alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Chris Farley

Christopher Crosby Farley (født 15. februar 1964, død 18. desember 1997) var en amerikansk skuespiller og komiker.

Farley studerte teater og kommunikasjon på universitetet i Marquette. Etter utdannelsen spilte han komedie i teater og ble her oppdaget av produsenten Lorne Michaels i TV-showet Saturday Night Live. Etter flere år i showet hvor han var en av de mest populære skuespillerne, spilte han i noen filmer, som  Wayne's World (1992), Coneheads (1993), Billy Madison (1995) og til slutt Tommy Boy (1995), med sin tidligere kollega fra komediepartner fra Saturday Night Live, David Spade. Duoen lagde senere en film til, Black Sheep (1996), og fra den da var Farley blitt en av de store stjernene innen komedie.

Med Farleys voksende popularitet vokste også hans egne problemer. Han slet med overvekt, alkoholisme- og narkomani, og døde til sist av en utilsiktet overdose av kokain og morfin.

26. august 2005 mottok Farley stjerne nummer 2 289 på Hollywood Walk of Fame. Han har to brødre, John P. Farley og Kevin Farley, som også er skuespillere.

Filmografi 
Filmer
 1998 Dirty Work 
 1998 Almost Heroes
 1997 Beverly Hills Ninja
 1996 Black Sheep
 1995 Tommy Boy
 1995 Billy Madison
 1994 Airheads
 1993 Wayne's World 2 
 1993 Coneheads
 1992 Wayne's World

TV
 1990 – 1995 Saturday Night Live

Referanser

Eksterne lenker 
 Chris Farley Foundation
 

Skuespillere fra USA
Komikere fra USA
Hollywood Walk of Fame
Personer fra USA av irsk opphav
Personer fra Madison
Sam Mendes

Samuel Alexander Mendes, kallenavn Midas Mendes, (født 1. august 1965 i Reading, England) er en britisk teater- og filmregissør.

Han bosatt både i New York og i London. 

Hans foreldre er universitetslektor James Peter Mendes, som var av portugisisk opprinnelse, og barnebokforfatter Valerie Helene Mendes, hvis ekteskap var meget kort. De ble skilt i 1970, da Mendes var kun fem år.

24. mai 2003 giftet han seg med Kate Winslet i Vestindia og sammen har de sønnen Joe Alfie Winslet Mendes (født 22. desember 2003 i New York).

Mendes gikk ut av universitetet i Cambridge i 1987 og ble ansatt i Chichester Festival Theatre. Deretter regisserte han Judi Dench i The Cherry Orchard, som han vant prisen Critics Circle Award for beste nykommer for. Han begynte så i Royal Shakespeare Company, hvor han regisserte produksjoner som Troilus & Cressida med Ralph Fiennes og «Richard III». I 1992 ble han kunstnerisk leder av et nyåpnede Donmar Warehouse i London, hvor han regisserte produksjoner som Glassmenageriet og nyoppføring av musikalen Cabaret, som mottok fire Tony Awards inkludert en for Beste nyoppføring av en musikal. Han regisserte også The Blue Room, hvor Nicole Kidman spilte hovedrollen. I 1999 fikk han muligheten til å regissere sin første film, American Beauty. Filmen mottok fem Oscar inkludert Beste film og Beste regissør, som er meget sjeldent for en filmregissørdebutant.

I 2000 ble Mendes utnevnt til kommandør av Order of the British Empire. I 2019 ble han utnevnt til Knight Bachelor. Han ble dermed opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.

Priser 
 1989 London Critics Circle Theatre Award (Drama Theatre Award): Mest lovende nykommer som regissør for Minerva Studio i Chichester, England.
 1995 London Critics Circle Theatre Award (Drama Theatre): Beste regissør for Glassmenageriet.
 1996 Laurence Olivier Theatre Award: Beste regissør for Company og Glassmenageriet.
 2000 Tony Award: Beste nyoppføring av teaterstykke for hans produksjon av The Real Thing.
 2002 London Evening Standard Theatre Award: Beste regissør for Uncle Vanya og Twelfth Night.
 2002 London Critics Circle Theatre Award (Drama): Beste regissør for Uncle Vanya og Twelfth Night.
 2003 Laurence Olivier Theatre Award: Spesialutmerkelse for hans tjeneste og bidrag som kunstnerisk leder ved Donmar Warehouse de siste ti år.
 2003 Laurence Olivier Theatre Award: Beste regissør for Twelfth Night og Uncle Vanya.
 2003 Tony Award: Beste nyoppføring av teaterstykke for hans produksjon av Take me Out.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Engelske regissører
Order of the British Empire (CBE)
Knights Bachelor
Oscar-vinnere (regi)
Tony Award-vinnere
Personer fra Reading
Smash Mouth

Smash Mouth er et band fra San Jose, California som spiller alternativ rock og Ska. De ble dannet i 1994, og bandet består av Steven Harwell (vokal), Greg Camp (gitar/låtskriver), Paul De Lisle (bass) og Kevin Coleman (trommer). 

Bandet spiller en retro musikkstil som dekker flere tiår, i tillegg til at det også spiller coverlåter av populære sanger som The Monkees' «I'm a Believer» og Wars «Why Can't We Be Friends». 1999-utgivelsen deres, Astro Lounge',' ses på som deres største kommersielle suksess så langt. 

Diskografi
2005 Old Habits (2005)
2003 Get the Picture? (2003) 
2001 Smash Mouth (2001)
1999 The East Bay Session – samling av tidlig materiale (1999)
1999 Astro Lounge (1999)
1997 Fush Yu Mang (1997)

Medlemmer
Nåværende
Steven Harwell – vokal
Greg Camp – gitar, keyboard, låtskriver, koring
Paul DesLisle – bass, koring
Michael Urbano – trommer (medlem fra 1999)

Bandet har også medlemmer som egentlig ikke er medlemmer, som Michael Klooster (keyboard) og Mark Caventas (perkusjon).

Tidligere
Kevin Coleman – trommer (sluttet i 1999)
Mitch Marine – trommer (startet og sluttet i 1999, spilte på Astro Lounge-touren)

AlbumsalgFush Yu Mang (1997)= + 2 000 000Astro Lounge (1999) = + 3 000 000)The East Bay Sessions (1999) = ukjentSmash Mouth (2001) = + 500 000Get the Picture? = + 33 000Old Habits'' = ikke klare

Eksterne lenker 
 
 
 

Rockegrupper fra USA
Band etablert i 1994
TIRB

AS TIRB (tidligere Troms Innland Rutebil) var morselskap i et nordnorsk konsern med hovedkontor på Finnsnes i Troms fylke. Konsernet TIRB bestod av fem bedrifter der virksomheten omfattet gods- og persontransport, service og vedlikehold av tyngre kjøretøy. Cominor, som drev personbefordring med buss, var det største av datterselskapene. Deres geografiske virksomhetsområder var Troms, Nordland, Finnmark, Oslo og Østfold. TIRB ble fra 2014 en del av Boreal-konsernet, og opphørte etter en omstrukturering i 2016 ved at virksomheten ble fusjonert inn i andre deler av konsernet.

Tidlig fase av TIRB
TIRB ble stiftet 19. juni 1919 i et møte i Tromsø. Det var fra starten et interkommunalt selskap med kommunene Målselv, Bardu, Sørreisa, Lenvik, Balsfjord, Malangen, Lavangen og Salangen som eiere. Det fulle navnet på selskapet var Troms Indlands Rutebilselskap. 

På stiftelsesdagen ble det avholdt et styremøte der det ble vedtatt å kjøpe inn tre biler av merket Fiat, fra Bertel O. Steen i Oslo.

I startfasen ble det også bygd verksted, hovedgarasje og hovedkontor i Finnsnes.

Carl Fredrik Lühr ble ansatt som disponent i 1935 og hadde stillingen til 1947. Han ble sentral i oppstarten av Nord-Norge-Bussen og hadde en bistilling som inspektør for denne samarbeidsruta. Lühr ble seinere kjent som disponent i Ottadalen Kommunale Billag der han hadde stillingen til han gikk av med pensjon i 1971.

Utvikling av virksomheten
TIRB var med å etablere bussruten Nord-Norge-Bussen i 1941.

Omsetning
Omsetningen i konsernet var 403 mill. kr. i 2010. Antall ansatte lå da tett oppunder 500. AS TIRB var morselskapet i konsernet, og hadde i senere år mindre enn 5 årsverk; de ansatte drev hovedsakelig med støttefunksjoner for datterselskapene i konsernet. Regnskap, lønn, it-løsninger, forsikring og finans, kvalitetssikring, helse, miljø og sikkerhet, innkjøp m.v. var overordnede arbeidsoppgaver i morselskapet.

Referanser

Litteratur
 
 

Tidligere norske logistikkselskaper
Tidligere norske busselskaper
Næringsliv i Troms og Finnmark
Samferdsel i Senja
Selskaper etablert i 1919
Selskaper opphørt i 2016
Troms' samferdselshistorie
Douglas Fairbanks

Douglas Fairbanks sr. (født Douglas Elton Thomas Ullman 23. mai 1883 i Denver i Colorado, død 12. desember 1939) var en amerikansk skuespiller, filmforfatter, regissør og filmprodusent, og som er kjent for fartsfylte, atletiske roller i stumfilmer som Zorros merke (1920), De tre musketerer (1921), Robin Hood (1922), Tyven i Bagdad (1924) og Den sorte pirat (1926).

Douglas ble født i Denver i Colorado, sønn av Hezekiah Charles Ullman (født 1833) og Ella Adelaide Marsh (født 1850). Hans halvbror var John Fairbanks (født 1873); og hans bror var Robert Payne Ullman (13. mars 1882 – 22. februar 1948).

Fairbanks' sønn var Douglas Fairbanks jr. (9. desember 1909 – 7. mai 2000), også en amerikansk skuespiller. Han var gift med skuespilleren Mary Pickford (1892–1979) 1920–1936. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Filmografi i utvalg 
 1915 – Double Trouble
 1915 – Mammas egen gut
 1916 – En Hustru ved Pressens Hjelp
 1916 – Manden som gjør hvad der falder ham ind
 1916 – The Half-Breed
 1916 – Hands up (The Good Bad Man)
 1916 – En Flirt med Skjebnen
 1916 – Manhattan Madness
 1916 – Reggie Mixes In
 1916 – Intoleranse
 1917 – Down to Earth
 1917 – Ud og ind igjen
 1917 – Vild og gær'n (Wild and Woolly)
 1917 – Reaching for the Moon
 1917 – A Modern Musketeer
 1918 – Harems-eventyr (Bound in Morocco)
 1918 – Arizona
 1918 – He Comes Up Smiling
 1918 – Mr. Fix-It
 1918 – Headin’ South
 1918 – Say! Young Fellow
 1919 – When the Clouds Roll By
 1919 – The Knickerbocker Buckaroo
 1919 – His Majesty, the American
 1920 – Zorros merke
 1920 – The Mollycoddle
 1921 – De tre musketerer
 1922 – Robin Hood
 1924 – Tyven i Bagdad
 1926 – Den sorte pirat

Referanser

Eksterne lenker 
 
 The Douglas Fairbanks Site
 The Douglas Fairbanks Museum 

Skuespillere fra USA
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Denver
Stumfilmskuespillere
Grunnleggere av Academy of Motion Picture Arts and Sciences
Michael York

Michael York (egentlig Michael Hugh Johnson)  (født 27. mars 1942 i Fulmer i England) er en britisk skuespiller som er bosatt i California i USA. Han spilte en rolle som Basil Exposition i Austin Powers-filmene og som «Brian Roberts» i «Cabaret» fra 1972.

Han turnerte med National Youth Theatre (Det nasjonale ungdomsteateret) og spilte sammen med Oxford National Youth Theatre foruten University College Players før han var utdannet med en eksamen i engelsk ved Universitetet i Oxford i England i 1964. Han var ansatt ved Dundee Repertory før han møtte Franco Zeffirelli da Det britiske nasjonalteateret i 1965 satte opp William Shakespeare-stykket Much Ado About Nothing.

Zeffirelli lot York først få rollen som Lucentio i The Taming of the Shrew (1967), deretter som Tybalt i Romeo and Juliet sammen med Richard Burton og Elizabeth Taylor. I 1977 spilte han Døperen Johannes i filmen Jesus of Nazareth.

I mellomtiden hadde York allerede vært på britisk fjernsyn som Jolyon i The Forsyte Saga i 1967. Kjente filmer er Cabaret (1972, i rollen som forfatteren Brian Roberts) og De tre musketerer (1973).

Han har også vært benyttet som lesestemme i lydbøker. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.  

Yorks stesønn er Star Wars-produsenten Rick McCallum.

Filmografi (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Engelske skuespillere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra distriktet South Bucks
Greg Foster

Greg Foster (født 4. august 1958 i Chicago) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver.

Foster var i den ypperste verdenseliten på 110 meter hekk gjennom hele 1980-tallet. Han utkjempet mange harde dueller med Roger Kingdom, Mark McKoy og Colin Jackson. Foster lyktes aldri i å bli olympisk mester (han tok sølv i 1984), men han gjorde det kunststykket å vinne tre verdensmestertitler på rad: i Helsingfors 1983, Roma 1987 og Tokyo 1991.

I 1990 ble Foster utestengt fra all idrett i seks måneder etter å ha avlagt positiv dopingprøve på stoffene pseudoefedrin, efedrin og phenylpropanolamine.

OL-medaljer 
  1984  Los Angeles -  Sølv i friidrett, 110 m hekk menn  USA

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hekkeløpere fra USA
Verdensmestere i friidrett
Olympiske sølvmedaljevinnere for USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 1984
Deltakere for USA under Sommer-OL 1984
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1984
Deltakere for USA under VM i friidrett 1983
Deltakere for USA under VM i friidrett 1987
Deltakere for USA under VM i friidrett innendørs 1987
Thierry Vigneron

Thierry Vigneron (født 9. mars 1960 i Gennevilliers) er en fransk friidrettsutøver. Han var gjennom flere år i verdenstoppen i stavsprang.

Han forbedret verdensrekorden til polakken Władysław Kozakiewicz den 20. juni 1981 fra 5,78 m til 5,80. Denne rekorden stod helt til 26. mai 1984, da Serhij Bubka begynte arbeidet med å flytte rekorden til over 6 meter. Vigneron tok bronse under OL 1984 i Los Angeles og sølv under VM 1987 i Roma. Han la opp som aktiv utøver i 1996.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Personer fra Gennevilliers
Franske stavhoppere
Olympiske bronsemedaljevinnere for Frankrike
VM-sølvmedaljevinnere i friidrett for Frankrike
Medaljevinnere under Sommer-OL 1984
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 1984
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1984
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 1988
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1988
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett 1987
Deltakere for Frankrike under VM i friidrett innendørs 1985
Verdensrekordsettere i friidrett
Ivar Nørve

Ivar Trygve Nørve (født 16. mai 1941) er en norsk skuespiller.

Nørve er kjent fra både teater, film og fjernsyn. Han er kjent fra filmer som Kimen (1974), Over stork og stein (1994), Villmark (2003), samt flere filmer om Olsenbanden. På fjernsyn medvirket han i et par år i såpeoperaen Offshore på NRK, og han hadde en av hovedrollene i dramaserien Soria Moria på samme kanal. Han har spilt i en stor mengde teateroppsetninger.

Nørve er utdannet ved Londons Royal Academy of Dramatic Art og i Chicago. Han ble ansatt ved Oslo Nye Teater i 1974. Har også arbeidet ved Rogaland Teater, Den Nationale Scene og Riksteatret. Han benyttes flittig som stemmeskuespiller på film og har gitt stemme til bl.a. Ole Brumm, Mummipappa, Majestix, Fred Flintstone, De Ignorante Elgene, Postmann Pat (sanger), Drømmefall - Den Lengste Reisen m.m.

Filmografi

Stemmer

Referanser

Eksterne lenker 
 
 vg.no/film: Ivar Nørve

Norske skuespillere
Skuespillere i Olsenbanden-filmer
Skuespillere ved Oslo Nye Teater
Skuespillere ved Riksteatret
Skuespillere ved Rogaland Teater
Fødsler i 1941
Lago Llanquihue

Lago Llanquihue  er Chiles største innsjø, med et areal på 866 km². Den ligger i regionen Los Lagos. Langs bredden av innsjøen finner man byene Puerto Varas, Llanquihue, Frutillar, Puerto Octay og Ensenada, samt vulkanene Osorno og Calbuco.

Innsjøer i Chile
Direktemelding

Direktemelding, lynmelding eller instant messaging (IM), er en fellesbetegnelse for en type kommunikasjon over nett som skiller seg fra e-post med at samtalen foregår i tilnærmet sanntid. De forskjellige partene logger seg på en av flere tjenere hos direktemeldingstjenesten, disse holder orden på hvem som er tilgjengelig og ikke. Meldinger sendes fra den ene part til den andre så snart meldingen er skrevet, via en tjener. På denne måten blir samtalen mer som en telefonsamtale enn en brevveksling. Direktemeldinger har sitt opphav fra UNIX talk-programmet fra omkring 1970.

Begrepet «direktemelding» er til dels misvisende. Tjenesten gir ikke en meldingsutveksling direkte mellom to klienter. Alle meldinger sendes via (og kan avleses på) tjenesteleverandørens tjenere. Flere tjenesteleverandører har også sluttbrukerlisenser som regulerer rettighetene til og omfanget av meldinger som sendes via deres system.

Telefoni
Mange direktemeldingsklienter har også innebygde funksjoner for telefoni eller også videotelefoni. Denne delen for telefoni kan være knyttet opp til telenettet og programmer med slik funksjonalitet kalles i denne sammenhengen softphone.

Direktemeldingstjenester 
Det finnes svært mange direktemeldingstjenester, de mest kjente, sortert etter brukerbase, er:

 Jabber: 90 millioner brukere. Mellom 40 og 50 millioner benytter Jabber Inc sin tjener. Ifølge Jabber Inc er det «omtrent 10 millioner åpen kildekode-brukere» som skiller seg fra Process-One sine tall: «Alle våre brukere utgjør mer enn 20 millioner kontoer». Process-One er et firma som tilbyr tjenester basert på Jabber-tjeneren ejabberd. Siden det er mange andre åpen kildekode tjenere, noen har også bedrifter bak seg, er antagelig tallet Jabber Inc oppgir for lite. Hvis vi antar at ejabberd har 40% markedsandel av offentlige og ikke-offentlige åpenkildekode tjenere, er det 50 millioner brukere som benytter en åpen kildekode tjener. Inkludert Jabber Incs tall er det rundt 90 millioner Jabber brukere.

 AIM: 53 millioner aktive brukere, "over 100 millioner" totalt.
 Microsoft Live Messenger (Tidligere MSN): 27.2 millioner aktive, 155 millioner totalt.
 Yahoo! Messenger: 22 millioner brukere.
 Sametime
 Skype
 Xfire
 Gadu-Gadu: 5.6 millioner brukere.
 ICQ: 4 million aktive brukere.
 Paltalk: 3.3 millioner unike besøkende pr måned.
 MXit: 3 millioner brukere (majoriteten i Sør-Afrika, og flere enn 200,000 internasjonale). Mer at disse brukerne er en del av Jabber brukerbasen, ettersom MXit benytter Jabber nettverket.
 PSYC: 1 millioner brukere daglig, (flesteparten i Brasil). Total mengde brukere kan ikke beregnes på grunn av protokollens desentraliserte natur.
 Meebo (Yahoo!, MSN, Jabber, AIM og ICQ): 1 millioner brukere.
 IMVU: 1 millioner brukere.
 AktivBedrift: Ukjent antall brukere. Direktemeldingstjeneste for næringslivet markedsført av Easy Connect As gjennom  Gul1890
Discord

Referanser

Eksterne lenker
 Skype
 IMVU

Internett
Lynmeldingsprogrammer
Yahoo! Messenger

Yahoo! Messenger er en direktemeldingstjeneste. Klientprogramvaren fins i til GNU/Linux, FreeBSD, Microsoft Windows og Macintosh.

Også klienter som Gaim har funksjoner for å benytte denne tjenesten.

Eksterne lenker 
 
 Avatar Yahoo Messenger

Messenger
Lynmeldingsprogrammer
Programvare fra 1998
Blitz (andre betydninger)

Blitz kan vise til:

Blitz-huset i Oslo
Blitzkrig, krigføring dominert av hurtig fremrykking med motoriserte enheter
Londonblitzen, bombingen av London under andre verdenskrig
BlitzBasic, programmeringsspråk
herunder BlitzPlus, Blitz3D og BlitzMax
Blitz, et britisk punkband
Blitzer, hunden i serien  Sauen Shaun

Se også
Blits, kunstig lys til fotografering
T-64

T-64 er en sovjetisk stridsvogn. Den ble satt produksjon i 1966 og først sett av vestlige observatører i 1970. Før den sovjetiske betegnelsen ble kjent var T-64 kjent som M-1970 i vesten. Den ble aldri eksportert ut av Sovjetunionen. 

T-64A-varianten ble først satt i tjeneste med sovjetiske styrker i Øst-Tyskland i 1976, og noe senere i Ungarn. I løpet av 1981 ble B-varianten tatt i bruk i Øst-Tyskland og senere i Ungarn.

T-64 er for tiden i tjeneste i Ukraina. Etter som fabrikken som produserte T-64 lå i Ukraina, foretok også ukrainsk industri flere oppgraderinsgprosjekter av vogna. Et er T-64BM2 med ny motor, ildledningssystem og mulighet til å avfyre panservernmissilet AT-11 Sniper (9K119). Et annet er T-64U, som hadde bedre integrert ildledning og optikk.

Varianter 

T-64
T-64A Første produksjonsvariant, hadde røykgranatkastere og belteskjørt.
T-64B Kan avfyre AT-8 Songster panservernmissil.
T-64BV Med reaktivt panser.
T-64B1 Sovjetisk betegnelse, betydning usikkert.
T-64B1K Kommandovogn bygget på T-64B1.
T-64B1V1K T-64B med reaktivt panser utstyrt som kommandovogn.
T-64R Jane's antar der er en T-64 med kanonen fra T-72/T-80.
T-64 med mineryddingsutstyr

Kilder 

 Christopher F. Foss, Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker 
 

 Ukrspets om oppgradering av T-64 (engelsk)

Stridsvogner
BTR-152

BTR-152 er et sovjetisk pansret personellkjøretøy.  Det er i grunnkonstruksjon en sekshjulsdrevet lastebil med pansret karosseri.  Den kom i tjeneste i 1952.

Eksterne lenker 
 

Pansrede personellkjøretøyer fra Sovjetunionen
Kjøretøymodeller introdusert i 1952
Pansrede personellkjøretøyer (hjulgående)
BTR-60

BTR-60 () er et sovjetisk pansret personellkjøretøy med åttehjulsdrift.  Det ble først sett offentlig i 1961.  Det avløste BTR-152 i tjeneste, og ble etterfulgt av BTR-70.  Det ble videreutviklet og forbedret i tjenestetiden sin, og det var det mest tallrike kampkjøretøyet i den sovjetiske hæren.

Historie 
BTR-60 ble utviklet sent på 1950-tallet for å ta over for BTR-152, som hadde sekshjulsdrift.

Hovedkritikken mot BTR-60 i tjeneste gikk på at infanteriet måtte gå ut og inn av kjøretøyet gjennom lukene på taket, noe som gjorde dem sårbare for fiendtlig beskytning.

Kjøretøyet ble også brukt av det sovjetiske marineinfanteriet.  På eksportmarkedet ble BTR-60 solgt i store mengder til Øst-Tyskland, Bulgaria og Romania, samt Jugoslavia.

Teknisk 
BTR-60 har et mannskap på tre. Vognkommandør og vognfører sitter side om side forrest, og skytteren har et tårn montert over det andre hjulparet.  Tårnet er det samme som er brukt på BRDM-2.  Bak i kjøretøyet er det rom for 8 infanterister, og helt bakerst er motorene montert. Mannskapet har to luker forrest på kjøretøyet, og infanteristene har to store luker bak tårnet, og tre skyteskår på hver side.

Bevæpningen består av en 14,5 mm mitraljøse med en 7,62 mm mitraljøse montert koaksialt.

Vogna er styrt både på land og i vannet med de to forreste hjulparene.  Skroget er i helsveiset stål og er delvis båtformet, noe som er med på å gjøre vogna amfibisk.  Hjulene har sentralt regulert lufttrykk, noe som var vanlige på sovjetiske hjulkjøretøyet.  Bak er det montert en vannjet.

Motorkraften besørges av to seksylindrede bensinmotorer på 90 hk.  Det første og tredje hjulparet får kraft fra høyre motor, og de to andre fra den venstre.

Varianter 

BTR-60P Den originale versjonen, med infrarødt utstyr for vognføreren.
BTR-60PA Med pansret tak over mannskapsrommet, noe som manglet i P-utgaven.
BTR-60PB Med pansret tak og tårn.
BTR-60PB Den vanligste varianten, med tårn, 14,5 mm KPV-T mitraljøse og nattsikter.
BTR-60PBK Kommandovogn for kompanisjef, med tre ekstra radioer.
BTR-60 PU Kommandovogn med kalesjetak, uten tårn og med ekstra sambandsutstyr.  Kan gjengkjennes på en bøyd dipolantenne som går rundt nesten hele toppen av kjøretøyet.  Er vanligvis ikke bevæpnet.
BTR-60 PU-12/ -12M Kommandovogn for luftvern
BTR-60 R-975 Ildledningsvogn for nærstøtte fra fly.  Har ikke våpen i tårnet, men et vindu av plexiglass.  En generator er montert på bakdekket.
MTP-2 Bergningsvogn
R-145BM Kommandovogn med R-111, R-123 og R-130M radioer og en lett gjenkjennelig antenne (Nato-kodenavn Clothesline) 
ACRV 1V18 Kommando- og ildledningsvogn. 
ACRV 1V19 Ildledningsvogn.

Eksterne lenker 
 
 Beskrivelse på FAS.org (engelsk)

Pansrede personellkjøretøyer fra Sovjetunionen
GAZ
Introduksjonsår ikke oppgitt
Pansrede personellkjøretøyer (hjulgående)