alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Vri-åtter

Vri-åtter, også kalt Olsen, er et spill for 2–6 spillere med en vanlig kortstokk.

Oppsett 
Det deles ut fem–åtte kort til hver spiller. De gjenstående kortene ligger i en bunke midt på spilleområdet med baksiden opp. Hensikten er å bli kvitt samtlige kort ved å følge farve eller verdi på øverste kort i bunken eller å skifte til en annen farve («vri») ved hjelp av en åtter eller et kort med samme verdi som ligger øverst i bunken. Man kan vri med en åtter også når det ligger en åtter øverst i bunken fra før.

Navnevarianter

Olsen
Dette kortspillet er også kjent under andre navn, deriblant Olsen. Den eneste forskjellen i reglene er at man i stedet for å si «ett kort igjen», sier noe annet, f.eks. «Olsen», når man har ett kort igjen. Resten av spillet er identisk.

Svenskevri
Kortspillet er også kjent under navnet Svenskevri med kun mindre justeringer i reglene. Hvis en spiller legger på et ess, må alle andre spillere trekke et kort hver.

Se også
Uno

Kortspill med fransk kortstokk
John Herschel

John Frederick William Herschel (født 7. mars 1792 i Slough, den gangen Buckinghamshire nå Berkshire, England, død 11. mai 1871 i Collingwood, nær Hawkhurst, Kent, England) var en engelsk matematiker, astronom, kjemiker og eksperimentell fotograf og oppfinner. Han var sønn av astronomen William Herschel og far til tolv barn.

Herschel tok i bruk juliansk dag–systemet i astronomien. Han gav navn til syv av Saturns og fire av Uranus' måner. Han gjorde mange bidrag til fotografering og undersøkte fargeblindhet og den kjemiske kraften til ultraviolett lys.

Priser og utmerkelser (utvalg) 

 1847 – Copleymedaljen
 1842 – Pour le Mérite
 1836 – Royal Astronomical Societys gullmedalje
 1826 – Royal Astronomical Societys gullmedalje

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Biografisk informasjon 
  Herschel Museum of Astronomy
  Kronologi for astronomi i Sør-Afrika

Personer fra Slough
Britiske astronomer
Britiske matematikere
Britiske kjemikere
Medlemmer av Royal Society
Mottakere av Copleymedaljen
Medlemmer av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab
Mottakere av Royal Astronomical Societys gullmedalje
Artikler i astronomiprosjektet
Mottakere av Lalande-prisen
Bob Richards

Robert «Bob» Eugene Richards (født 20. februar 1926 i Champaign, Illinois) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang og tikamp.

Richards kom på tredjeplass i stavkonkurransen under OL 1948 i London og fire år senere under OL 1952 i Helsingfors vant han med et hopp på 4,55 som var ny olympisk rekord. Landsmannen Donald Laz tok sølv på 5,50 og Ragnar Lundberg fra Sverige bronse med høyden 4,40. Richard vann sin andre olypiske tittel i stavsprang under OL 1956 i Melborne. Han satte sitt andre olympiske rekord, 4,56, en centimeter høyere en forrige gang og tre centimeter høyere enn sølvvinneren   amerikaneren Robert Gutowski. Bronesmedaljen gikk Georgios Roubanis fra Hellas med høyden 4,50. Richards er den eneste som har forsvart sin tittel i stavsprang og vunnet to olympiske gull. 

Richards deltok også i tikampkonkurransen i 1956, han kom på trettendeplass med 7313 poeng.

OL-medaljer 
 1952  Helsingfors - gull i stavsprang
 1956  Melbourne - gull i stavsprang
 1948  London - bronse i stavsprang

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stavhoppere fra USA
Olympiske mestere for USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 1948
Deltakere for USA under Sommer-OL 1948
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1948
Medaljevinnere under Sommer-OL 1952
Deltakere for USA under Sommer-OL 1952
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1952
Medaljevinnere under Sommer-OL 1956
Deltakere for USA under Sommer-OL 1956
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1956
Personer fra Champaign i Illinois
Fødsler i 1926
Grand Prix (skihopping)

FIS Ski Jumping Grand Prix er en årlig skihoppkonkurranse som arrangeres i plastbakker fra juli til oktober. Konkurransen startet i 1994 for menn, og i 2012 for kvinner.

Det ble arrangert Sommer Grand Prix-renn i Granåsen, Trondheim fra 1995 til 1997, og ingen norske har hittil vunnet Sommer Grand Prix sammenlagt.

Menn

Kvinner

Eksterne lenker
 Sommer Grand Prix – Menn
 Sommer Grand Prix – Kvinner

Skihopping
Repeterende arrangementer etablert i 1994
Kristianborg videregående skole

Kristianborg videregående skole var en videregående, kristen friskole i Bergen. Den var godkjent etter friskoleloven og tilbød studieretningen studiespesialisering, tidligere kjent som allmennfaglig studieretning. Skolen var tverrkirkelig og ble de siste årene drevet i et samarbeid mellom Levende Ord Bibelsenter (eier), Pinsekirken Tabernaklet og Kristkirken i Bergen. 

Antall ansatte på skolen har variert fra 7-8 til rundt 20 personer. Antall elever har vært alt fra 10 stk første skoleår til rundt 80 elever på det meste.

Skolen satset på IKT, med bærbare PC`er og læringsplattform LMS (Learning management system).

Dagene ble startet med en liten andakt, og undervisningen ble gitt på grunnlag av et kristent verdenssyn. Det var ikke et krav at man må være kristen for å gå på skolen.

Skolen ble 1.7.2008 lagt ned etter at økningen i antall elever ved skolen ikke var stor nok, og gjorde det økonomisk umulig å drive skolen så lenge statstilskudd dekket 85% av driftsutgiftene og ikke noe av leieutgiftene.

Eksterne lenker 
 Skolens hjemmeside
 Arkiv etter Kristianborg videregående skole

Tidligere utdanningsinstitusjoner i Vestland
Årstad
Utdanningsinstitusjoner nedlagt i 2008
Stend videregående skole

Stend videregående skole er en fylkeskommunal videregående skole på Stend hovedgård i Fana bydel i Bergen, grunnlagt i 1866 som Søndre Bergenhus Amts Landbrugsskole. Skolegårdsbruket utgjør ca. 2000 dekar inkludert Fana prestegård som er paktet til 2030.

Utdanningstilbud
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2021–2022:

Skolen er også knutepunktskole for elever med behov for tilrettelagt opplæring.

Historie 
Stend hovedgård i Fana ble kjøpt av amtskommunen i 1861 med formål å etablere landbruksskole på gården. I 1866 ble skolen opprettet med navnet Søndre Bergenhus Amts Landbrugsskole, og den første rektoren var Georg Alexander Wilson fra Skottland. Han ble særlig kjent for å ha startet med skogplanting og for å utvikle Wilson-plogen.

Hovedbygningen er et praktbygg formet som en hestesko og er fra 1681. Bygget ble de første årene nyttet som skolebygning med internat for elevene, og senere benyttet som boliger for tilsatte ved skolen. Bygget er i senere år restaurert og nå disponert av Hordaland teater. I 1900 ble nytt skolebygg med internat oppført. Dette var også et praktbygg, men det ble dessverre revet i 1950-åra og erstattet med dagens skolebygning. Driftsbygningen ble bygd i 1875, og den rommer idag blant annet treverksted og traktorgarasjer. Ny driftsbygning ble bygd i 1960 og denne ble revet og erstattet med dagens driftsbygning i 1988.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Bergen byleksikon på nett, om Stend vidaregåande skule
 Arkiv etter Stend jordbruksskule (1866-2010) på Arkivportalen 

Videregående skoler i Vestland
Fana
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1866
1866 i Norge
Paddeulkefamilien

Ambophthalmos
 Cottunculus
 Dasycottus
 Ebinania
 Eurymen
 Gilbertidia
 Malacocottus
 Neophrynichthys
 Psychrolutes

Paddeulkefamilien (Psychrolutidae) er en gruppe ulkefisker. Den består av 9 undergrupper og omtrent 30 arter.

Arter som finnes i Norge 

 paddeulke

Eksterne lenker 
 
 Catalogue of Life:2007 Annual Checklist:Family Psychrolutidae Besøkt 19.september 2007
 ITIS Standard Report Page: Family Psychrolutidae Besøkt 19.september 2007

ulkefisker
Fisker formelt beskrevet i 1861
Protektoratet Bechuanaland

Protektoratet Bechuanaland var et protektorat som ble etablert 31. mars 1885 av Storbritannia i det sørlige Afrika. Det ble Republikken Botswana den 30. september 1966.

Bechuanaland betydde landet til bechuana, nå skrevet batswana eller tswana. Bechuanaland ble delt i to. Den sørlige, kjent som Britisk Bechuanaland, ble senere del av Kappkolonien og er nå del av Sør-Afrika. Dette er området rundt Mafikeng (tidligere kalt Mafeking). Protektoratet Bechuanaland utgjorde den nordlige delen. Dets territorium ble ekspandert nordover i 1890.

Storbritannias regjering forventet opprinnelig å overføre administrasjonen av protektoratet til Rhodesia eller Sør–Afrika, men opposisjon fra tswanaene førte til at protektoratet forble under britisk styre til uavhengigheten i 1966. 

Protektoratet Bechuanaland var teknisk sett et protektorat fremfor en koloni. Opprinnelig beholdt de lokale tswanaherskerne makten, og den britiske administrasjonen begrenset seg til en politistyrke for å beskytte Bechuanalands grenser mot andre europeiske koloniforetak. Men den 9. mai 1891 overførte den britiske regjeringen administrasjonen til høykommissæren for det sørlige Afrika. Han begynte å utnevne embetsmenn i Bechuanaland, og med dette tok de facto uavhengighet i Bechuanaland slutt.

Protektoratet ble administrert fra Mafikeng, noe som skapte den unike situasjonen at hovedstaden til territoriet lå utenfor det. Da protektoratet ble erklært i 1885, gikk den nordlige grensen til Bechuanaland ved 22. sørlige breddegrad. Området ble i 1894 utvidet til å inkludere Ngamiland i nord som var dominert av tswanastammen.

Den østlige delen av protektoratet ble opprinnelig gjort krav på av Matabeleland, og i 1887 skaffet Samuel Edwards som arbeidet for Cecil Rhodes, seg rettigheter til gruvedrift. British South Africa Company forsøkte i 1895 å skaffe seg kontroll over området, men tre tswanahøvdinger besøkte London for å protestere og lyktes i å avverge  BSACs plan. 

Protektoratet var en av «høykommissærens territorier». De andre var Basutoland (nå Lesotho) og Swaziland. Embetsmannen med guvernørens myndighet var høykommissæren. Dette embetet ble først holdt av guvernøren i Kappkolonien, så av generalguvernøren for Sør–Afrika, gjennom britiske høykommissærer og ambassadører til Sør–Afrika frem til uavhengigheten. Konsekvensen var at administrasjonen i hvert territorium ble ledet av en residerende kommissær som dermed hadde omtrent samme funksjon som en guvernør, men med litt mindre myndighet.

Litteratur
Thomas Tlou og Alec Campbell, History of Botswana
Neil Parsons, New History of Southern Africa
Fred Morton og Jeff Ramsay (red.), The birth of Botswana : a history of the Bechuanaland Protectorate from 1910 to 1966.

Eksterne lenker
 Botswanas historie
 Liste over embetsmenn i Protektoratet Bechuanaland
 Litteratur for Botswanas historie

Tidligere land i Afrika
Botswana
Stater og territorier etablert i 1885
Stater og territorier opphørt i 1966
1966 i Afrika
Sachsen-Weimar-Eisenach

Sachsen-Weimar-Eisenach var et hertugdømme som ble opprettet i 1809 som følge av samlingen av de to hertugdømmene Sachsen-Weimar og Sachsen-Eisenach, som hadde vært i personalunion siden 1741.

Fyrster av Sachsen-Weimar-Eisenach

Hertuger, 1809-1815 
Karl August av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1809-1815; hertug av Sachsen-Weimar og Sachsen-Eisenach fra 1758

Storhertuger, 1815-1918 
Karl August av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1815–1828
Karl Friedrich av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1828–1853
Karl Alexander av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1853–1901
Wilhelm Ernst av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1901–1918

Overhoder for huset Sachsen-Weimar-Eisenach, 1918- 
Wilhelm Ernst av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1919-1923
Karl August, arvestorhertug av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1923-1988
Michael av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1988-nå

De ernestinske hertugdømmer
Historiske stater
Historiske stater og riker i Europa
Tidligere fyrstedømmer
Stater og territorier etablert i 1809
Stater og territorier opphørt i 1918
Stater og territorier opphørt i 1920
Frognerkilen

Frognerkilen er en kil, eller trang vik, innerst i Oslofjorden, mellom Filipstad (Oslo), Skillebekk og Skøyen i øst og Bygdøy i vest. 

Frognerkilen er en naturlig båthavn, da den ligger lunt til. Frognerkilen har navn etter Frogner hovedgård, som eide hele stranden fra Frognerelven til Skillebekk, som var grense mot Bymarken. Ved innseilingen til Frognerkilen ligger på østsiden Kongen, som er klubbhuset til Christiania Roklub, og på vestsiden Dronningen, som inneholder klubb- og selskapslokalene til Kongelig Norsk Seilforening. Frognerkilen inngår i planene for Havnepromenaden, som ble vedtatt i 2008.

Om vinteren i årene 1880–1900 når fjordisen hadde lagt seg, ble det laget til en skøytebane hvor blant annet Allround-VM på skøyter 1900, menn ble arrangert, og mester dengang ble Edvard Engelsaas.

Frognerkilen har gitt navn til den geologiske Frognerkilformasjonen, en åsrygg av kalkstein og skifer datert til sen ordovicium for ca 453 millioner år siden, da Norge lå sør for ekvator.

Båtforeninger og båthavner  
 Bygdøy Allé båtforening 
 Kongelig Norsk Seilforening 
 Skøyen Båtforening 
 Skarpsno Baatforening 
 Skarpsno Bøyehavn 
 Frognerkilen Båtforening av 1860

Kulturminne 
Frognerkilen er et kulturminne og har nummer 137441 i Riksantikvarens kulturminnebase.

Noter

Referanser

Eksterne lenker 
 Friluftsetaten om Frognerkilen
 

Bydel Frogner
Bukter i Oslo
Kulturminner i bydel Frogner
Idrettsanlegg i Oslo
Tidligere skøytearenaer i Norge
Artikler i skøytesportprosjektet
Ingrid Berglund

Ingrid Berglund (født 10. mai 1966) er en norsk forfatter.

Ingrid Berglund er oppvokst i Svelvik og andre steder i Norge. Som voksen har hun vært bosatt i England, Australia og USA, og bosatte seg senere i Bærum. Hun har en mastergrad i finans, og har arbeidet som finansanalytiker i Norsk Hydro.

Hun debuterte i 2006 med kriminalromanen Det svakeste ledd, og ble deretter forfatter på heltid.

Ingrid Berglund er søster til forfatteren Anita Berglund.

Bibliografi 
 2006: Det svakeste ledd (kriminalroman), Kagge Forlag
 2007: Lykkeformelen (kriminalroman), Kagge Forlag
 2008: Hun som ingen unnslipper (kriminalroman), Kagge Forlag
 2010: Ingen sak for en kvinne, i fotsporene til privatetterforsker Mary Reklev (sakprosa), Kagge Forlag
 2012: Tiden leger ingen sår (kriminalroman), Kagge Forlag
 2022: Den svarte svanen (kriminalroman), Gyldendal

Referanser

Kilder 
 Presentasjon av Ingrid Berglund i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
 Presentasjon av Ingrid Berglund på Gyldendals nettsider

Norske krimforfattere
Fødsler i 1966
Personer fra tidligere Svelvik kommune
Cornelius Leahy

Cornelius «Con» Leahy (født 27. april 1876, død 1921) var en irsk friidrettsutøver som vant OL-medaljer i 1906 og 1908.

Leahy var født i byen Charleville i grevskapet Limerick. Han var en av sju brødre, som alle var idrettsmenn. Broren Patrick tok OL-medaljer under OL 1900 i høyde- og lengdehopp.

I 1906 ble Leahy og to andre utøvere, Peter O'Connor og John Daly, påmeldt til jubileumslekene i Athen for å representere Irland. Reglene ble imidlertid endret slik at bare utøvere som var nominert av nasjonale olympiske komiteer, kunne representere sitt land. Irland hadde ingen olympisk komite, og den britiske olympiske komiteen innlemmet irene i sin tropp.

Leahy vant gullmedaljen i høydehopp med resultatet 1,775 m, og slo ungareren Lajos Gönczy med 2,5 cm. Leahy deltok deretter i tresteg, som landsmannen O'Connor vant med 14,075 meter, mens Leahy kom på andreplass med 13,98 meter.
Under OL 1908 deltok Leahy igjen i høydehopp. Han delte andreplassen med to andre hoppere, Georges André og István Somodi, bak amerikaneren Harry Porter, som vant med resultatet 1,90.

I 1909 emigrerte Cornelius Leahy og Patrick Leahy til USA. Con døde der i 1921.

OL-medaljer 
 1908  London -  Sølv i friidrett, høydehopp  Storbritannia
 (1906  Athen -  Gull i friidrett, høydehopp)
 (1906  Athen -  Sølv i friidrett, tresteg)

Referanser

Kilder 
 Ian Buchanan: British Olympians, Enfield 1991 ISBN 0-85112-952-8
 Ekkehard zur Megede: The Modern Olympic Century 1896-1996 Track and Fields Athletics, Berlin 1999

Eksterne lenker 
 

Irske friidrettsutøvere
Olympiske mestere for Storbritannia
Medaljevinnere under Sommer-OL 1906
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1906
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1906
Medaljevinnere under Sommer-OL 1908
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1908
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1908
Personer fra County Limerick
Fødsler i 1876
Dødsfall i 1921
Skarsvåg

Skarsvåg (nordsamisk: Skárfaváhki) er verdens nordligste fiskevær, med ca. 60 innbyggere. Stedet ligger ved Risfjorden på nordøstsiden av Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Fra Skarsvåg er det 14 km til ytterst på Nordkapplatået.

Referanser

Eksterne lenker
 Webside om Skarsvåg
 Bilder fra Nordkapp og Skarsvåg

Fiskevær i Troms og Finnmark
Bosetninger i Nordkapp
By:Larm

by:Larm er en norsk musikkonferanse og -festival arrangert første gang i 1998 i Trondheim. by:Larm avholdes hvert år i september i Oslo.

Arrangementet går over tre dager og består av seminarer, foredrag og paneler på dagtid og konserter på kveldstid. På konsertene får nye og ukjente band presentert seg, og flere band har fått sitt gjennombrudd etter å ha opptrådt på by:Larm. Om lag 1000 bransjefolk fra Norge, resten av Skandinavia og andre land deltar på arrangementet som delegater, samt en stor andel festivalpublikummere. Ved festivalen i 2009 deltok om lag 140 band/artister fordelt på 500 konserter.

Administrasjonen er basert i Oslo, hvor festivalen har funnet sted hvert år siden 2008. De første 10 årene var festivalen omreisende, og ble derfor arrangert i forskjellige byer hvert år. 

by:Larm har oppnådd en viktig posisjon i nordisk musikkbransje, og tiltrekker seg stadig viktigere og større aktører, som ønsker å oppleve artistene som spiller på by:Larm. Blant artistene som har slått gjennom via by:Larm er Nico & Vinz, AURORA, Tungtvann, Sondre Lerche, Kaizers Orchestra, Sigrid, Kakkmaddafakka, Kvelertak og Lykke Li. "Det var på Bylarm det startet for meg. Etter det begynte tilbudene å komme fra plateselskaper og aviser, og ikke minst begynte folk å oppdage musikken min," har AURORA uttalt i et intervju med Aftenposten.

I 2011 ble for første gang Nordic Music Prize delt ut under festivalen. Prisen har som formål å kåre det beste nordiske musikkalbum for det foregående året og skal sette fokus på nordisk musikk og bryte ned grensene mellom nabolandene. Siden 2018 har by:Larm delt ut prisen årets stjerneskudd i samarbeid med Norsk Tipping til nye fremadstormende artister. Festivalen har siden 2000 delt ut prisen årets bylarmer til personer har utmerket seg spesielt gjennom sin innsats for norsk musikk innen musikkbransjen.

By:Larm delte ut Statoil-stipendet fra 2008 til 2013 og har også samarbeidet med Alarmprisen og Årets Urørt.

by:Larm ble tildelt Bjellesauprisen fra FONO for 2013.

I 2018 spilte da 16 år gamle Billie Eilish på Sentrum Scene under by:Larm.

Arrangementsbyer 
 1998: Trondheim
 1999: Stavanger
 2000: Bergen
 2001: Tromsø
 2002: Kristiansand
 2003: Trondheim
 2004: Bergen
 2005: Stavanger
 2006: Tromsø
 2007: Trondheim
 2008 - d.d.: Oslo 
 Festivalen har alle de påfølgende årene blitt arrangert i Oslo.

Referanser

Eksterne lenker 
 Hjemmeside

Musikkfestivaler i Norge
Repeterende arrangementer etablert i 1998
Musikk i Oslo
Levajok Fjellstue

Levajok Fjellstue er en fjellstue som ligger ved elva Tana ved Levajok i Tana kommune. Tidligere var dette en av Statens fjellstuer som ga losji til reisende i Tanadalen. I 1951 kjøpte Ivar Hauge fjellstuen fra staten og utviklet den til et turistmål for jakt- og fiskeinteresserte. Fjellstuen er betjent, og har 14 hytter til utleie.

Levajok Fjellstue er et av sjekkpunktene til Finnmarksløpet.

Brannen i Levajok
Levajok Fjellstue ble bygd i 1922, og var en av de få bygningene i Finnmark som overlevde 2. verdenskrig. Den 22. februar 2007 brant fjellstuen ned og ble totalskadd. Ny fjellstue ble bygget i 2009.

Referanser

Eksterne lenker 
 Levajok Fjellstue

Finnmarksløpet
Turisthytter i Troms og Finnmark
Samferdsel i Tana
Byggverk i Tana
Kjernekraft i verdens land

Kjernekraft i verdens land gir en oversikt over hvordan de enkelte land i verden har produksjon av energi fra kjernekraft. Energiproduksjon fra kjernekraft er i dag mindre omstridt enn tidligere. I så godt som alle land som alt har kjernekraft (med unntak av Tyskland) er det i planer for å bygge nye. I dag (september 2010) er det 441 reaktorer i drift og 60 under bygging. Men en byggetid på 5 år betyr det at det vil komme en ny reaktor pr måned fram mot 2020.

I vestlige land har det i løpet av de siste åra blitt ei fornya interesse for kjernekraft. Det har ført til at et land som Italia som tidligere la ned sine kjernekraftverk nå vurderer å starte et nytt kjernekraftprogram.

I Øst-Europa har flere reaktorer fra Sovjet-tida blitt stengt og det er planer for bygging av nye.

I Asia har der foregått en konstant byggeaktivitet av kjernekraftverk. Dette har ført til at disse land er langt framme teknologisk og vil ta en betydelig del av verdensmarkedet for nye reaktorer.

I de neste åra vil en lang rekke nye land få kjernekraft. Den første nye regionen er landa rundt Persiagolfen. Videre er det planer i de fleste mellomhavslanda. Mange land i Afrika sør for Sahara har også ønsker om kjernekraft.

Kartet og lista under gjelder kommersielle kjernekraftverk. En rekke land har mindre forsøksreaktorer som ikke er tatt med i lista, Norge har for eksempel to slike reaktorer en i Halden og en på Kjeller.

Status pr. 1. august 2010

I tabellen er status for kjernekraft ifølge World Nuclear Assiation pr. 1. august 2010.
Merk at ikke alle foreslåtte reaktorer vil bli bygd.

I tillegg til det tabellen viser foregår det også en effektøkning av enkelte reaktorer.

<onlyinclude>

Referanser 

Kjerneenergi
Geografiske lister
Julio Ricardo Cruz

Julio Ricardo Cruz (født 10. oktober 1974 i Santiago del Estero, Argentina) er en tidligere argentinsk fotballspiller.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Argentinske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2006
Fotballspillere for Club Atlético Banfield
Fotballspillere for Bologna FC
Fotballspillere for Feyenoord Rotterdam
Fotballspillere for FC Internazionale Milano
Fotballspillere for CA River Plate
Personer fra provinsen Santiago del Estero
Fødsler i 1974