alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Marshall County (Alabama)

Marshall County er et fylke i den amerikanske delstaten Alabama. Det ligger nordøst i staten og grenser mot Jackson County i nordøst, DeKalb County i øst, Etowah County i sørøst, Blount County i sør, Cullman County i sørvest, Morgan County i vest og mot Madison County i nordvest.

Marshall Countys totale areal er 1 614 km² hvorav 145 km² er vann. I 2000 hadde fylket 82 231 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Guntersville. 

Fylket ble etablert i 1836 og har fått sitt navn etter høyesterettsjustitiarius John Marshall.

Eksterne lenker 
 

Fylker i Alabama
Fylker i USA etablert i 1836
1830-årene i Alabama
Manasse av Juda

Manasse (hebraisk: , Mənašé; ca. 696–641 f.Kr.) var konge av kongedømmet Judea. Han var den en eneste av sønn av Hiskia av Juda og hans hustru Hefsiba og bare tolv år da han kom på tronen og styrte i 55 år. Han er av en av de mange kongene etter Salomo som ble fordømt under den faste frasen «Manasse gjorde det som var ondt i Herrens øyne». Bibelforskeren William F. Albright har datert hans styre til 687–642 f.Kr., mens Edwin Thiele har konkludert at han begynte sitt styre som samkonge med sin far (til tross for sin unge alder) i tiden 697/696 f.Kr., enestyre fra 687/686 f.Kr. og fortsatt helt til sin død i 643/642 f.Kr.

Den bibelske redegjørelse om Manasse er funnet i Andre Kongebok 21:1–18 og i Andre Krønikebok 32:33–33:20. Han er også omtalt i Jeremias bok 15:4.

Manasse var den første konge av Judea som ikke var samtidig med den nordlige kongedømmet Israel, som hadde blitt erobret og ødelagt av assyrerne en gang rundt 720 f.Kr., og det meste av befolkningen ble ført bort i fangenskap i Babylon. Om de bibelske tekstene er riktige, gjeninnførte Manasse flerguderi ved å akseptere at det var flere guder, og tilbakestilte flere av de religiøse endringene som hans far Hiskia hadde innført. For dette ble han fordømt i de bibelske tekstene ved at han gjorde, som nevnt over, det som var «ondt i Herrens øyne».

Han giftet seg med Mesjullemet, datter av Harus fra Jotba, og de fikk en sønn ved navn Amon, som ikke bare etterfulgte ham, men også videreførte tradisjonen med å gjøre det som var «ondt i Herrens øyne, slik hans far Manasse hadde gjort. Han fulgte i sin fars fotspor i ett og alt.».

Hiskia, Manasse og Amon er omtalt i genealogien til Jesus i Evangeliet etter Matteus i Det nye testamente.

På ett tidspunkt ble han ført bort som fange til Assyria. Under fangenskapet omvendte han seg til Gud, og deretter slapp han fri og forsøkte å bøte på det han hadde gjort. Hans navn er knyttet til det apokryfiske verket Manasses bønn som ikke er fra hans tid. Etter et styre på 55 år, det lengste av alle konger i Judea, døde Manasse en gang rundt 643 f.Kr. og ble «gravlagt i Ussa-hagen, som lå like ved hans slott», og i Davids by (Jerusalem) blant hans forfedre.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Konger av det gamle Israel
Walker County (Alabama)

Walker County er et fylke i den amerikanske delstaten Alabama. Det ligger i de sentrale delene av delstaten og grenser mot Winston County i nord, Cullman County i nordøst, Blount County i øst, Jefferson County i sørøst, Tuscaloosa County i sørvest, Fayette County i vest og mot Marion County i nordvest.

Walker Countys totale areal er 2 086 km² hvorav 28 km² er vann. I 2000 hadde fylket 70 713 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Jasper. 

Fylket ble etablert i 1823 og har fått sitt navn etter senator John W. Walker.

Eksterne lenker 
 

Fylker i Alabama
Fylker i USA etablert i 1823
 
1820-årene i Alabama
Åssiden Idrettsforening

Åssiden Idrettsforening ble stiftet i 1937 som en del av Arbeidernes Idrettsforbund. Bydelen Åssiden tilhørte tidligere Lier kommune, men ble kjøpt av Drammen i 1951. Klubben har tilhold på Åssidenbanen, bak Åssiden skole langs Buskerudveien i nordvestre del av Drammen. 

Klubbens drakt er blå- og hvitstripede trøyer, hvite bukser og blå strømper.

Fotball

Tabell

Historie
Klubben har stort sett holdt til på tredje og fjerde nivå i norsk fotball, men hadde på 1990-tallet en sesong på 2. nivå (1. divisjon).

Klubbens A-lag har ambisjoner om å kjempe i toppen av den lokale 3.-divisjonen, hvor de har hevdet seg på øvre del av tabellen i de siste sesongene. Høydepunktet de siste årene, var da klubben innviet sin nye kunstgressbane med å tape 1-9 for Stabæk i 1. runde i NM 2007. Banen ble klar bare timer før kampstart.

Spillere

Åssiden IF har fostret store spillere i fotball, f.eks:
Arne Dokken
Erik Eriksen
Arild Mathisen
Odd Johnsen
Kjell Aasgaard
Kåre Aasgaard
Marius Boldt 
Mads Gundersen

Annen idrett

Åssiden IF driver også med ski og håndball, tidligere også bandy.

Eksterne lenker 
 
 Åssiden Stadion - Nordic Stadiums

Idrettslag i Drammen
Idrettslag etablert i 1937
Fotballag i Drammen
Fotballag etablert i 1937
Tidligere bandyklubber i Norge
Fayette County (Alabama)

Fayette County er et fylke i den amerikanske delstaten Alabama. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Marion County i nord, Walker County i øst, Tuscaloosa County i sørøst, Pickens County i sørvest og mot Lamar County i vest.

Fayette Countys totale areal er 1 630 km² hvorav 4 km² er vann. I 2000 hadde fylket 18 495 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Fayette. 

Fylket ble etablert i 1824 og har fått sitt navn etter Marquis de La Fayette som støttet George Washington under amerikanske uavhengighetskrigen.

Eksterne lenker 
 

Fylker i Alabama
Fylker i USA etablert i 1824
1820-årene i Alabama
Liam Neeson

Liam John Neeson (født 7. juni 1952 i Ballymena) er en nordirsk skuespiller. Han portretterte Oskar Schindler i filmen Schindlers liste, og har spilt i en rekke andre filmer, inkludert Star Wars Episode I: Den skjulte trussel og Legenden om Narnia. Han har også spilt flere såkalte «real-life»-roller, inkludert Michael Collins og Alfred Kinsey. Han har vært Academy Award–nominert.

Han giftet seg i 1994 med Natasha Richardson, datter av skuespilleren Vanessa Redgrave og regissør Tony Richardson. De fikk to barn sammen, Michael (født 1995) og Daniel (født 1996). Natasha Richardson ble 16. mars 2009 alvorlig skadet i en ulykke i skibakken i Canada hvor hun var på ferie med de to sønnene. Liam Neeson avbrøt sin filminnspilling i Canada og reiste for å besøke sin kone. Hun ble fraktet til to sykehus i Canada før hun ble fløyet tilbake til New York. Der ble hun lagt inn på Lenox Hill Hospital, hvor hun døde den 18. mars. Dødsårsaken var indre blødning (epiduralt hematom) som følge av støt mot hodet.

Neeson er utnevnt til offiser av Order of the British Empire.

Liam Neeson var med i en video for Amnesty International, som handlet om legalisering av abort i Irland, en video som enkelte konservative og pro-life-aktivister påstår var «anti-katolske». Neeson har også uttalt seg negativt angående resultatet av brexitavstemningen, og han påstår at dette kan slå negativt ut økonomisk for Irland. Neesons mor, Kitty, døde i juni 2020. Men han klarte ikke å vende tilbake til hjembyen i tide for begravelsen på grunn av alle reisebegrensningene forårsaket av covid-19-pandemien.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 

Irske skuespillere
Skuespillere i Star Wars
Gjesteskuespillere i Simpsons
Personer fra Ballymena
Order of the British Empire (OBE)
Brynestein

Brynestein, også kalt bryne eller hein (ljåhein), er av sandstein og brukes til å maksimere skarpheten på ulike skjærende verktøy og redskaper, for eksempel knivblad eller en ljå. Etter en grovere sliping av et skjæreblad fjernes små ujevnheter med den mer finkornete brynesteinen. Dette fører til ytterligere skarphet. Ofte brukes først grovbryne og deretter finbryne.

Prosessen gir en del uønsket varmeutvikling grunnet friksjon. Dette motvirkes ved å tilføre vann eller spytt. For finere verktøy brukes ofte oljebryning til siste finpussen.

Brynesteiner kommer i mange former og grader, tilpasset bruksområdet. Den mest kjente er formet som en lang ellipse (sa. 20 cm)), og er støpt sammen av to halvparter, én finkornet og en grovkornet. Den er lett å ta med på arbeidsstedet, og stor nok til å falle godt i hånden når ljåen skulle skjerpes. Både brynestein og ljåer er fortsatt i handelen, men slåttonna gjøres i dag maskinelt i det industrielle jordbruket.

Historisk ble det brukt naturlig forekommende sandstein, som ble brutt og tilvirket i funnområdet – gjerne som biprodukt ved produksjon av slipesteiner. Naturstein som egnet seg spesielt var viktig handelsvare. Eidsborgbryner fra Eidsborg i Tokke kommune i Vest-Telemark er kjent fra arkeologiske utgravinger i store deler av Nord-Europa, og har vært produsert gjennom fra vikingtid til midt på 1900-tallet.

Hans Strøm skriver i Søndmørs beskrivelse (del 2, 1766, s.248, stedet han omtaler ligger ved Sunnylvsfjorden): 
«Røbberviig, som ligger strax inden for Skreednakken, i en liden Viig, og ved et Bierg, af hvilket den har faaet Navn; thi Bierget bestaaer af Sandsteen, som inden til seer blaa ud, men uden paa rødagtig, ligesom sædvanlig, og blive her i Mængde udhuggen og anvendt til Bryner eller Hvædsteene, hvortil den skal være meget tienlig.»

Nyere bryner er fabrikkert med full kontroll av slipekorn og hardhet. Silisiumkarbid har på 1900-tallet vært et viktig materiale i bryner og andre slipematerialer. De nyeste er av Ceram – en slektning av kledningen på romferjene.

Se også
 Slipestål

Referanser

Verktøy
Beleiringen av Ladysmith

Beleiringen av Ladysmith fant sted under den andre boerkrigen, da spenningen økte mellom Storbritannia og boerrepublikkene sendte britene forsterkninger til provinsen Natal. På tross av advarsler plasserte general George Stuart White sine styrker rundt byen Ladysmith, byen var omgitt av fiendtlig boerterritorium på tre kanter. Da krigen brøt ut ble veier og jernbanelinjen sørover raskt avskåret av boerne og en langvarig beleiring fulgte.

Beleiringen ble en verdenssensasjon; det var Davids kamp mot Goliat – de få boerne mot det mektige britiske imperiet. De beleirede styrkene fikk etterhvert problemer med mat og rent drikkevann og ble stadig mer svekket. Boerne som beleiret forsøkte et større angrep, men det mislyktes da britene hadde klargjort gode forsvarsstillinger og klarte å slå angrepet tilbake.

En unnsetningsstyrke under general Redvers Henry Buller klarte etter et mislykket forsøk å slå seg gjennom og unnsette den beleirede styrken, de hadde da vært isolert i 118 dager. Blant de som deltok i styrken som åpnet beleiringen var den unge løytnant Winston Churchill.

Eksterne lenker 
 Beleiringen fra byens eget nettsted (engelsk)
 The Record of a Regiment of the Line (engelsk) 
 Four Months Besieged, by H. H. S. Pearse, 1900 (engelsk)
 Arthur Conan Doyle om beleiringen av Ladysmith (engelsk)

Kriger i Afrika
Sør-Afrikas historie
Konflikter i 1899
Konflikter i 1900
Hesje

En hesje er et stativ for tørking av høy, brukt først og fremst i Norge og nordlige deler av Sverige. Marktørking eller høysåter er vanlig der hvor klimaet er tørrere og varmere. Flere steder på Vestlandet brukes navnet hes. Hesja har loddrette hesjestaurer med hesjestreng (ståltråd) eller vannrette stenger imellom. «Å hesje» betyr å legge gras på hesja. Etter at graset er tørt kalles det høy. 

Hesje med streng settes opp ved at en lager en rett linje med hull i bakken ved hjelp av spett, og så setter staur i hullene. For å få en rett linje kan en enten følge streng langs bakken, eller sikte slik at staur som er satt opp står overrett.  Avstanden mellom hullene bør være rundt 1,8 meter, avstanden mellom staurene kalles et "golv", hæsgolv. En legger så første tråd på hesja og fyller den før en legger på neste tråd, alternativt settes hele hæsen opp med alle strengene før en starter å hesje.Ifølge en lærebok om bondeyrket fra 1943 bruker en 4 eller 5 slike tråder, 6 og av og til 7 tråder er imidlertid også vanlig mange steder. Tråden festes til stauren enten ved omkast eller surres fast med snører, hæsband, og egen knyteteknikk, for permanente hæser kan det benyttes spiker/krampe.

Det kreves en spesiell teknikk for å få graset til å ligge slik at hvert lag får nok luft til å tørke. Det er forskjellige tradisjoner for hvordan man hesjer, noen bruker hendene og rive, andre bruker høygaffel. Det er viktig å "riste opp" graset godt før det legges inn i hæsa. Alt etter jordbunn og nedbørsmengde, må hesja støttes opp med skråstilte staur, "skårer", som blir surret fast til de loddrette eller derskom skåra er tiltenkt med "klyft" står den uten surring.  Hæsa må også forankres i begge ender til tunge steiner, trær eller godt nedslåtte påler, "hæskogg" .

Under hesjinga bruker man gjerne traktor med høyvender eller silosvans for å samle gresset langs hesjene. Tidligere brukte man hest og sleperive.

Høy som blir hesjet bør ikke tas i hus før det har hengt i hesja minst 8 dager, ofte tar det mye lenger tid før det er tørt. Når høyet er tørt rives det ut av hesja og kjøres inn på låve eller annet egnet lagringssted. Tidligere ble høyet tatt inn med hest og høyvogn, nå brukes helst traktor med høysvans.

I lange godværsperioder kunne det hende at graset bare ble spredt for å tørke på bakken. Før det ble hentet inn, var det vanlig å såte det. Graset ble spredt slik at stråene ble liggende hulter til bulter, og så lagt i en haug. Toppen ble gjerne jevnet ut slik at eventuelle byger ikke skulle trenge for langt ned. Høysåta var stor nok til å utgjøre ei bør med børetau for en voksen mann, og sørget for at regn ikke skjemte alt høyet.

Se også
Høygaffel
Høysvans
Høyvender
Silosvans
Sleperive
Stakk (landbruk)

Referanser

Litteratur

Landbrukshistorie
Peter B. Kierulf

Peter Bull Kierulf (født 29. september 1936 i Oslo) er en norsk lege og professor innen fagområdene koagulasjon og inflammasjon med spesiell interesse for den hvite blodcellen, monocytten. Han har arbeidet ved Klinisk kjemisk avdeling, Ullevål universitetssykehus.

Som professor emeritus har Kierulf vært forskningsombud for Oslo Universitetssykehus og Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo fra 2008 til 2017.
Han er far til juristen Anine Kierulf.

Eksterne lenker 
  

Fagansvarlige i Store norske leksikon
Norske leger
Personer fra Oslo
Daguerreotypi

Daguerreotypi ble oppfunnet og konstruert av Louis Jacques Mandé Daguerre i 1839. Det er en forløper til moderne fotografi. Den kom som et mellomsteg mellom Camera obscura og objektivet fra Josef Maximilian Petzval. Dette er en direktpositivteknikk, som produserer en original som er speilvendt. 

Nyhetstjenestene var noen av de første til å ta i bruk dette nye apparatet som tillot dekning av Krimkrigen og den amerikanske borgerkrigen.

Bildeframstillingen 
Prosessen består av at en plate av kobber blankpoleres og platteres deretter med rent sølv. Etter dette blir platen nok en gang polert slik at den blir speilblank og fri for defekter. Den blir så plassert i en spesiell boks som inneholder jod. Gassene som joden avgir reagerer med det rene sølvet på platen og en kjemisk reaksjon gjør så at det dannes lyssensitivt sølvjodid på platen. Den kan da etter dette eksponeres i et kamera. Bilder blir deretter fremkalt ved å plassere den eksponerte platen i en spesiallaget tank som inneholdt kvikksølv. Man varmer så opp kvikksølvet som avgir damp på platen. Etterpå måtte bildet gjøres permanent ved å dyppe det i en løsning av natriumtiosulfat, som fjerner de ueksponerte sølvjodidpartiklene på platen og gjør at det ikke mørkner når man eksponerer det for videre lys.

På slutten av 1840 var tre tekniske framskritt innen daguerreotypiteknikken kommet fram. En linse som var 22 ganger mer lyssterk, mer lysfølsomme plater samt at gull ble benyttet for å gi mer detaljerte toner i bildene samt å gjøre det forholdsvis skjøre bildet noe mer slitesterkt.

På tross av alle framskrittene, var de største ulempene at eksponeringstiden var på 60 til 90 sekunder, og at det ikke var mulig å lage kopier av platene.

I Norge 
I Norge var den danskfødte Hans Thøger Winther i Oslo, en av de første som brukte daguerreotypi.

Norges trolig eldste fotografi, et portrett, befinner seg på Telemark Museum i Skien og er en daguerreotypi tatt av engelskmannen Richard Beard, sannsynligvis i 1841. At bildet fortsatt er bevart, viser at daguerrotypi har svært god holdbarhet.

I 1845 fikk Stavanger sin første bekjentskap med daguerreotypien da optikus Krog fra Bergen i 1845 åpnet det første fotografiatelier.

Eksterne lenker 
 
 Adrien Mentienne-museets nettsted i Bry-sur-Marne - og fremhever museets samlinger, spesielt det som angår Louis Daguerres arbeid (Engelsk og fransk versjon tilgjengelig).

Noter 

Fototeknikk
Introduksjoner i 1837
Fotografihistorie
Granulocytt

Granulocytter er en morfologisk gruppe av leukocytter (hvite blodceller). De omfatter nøytrofile, basofile og eosinofile granulocytter. Til sammen utgjør granulocyttene ca. 60-70% av de hvite blodcellene hos en frisk voksen person.   

Granulocytter inneholder store vesikler kalt granula, derav navnet, som er fylt med forskjellige proteolytiske enzymer og en rekke forbindelser med bakteriedrepende effekt. Slike granula gir karakteristiske fargereaksjoner med bestemte kjemiske forbindelser, og granulocyttene kan på denne bakgrunn deles inn i tre hovedtyper: de nøytrofile, de eosinofile og de basofile granulocyttene. 

Nøytrofile og eosinofile granulocytter finnes først og fremst i blodbanen, men dersom en infeksjon oppstår, kan de raskt bevege seg dit ved at de tiltrekkes av lavmolekylære forbindelser som dannes på betennelsesstedet.

Funksjon 
De nøytrofile granulocyttene utgjør vanligvis 50-70% (ca. 1500-5000 celler/mikroliter blod) av de sirkulerende hvite blodlegemene, og dominerer tallmessig i forhold til de eosinofile (1-3%) og basofile granulocyttene (0,5-1%).  

Gjennom sin produksjon av hydrolytiske enzymer, hydrogenperoksid og reaktive oksygenforbindelser er de nøytrofile granulocyttene svært viktige i vårt forsvar mot infeksjoner. De ankommer gjerne først til et infeksjons- eller betennelsessted, og økt antall nøytrofile granulocytter i sirkulasjonen blir brukt som en indikasjon på at det er oppstått en betennelse eller en infeksjon i kroppen. Andre grunner til forhøyede nivåer kan være autoimmune sykdommer eller kreft. Ved leukemi og lymfom ser man gjerne et forhøyet antall unormale granulocytter (blaster) i blodet og i beinmargen.  

De eosinofile granulocyttene synes først og fremst å være av betydning ved bekjempelse av forskjellige parasittsykdommer, men de er også gjerne forhøyet i allergiske reaksjoner og astma.     

Granulocyttene er kortlivede celler og er ofte i virksomhet i bare noen timer til noen døgns tid. Døde granulocytter vil derfor raskt hope seg opp i et infisert sår, og de utgjør mesteparten av materien i det vi gjerne kaller puss.

Kilder
 Tor Lea: Immunologi og immunologiske teknikker, Fagbokforlaget 3. utgave 2006
 Dr. Kåre Haugen: Forelesningsnotater i faget immunolog, høsten 2006

Blodlegemer
Histologi
Hematologi
Immunologi
Innherred

For lokalavisen, se Innherred (avis).

Innherred (opprinnelig «de indre herredene») er et distrikt i Trøndelag fylke som omgir de indre delene av Trondheimsfjorden og som tidligere tilhørte Nord-Trøndelag. 

Til Innherred regnes i noen sammenhenger de seks kommunene Levanger, Verdal, Inderøy, Frosta, Steinkjer, Snåsa og tidligere Skatval kommune. Disse kommunene har til sammen 67 166 innbyggere (1. juli 2009) og 7 836 kvadratkilometer. Innherred grenser til Stjørdalen, Fosen og Namdalen. 

I andre sammenhenger inkluderes Namdalseid, Leksvik og eventuelt Stjørdal og Meråker. Avgrensingen av distriktet er ikke entydig; Namdalseid samarbeider både mot Innherred og nordover til Namdalen. 

Levanger og Verdal samarbeider i Innherred samkommune. Inderøy, Verran, Snåsa og Steinkjer samarbeider i regionrådet Inn-Trøndelagssamarbeidet, og Namdalseid i Midtre Namdal samkommune. Snåsa deltok inntil 2012 i Indre Namdal regionråd.

I Den norske kirke var distriktet til 2019 inndelt i Sør-Innherad prosti (Frosta, Levanger, Verdal) og Nord-Innherad prosti (Inderøy, Verran, Namdalseid, Steinkjer, Snåsa), begge i Nidaros bispedømme. Den 1. januar 2019 ble de to prostiene slått sammen til Stiklestad prosti.	

Rettslig er distriktet underlagt Inntrøndelag tingrett. Tidligere hørte Levanger og Verdal inn under Stjør- og Verdal tingrett, mens de resterende kommuner utgjorde domsmyndighetsområdet til Inderøy tingrett, begge underlagt Frostating lagdømme. I den tidligere inndeling i fogderier hørte Levanger og Verdal til Stjør- og Værdalen fogderi, mens de resterende kommunene utgjorde Inderøen fogderi.

Området kalles også for Inntrøndelag, og var i Frostatingsloven inndelt i de fire småfylkene Skeynafylki, Verdølafylki, Eynafylki og Sparbyggjafylki. Den tilsvarende enheten Uttrøndelag omfattet da de noe større småfylkene Stiordølafylki, Strindafylke, Gauldølafylke og Orkdølafylke.

Referanser

Eksterne lenker 
 Turistinformasjon

Landskap i Norge
Trøndelags geografi
Distrikter i Norge
Archer (panserjager)

Archer var en britisk panserjager/selvdreven kanon basert på chassiet til panservognen Valentine. Den hadde en Ordnance QF 17-pdr kanon montert i en lavett som kunne beveges 11° til hver side og var arrangert slik at kanonen pekte motsatt vei av kjøretøyets kjøreretning.

De første produksjonseksemplarene var ferdig i mars 1944, og de begynte å nå britiske pansrede divisjoner i Europa fra oktober samme år. Archer forble i tjeneste i den britiske hær helt til midten av 1950-tallet og ble også eksportert til flere andre land, blant annet Egypt. I alt ble 665 av dem produsert.

Kanonpanserjagere
Imperial War Museum

Imperial War Museum er et museum i London som stiller ut militære kjøretøy, våpen, krigsgjenstander og diverse annet fra konflikter som Storbritannia har vært involvert i. I 2006 besøkte over 700 000 personer museet.

I 2002 åpnet museet Imperial War Museum North som er en avdeling i Manchester.

Se også
 Bethlem Royal Hospital

Eksterne lenker

  (engelsk)

Museer i London
Militærmuseer
Etableringer i 1917
Museer etablert i 1910-årene
Vitenskap i 1917
1917 i Storbritannia