alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Joji Kato

Joji Kato (født 6. februar 1985) er en japansk skøyteløper.

Allerede 17 år gammel satte han juniorverdensrekord på 500 meter med tiden 34,88. Senere forbedret han rekorden til 34,75. 

Det store gjennombruddet i seniorsammenheng kom under VM enkeltdistanser i Inzell i 2005, der han vant 500 meter med klar margin foran sin mer meritterte landsmann Hiroyasu Shimizu.

Under verdenscupløp i Salt Lake City i november 2005 satte Kato ny verdensrekord på 500 meter med tiden 34,30, en forbedring av Shimizus tidligere rekord med to hundredels sekund.

Personlige rekorder

Se også 
 Liste over flaggbærere for Japan under OL

Eksterne lenker 
 
 
 

Bilder
 Bilder av Kato

Japanske skøyteløpere
Verdensmestere i hurtigløp på skøyter – Enkeltdistanse
Olympiske bronsemedaljevinnere for Japan
Olympiske bronsemedaljevinnere i hurtigløp på skøyter
Deltakere for Japan under Vinter-OL 2006
Skøyteløpere under Vinter-OL 2006
Medaljevinnere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Japan under Vinter-OL 2010
Skøyteløpere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Japan under Vinter-OL 2014
Skøyteløpere under Vinter-OL 2014
Deltakere for Japan under Vinter-OL 2018
Skøyteløpere under Vinter-OL 2018
Deltakere for Japan i enkeltdistanse-VM på skøyter
Tidligere verdensrekordholdere i hurtigløp på skøyter
Personer fra Yamagata
Artikler i skøytesportprosjektet
Mesozoikum

Mesozoikum eller jordens mellomalder er den midterste æraen i fanerozoikum.
Den begynte for 251 millioner år siden og sluttet for 65 millioner år siden.
Æraen før mesozoikum var paleozoikum (jordens oldtid), mens kenozoikum (jordens nytid) er æraen som følger etter mesozoikum.

Mesozoikum er mest kjent som dinosaurenes tidsalder.
Også fugler og pattedyr hadde oppstått, men disse var foreløpig nokså fattige på arter.
Ellers opplevde frøplantene og insektene sin første blomstringstid.
I havet dominerte ammonitter, armfotinger og belemnitter.
Ved overgangen til jordens nytid døde plutselig mange arter ut, flere grupper forsvant i sin helhet.

Stratigrafien inndeler mesozoikum i tre perioder:
 trias
 jura
 kritt

Eksterne lenker 
 

 

Stratigrafi
Kenozoikum

Kenozoikum eller jordens nytid er en den geologiske æraen som vi lever i.
Den begynte for 66 millioner år siden. Sammen med paleozoikum (jordens oldtid) og mesozoikum (jordens mellomalder) utgjør kenozoikum eonet fanerozoikum

De fleste av nåtidens fjell ble dannet i kenozoikum (f.eks. Alpene, Andesfjellene, Atlasfjellene, Himalaya og Rocky Mountains).
Kontinentene hadde også oppnådd omtrent dagens posisjon og form.
De fleste sedimentene i Norge er av kenozoisk opprinnelse.
Klimaet var svært variabel, spesielt i den siste delen av kenozoikum.
Blant gruppene av virveldyr fikk pattedyr og fugler sin storhetstid i denne æraen.

Stratigrafien inndeler kenozoikum i tre perioder: paleogen, neogen og kvartær.

Paleogen 
Paleogen består av tre epoker:
 paleocen (66–56 millioner år siden)
 eocen (56–34 millioner år siden)
 oligocen (34–23 millioner år siden)

Neogen 
Neogen består av to epoker:
 miocen (23–5 millioner år siden)
 pliocen (5 330 000–1 810 000 år siden)

Kvartær 
Kvartær består av to epoker:
 pleistocen (1 810 000–11 500 år siden)
 holocen (11 500 år siden til nåtid)

Eksterne lenker 
 

 

Stratigrafi
VM i skiskyting 2005

VM i skiskyting 2005 ble avholdt i Hochfilzen i Østerrike 4. mars – 13. mars 2005.

Det ble arrangert åtte individuelle konkurranser pluss to stafetter. Norge ble beste nasjon med fem gullmedaljer, mye takket være Ole Einar Bjørndalen, som tok tre individuelle gull i tillegg til stafettgullet.

Menn

10 km sprint

Dato: 5. mars 2005 

Øvrige norske plasseringer: Egil Gjelland (12.-plass), Frode Andresen (35.-plass) og Lars Berger (44.-plass)

12,5 km jaktstart
<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">

Øvrige norske plasseringer: Egil Gjelland (22.-plass), Lars Berger (32.-plass) og Frode Andresen (35.-plass)

15 km fellesstart
<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">

Øvrige norske plasseringer: Halvard Hanevold (11.-plass), Stian Eckhoff (14.-plass), Egil Gjelland (28.-plass)

20 km
<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">

Øvrige norske plasseringer: Egil Gjelland (17.-plass), Stian Eckhoff (23.-plass), Halvard Hanevold (26.-plass)

4 x 7,5 km stafett
<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">

Kvinner

7,5 km sprint
<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">

Norske plasseringer: Tora Berger (11.-plass), Linda Tjørhom (19.-plass), Ann Kristin Flatland (22.-plass), Gro Marit Istad Kristiansen (25.-plass), Liv Grete Poirée (37.-plass)

10 km jaktstart
<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">

Norske plasseringer: Gro Marit Istad Kristiansen (10.-plass), Linda Tjørhom (14.-plass), Tora Berger (19.-plass) og Ann Kristin Flatland (37.-plass)

12,5 km fellesstart
<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">

Øvrige norske plasseringer: Linda Tjørhom (12.-plass), Tora Berger (13.-plass)

15 km
<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">

Øvrige norske plasseringer: Liv Kjersti Eikeland (16.-plass), Tora Berger (21.-plass), Gro Marit Istad Kristiansen (26.-plass)

4 x 6 km stafett
<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">

Medaljestatistikk

Norges VM-tropp

Menn 
 Frode Andresen
 Lars Berger
 Ole Einar Bjørndalen
 Stian Eckhoff
 Egil Gjelland
 Halvard Hanevold

Kvinner 
 Tora Berger
 Ann Kristin Flatland
 Liv Grete Poirée
 Gro Marit Istad Kristiansen
 Linda Tjørhom
 Liv Kjersti Eikeland

Eksterne lenker 
 
 VGs dekning
 

 
Internasjonale mesterskap i 2005
Internasjonale mesterskap i Østerrike
2005 i Østerrike
Skiskyting i 2005
Skiskyting i Østerrike
Ambient

Ambient er en musikksjanger innen elektronisk musikk som fokuserer på lydenes klangfarge, arrangert eller fremført spesielt for å fremkalle en «atmosfærisk», «visuell» eller rolig og ikke påtrengende kvalitet fremfor musikalsk struktur og rytme.

Ambient er som oftest instrumental men kan også inneholde vokal, da oftest ved at stemmen benyttes som et instrument. Natur-lydlandskap kan være en del av lydbildet, og lyden av akustiske instrument som piano, strykeinstrument og fløyte blir ofte gjenskapt med synthesizer. Skille mellom ambient og andre musikksjangere som electronica, new age-musikk og chillout har ikke klare grenser.

Sjangeren har utviklet seg fra impresjonistisk musikk fra begynnelsen av 1900-tallet (komponister som John Cage og Morton Feldman). Den minimalistisk musikk fra 1960- og 1970-tallet med band som Pearls Before Swine sitt album Balaklava fra 1968 som inneholder lydene av fuglesang og lyd av havet, som skulle bli forløper til den moderne ambient musikken. Musikken var nok påvirket av progressive band, spesielt tyske band som Kraftwerk og Tangerine Dream, men Brian Eno skapte begrepet «ambient music» med album som Ambient 1: Music for Airports, Music for Installations og Apollo: Atmospheres and Soundtracks. Eno regnes ofte som musikksjangerens opphavsmann.

Konseptet med bakgrunnsmusikk hadde eksistert før men nå ville man gjøre musikken mer interessant, nyskapende og med bedre kvalitet.

Det har dukket opp mange undersjangere og blandingsjangeren, som en blanding av ambient musikk med dub (ambient dub), ambient og house (ambient house), ambient blandet med de rytmiske og melodiske elementene i techno (ambient techno) som har flere kjente artister de inkluderer Aphex Twin og Autechre. Sjangeren ambient pop finnes også, den utviklet seg på 1980-tallet som en videreføring av synthesizerenes elektroniske utforsking, med hypnotisk og meditasjon lyd og med elementer fra progressiv rock. David Bowie var blant de første rocke- og popartistene som eksperimenterte med ambient-musikk, spesielt på albumene Low (1977), "Heroes" (1977) og Lodger (1979) hvor Brian Eno er med. Space musikk er en annen undersjanger som er ambient blandet med flere andre sjangere, den kan være med eller uten rytme, med eller uten vokal. Men felles for all space musikk er at den skal gi deg følelsen av å flyte, sveve eller fly.

Musikere
 Air
 Alio Die
 Ambeon
 Aphex Twin
 Anthoni Jones
 Ashera
 ATB
 Biosphere
 Boards of Canada
 Brian Eno
 Bye Horus
 Carbon Based Lifeforms
 Children Of The Bong
 Christian Welde
 Chu Ishikawa
 Dargaard
 Deathprod 
 Enigma (musikkprosjekt)
 The Future Sound of London
 Gossamer dread
 Jean Ven Robert Hal
 Jean Michel Jarre
 Jääportit
 Kammarheit
 Karl Sanders
 Kunst Grand
 Daniel Lanois
 Lustmord
 Mac Mavis
 Marko Laiho
 Michael Sterns
 Moby
 Mortiis
 Mulm
 Northaunt
 Port Blue
 Psychomanteum
 The Orb
 Raison d'être
 Rasalhague
 Robert Rich
 Sigur Rós
 Solar Fields
 Somnam
 Steve Roach
 Svartsinn
 Tangerine Dream
 Taphephobia
 Thomas Koner
 Vangelis
 When
 White Noise

Se også
 Downtempo
 Elektronisk musikk

Referanser 

 
Elektronisk musikk
Øyafestivalen

Øyafestivalen er en årlig pop- og rockefestival som arrangeres i august i Tøyenparken i Oslo (før 2014 i Middelalderparken). Med én klubbdag og fire dager i parken presenterer festivalen over 280 artister fra inn- og utland. Siden starten i 1999, med sine  besøkende, har festivalen vokst til å bli en av Norges største festivaler med over  besøkende. Festivalen ble i 2018 solgt til det amerikanske kapitalforvaltningsselskapet Providence.

I 2010 spilte over 80 artister i parken, mens de resterende var å få sett på klubbdagen, Øyanatt, Camp Indie eller scenen i Skateparken under Dyvekes bro. Det var miljøet rundt Oslo-klubbene Paragrafen, So What!, Last Train og Betong (Chateau Neuf) som startet Øyafestivalen i 1999. De to første årene ble festivalen arrangert på Kalvøya i Bærum, derav navnet.

Priser og utmerkelser 
 Oslo bys kulturpris 2011
 Oslos grønneste virksomhet av Grønn Hverdag
 Årets musikkavis 2009, Fan (utropt av Dagsavisen)
 Miljøsertifisert fra 2004 (resertifisert  2010)
 Oslo kommunes miljøpris 2005
 Vinner av Glassbjørnen 2005, kategorien Kildesortering (nasjonal pris)
 Oslo Venstres miljøpris 2006
 Green 'N' Clean Award 2009 (topp tre i Europa)
 Green’N’Clean Festival 2009 (Europas grønneste festival)
 Greener Festivals Award 2009
 Vinner Visuelt 2009, gull i grafisk design, kategori Identitetsdesign Liten
 Vinner Visuelt 2009,  gull i illustrasjon, kategori Åpen Klasse
 Vinner Visuelt 2009, sølv i grafisk desgin, kategori Plakat
 Visuelt 2006: Sølv i plakatillustrasjon
 Sølv i den Europeiske Designkonkurransen
 Bjellesauprisen 2016

Historikk

Referanser

Eksterne lenker 
 

Musikkfestivaler i Oslo
Tøyen (Oslo)
Gamlebyen (Oslo)
Repeterende arrangementer etablert i 1999
Even Wetten

Even Gabrielsen Wetten (født 12. august 1982) er en norsk tidligere skøyteløper fra Hamar som representerte Hamar Idrettslag. Wetten ble verdensmester på 1000 meter i 2005 og har i tillegg flere norgesmesterskap.

Wetten tok sølv i sprint-NM 2003, men fikk sitt internasjonale gjennombrudd i sesongen 2004-05 med sterke plasseringer i verdenscupen på 1000 og 1500 meter. Han tok gull på 1000 meter i VM enkeltdistanser i Inzell i mars 2005 med tiden 1.10,10 som er ny banerekord. Wetten fikk bronse på 1500 meter i samme mesterskap, og viste stabilitet og hevdet seg blant de beste på de korte distansene i verdenscupen i 2005/06-sesongen. 

I januar 2006 ble han norgesmester i sprint på Risenga i Asker. Her satte han også banerekorder på både 500 m og 1000 m og fikk kongepokal for innsatsen. Han fikk prisen for årets gjennombrudd 2005 under idrettsgallaen på Hamar. Wetten er utnevnt av Regionrådet for Hamarområdet til ambassadør. Han er også ambassadør for organisasjonen Right To Play som driver hjelpearbeid for barn i fattige land. Even Wetten deltok i OL i Torino. Han ble norgesmester på både 500 m og 1000 m under NM-enkeltdistanse på Hamar i november 2006.

Han la opp 3. oktober 2007, 25 år gammel, på grunn av skade og motivasjonsproblemer.
Senere har han blant annet arbeidet som skøyte- og tenniskommentator for NRK og Eurosport.

Personlige rekorder

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Even Wetten på www.ISU.html.infostradasports.com
  Even Wetten på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
  Even Wetten på The-Sports.org (noen resultater)
 

Bilder
 Bilder av Even Wetten på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com

Norske skøyteløpere
Ekspertkommentatorer (sport)
Verdensmestere i hurtigløp på skøyter – Enkeltdistanse
Norgesmestere i hurtigløp på skøyter – Sprint
Norgesmestere i hurtigløp på skøyter – Enkeltdistanse
Kongepokalvinnere i hurtigløp på skøyter
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2006
Skøyteløpere under Vinter-OL 2006
Deltakere for Norge i sprint-VM på skøyter
Deltakere for Norge i enkeltdistanse-VM på skøyter
Skøyteløpere for Hamar Idrettslag
Personer fra Hamar kommune
Artikler i skøytesportprosjektet
Norsk amigaforening

Norsk amigaforening er en norsk organisasjon for eiere og brukere av Amiga maskinvare og programvare. Organisasjonen ble etablert i 1992, og har per januar 2005 57 medlemmer.

Foreningen gir ut medlemsbladet Amigaguiden til sine medlemmer. Bladet er også fritt nedlastbart fra foreningens nettsted.

Eksterne lenker
 

Amiga
Etableringer i 2000
Stian Eckhoff

Stian Kampenhaug Eckhoff (født 3. september 1979 i Trondheim) er en norsk skiskyttertrener og tidligere skiskytter. Han er bror til Kaja Eckhoff og Tiril Eckhoff, som også driver med skiskyting.

Karriere 
Stian Eckhoff gikk på gull-laget til Norge i stafetten i VM 2005. Hans siste sesong som aktiv var sesongen 2008/2009. Han vant to renn i verdenscupen, begge sprint i Östersund, henholdsvis i 2004 og 2005.  Som aktiv representerte han Fossum IL i Akershus.

Han var inntil 2014 trener for herrer rekrutt i Norges Skiskytterforbund.

Fra 2014 til 2018 var han trener for kvinner elite i Norges Skiskytterforbund.

Verdenscupseire

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Biografi hos BiathlonWorld.com

Norske skiskyttere
Norske skiskyttertrenere
Verdensmestere i skiskyting
Norgesmestere i skiskyting
Deltakere for Norge under Vinter-OL 2006
Skiskyttere under Vinter-OL 2006
Personer fra Trondheim kommune
Deltakere under VM i skiskyting 2003
Deltakere under VM i skiskyting 2004
Deltakere under VM i skiskyting 2005
EnergiMølla

EnergiMølla er Kongsbergs musikk- og kulturscene. Huset er bygget på 1800-tallet, og var opprinnelig en gammel mølle. Den ble etter hvert overtatt av det lokale energiverket, og ble fram til 2000 benyttet som kontorer og lagerlokale. Huset er nå renovert og bygget om til en kulturscene. Den gamle stilen med teglstein og støpejern er beholdt og blir spennende uttrykk sammen nye, minimalistiske detaljer.
EnergiMølla hadde prøveåpning under Kongsberg Jazzfestival 2002, og ble offisielt åpnet i oktober samme år. 

EnergiMølla er drevet som en stiftelse der de ulike stifterne skal fylle huset med innhold.

Stifterne i EnergiMølla Drift er:

 Kongsberg Jazzfestival
 Jazz Evidence
 K:Rock
 Kongsberg Spel- og dansarlag
 Ung Musikk Kongsberg
 Poesiverkstedet
 Kongsberg Teaterlag
 Kongsberg Bluesklubb
 Tilflukt
 Studentsamfunnet i Kongsberg
 Østnorsk Jazzsenter Buskerud
 Studentsamskipnaden i Buskerud

Se også
Andre spillesteder under Kongsberg Jazzfestival
Tubaloon
Pavescenen
Festivalgata
Kongsberghallen

Eksterne lenker 
 
 Kongsberg Jazzfestivals offisielle sider
 Studentsamfunnet i Kongsberg

Konsertlokaler i Norge
Kultur i Kongsberg
Norske stiftelser
Etableringer i 2002
Gyldendals legat

Gyldendals legat for norsk litteratur var en litterær pris utdelt årlig i perioden 1934–1995 av Gyldendal Norsk Forlag. Prisen skulle gå til et særlig betydelig forfatterskap, uavhengig av hvilket forlag forfatteren var tilknyttet. Grunnkapitalen i legatet kom fra utgivelsen av Bjørnsons samlede verker i 1932.

Fra 1996 videreføres Gyldendals legat som Gyldendalprisen for «særlig betydelig forfatterskap» og (siden 1998) Sult-prisen for «eminent yngre forfatterskap».

Prisvinnere 
1934 – Olav Duun
1935 – Peter Egge, Herman Wildenvey, Arnulf Øverland
1936 – Gabriel Scott
1937 – Cora Sandel
1938 – Arthur Omre
1939 – Johan Falkberget
1940 – Sigurd Christiansen, Ronald Fangen, Sigurd Hoel
1941 – Gunnar Reiss-Andersen, Kristian Elster
1942 – Inge Krokann
1943 – Tarjei Vesaas
1944 – Inger Hagerup
1945 – Johan Borgen
1946 – Emil Boyson, Ernst Orvil, Tore Ørjasæter
1947 – Nils Johan Rud
1948 – Ingeborg Møller, Aksel Sandemose
1949 – Gunnar Larsen, Magnhild Haalke
1950 – Egil Rasmussen, Hans Henrik Holm
1951 – Gunvor Hofmo
1952 – Jakob Sande, Mikkjel Fønhus
1953 – Engvald Bakkan
1954 – Agnar Mykle, Terje Stigen
1955 – Bjørn  Rongen, Alfred Hauge
1956 – Sigbjørn Hølmebakk
1957 – Eivind Tverbak, Halldis Moren Vesaas
1958 – Astrid Tollefsen
1959 – Alf Larsen, Åge Rønning
1960 – Finn Bjørnseth
1961 – Johannes Heggland, Per Bronken
1962 – Bergljot Hobæk Haff
1963 – Åsta Holth, Arnold Eidslott, Ola Viker
1964 – Aslaug Låstad Lygre, Odd Hølaas
1965 – Marie Takvam, Gisken Wildenvey
1966 – Georg Johannesen, Odd Winger
1967 – Kåre Holt, Per Hansson
1968 – Jan Erik Vold
1969 – Knut Faldbakken
1970 – Espen Haavardsholm, Sigmund Skard, Merete Wiger
1971 – Tor Obrestad
1972 – Jens Bjørneboe
1973 – Tor Edvin Dahl
1974 – Emil Boyson, Nils Johan Rud, Gunvor Hofmo, Bergljot Hobæk Haff, Tor Åge Bringsværd
1975 – Pål Sundvor
1976 – Finn Carling, Sigurd Evensmo
1977 – Jan Jakob Tønseth
1978 – Olav Nordrå, Arne Ruste
1979 – Cecilie Løveid, Wera Sæther
1980 – Marta Schumann, Tormod Haugen
1981 – Gidske Anderson, Stein Mehren
1982 – Ola Bauer, Ketil Gjessing
1983 – Karin Bang, Terje Johanssen
1984 – Mari Osmundsen, Simen Skjønsberg
1985 – Paal-Helge Haugen, Geir Kjetsaa
1986 – Inger Elisabeth Hansen, Erland Kiøsterud
1987 – Hans Herbjørnsrud, Tor Ulven
1988 – Liv Køltzow, Øystein Lønn
1989 – Edvard Hoem, Gunnar Staalesen
1990 – Sigmund Mjelve, Atle Næss
1991 – Kjartan Fløgstad og Herbjørg Wassmo
1992 – Sissel Lie, Steinar Løding og Tor Fretheim
1993 – Britt Karin Larsen, Thorvald Steen
1994 – Kjersti Scheen, Bjørn Aamodt      
1995 – Torgrim Eggen, Terje Holtet Larsen

Gyldendal
Tidligere norske litteraturpriser
Legater
Utmerkelser etablert i 1934
Main

Main er ei elv i Tyskland. Den renner gjennom delstatene Bayern og Hessen og er 527 km lang. Main er sammen med Mosel den viktigste sideelva til Rhinen. Gjennom Main-Donaukanalen er den forbundet med Donau. Main begynner ved Kulmbach, der den Hvite Main og den Røde Main renner sammen. Navnet Main er en forvanskning av Mogonos, en keltisk elvegud.

Main er seilbar 396 km fra Bamberg, og er en viktig europèisk transportåre. Viktige sideelver er Fränkische Saale, Tauber og Nidda.

Den største byen ved Main er Frankfurt am Main. Andre byer den passerer er Burgkunstadt, Lichtenfels, Staffelstein, Hallstadt, Zeil, Hassfurt, Schweinfurt, Volkach, Kitzingen, Marktbreit, Ochsenfurt, Würzburg, Karlstadt, Gemünden, Lohr, Marktheidenfeld, Wertheim, Miltenberg, Obernburg, Aschaffenburg, Seligenstadt, Hanau, Offenbach am Main, Frankfurt am Main, Hattersheim, Flörsheim, Rüsselsheim am Main. Den løper sammen med Rhinen ved Wiesbaden og Mainz.

Referanser 

Elver i Bayern
Elver i Hessen
Mains vassdragsområde
Theo Koritzinsky

Theo Müller Koritzinsky (født 2. november 1941) er en norsk statsviter og  SV-politiker. 

Han var leder i Sosialistisk Venstreparti 1983–1987 samt leder i Sosialistisk Ungdomsforbund 1965–1966. Han var stortingsrepresentant fra Oslo 1985–1993. 

Koritzinsky ble magister i statsvitenskap 1968 og arbeidet som universitetslektor ved Universitetet i Oslo 1969-75. Han var lektor, senere førsteamanuensis, ved Sagene lærerhøgskole / Høgskolen i Oslo fra 1975 til 2009. Han sa opp denne stillingen på grunn av byråkratiseringen ved høyskolen. Han har gitt ut flere bøker, både innen politikk, fagdidaktikk og skolebøker; blant annet Samfunnskunnskap. Fagdidaktisk innføring (2006).

Han har vært gift med Oslo-politikeren Kari Pahle. Hans far var kirurgen og sykehusdirektøren Ephraim Wolff Koritzinsky.

På slutten av 1950-årene så var Koritzinsky en aktiv aker og deltok i junior-EM i både Liezen i Østerrike i ultimo januar 1956 og i Oberhof i Øst-Tyskland i ultimo januar 1958.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Stortingsrepresentanter fra SV
Stortingsrepresentanter for Oslo
Stortingsrepresentanter 1989–1993
Stortingsrepresentanter 1985–1989
Sosialistisk Venstrepartis ledere
Sosialistisk Ungdomsforbunds ledelse
Norske statsvitere
Norske akere
Personer fra Oslo
Fødsler i 1941
Tauber

Tauber er en 130 km lang elv i Franken i Tyskland. Det er en sydlig sideelv til Main. Navnet kommer av keltisk dub som betyr vann, i likhet med første stavelsen i Dublin (= mørkt vann). 

Viktige byer ved Tauber er Rothenburg ob der Tauber, Creglingen, Weikersheim, Bad Mergentheim og Tauberbischofsheim. Den munner ut i Main ved Wertheim am Main.

Referanser 

Elver i Baden-Württemberg
Elver i Bayern
Mains vassdragsområde
Mesterdetektiven Conan

|}
Mesterdetektiven Conan (Meitantei KONAN) er en japansk tegneserie, manga, tegnet av Aoyama Gosho. Serien er blitt oversatt til norsk av Egmont forlag og utkom cirka én gang i måneden som tegneserieblad.

Handling 
Hovedpersonen er  Shinichi Kudō, en brilliant ung etterforsker/detektiv på 16 år. Han er Sherlock Holmes-fan og en fryktet forbryterjeger. En kriminell bande tvinger i ham en gift som de tror er dødelig, men som i virkeligheten har en mer bisarr effekt på mennesker: Det gjør ham ti år yngre. Den foryngede Shinichi tar navnet Conan Edogawa etter henholdsvis den japanske krimforfatteren Edogawa Ranpo og den engelske krimforfatteren Sir Arthur Conan Doyle, og går i dekning hos Shinichis klassevenn Ran, som er forelsket i Shinichi, og hennes far, den inkompetente privatdetektiven Kogorō Mōri. Ingen av de to aner at Conan og Shinichi er samme person.  Mens Conan prøver å finne ut mer om banden som forgiftet ham, løser han kriminalsaker som Mōri, og han selv blir blandet inn i. Dette gjør at Mōri blir en kjent detektiv, akkurat som Shinichi var tidligere.

Utgivelser
Mesterdetektiven Conan finnes som manga, hvor det ble utgitt 31 bøker i Norge før serien gikk inn i 2008. På verdensbasis er det utgitt 99 bøker pr.  april 2021, og det eksisterer en anime hvor det finnes over 1000 episoder.

Handling
En ung detektiv løser saker for politiet, han elsker å lese krim og har en skarp hjerne med tanke på at han ennå ikke er myndig, men svever rundt i ungdomsårene. Han er ypperlig i fotball, men kan opptre som en skikkelig krim-nerd til tider.

Etter enda et løst mysterium får han øye på en mistenkelig person, og nysgjerrig som han er, følger han etter. Mennene ser ham og slår ham ned, de gir ham et middel og forsvinner. Når han våkner igjen er han ikke lenger seksten, men seks år gammel, og det byr på problemer for en detektiv som gjerne vil fortsette å løse mysterier.

Han flytter inn i et detektiv-byrå, og må løse saker for en udugelig, slaskete detektiv som ikke hadde klart seg uten lille Conan Edogawa. Han bare vet det ikke ennå, og vil neppe tro det heller om han fant det ut.

Eksterne lenker 
 
 

Manga
Animeserier
Krimserier
Thrillerserier
Japanske TV-serier fra 1990-årene
Japanske TV-serier fra 2000-årene
Japanske TV-serier fra 2010-årene