde 22. august samme år.

Familie 
Erichsen ble i 1869 gift med Kristiane Sofie Rogstad Boeck, født 17. november 1833. Kristiane døde i 1873, og i 1877 giftet han seg på nytt, med hennes yngre søster Helga Marie Margrete Boeck, født 1847. I sitt første ekteskap fikk han to døtre, i sitt andre fem døtre og en sønn.

Eksterne lenker 
 Jon L. Quisling. Gjerpen, en bygdebok. 1917 Erichsens biografi i kapitler om bygdens prester. Fulltekst fra slekt.org. 

Norske lutherske biskoper
Biskoper i Bjørgvin bispedømme
Personer fra Kristiansand kommune
Zgierz

Zgierz () er en by i det sentrale Polen. Den ligger like nord for Łódź og er en del av agglomerasjonen rundt denne byen. I 2007 hadde Zgierz 58 164 innbyggere. 

Zgierz ligger i Łódź voivodskap og er hovedstaden i Zgierz-powiaten. Den er en av de eldste byene i det sentrale Polen. Navnet «Zgierz» dukket for første gang opp i 1131, og i 1288 eller før fikk byen byrettigheter, som i 1420 ble bekreftet av kong Vladislav II Jagello. 

I 1793 havnet byen under Preussen etter Polens delinger, fra 1807 ble den del av Storhertugdømmet Warszawa og fra 1815 del av Kongress-Polen. På midten av 1800-tallet oppstod tekstilindustri i byen, og utviklingen skjøt da fart. Frem til 1975 hadde byen Zgierz status som distriktsnivåby.

Vennskapsbyer 
Glauchau, Hódmezővásárhely, Kežmarok, Kupiškis, Orzysz, Supraśl, Manevytsji

Eksterne lenker 
 
 Bystyrets nettsider (polsk)
 Det statistiske sentralbyrå i Łódź (polsk, engelsk)

Byer i Łódź voivodskap