alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Pygoxyini

Pygoxyini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller, der mange av artene er knyttet til maur.

Utseende 
Små (0,5 – 6 mm), rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Hodet er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående, hos noen arter mangler de helt. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår. Denne gruppen har en litt oval kroppsform og kan overflatisk minne om perlebiller (Scydmaeninae).

Levevis 
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.

Utbredelse 
Gruppen har en nokså begrenset utbredelse og finnes bare i Europa. Bortsett fra én art i Storbritannia er den begrenset til Italia, Sveits og landene i det tidligere Jugoslavia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Goniaceritae
 Gruppen Pygoxyini Reitter, 1909
 Slekten Pygoxyon Reitter, 1881 
 Pygoxyon apfelbecki Ganglbauer, 1896
 Pygoxyon bythiniforme Reitter, 1888
 Pygoxyon ganglbaueri Apfelbeck, 1905
 Pygoxyon lathridiiforme Reitter, 1881
 Pygoxyon lombardum Binaghi, 1943
 Pygoxyon myops Besuchet, 1958
 Pygoxyon neuraphiiforme Reitter, 1913
 Pygoxyon obesum Dodero, 1919
 Pygoxyon scydmaeniforme Reitter, 1881
 Pygoxyon sturanyi Apfelbeck, 1905
 Pygoxyon tanycerum Apfelbeck, 1906
 Pygoxyon tychioforme Reitter, 1884
 Pygoxyon zellichi Ganglbauer, 1902

Referanser

Eksterne lenker 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1881
Nord-Koreas herrelandslag i ishockey

Nord-Koreas herrelandslag i ishockey representerer Nord-Korea i ishockey for menn. Laget ble rangert som #41 på IIIHF World Rankings List 2020

Historikk
Ishockey ble populær i Nord-Korea på 1950-tallet da Sovjetunionen og kinesisk-arbeidere underviste spillet i Nord-Koreas hovedstad Pyongyang. Nord-Koreas Ishockeyforbund ble dannet 1955 men landet ble ikke med International Ice Hockey Federation før 1964. Det første nasjonale mesterskapet i Nord-Korea ble avholdt 1956 og vunnet av Amnokang Pyonyang. Den 
11. mars spilte Nord-Korea sin første internasjonale ishockey for menn i Grenoble under VM i ishockey i 1974, i gruppe C og tapte 11-2 mot Italia men vant overraskende mot Kina.

Referanser 

Landslag i ishockey
Ishockey i Nord-Korea
Etableringer i 1955
Mayetiini

Mayetiini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller.

Utseende 
Disse artene er bittesmå (gjerne mindre enn 1 millimeter), lange og tynne, og ligner lite på andre køllebiller. Gruppen har før vært plassert i gruppen Aleocharinae. Kroppen er sylindrisk, gjerne gulbrun, øynene sterkt reduserte, antennene ganske korte, dekkvingene korte (omtrent så lange som et gjennomsnitts bakkroppsledd), beina ganske korte.

Levevis 
Disse billene lever i jorda, der de graver.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Holarktis og i Afrika.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Euplectitae
 Gruppen Mayetiini Winkler, 1925
 Slekten Mayetia Mulsant & Rey, 1875 - ca. 170 arter, Holarktis
 Slekten Typhloleptodes Jeannel, 1953 - én art, Afrika
 Slekten Typhloleptus Jeannel, 1951 - 12 arter, Afrika

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabase over nordamerikaske insekter 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1925
Attapseniini

Attapseniini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige køllebiller.

Utseende 
Små, rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er ofte mye bredere enn forkroppen. Hodet er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående, hos noen arter mangler de helt. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.

Levevis 
Disse billene lever sammen med bladskjærermaur (slekten Atta).

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Argentina, Brasil).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Pselaphitae
 Gruppen Attapseniini Bruch, 1933
 Slekten Attapsenius Bruch, 1933 
 Attapsenius chernosvitovi Bruch, 1933  
 Attapsenius eidmanni Reichensperger, 1936

Referanser

Eksterne lenker 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1933
Vakthavende offiser

Vakthavende offiser (VHO) er skipsførerens stedfortreder og hans viktigste ansvar til enhver tid er sikker navigering av skipet. Han skal til enhver tid følge vedkommende regler til forebyggelse av sammenstøt på sjøen.

Historisk sett var det vakthavende offiser på broen som gav ordre til de ulike stasjonene på skipet, ettersom det ikke var noen særlig form for kommunikasjon mellom de ulike delene av et skip utenom muntlige beskjeder. Ordre om skipets kurs ble videreført til rormenn, mens ordre til motorrommet ble gitt videre til offiserer i motorrommet via maskintelegraf.

Referanser

Sjøfart
Artikler i sjøfart-prosjektet
Amauropini

Amauropini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller.

Utseende 
Små, avlange, brunlige biller. Hodet er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene mangler ofte helt, som vanlig for hulelevende arter. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.

Levevis 
Mange av slektene lever i huler.

Utbredelse 
Gruppen har en holarktisk utbredelse, med særlig mange arter på Balkan.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Batrisitae
 Gruppen Amauropini Jeannel, 1948
 Slekten Amaurops Fairmaire, 1851 - 4 arter, Vest-Palearktis
 Slekten Amauropus Reitter, 1918 - én art
 Slekten Arianops Brendel, 1893 - 40 arter, Nord-Amerika
 Slekten Bergrothia Reitter, 1884 - 7 arter, Kaukasus
 Slekten Orientamaurops Karaman, 1961 - én art, Libanon
 Slekten Paramaurops Jeannel, 1948 - 55 arter, Sør-Europa
 Slekten Protamaurops Müller, 1944 - 9 arter, Balkan
 Slekten Pseudamaurops Jeannel, 1948 - 8 arter, Balkan
 Slekten Seracamaurops Winkler, 1925 - 15 arter, Balkan
 Slekten Troglamaurops Ganglbauer, 1903 - tre arter, Balkan
 Slekten Tropidamaurops Jeannel, 1948 - én art
 Slekten Zoufalia Reitter, 1918 - fem arter

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilde av Protamaurops mauretanicus
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1948
Trogastrini

Trogastrini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller, der mange av artene er knyttet til maur.

Utseende 
Små ti  middelsstore (opptil 5 mm), brunlige, fint hårete biller. Hodet er tydelig bredere enn langt og kan foldes tett mot thorax. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående. Antennene er ganske lange og nokså tynne. Antenner og palper har ingen spesielle kjennetegn hos denne gruppen. Brystskjoldet (pronotum) er betydelig lengre enn bredt, kan være nærmest halvsirkelformet. Dekkvingene er korte, mer eller mindre jevnbrede, og fint hårete, uten påfallende furer eller groper. Beina er slanke og forholdsvis korte.

Levevis 
Disse billene er knyttet til maur.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den Nye verden og i Europa og Australia.

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Euplectitae
 Gruppen Trogastrini Jeannel, 1949
 Understammen Phtegnomina Park, 1951  i huler, Sør-Amerika
 Slekten Phtegnomus Raffray, 1890 - tre arter
 Understammen Rhexiina Park, 1951
 Slekten Austrorhexius Chandler, 2001 - én art, Australia
 Slekten Rhexius LeConte, 1849 - 19 arter, Amerika
 Understammen Trogastrina Jeannel, 1949
 Slekten Aboeurhexius Park, 1952 - én art
 Slekten Adrogaster Raffray, 1890 - én art
 Slekten Anarmodius Raffray, 1890 - tre arter
 Slekten Aporhexius Raffray, 1904 - to arter
 Slekten Conoplectus Brendel, 1888 - 6 arter
 Slekten Euboarhexius Grigarick & Schuster, 1966 - fire arter
 Slekten Eurhexius Sharp, 1887 - 30 arter, neotropisk
 Slekten Fletcherexius Park, 1942 - én art, neotropisk
 Slekten Jubogaster Parker & Maruyama, 2013 - én art, neotropisk 
 Slekten Mesoplatus Raffray, 1890 - 7 arter
 Slekten Neosampa Broun, 1921 - én art, New Zealand
 Slekten Oropus Casey, 1886 - ca. 30 arter - Nord-Amerika
 Slekten Platomesus Chandler, 2001 - én art, Australia
 Slekten Rhexidius Casey, 1887 - 12 arter, Nord-Amerika
 Slekten Rhexinia Raffray, 1890 - tre arter
 Slekten Rhexiola Park, 1952 - to arter, Nord-Amerika
 Slekten Tomeplasus Chandler, 2001 - én art, Australia
 Slekten Trogaster Sharp, 1874 - 15 arter
 Slekten Trogasteropsis Dodero, 1918 - 5 arter, Sør-Europa
 Slekten Xerhius Raffray, 1891 - én art, Venezuela
 Slekten Zeasampa Nomura & Leschen, 2015 - én art, New Zealand

Referanser

Eksterne lenker 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1949
Tsjirgiltsjin

Tsjirgiltsjin (russisk: Чиргилчин, engelsk: Chirgilchin, «dansen av luft i dagens varme» eller «mirakel» på tuvinsk) er en gruppe tuvinske musikere som fremfører tradisjonell tuvinsk musikk, som var etablert i 1996. Manageren til gruppa er Alexander Bapa, et tidligere medlem av Huun-Huur-Tu.

Gruppen har samarbeidet med Laurie Anderson på hennes album Homeland, samt den puertoricanske rapperen Residente, som Igor Kösjkendej vant en «Latin Grammy Award for Best Urban Song» for.

Medlemmer 
Gruppa består av Igor Kösjkendej, Möngun-ool Ondar, Aldar Tamdyn og Ajdysmaa Kösjkendej. 

Igor Kösjkendej vant «Grand Prix of the International Throat Singing Competition» i 1998, 2000 og 2002, og er kjent for sin bruk av forskjellige stiler, men spesielt «oidupaa»-stilen, som er en type kargyraa unik til sangeren Vladimir Ojdupaa.

Möngul-oon Ondar vant samme konkurranse i 1992 da han var 16 år gammel. Han er kjent for å ha mestret seks forskjellige strupesangstiler, og har ogås utviklet sin egen stil. 

Aldar Tamdyn er en etablert instrumentskaper, og lager alle instrumentene gruppen bruker. Han vant også prisen for beste instrumentalist ved «International Folk Music Festival» i Tuva.

Ajdysmaa Kösjkendej er det eneste kvinnelige medlemmet av Tsjirgiltsjin, og har vunnet flere vokalistkonkurranser i Tuva.

Album 

 The Wolf and the Kid (1996)
 Aryskan's Wind (1999)
 Ezir-Kara (2002)
 Collectible (2005)
 Will Teach (2006)
 Pictures of Tuva (2008)
 Kaldak Khamar (2009)

Se også 

 Strupesang
 Tuva

Referanser

Eksterne lenker 

 https://web.archive.org/web/20131207135809/http://www.purenaturemusic.com/
 Khoomeige Yoreel
 Chirgilchin - Goats
 Mongoun-ool Ondar Solo
 Chirgilchin - Daglarym

Band etablert i 1996
Musikkgrupper
Musikkgrupper fra Russland
Sotrovimab

Sotrovimab, solgt under merkenavnet Xevudy, er et tentativt terapeutisk monoklonalt antistoff-legemiddel som settes inn mot SARS-CoV-2,  viruset som forårsaker covid-19. Det er under utvikling hos GlaxoSmithKline og Vir Biotechnology, Inc.

Sotrovimab fester seg til koronavirusets spikeprotein.

I mai 2021 igangsatte Det europeiske legemiddelbyrås (EMA) Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) en fortløpende vurdering (såkalt  rolling review) av Sotrovimab for behandling av covid‑19. CHMP konkluderte at Sotrovimab kan benyttes for å behandle covid‑19 hos personer fra 12 år og oppover og som veier minst 40 kg, og som ikke trenger supplerende oksygenterapi, og som er i risikosonen for å utvikle alvorlig covid‑19.

Sotrovimab er det anbefalte internasjonale ikkeproprietære navn (INN).

Den 26. mai 2021 utstedte den amerikanske Food and Drug Administration (FDA) en autorisasjon for nødbruk (emergency use authorization, EUA) for Sotrovimab for behandling av mild-til-moderat covid-19 i personer fra 12 år og oppover og som veier minst 40 kg med positive prøvefunn av direkte SARS-CoV-2 viraltest og som har høy risiko for å utvikle alvorlig sykdomsforløp, som sykehusleggelse eller død.

I desember 2021 anbefalte også Det europeiske legemiddelbyrået (EMA) sotrovimab til behandling av covid-19, for behandling av voksne og ungdom fra 12 år som har forhøyet risiko for alvorlig sykdom.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Virushemmende legemidler
Eksperimentelle legemidler
monoklonale antistoffer
Medikamentbruk mot covid-19
Bacheparken

Bacheparken på Landfalløya i Drammen kommune er en park anlagt i engelsk landskapsstil med kanal, spaserveier, broer, lysthus og parkmessig beplantning. Området består av lystgården Fløia Hovedbygning, Fløia sidebygning, lysthus, kanaler, dammer og øyer.

Historie

Parken 
Parkanlegget ble planlagt av maleren Hans Gude og var opprinnelig på 80 mål. i kanalen var det bygget to øyer ved navnene "Danmark" og "Norge" Parken har sitt navn fra eier av området på 1800 tallet, kjøpmann Tollef Olsen Bache, som etterlot det til sønnen Niels Bache.

Fløia 
I 1847 oppførte stadshauptmann og trelasthandler Niels Bache et praktbygg med store saler og kontorer som ble tegnet av arkitekt Wilhelm Hanstein på eiendommen som blir kalt "Fløia". Ved Randsfjordbanens åpning i 1868 ble det holdt ball på Fløia, der Kong Karl XV og Dronning Lovisa var gjester.

I 1923 ble eiendommen kjøpt av Drammen kommune som skulle bygg om til aldershjem. Parken ble sterkt redusert etter at Rosenkrantzgata ble bygget. De gjenværende 30 mål av parken ble restaurert på 1960- og 70-tallet.

Navnet kommer sannsynlig fra en større tårnfløy som ble oppført seinere, tegnet av arkitekt Heinrich E Schirmer.  

I 2021 huser hovedbygget Drammen frivilligsentral.

Kulturminnelister 
Fløia Hovedbygning, kulturminneskilt oppført av fortidsminneforeningen i 1995. 

Fløia Sidebygning, kulturminneskilt oppført av fortidsminneforeningen i 1995. 

Bacheparken, Riksantikvarens kulturminne id: 151865

Referanser 

Plasser i Drammen
Kultur i Drammen
Kulturminner i Drammen
Det tibetanske imperium

Det tibetanske imperium (tibetansk: བོད་ཆེན་པོ, wylie: bod chen po, bokstavelig «det store Tibet», tradisjonell kinesisk: 吐蕃, pinyin: Tǔfān eller  Tǔbō) var et tibetansk rike som eksisterte fra 618 til 842. Det eksisterte da Tibet ble forent som et stort og mektig imperium, og regjerte over et område som var betraktelig større enn Tibetplatået, og strakk seg til deler av Øst-Asia, Sentral-Asia og Sør-Asia.

 
Historiske stater og riker i Sentral-Asia
Historiske stater og riker i Sør-Asia
Viken fylkeskulturpris

Viken fylkeskulturpris blir delt ut årlig av Viken fylkeskommune. Den ble første gang utdelt i 2020, da fylket var etablert. Prisen består av et pengebeløp. I 2020 var beløpet 50.000 kr.

Prisvinnere 
 2020: Thomas Prestø, kunstnerisk leder, koreograf og grunnlegger av Tabanka Dance Ensemble

Referanser 

Norske kulturpriser
Kultur i Viken
Utmerkelser etablert i 2020
Seedy Jatta

Seedy Jatta (født 18. mars 2003) er en norsk fotballspiller som spiller for Vålerenga Fotball.

Jatta spilte i Bjørndal og Skeid før han signerte for Vålerenga. Han debuterte i Eliteserien i mai 2021 mot Sandefjord og scoret sitt første mål i juni 2021 mot Stabæk.

Han har kamper for de aldersbestemte landslagene G16, G17, G18 og G19.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Skeid Fotball‎
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Personer fra Oslo
Quavo

Quavious Keyate Marshall (født 2. april 1991), kjent som Quavo er en rapper fra USA. Han grunnla hip hop-trioen Migos i 2008 sammen med hans fetter Offset og hans nå avdøde nevø Takeoff.

Diskografi

Som soloartist 
 Huncho Jack, Jack Huncho (med Travis Scott som Huncho Jack) (2017)
 Quavo Huncho (2018)

Med Migos 
 Yung Rich Nation (2015)
 Culture (2017)
 Culture II (2018)
 Culture III (2021)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Rappere fra USA
Carlos Soler Barragán

Carlos Soler Barragán (født 2. januar 1997) er en spansk fotballspiller som spiller for den franske klubben Paris Saint-Germain FC.

Landslaget 
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske fotballspillere
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2020
Fotballspillere under Sommer-OL 2020
Medaljevinnere under Sommer-OL 2020
Spillere i Fotball-VM 2022
Fotballspillere for Valencia CF Mestalla
Fotballspillere for Valencia CF
Fotballspillere for Paris Saint-Germain FC
Olympiske medaljevinnere i fotball
Álvaro Fernández Llorente

Álvaro Fernández Llorente (født 13. april 1998) er en spansk fotballspiller som spiller for , på lån fra SD Huesca.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske fotballspillere
Deltakere for Spania under Sommer-OL 2020
Fotballspillere under Sommer-OL 2020
Medaljevinnere under Sommer-OL 2020
Fotballspillere for CA Osasuna
Fotballspillere for Extremadura UD
Fotballspillere for SD Huesca
Fotballspillere for Brentford FC
Fotballspillere for RCD Espanyol
Olympiske medaljevinnere i fotball
Gonzalo Villar

Gonzalo Villar del Fraile (født 23. mars 1998) er en spansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben , på lån fra AS Roma.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Spanske fotballspillere
Fotballspillere for Valencia CF Mestalla
Fotballspillere for Elche CF
Fotballspillere for AS Roma
Fotballspillere for Getafe CF
Fotballspillere for UC Sampdoria
Imirini

Imirini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller, der mange av artene er knyttet til maur.

Utseende 
Små (0,5 – 6 mm), rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Hodet er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående, hos noen arter mangler de helt. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår. Denne gruppen har en litt oval kroppsform og kan overflatisk minne om perlebiller (Scydmaeninae).

Levevis 
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.

Utbredelse 
Gruppen har en nokså begrenset utbredelse og finnes bare i Europa (Spania, Frankrike inkludert Korsika, Sardinia).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Goniaceritae
 Gruppen Imirini Jeannel, 1949
 Slekten Imirus Reitter, 1885 (= Mirus Saulcy, 1877, ikke Albers, 1850) 
 Iimirus lavagnei (Dodero, 1904)
 Imirus mirabilis Poggi, Fancello & Leo, 2008
 Imirus outereloi Besuchet, 1980
 Imirus permirus (Saulcy, 1877)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1877
Tennsundbrua

Tennsundbrua er en del av fylkesvei 7276 og er ei bilførende bro som knytter sammen Sør-Herøy og Tenna i Herøy kommune i Nordland. Konstruksjonen består av tre elementer og to pillarer, med fyllinger på begge sider. Broa ble bygd i 1964 og var den første bilførende broa som ble bygd i kommunen. Grunnet broas smale kjørebane skal det i 2021 monteres lysregulering som et trafikksikkerhetstiltak.

Referanser 

Veibroer i Nordland
Veier i Herøy i Nordland
Proterini

Proterini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller, der mange av artene er knyttet til maur.

Utseende

Levevis 
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae)
 Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
 Overstammen Goniaceritae
 Gruppen Proterini Jeannel, 1949
 Slekten Aulacobythus Leleup, 1986
 Slekten Borneodeuterus Kurbatov & Cuccodero, 2015
 Slekten Breguetiella Leleup, 1973
 Slekten Bythinoderes Reitter, 1884
 Slekten Bythinophanax Reitter, 1884
 Slekten Cephalaxis Jeannel, 1960
 Slekten Craspedopterus Jeannel, 1949
 Slekten Delamarea Jeannel, 1949
 Slekten Ectoparyphidius Jeannel, 1964
 Slekten Ectoparyphodes Jeannel, 1952
 Slekten Ectoparyphus Jeannel, 1949
 Slekten Elaphobythus Jeannel, 1952
 Slekten Euharmophola Park, 1960
 Slekten Euparops Kurbatov & Cuccodero, 2009
 Slekten Exoterus Kurbatov & Cuccodero, 2006
 Slekten Gnesion Raffray, 1900
 Slekten Goniomellus Jeannel, 1949
 Slekten Harmomima Raffray, 1904
 Slekten Harmophola Raffray, 1896
 Slekten Hypoparyphantus Jeannel, 1953
 Slekten Imtempus Reitter, 1882
 Slekten Loebliobythus Leleup, 1986
 Slekten Mechanicus Schaufuss, 1887
 Slekten Mimoplectus Raffray, 1918
 Slekten Neodeuterus Schaufuss, 1887
 Slekten Oxygastrobythus Leleup, 1986
 Slekten Pareuplectops Jeannel, 1957
 Slekten Paryphantellus Jeannel, 1951
 Slekten Paryphopterus Jeannel, 1952
 Slekten Phthartomicrus Schaufuss, 1887
 Slekten Platycerobythus Jeannel, 1959
 Slekten Proterus Raffray, 1897
 Slekten Pseudoterus Raffray, 1893
 Slekten Rhamophorus Newton & Chandler, 1989
 Slekten Rossites Castellini, 1990
 Slekten Salpictomelus Jeannel, 1960
 Slekten Ulugurubythus Leleup, 1973

Referanser

Eksterne lenker 
 

Køllebiller
Biller formelt beskrevet i 1949