alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Demaratos korinteren

Demaratos korinteren var far av Lucius Tarquinius Priscus, Romas femte konge, og bestefar av Lucius Tarquinius Superbus, Romas syvende og siste konge.

Liv 
Demaratos var en adelsmann fra Korint som kom til Italia fra Hellas som flyktning i år 655 f.Kr. Han bosatte seg i den etruskiske byen Tarquinii og giftet seg med en etruskisk kvinne. De fikk to sønner, den ene var Lucomo (Lucius) og den andre var Aruns II. Aruns døde før sin far og etterlot en gravid kvinne. Demaratos viste derimot ikke at han hadde en framtidig sønnesønn og etterlot ingenting til ham i sitt testamente. Sønnesønnen het Egerius «Den trengende», tilnavnet hadde sin opprinnelse i at han var fattig (grunnet at han ikke arvet noe). Egerius ble far til Tarquinius Collatinus, ektefelle til den legendariske Lucretia.

Demaratos’ opprinnelige navn var Lucumo, men endret det da han kom til Italia og senere bosatte seg i Roma. I henhold til Tacitus lærte han etruskerne lese- og skrivekyndighet og ble kjent som «Demaratos korinteren». 

Da Demaratos kom fra Hellas hadde han all sin rikdom med seg og introduserte gresk kultur og gresk keramikk for etruskerne og romerne. Det er antatt at han fraktet med seg keramikkhåndverkere fra Korint. Disse keramikere ble ansvarlig for utviklingen av gresk keramikk på vestkysten av Italia. Det var greske keramikere i Tarquinii og i den greske handelsstasjonen Gravisca, havnebyen til Tarquinii. I henhold til den greske reisende Pausanias var det enten hans sønn eller sønnesønn som var den første utlending som besøkte Olympia og gjorde en ofring.

Litteratur  
 Pausanias: Guide to Greece, overs. P. Levi, Penguin, 1979.
 Tacitus: The Annals of Imperial Rome, overs. M. Grant, Penguin, 1996.
 Morkot, R.: The Penguin Historical Atlas of Ancient Greece, Penguin, 1996.

Eksterne lenker
 Lucretia 2
 Lucius Tarquinius Priscus

Etruskerne
Italias historie
Mea culpa

Mea culpa er latin og kan oversettes til å bety «min skyld» eller «min egen skyld».  Uttrykket stammer fra Confiteor, syndsbekjennelsen i den katolske kirken, hvori den bedende erkjenner sin skyld overfor Gud Fader:

Mea culpa, mea culpa, mea maxima culpa
(min skyld, min skyld, min meget store skyld)

Det er mulig at dette liturgiske element kan være så gammelt som fra det 11. århundre. Men ifølge Adrian Fortescue er det ikke å finne kildebelagt medtatt i Confiteor før på 1500-tallet.

Uttrykket er brukt som tittel på en lang rekke verk innen musikk, litteratur, bildekunst og annet.

Se også
 Selvkritikk

Referanser

Eksterne lenker
 

Den Hellige Messe
Latinske ord og uttrykk
Carolinahemlokk

Carolinahemlokk (vitenskapelig navn Tsuga caroliniana) er en art av bartrær innenfor hemlokkslekten i furufamilien. Den er en av fire arter som vokser i Nord-Amerika. I USA kalles den Carolina Hemlock

Trærne er middelsstore, gjerne 20-30 meter høye, sjelden inntil 35 meter. Den har kompakt konisk eller pyramideformet trekrone, som er inntil 8 meter bred. barken er tjukk og rød-brun. Greinene er store, og enten horisontalt utstående eller svakt nedoverbøyde. Diameteren på stammen kan nå 1,15 meter.

Nålene er inntil 2 cm lange, og peker til alle kanter. De har avrundet spiss, og lukter mandarin om de knuses. De er mørkegrønne øverst og har to hvite bånd av spalteåpninger på undersiden. Konglene er grønne og 2-4 cm lange, de åpner seg i løpet av et halvår og blir da lyst brune.

Et insekt som kalles Hemlock woolly adelgid (Adelges tsugae) truer bestanden, som nå er avgrenset til Appalachene i sørvestre Virginia, Nord-Carolina og Sør-Carolina, østlige Tennessee, og det nordøstligste Georgia.  Den overlapper nord i fjellkjeden med canadahemlokk (Tsuga canadensis).

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Furufamilien
Åmdals Verk Gruver

Åmdals Verk Gruver er et museum for arbeiderkultur og gruvedrift i Vest-Telemark. Museet ligger på Åmdals Verk i Tokke kommune, ved veien mellom Vrådal og Dalen, og er en del av Vest-Telemark Museum.

Historie 
Historien om kobberverket i Åmdal går tilbake til 1540, da kong Kristian 3. av Danmark/Norge sendte tyske bergmenn til Telemark for å starte gruvedrift. Det første bergverket ble kalt Moisesberg.

Malmgangene på Åmdals Verk ble funnet i 1689. Åmdals Verk kobberverk har en komplisert historie med drift, stillstand og skiftende eierinteresser. Gruvene var "hjertet" i en urbanisert fjellbygd der gruvearbeiderens hverdag var avhengig av gode malmforekomster og politiske forhold ute i Europa.

Museet 
Museumsbygget er en rekonstruksjon av verkets gamle sjeidehus. Her er tegninger, bilder, kart, bøker og ulike redskaper fra kobberverkets historie. Videre er det modeller av gamle bygninger og arbeidssituasjoner som gir godt innsyn i driften gjennom 400 år.

Omviserne tar gjestene med på en spennende gruvevandring som viser synker, strosser og forholdene gruvearbeiderne jobbet under. Åmdals Verk Gruver er også et lokalt geologisenter. Gruveområdet er omkranset av flott natur, turstier og er rikt på mineraler.

Kulturpris 
Åmdals Verk Gruver mottok Telemark fylkeskommunes kulturpris 1993.

Eksterne lenker 
 Vest-Telemark museums hjemmesider

Vest-Telemark Museum
Byggverk i Tokke
Bergverksmuseer i Norge
Historiske kobberverk
Kultur i Tokke
Tokkes historie
Næringsliv i Tokke
Per Bäckström

Per Bäckström (født 1959) er en svensk filosofi-doktor og professor i litteraturvitenskap ved Linnéuniversitetet i Växjö i Sverige siden 2019. Han har jobbet som professor i litteraturvitenskap, Karlstads universitet 2010–2019, og som førsteamanuensis ved Institutt for Kultur og Litteratur ved Universitetet i Tromsø 1996–2010.

Han har ledet medlemskommisjonen for European Network for Avant-Garde and Modernism Studies (EAM) 2007–2011, og er koordinator for Norge i Nordisk Nettverk for Avantgardestudier. Han har vært virksom som litteraturanmelder ved Göteborgs-Tidningen (GT) og Nordvästra Skånes Tidningar (NST), og har publisert flere studier av Bruno K. Öijer, Henri Michaux, Gunnar Ekelöf, Mikhail Bakhtin, intermedialitet, avantgarde og neoavantgarde. I den senere tid jobber han på to prosjekter om Öyvind Fahlströms tverrestetiske kunstnerskap og The Anti-Aesthetics of Rock.

Bibliografi 
 2003 Aska, Tomhet & Eld. Outsiderproblematiken hos Bruno K. Öijer, (doktorsavhandling) Lund: Ellerströms förlag.
 2003 Sense and Senses in Aesthetics, Per Bäckström & Troels Degn Johansson (red.), Göteborg: NSU Press.
 2005 Enhet i mångfalden. Henri Michaux och det groteska, Lund: Ellerströms förlag.
 2007 Centre-Periphery. The Avant-Garde and the Other, Per Bäckström (red.), Nordlit. Arbeidstidsskrift for litteratur, Faculty of Humanities, University of Tromsø, no. 21.
 2007 Le grotesque dans l’œuvre d’Henri Michaux. Qui cache son fou, meurt sans voix, Paris: L’Harmattan.
 2010 Vårt brokigas ochellericke! Om experimentell poesi, Lund: Ellerströms förlag.
 2010 Samspill mellom kunstartene. Modernisme i nordisk lyrikk 4, Hadle Oftedal Andersen, Per Bäckström & Unni Langås (red.), Helsingfors: Institutionen för nordiska språk och nordisk litteratur vid Helsingfors universitet.
 2011 Norsk avantgarde, Per Bäckström & Bodil Børset (red.), Oslo: Novus forlag, 2011.
 2014 Decentering the Avant-Garde, Per Bäckström & Benedikt Hjartarson (red.), Amsterdam & New York: Rodopi, Avantgarde Critical Studies.

Eksterne lenker 

 Publikationer av Per Bäckström i LIBRIS
 Per Bäckström

Svenske litteraturhistorikere og litteraturkritikere
Svenske litteraturvitere
Svenske professorer
Svenske sakprosaforfattere
Førsteamanuenser ved Universitetet i Tromsø
Leddvedtungemåler

Leddvedtungemåler (Trichopteryx polycommata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den finnes langs kysten nord til Hordaland i Norge.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 24 – 28 mm), slank, gråbrun måler. Den kan kjennes på vingenes brune tverrbånd og den lille bakvingen, som hos hannen har en ekstra, tungeformet lobe. Forvingen er lyst brungrå, med en smal, mørkbrun tverrstripe nær roten. I midten av vingen er det to mørkbrune tverrbånd som løper sammen i vingens bakerste halvdel. Nær vingespissen er det en dobbel, brun flekk. Noen ganger er hele forvingens ytterkant mørkere, andre ganger er den mørkere fargen begrenset til den forannevnte flekken og en diffus flekk ved bakhjørnet. Bakvingen er lysgrå med lange hårfrynser langs kanten. Hos hannen har den en ekstra, tungeformet lobe. Larven er naken, blekgrønn med smale, hvite lengdestriper.

Levevis 
Arten lever i varm, litt rikere løvskog. Larvens næringsplanter er leddved (Lonicera xylosteum), liguster (Ligustrum vulgare) og ask (Fraxinus excelsior). De voksne målerne flyr om natten i mars – april. Arten overvintrer som puppe.

Utbredelse 
Leddvedtungemåleren er utbredt i Europa. I Norge er den funnet nord til Hordaland og den nordlige delen av Oppland. Den er ikke vanlig og er blant annet en prioritert art for vernetiltak i Storbritannia.

Referanser

Litteratur 
 Butterfly Conservation, Faktaark for Hydrelia sylvata, Storbritannia. pdf.
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 UK moths, Trichopteryx polycommata
 www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1775
Dyr formelt beskrevet av Michael Denis
Dyr formelt beskrevet av Johann Ignaz Schiffermüller
Frøydis Ree Wekre

Frøydis Ree Wekre (født 31. juli 1941) er en norsk musiker (valthorn).

Hun spilte piano da hun var mellom fire og seks år, deretter fiolin, og var 2. fiolinist i NRKs juniororkester.  Hennes hovedinstrument, valthorn, startet hun med i 1958 ogdebuterte tre år senere i en konsert med Oslo Filharmoniske Orkester (1961). Hun er utdannet i Oslo hos Rolf Antonsen, samt i Sverige under Wilhelm Lanzky-Otto, i Russland med Vitaly Boujanovsky og USA. Hun var alternerende solohornist i Oslo Filaharmoniske Orkester 1961-1991.  

Hun ble utnevnt til professor i horn og kammermusikk ved Norges musikkhøgskole i 1984 og har vært prorektor ved Musikkhøgskolen og president i International Horn Society hvor hun ble æresmedlem i 1994. 

Komposisjonen «Hornlokk» av Sigurd Berge ble tilegnet henne, og hun har representert Norge i den skandinaviske konkurransen Kontrapunkt. Hun er også forfatter av to fagbøker som er oversatt til flere språk.

Utgivelser 
 Corno di Norvegica (Simax, 1994).  Musikk av Knut Nystedt, Wolfgang Plagge og Trygve Madsen, innspilt i Sofienberg kirke
 Tanker om hornspill.  Bok, oversatt til tsjekkisk, latvisk, japansk og tysk.
 Ceros (2L, 2005)  Musikk av Plagge, Madsen, Johan Kvandal, Andrea Clearfield og Sigurd Berge

Utmerkelser 
 Gammlengprisen 1990 i klassen klassisk
 Lindemanprisen 1987
 Æresmedlem (1994) og leder (1998–2000) av det internasjonale hornforbundet, International Horn Society.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske hornister
Norske musikkprofessorer
Personer fra Oslo
Bjørketungemåler

Bjørketungemåler (Trichopteryx carpinata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet over hele Norge.

Utseende 
En middelsstor (vingespenn 26 – 31 mm), slank, grå måler. Forvingenes farge er ganske variabel, ofte ensfarget lysgrå men den kan også ha markerte tegninger. Ofte har den to doble, mørkere tverrbånd rundt som går mer eller mindre parallelt rundt midten av vingen, disse kan også være løpt sammen til ett, bredt bånd. Det kan også være smalere, mørke tverrbånd ved roten og langs ytterkanten av vingen. Bakvingen er liten og gråhvit. Larven er naken, grønn med smale, hvite lengdestriper.

Levevis 
Arten lever i løvskog. Larvene kan finnes på mange ulike busker og løvtrær, blant andre bjørk (Betula spp.), vivendel (Lonicera periclymemum) og selje (Salix caprea). Arten overvintrer som puppe og de voksne målerne flyr om natten i april – mai.

Utbredelse 
Arten finnes i hele Europa og i Nord-Asia. I Norge er den funnet spredt over hele landet.

Litteratur 
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Nettsiden Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 UK moths, Trichopteryx carpinata
  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site

Målere
Sommerfugler formelt beskrevet i 1794
Dyr formelt beskrevet av Moritz Balthasar Borkhausen
Putsj

Putsj er et miljømagasin på nett og papir for unge. Magasinet gis ut av Natur og Ungdom og omhandler aktivisme, miljøvern og kultur. Putsj erstattet Natur og Samfunn fra 2000.

Bladet kommer ut fire ganger i året med et opplag på ca. 8500. Alle Natur og Ungdoms medlemmer får bladet gratis, men det er også mulig å være abonnent.
Nettmagasinet oppdateres flere ganger i uken. 

Redaktør for magasinet på nett og papir er Sol Sandvik. Designer er Isabelle Poole. Putsj har en fast redaksjon bestående av frivillige journalister, fotografer og illutratører.

Eksterne lenker
 PUTSJ.no
 Natur og Ungdoms hjemmesider
 podcasten Putsjkast i iTunes

Norske tidsskrifter
Publikasjoner etablert i 2000
Dag Viljen Poleszynski

Dag Viljen Poleszynski (født 1946) er en norsk tidligere forsker. Han var aktiv innen flere fagområder, inkludert fredsforskning, ernæring, medisin, økologi og industripolitikk.

Han er utdannet cand.scient. i ernæringsfysiologi ved Universitetet i Oslo og dr.philos. i 1999 ved Universitetet i Tromsø, med avhandlingen Skolemedisin og alternativ medisin – konkurranse eller samarbeid, avlagt ved Institutt for sosiologi. Han er utdannet bedriftsøkonom fra BI (1969), studerte språk og samfunnsfag ved Universitetet i Genève (1969–70) og siviløkonom med en MS 1971 og en MBA 1972 fra University of Wisconsin. 

Poleszynski har blant annet arbeidet med politisk økonomi, freds- og utviklingsforskning, energi, økologi og som ernæringsterapeut. Han har vært ansatt i Handelsdepartementet, Institutt for Fredsforskning (PRIO) og som daglig leder i filmdistribusjonsselskapet Fram Film. Fra 2002 til våren 2010 var han fagredaktør i livsstilsmagasinet Mat & helse. Han har også vært faglig medarbeider i Nordisk Tidsskrift for Biologisk Medisin. 

Fra 2001 til 2003 var han professor II i ernæringsfysiologi ved Høgskolen i Harstad. Høgskolen nedla professoratet på grunn av saksbehandlingsfeil fra Høgskolens side i forbindelse med ansettelsen. Alle som ansettes som professorer, skal bedømmes som professorkompetent av en ekstern fagkommisjon, men dette ble ikke gjort før i 2003, etter at Poleszynski hadde fungert i stillingen i mer enn et halvt år. Pga. uenighet om de formelle krav til stillingen valgte høgskolens rektor og direktør ikke å utlyse kurset som Poleszynski på oppdrag fra Høgskolen hadde utarbeidet og var leder for. Kommisjonen fant at Poleszynski ikke var professorkompetent, selv om et mindretall mente han var det. 

Sommeren 2010 opprettet han Stiftelsen vitenskap & fornuft (SVOF), som begynte å utgi Helsemagasinet vitenskap & fornuft (VOF) i september 2010. Han fikk med seg samtlige faste medarbeidere fra Mat & helse unntatt ansvarlig redaktør og fire spaltister. Helsemagasinet VOF kommer ut 8 ganger per år. Magasinets redaksjonelle linje er kritisk til Helsedirektoratet, særlig når det gjelder kostholdsveiledning og vaksiner. Poleszynski har også hevdet at barnesykdommene man vaksinerer mot er harmløse og at vaksiner har hatt lite å si for dødeligheten av disse sykdommene.

Organisasjonen Fritt Helsevalg, som arbeider for økt tilgang på alternative behandlingsformer, tildelte i 2011 Polezynski Brobyggerprisen for sitt arbeid med å ta til orde for et helhetlig perspektiv på sykdom og helse i Norge

I 2017 ble han utnevnt som æresmedlem av Foreningen kostreform, som han tok initiativ til å opprette og ble stiftet i 2007.

Poleszynski er tilhenger av ortomolekylær medisin som er en alternativ behandlingsform som bl.a. innebærer inntak av høye doser av C-vitaminer. Han har stilt seg skeptisk til omfanget av medikamentbruk innen skolemedisinen, og har også hevdet at ikke-ioniserende elektromagnetisk stråling utgjør en helsefare.

Referanser

Eksterne lenker  
 TV 2 Nyhetene – C-vitamin mot svineinfluensa

Norske forskere
Norske fredsforskere
Personer innen alternativ behandling
Norske vaksinemotstandere
EMF-aktivisme
Zotero

Zotero er et gratis program for å samle inn, sitere og håndtere litteraturreferanser og bibliografier. Zotero ble utviklet som en utvidelse til nettleseren Firefox, men er siden blitt et selvstendig program. Det finnes connectors for Firefox, Chrome, og Safari. Hensikten med utviklingen av programmet er å overflødiggjøre dyre applikasjoner (som ProCite, Reference Manager og EndNote) som opprinnelig ble utviklet før nettet gjorde det lettere å dele å utveksle kryssreferanser og bibliografier. 

Hvis Zotero-tillegget er installert i nettleseren, vil det automatisk oppdage om nettsiden inneholder strukturert bibliografisk informasjon, slik at denne kan lagres. Hvis ønsket, kan også en kopi av nettsiden slik den så ut ved besøket lagres. Nettsteder som Amazon.com, Google Scholar, Google Books, og Wikipedia har støtte for strukturert bibliografisk informasjon. Referanser lagret i Zotero kan eksporteres i forskjellige stilmaler og vises som bibliografier i publikasjoner. 

Zotero er utviklet av Center for History and New Media ved George Mason University i USA. Navnet på applikasjonen er hentet fra albansk og betyr "å mestre".

Se også 
 Litteraturhenvisning
 Metadata

Eksterne lenker 
 
 Zoteros nettsted
 Zotero & Wikipedia Political Order in Changing Societies
 Zotero Mozilla tested add-on #3504
 

Fri programvare
Sagfjorden (Hamarøy og Steigen)

Sagfjorden (lulesamisk: Rivtagvuodna) er en fjordarm av  Vestfjorden som strekker seg rundt 30 kilometer i østlig retning mellom Hamarøy og Steigen kommuner i Nordland, fra Nordhamran på Engeløya til Tømmerneset.

Fjorden har forbindelse til Vestfjorden via tre sund; Økssundet i nord (9,6 km), Skagstadsundet i midten (13 km) og Flagsundet som går fra Skjettenfjorden som det sørligste (16 km).

Sagfjordens geografi 
Sagfjorden er omtrent 10 kilometer bred mellom Dyping og  Finnøya og smalner gradvis inn til ca. 1,3 kilometer i Hopen nord for Langosen. Ved Veggfjellan går fjorden i en bue og fortsetter sørover inn til fjordbunnen ved Tømmerneset. Dybden varierer fra over 600 meter ved Økssundet til rundt 200 meter ved Veggfjellan. Bolsøygalten er et skjær omtrent midt mellom  Nes og Dyping. Nord og nordvest for skjæret er havet forholdsvis grunt, med en del støvelhav i et over 30 km² stort område mellom øyene sør for Finnøya og Ness.

Fjordarmer 
Sagfjorden har to fjordarmer på Steigensiden i sør og to på Hamarøysiden i nord:
 Skjettenfjorden strekker seg fra Dyping og sørvest mot Flagsundet og  Bogen. 
  Straumfjorden går i sør-sørvestlig retning fra innløpet mellom Hamnberget og Sirines.
  Innhavet har innløp mellom Finnøya og  Straumsnesøya.
 Kaldvågfjorden med innløp via Nesstraumen mellom bygdene Nes og  Finnøy.

Viker og oser 
Fra sørvest til sørøst ligger Dypingpollen (Dyping-Mortensstrand), Skranstadosen (Mortenstrand-Skranstad) og Forsbukta.
Fra nordvest til Tømmerneset ligger Karlsøybotn (Håkonhals-Karlsøy), Straumsnesvika (Straumsnesøya-Innhavet) og Hopen (innenfor Langosen, mot Tømmerneset), hvor  Sagelva har sitt utløp.

Øyer og holmer

Bosetninger  

Innhavet ligger i nordøstkanten av Sagfjorden.  Langs sørsiden av fjorden og langs Finnøy-kysten er det en spredt befolkning. 
 Bogøy ligger på østsiden av Flagsundet og sørvestenden av Skjettenfjorden, mens Skutvik ligger på sørøstsiden av Økssundet.

Samferdsel 
  Fv662 går fra Innhavet til Finnøy langs nordsiden.
  Fv835 går langs sørsiden.
 Åtte – ni km av  E6  går langs østsiden, fra Tømmerneset til Innhavet.
 Bilferge fra Skutvik, nordover i Økssundet, til Svolvær.
  NEX' hurtigbåtrute mellom Svolvær og Bodø krysser Sagfjorden mellom anløpene Skutvik og Bogøy. 
 Mellom 1957 og 1990 gikk det bilferge over Sagfjorden mellom Skutvik og Bogøy.

Fotnoter

Referanser

Eksterne lenker 
 Innhavets side
 Hurtigbåtruter: Torghatten Nord
 Steigen kommune. Offisiell hjemmeside
 Hamarøy kommune. Offisiell hjemmeside
 NRKs nett-tv: Ut i naturen :«Drømmen om det uendelige, en reise tilbake til Husøyvær».

Fjorder i Hamarøy
Fjorder i Steigen
Japan Tobacco

Japan Tobacco Inc. (日本たばこ産業株式会社, Nihon Tabako Sangyō) er et tobakksselskap med hovedkvarter i Tokyo i Japan. Selskapet er en del av Nikkei 225-indeksen.

Historie 
Selskapet har sin opprinnelse i 1898. Det ble et aksjeselskap i 1949 som Japan Tobacco and Salt Public Corporation. Japan Tobacco var et statlig monopol til 1985, da det ble et offentlig selskap.

To tredeler av selskapet var eid av det japanske finansdepartementet fram til juni 2004. Den japanske statens andel er nå 50 prosent. R.J. Reynolds er ei avdeling av Japan Tobacco. I 1999 ble de to selskapene enige om internasjonal produksjon, markedsføring og salg av konsernets sigaretter. Blant annet Camel, Salem, og Winston.

Japan Tobacco opererer også innen matvarer, legemidler, prosjektering og i eiendom. 

I april 2007 kjøpte Japan Tobacco opp selskapet Gallaher Group plc, i noe som er den største overtakelsen i japansk historie.

Marked 

Japan Tobacco kontrollerer 66,4% av sigarett-markedet i Japan og vil søke etter flere selskapsovertakelser fra 2009.

Conrad Langaard AS driver med salg og distribusjon av Japan Tobaccos produkter i Norge. Noen av produktene er Camel, Salem, Benson & Hedges og Level. Conrad Langaard AS sysselsatte 48 årsverk i 2007 og omsatte for 236 millioner kroner. CL er eid av Olav Thon Gruppen.

Merker 
De største merkene
Camel
Mild Seven
Salem
Winston
Silk Cut

Andre merker

Referanser

Eksterne lenker
 

Selskaper etablert i 1835
Japanske industriselskaper
Tobakksselskaper
1830-årene i Japan
YouPorn

YouPorn.Org er en pornografisk videodelingsside på Internett som ble lansert i 2006.

Innhold 
YouPorn.com er en videodelingsside der folk kan laste opp pornografiske videofilmer.

Eksterne lenker 
 ht.no – Opptatt av porno
 Dagbladet – Nå lager vi pornoen selv
 Avis2 – YouPorns popularitet

Filmnettsteder
Pornografiske nettsteder
Etableringer i 2006
Ståle Kyllingstad

Ståle Kyllingstad er navnet til flere personer:

 Ståle Kyllingstad (1903–1987), norsk billedkunstner
 Ståle Kyllingstad (1960), norsk forretningsmann
Albert McCaffery

Albert John «Bert» McCaffery (født 11. april 1894, død 15. april 1955) var en canadisk ishockeyspiller som deltok under vinter-OL 1924 i Chamonix.

McCaffery ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han spilte på Toronto Granites som representerte Canada under OL-turneringen. Det canadiske laget vant turneringen overlegent, de vant alle fem kampene. De vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 85-0; Tsjekkoslovakia 30-0, Sverige 22-0 og Sveits 33-0. I semifinalen beseiret de Storbritannia med 19-2 og i finalen USA med 6-1. OL-turneringen i ishockey var også verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag (Torono Granites) var Cyril Slater, Reginald Smith, Harry Watson, Harold McMunn, Dunc Munro, Beattie Ramsay, Jack Cameron og Ernie Collett.

OL-medaljer 
 1924  Chamonix -  Gull  i ishockey (Canada)

VM-medaljer 
 1924  Chamonix -  Gull  i ishockey (Canada)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Canadiske ishockeyspillere
Olympiske mestere for Canada
Medaljevinnere under Vinter-OL 1924
Deltakere for Canada under Vinter-OL 1924
Ishockeyspillere under Vinter-OL 1924
Personer fra Bruce County
Olympiske medaljevinnere i ishockey