alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Linda Haglund

Linda Haglund (født 15. juni 1956 i Enskede-Årsta-Vantör, død 21. november 2015 i Stockholm) var en svensk friidrettsutøver og olympisk utøver. Fra slutten av 1970- til begynnelsen av 1980-tallet, var hun i verdenseliten på 60 meter, 100 meter og 200 meter.

Haglund døde 21. november 2015 tre uker etter sin ektemann, Houston McTear. Han var en amerikansk sprinter. De var gift fra 1990 og bosatt i Florida.

Karriere 
Haglund vant syv svenske mesterskap på 100 meter og fem på 200 meter. Hun tok én gullmedalje og fire sølvmedaljer fra diverse europamesterskap, både utendørs og innendørs. I 1981 vant Haglund ISTAF i Berlin på 100 meter med tiden 11.06, da hun slo både Jarmila Kratochvílová (Tsjekkoslovakia) og Evelyn Ashford (USA). På grunn av for sterk medvind (+2,8), ble løpet ikke registrert som svensk rekord.

Haglunds personlige rekorder på 100 meter (11,16) og 200 meter (22,82) er samtidig svenske rekorder, og de eldste svenske rekordene i friidrett for kvinner. I 1981 ble hun utestengt i 18 måneder etter å ha testet positivt på anabole steroider.

Medaljer fra internasjonale mesterskap 
 1976: gull, 60 meter, Innendørs-EM
 1978: sølv, 100 meter, EM
 1978: sølv, 60 meter, Innendørs-EM
 1980: sølv, 60 meter, Innendørs-EM
 1981: sølv, 60 meter, Innendørs-EM

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Svenske sprintere
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1972
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1972
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1976
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1976
Deltakere for Sverige under Sommer-OL 1980
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1980
Europamestere i friidrett innendørs
Dopingsaker i friidrett
Personer fra Stockholm
Deltakere for Sverige under EM i friidrett innendørs 1976
Deltakere for Sverige under EM i friidrett 1974
Ragnar Berg

Ragnar Berg (født 1. oktober 1913 i Horten, død 16. april 1942 i Russland) var en norsk artillerioffiser og frontkjemper under andre verdenskrig.

Berg var utdannet fra Befalsskolen for Hæren på artillerilinjen på 1930-tallet og gjennomgikk deretter Krigsskolen med eksamen i 1938. Fra dette kullet på Krigsskolen med bare 12 avgangskadetter ble fire senere offiserer i forskjellige enheter av Waffen-SS på Østfronten.

Under angrepet på Norge i 1940 kjempet han som norsk løytnant i Artilleriregiment 1 i Østfold og ble internert i Sverige da 1. divisjon gikk over grensen. Fra 1935 var han medlem av partiet Nasjonal Samling og var en av arkitektene bak Norges SS som ble opprettet i mai 1941.

Da Operasjon Barbarossa ble innledet 22. juni 1941 meldte han seg til Den Norske Legion. Her ble han beskikket til Legions-Hauptsturmführer og ble kompanisjef for 4. kompani. Natten til 16. april 1942 ved Urizk på Leningradsfronten ble han drept i strid og etterlatt i ingenmannsland.

Ragnar Berg hadde en sterk posisjon i NS- og frontkjempermiljøet i Norge under krigen. Rekonvalesenthjemmet for sårede frontkjempere fra Waffen-SS og Den Norske Legion, på Voksenkollen i Oslo, ble oppkalt etter Ragnar Berg.

Referanser 

Personer fra Horten kommune
Norske frontkjempere
Norske Waffen-SS-offiserer
Norske offiserer
Arméoffiserer
Medlemmer av Nasjonal Samling
Nordmenn fra andre verdenskrig
Norsk militærpersonell drept under andre verdenskrig
Skogfiol

Skogfiol (latin: Viola riviniana ) er en art av fiolslekta som vokser i næringsrik jord i skogs- og kystterreng av lauv- og blandingsskog, kulturmark, eng og beitemark over hele Sør-Norge og nord til Tromsø, observert helt opp til 980 moh. Den blomstrer tidlig, allerede i april.mai.

Skogfiol er 5-15 cm høy og har blekt mellomblå til lilla blomster som blomstrer allerede i april.mai i Sør-Norge. Sporen er hvit eller lilla og ikke kløyvet, bladene er lett hjerteformede.

Den beslektede arten engfiol (Viola canina) har tynnere blader, dypere blå blomster og gulhvit, kløyvet spore. Den kan krysse seg med skogfiol.

Eksterne lenker 
 

Fiolfamilien
Blå blomster
Engfiol

Engfiol (latin: Viola canina ) er en art av fiolslekta som vokser i myr, eng og beitemark over hele Sør-Norge og nord til Tromsø, observert helt opp til 980 moh. Den blomstrer tidlig, allerede i april.mai.

Engfiol er 5-15 cm høy og skilles fra den nært beslektede skogfiol ved at engfiol har dypere blå kronblad, og gulhvit spore som er noe kløyvet. Artene kan krysse seg med hverandre. Bladene er lett hjerteformede, og mer avlange enn hos skogfiol.

Eksterne lenker 
 

Fiolfamilien
Blå blomster
Korsknapp

Korsknapp (Glechoma hederacea) er en flerårig, duftende urt i leppeblomstfamilien. 

Den er lav og teppedannende med krypende skudd som slår rot ved leddene. Bladene er nyreformete, grovtannete og har lang stilk. Blomstene sitter 2–5 sammen i kranser i bladhjørnene på opprette skudd som blir 10–30 cm høye. Blomstene er som regel lys lilla med purpur flekker på underleppen, men kan være blå eller hvite. Pollenknappene er hvite og sitter vinkelrett mot hverandre så de danner et kors. Korsknapp blomstrer fra april til juni. Blomstene er som regel tvekjønnede, men det finnes også mindre hunnblomster. Pollineringen utføres av humler, bier, biller og maur.

Planten er giftig for hester og mange gnagere, men er ufarlig for mennesker. Mange insekter eter planten, blant annet korsknappraktbille (Trachys scrobiculata), som er rødlistet i Norge. Flere parasittiske sopper vokser på bladene; den vanligste er korsknapprust (Puccinia glechomatis).

Den var tidligere et mye brukt feber- og sårmiddel. I England ble den brukt som tilsetning i øl før humle ble vanlig. Den dyrkes av og til i hager som ampelplante eller markdekker, og det finnes en kultivar, 'Variegata', med spraglete blad.

Korsknapp foretrekker fuktig jordsmonn blant buskas, kulturmark eller i lauvskog. Den vil helst ha nøytral jord med pH 5,5–7,5 og trives godt i områder som er forstyrret av menneskelig virksomhet. I Norge vokser den nord til Troms, men den er sjelden i innlandet og i Nord-Norge.

I Europa finnes korsknapp nesten overalt unntatt på Balearene, Kreta, Færøyene, Island, Svalbard og i Tyrkia. Den er også vanlig i Vest-Sibir. I store deler av Nord-Amerika er korsknapp naturalisert og blir betraktet som en invaderende art. Nordgrensa følger 12 °C-isotermen for juli. I Sørøst-Europa finnes den mer hårete Glechoma hirsuta, og i Øst-Asia vokser Glechoma grandis. Begge disse artene blir av og til betraktet som underarter av korsknapp.

Den er eneste norske art i korsknappslekten (Glechoma). Noen botanikere har plassert korsknapp i kattemynteslekten (Nepeta) som Nepeta glechoma eller N. hederacea.

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Leppeblomstfamilien
Blå blomster
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Planter formelt beskrevet i 1753
Medisinplanter
Fyrstedømmet Polotsk

Fyrstedømmet Polotsk var et middelalderfyrstedømme i dagens Hviterussland. Fyrstedømmet var en del av Kievriket, og bestod fra det niende til det trettende århundre. 

Det er noe uklart når fyrstedømmet først oppstod, det nevnes skriftlig for første gang i Nestorkrøniken og skal ha eksistert i 862. Polotsks storhetstid var under fyrst Vseslav, da Vseslav for en periode ble storfyrste av Kiev. Samtidig ble Polotsk sentrum for handelen mellom Norden og Svartehavet. Det var på denne tiden den mektige St. Sofia-katedralen i Polatsk ble reist, det som sannsynligvis er Hviterusslands eldste kirke.

Det gikk nedover med fyrstedømmet etter Vseslavs død, da forskjellige fyrster i lang tid kjempet om kontrollen. Fra ca. år 1200 kom Den tyske orden til Baltikum, og forhindret den lukrative handelen med Skandinavia. Fra vest ble også fyrstedømmet angrepet av hedenske baltiske stammer. Selv om Polotsk unngikk mongolinvasjonen i 1237-39 ble fyrstedømmet like etterpå en vasallstat av Storfyrstedømmet Litauen. I 1307 ble Polotsk fullstendig innlemmet i Litauen.

Kievriket
Stater og territorier etablert i 980-årene
Stater og territorier opphørt  i 1397
Stater og territorier opphørt i 1307
Pengeurt

Pengeurt (Thlaspi arvense) er en flerårig plante med basal bladrosett som tilhører korsblomstfamilien. Den blomstrer i mai med 5 mm brede, hvite blomster. Navnet kommer av de penge-formede skulpene (frøkarene).

Planten blir 15-30 cm høy. Skulpene er adskillig større enn hos vårpengeurt (Noccaea caerulescens). Den trives på enger, kulturmark og i veikanter. 

Pengeurt ble brakt til Europa fra Asia som åkerplante og rykket fram med jordbruket. Bladene har en skarp smak og kan brukes i salater og supper. Oljeinnholdet er 36-40%, så den vil kunne brukes som basis for biodiesel.

I Norge finnes den i hele landet, men sjelden i nord og i indre strøk. Den er kjent i fjellstrøk i Sør-Norge opp til 1.050 moh.

Eksterne lenker 
 

Korsblomstfamilien
Hvite blomster
Stauder
Norges flora
Danmarks flora
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Planter formelt beskrevet i 1753
Polatsk

Polatsk (hviterussisk: По́лацк (По́лацак)), eller Polotsk (russisk: По́лоцк), er en by i Hviterussland. Den ligger i Vitsiebsk voblasts ved elven Vestre Dzvina, og har ca. 79 000 innbyggere.

Byen har en lang historie, og var den viktigste byen i Fyrstedømmet Polotsk i middelalderen. Senere kom Polatsk under Storfyrstedømmet Litauen, før den etter Polens første deling i 1772 ble russisk. Byen ble heretter mindre viktig, men var blant annet åstedet for to slag under Napoleons felttog i Russland i 1812.

Polatsk er kjent for St. Sofia-katedralen, oppført 1044–1066.

Eksterne lenker 
 
 Official site of the city of Polack - Официальный сайт города Полоцка
 Polotsk 

Byer i Belarus
St. Sofia-katedralen (Polotsk)

St. Sofia-katedralen er en katedral i byen Polotsk i Hviterussland. Den er sannsynligvis landets eldste kirke, og ble oppført i perioden 1044-66.

Katedralen ble bygget i Fyrstedømmet Polotsks storhetstid, i regjeringstiden til Vseslav. Store deler av inventaret til katedralen ble røvet fra St. Sofia-katedralen i Novgorod i 1067.

St. Sofia-katedralen har blitt kraftig bygget om ved flere anledninger, siste gang etter at Peter den store hadde brukt den som kruttlager i 1710 med katastrofalt utfall. Arkitekten Johann Christoph Glaubitz ble da hentet inn fra Vilnius, med det resultat at katedralen ble gjenoppbygget i såkalt «Vilnius-barokk».

Katedraler i Hviterussland
Museer i Hviterussland
Ortodokse kirker i Hviterussland
Tidligere katolske kirker
Universidad de Puerto Rico

Universidad de Puerto Rico (engelsk: University of Puerto Rico) er et statsseid (Commonwealth of Puerto Rico) land-grant-universitet i San Juan på Puerto Rico. Det er landets eldste offentlige universitet. Universitetssystemet har ytterligere 9 læresteder i Puerto Rico.

Flaggskipcampusen i San Juan ble opprettet i 1903 på restene av Escuela Normal Industrial (grunnlagt 1900). I 1908 ble det tatt inn under Morrill Act og ble dermed et amerikansk land-grant-universitet. I 1966 ble medisin-fakultetet skilt ut som selvstendig lærested. Det er egne fakulteter for jus og økonomistudier (business).

Campusen i Mayagüez tilbyr landbruks-, ingeniør- og økonomifaglige studier. Også Ponce-campusen er hovedsakelig ingeniørfaglig innrettet, og het tidligere Colegio Universitario Tecnológico de Ponce.

Lærestedene er:
 Universidad de Puerto Rico, Rio Piedras, San Juan (1903) – 20 528 studenter
 Universidad de Puerto Rico, Mayagüez Campus (1911) – 12 380 studenter
 Universidad de Puerto Rico, Recinto de Ciencias Médicas, San Juan (1950) – 2 289 studenter
 Universidad de Puerto Rico, Humacao (1962) – 4 306 studenter
 Universidad de Puerto Rico, Arecibo (1967) – 4 146 studenter
 Universidad de Puerto Rico, Cayey (1967) – 3 634 studenter
 Universidad de Puerto Rico, Ponce (1970) – 3 486 studenter
 Universidad de Puerto Rico, Bayamon (1971) – 4 638 studenter
 Universidad de Puerto Rico, Aguadilla (1972) – 3 231 studenter
 Universidad de Puerto Rico, Utuado (1979) – 1 514 studenter

Ved universitetet var det 60 150 studenter og 4 400 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene i snitt ca. US$ 2 000 for studenter folkeregistrert i San Juan. Studiene gis opp til doktorgradsnivå i San Juan og Mayagüez, og bachelornivå andre steder.

Eksterne lenker 
 Universidad de Puerto Rico
 UPR Mayagüez
 UPR Ponce

Universiteter på Puerto Rico
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1903
1903 i Nord-Amerika
Jaffa-opptøyene

Jaffa-opptøyene viser til opptøyene og drapene som fant sted i det britisk-kontrollerte Palestinamandatet fra 1. til 7. mai 1921. Etter en ulovlig 1. mai-demonstrasjon av det jødiske kommunistpartiet brøt det ut opptøyer blant den arabiske befolkningen i byen Jaffa. 47 jøder og 48 arabere ble drept, de sistnevnte stort sett av britisk politi. 146 jøder og 73 arabere ble såret. 

En konsekvens av opptøyene var at de jødiske immigrantenes forhold til mandatmakten Storbritannia og til den arabiske befolkningen ble forverret. En annen konsekvens var at Storbritannia i årene etter opprøret forsøkte å bremse jødisk immigrasjon til Palestina. 

Palestinamandatet
Konflikter i 1921
1921 i Asia
Opptøyer
Pressens offentlighetsutvalg

Pressens offentlighetsutvalg ble i 1971 opprettet av Norsk Presseforbund og har som formål å bidra til mer åpenhet i samfunnet.

I dag består utvalget av 15 redaktører og journalister som alle har vist en spesiell interesse for offentlighet. Utvalgets leder er Siri Gedde- Dahl. Utvalget jobber for økt innsyn og større kompetanse om innsynslovverk blant redaksjonelle medarbeidere. Via nettsiden offentlighet.no gir utvalget bistand til journalister som ønsker informasjon fra offentlige journaler, tilgang til møter, rettssaker osv. Der finnes også ferdige klagebrev til bruk når krav om innsyn i forvaltningen blir avslått.

Utvalgets medlemmer (2012-2014)

1.  Siri Gedde-Dahl, leder, journalist i Aftenposten. 2.  Sarah Sørheim, nestleder, redaktør Etter Børs, Dagens Næringsliv. 3. Arne Jensen, Generalsekretær i Norsk Redaktørforening. 4. Per Anders Johansen, journalist i Aftenposten. 5. Ina Lindahl Nyrud, advokat i Norsk Journalistlag. 6. Nils E. Øy, tidl. generalsekretær, Norsk Redaktørforening. 7. Vegard Venli, journalist i Kommunal Rapport. 8. Ola Karlsen, journalist i ABC nyheter. 9. Leif Steinholt, journalist i Helgelands Blad. 10. Espen Andersen, journalist i NRK (Brennpunkt). 11. Berit Nyman,assisterende daglig leder, Fagpressens informasjonskontor. 12. Thomas Frigård, journalist i Raumnes. 13. Bjørn Brandt, redaktør i Norddalen. 14. Øyvind Johan Heggstad, journalist i NRK (Møre og Romsdal). 15. Hanne Wien, journalist i Budstikka Media.

Utvalgets koordinator i Norsk Presseforbund er jurist Kristine Foss.

Se også
 Pressens Faglige Utvalg
 Vær Varsom-plakaten
 Tekstreklameplakaten
 Redaktørplakaten

Eksterne lenker
 Offentlighetsutvalget

Journalistikk i Norge
Norske medieorganisasjoner
Organisasjoner etablert i 1950
1971 i Norge
Frankfurts undergrunnsbane

Frankfurts bybane (U-Bahn) er et kombinert T-bane/bybane/trikke-system i den tyske byen Frankfurt am Main. Den første strekningen ble åpnet i 1968, de andre strekningene ble utbygd etappevis.

Bybanenettet er tilrettelagt som et blandet system, der linjene gjennom sentrum har metrostandard og de perifere strekningene er utbygd som bybane. I dag består bybanen av 9 linjer med tilsammen 65 km som føres via tre sentrale tunnelstrekninger (strekningene A, B og C) gjennom sentrum, der de danner en trekant. Linjenettet har 84 holdeplasser, derav er 27 underjordiske. Det daglige passasjerantallet er rundt 300 000, i 2008 ble 112 millioner passasjerer transportert.

Siden 1996 drives bybanen av Verkehrsgesellschaft Frankfurt am Main mbH (VGF), et selskap som tilhører byen Frankfurt am Main. Det meste av banens materiell og infrastruktur eies av dette selskapet. Banen er medlem av Rhein-Main-Verkehrsverbund (RMV), et tariffsystem som dekker hele det sydlige Hessen.

{| class="wikitable"
| A
| 
| Ginnheim - Nordwestzentrum - Heddernheim - Hauptwache - Willy-Brandt-Platz - Südbahnhof 
|metro/bybane
|-
| A
| 
| Bad Homburg-Gonzenheim - Nieder-Eschbach - Bonames - Heddernheim - Hauptwache - Willy-Brandt-Platz - Südbahnhof 
|metro/bybane
|-
| A
| 
| Oberursel-Hohemark - Oberursel - Niederursel - Heddernheim - Hauptwache - Willy-Brandt-Platz - Südbahnhof 
|metro/bybane
|-
| BCD
| 
|Enkheim - Schäfflestraße - Seckbacher Landstraße- Bornheim - Konstablerwache - Willy-Brandt-Platz - Frankfurt Hauptbahnhof - Festhalle/Messe - Bockenheimer Warte 
|metro/bybane
|-
| B
| 
|Preungesheim  - Eckenheim - Hauptfriedhof - Konstablerwache - Willy-Brandt-Platz - Frankfurt Hauptbahnhof 
|metro/bybane/trikk
|-
| C
| 
|Heerstraße - Bockenheimer Warte - Hauptwache - Konstablerwache - Ostbahnhof
|metro/bybane
|-
| C
| 
|Hausen - Bockenheimer Warte - Hauptwache - Konstablerwache - Eissporthalle - Hessen-Center - Enkheim
|metro/bybane
|-
| AD
| 
|Riedberg - Niederursel - Heddernheim - Hauptwache - Willy-Brandt-Platz - Südbahnhof 
|metro/bybane
|-
| DA
| 
|Nieder-Eschbach - Bonames - Riedberg' - Niederursel - Nordwestzentrum - Ginnheim
|metro/bybane
|}

Linje U4 hadde full metrostandard før den i 2008 ble forlenget fra Seckbacher Landstraße til Enkheim. Linje U5 kjører delvis som trikk. En fjerde hovedtrasé D er under utredning. Linjene U8 og U9 ble satt i drift 12. desember 2010 da strekning Ds delstrekning mellom Niederursel og Kalbach ble åpnet.

 Hovedstrekningene 
Strekning A, Ginnheim/Oberursel/Bad Homburg – Frankfurt Südbahnhof
Strekning B, Preungesheim/Bornheim – Frankfurt Hauptbahnhof
Strekning C, Praunheim/Hausen – Ostbahnhof/Enkheim
Strekning D, Niedereschbach – Schwanheim (delvis prosjektert)

Bybanenettet suppleres av S-Bahn Rhein-Main (S-Bahn'') som dekker Frankfurt og den omliggende regionen, og av Frankfurts trikkenett som dekker de bydelene som ikke har bybane.

Referanser 

 
Transport i Frankfurt am Main
Transport i Hessen
Fyrstedømmet Rjazan

Fyrstedømmet Rjazan (russisk: Рязанское княжество) var et russisk fyrstedømme med senter i byen Rjazan. Fyrstedømmet ble opprettet i 1129 i forbindelse med fragmenteringen av Kievriket, og utgikk fra det tidligere fyrstedømmet Murom-Rjazan.

Fyrstedømmet Rjazan befant seg syd for fyrstedømmet Vladimir-Suzdal på steppens grenseområde, i nærheten av områdene bebodd av de tyrkiske folkegruppene. Under mongolenes invasjon av Russland var derfor Rjazan det første større fyrstedømmet som ble erobret av mongolene. 

Den siste fyrsten av Rjazan, Ivan V, ble tatt til fange av Vasilij III i 1516. Dette var på grunn av samarbeidet med Krim-tartarenes khan Mehmed I Giray. I 1521 flyktet Ivan til Storfyrstedømmet Litauen, noe som førte til at moskovittene innlemmet Rjazan i Storfyrstedømmet Moskva.

Eksterne lenker 
 

Russlands historie
Historiske stater og riker i Europa
Stater og territorier etablert i 1097
Opphør i 1521
Stater og territorier opphørt i 1521
Etableringer i 1129
Kulturskolen Mjølkefabrikken

Kulturskolen Mjølkefabrikken het opprinnelig Toten Musikkskole og eies og drives av Østre Toten kommune.

Kulturskolen vant i 2004 prisen som Årets Kulturskolekommune.

Eksterne lenker 
 Kulturskolen Mjølkefabrikken

Kulturskoler
Utdanning i Østre Toten
Vesterålen golfbane

Vesterålen golfbane er en 6-hulls kortbane som ligger på Kjerringnes mellom Sortland og Sigerfjord. Banen ligger i vanskelig terreng og regnes som noe vanskelig.

Golfbaner i Norge
Idrettsanlegg i Nordland
Sport i Sortland
Byggverk i Sortland
Vedum

Vedum er et tettsted i Vara kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i  Sverige. I 2010 hadde tettstedet 926 innbyggere.

Referanser 

Tettsteder i Västra Götalands län
Vara kommune
Fylkesvei 7816

Fylkesvei 7816 går mellom Skogstad og Storjorda i Bardu kommune. Veien er 12,1 km lang. Ved Øvergarden passerer veien Polar Park.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 161 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

 Salangsdalen kapell
 Polar Park
Håkstad
Bones

Endepunkt Storjorda

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Bardu
Fotolog

Fotolog.com (tidligere Fotolog.net) er verdens største fotobloggtjeneste.

Fotolog ble startet i mai 2002 i New York av Scott Heiferman og Adam Seifer som et lite nettsamfunnsprosjekt bestående av 200 venner. I dag har tjenesten over 15 millioner brukere og mer enn er 280 600 000 bilder er lastet opp. Over 20 millioner ulike besøkende er innom siden hver måned, mens antall sidevisninger per måned er på 3 milliarder.

Eksterne lenker
 

Fotonettsteder
Nettsamfunn
Etableringer i 2002
Nettskytjenester
Fylkesvei 7906

Fylkesvei 7906 går mellom Storsteinnes og Storhaugen i Balsfjord kommune. Veien er 12,8 km lang. Veien var en del av europavei 6 fram til europaveistrekningen over Høgda ble åpnet.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 296 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Balsfjord
Fylkesvei 7888

Fylkesvei 7888 går mellom Sagelv og Brennhaugen i Balsfjord kommune. Veien er 5,1 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 281 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Balsfjord
Fylkesvei 7904

Fylkesvei 7904 går mellom Bergneset og Fossberg (ved Nordkjosbotn) i Balsfjord kommune i Troms. Veien er 8,6 km lang.

Veien starter i vest fra europavei 6 på sørsida av Balsfjorden, like ved havne- og industriområdet på Bergneset, som ligger mellom veien og fjorden. Veien går derfra østover langs fjorden, og langs hele veien ligger stort sett sammenhengende jordbruksbebyggelse. Veien følger den gamle traseen til E6, unntatt på de siste 1,5 km, hvor den følger en ny trasé parallelt med den nåværende E6. Veien munner ut på E6 igjen like ved gården Fossberg, rundt én kilometer sørvest for Nordkjosbotn sentrum. En av Statens vegvesens kontrollstasjoner ligger like ved krysset.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 295 (Troms).

Kommuner og knutepunkter

 Fossberg

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Troms og Finnmark
Veier i Balsfjord
Hvitboka av 1939

Hvitboka av 1939, også kjent som MacDonald-hvitboka etter Malcolm MacDonald, den britiske koloniministeren som sto ansvarlig, var en politisk utredning utgitt av den britiske regjering under Neville Chamberlain. Bakgrunnen for utredningen var det arabiske opprøret 1936-39. I utredningen ble en oppdeling av Palestinamandatet avvist, i stedet foreslo Hvitboka et uavhengig Palestina styrt av arabere og jøder i proporsjon til deres befolkningsantall i 1949.

I perioden 1940-44 ble det satt et tak på antall jødiske immigranter på 75 000, bestående av en årlig kvote på 10 000 fordelt på hvert år og en ekstrakvote på 25 000 fordelt på samme antall år for å dekke eventuelle flyktningkriser. Etter denne datoen ville videre innvandring være avhengig av godkjennelse av den arabiske majoriteten i området. Det ble også lagt restriksjoner på jøders mulighet til å kjøpe landområder.

Eksterne lenker

Palestinamandatet
NRK Superstore

NRK Superstore var NRK Supers tidligere nettsamfunn for barn og unge fra ca. 10 til 16 år, med muligheter for å lage sin egen profil med bl.a bilder og blogg. Som medlem fikk en også tilgang til flere spill, et forum for diskusjon, og et «supermarked» for å bytte ting med andre.

Nettsidene til NRK Super var oppdelt i «superbarn» for de aller minste og «superstor» for de litt større.

I begynnelsen av 2011 besluttet NRK å lage nye medlemssider. Disse var tettere integrert med resten av hjemmesiden, og de små og store barnas innhold ble slått sammen og fikk navnet «Medlem». Kort tid etter at denne endringen ble gjort, ble medlemssidene lagt ned.

Eksterne lenker 
NRK Superstore

Nettsamfunn
NRK