Oldenborrer

Oldenborrer er biller som har larver som eter planterøtter. Det er velkjente skadedyr i hele verden. De seneste årene har oldenborrer blitt et økende problem grunnet økende grøntarealer. Oldenborrene er en meget formrik gruppe med ca. 10 000 beskrevne arter.

Utseende 
Små til ganske store (de fleste mellom 5-50 millimeter) biller med avlang kroppsform. På farge er de gjerne mer eller mindre brunlige, ofte med hvite flekker. Hodet er mer eller mindre firkantet med fint randet forkant, antennene ender i noen lange blader (lameller), disse er særlig påfallende hos hannene. Pronotum er forholdsvis flatt, uten påfallende utvekster. De fleste artene har velutviklede flygevinger og lange dekkvinger som dekker disse, men ofte ikke de ytterste leddene av bakkroppen. Undersiden er ofte helt eller delvis kledt med lange hår. Beina er nokså kraftige, leggene (tibiae) med noen tenner på yttersiden.
Larvene er C-formede (scarabaeiforme), vanligvis med tynn og delvis gjennomsiktig hud. De har kraftige kjever og korte bein.

Levevis 
Larvene lever i ofte to år, og lever av røttene på mange ulike planter. Eggene legges i flere omganger i jorden. For de artene som lever i kaldt klima overvintrer larvene ved å trekke seg ned i jorden under frostlaget. Neste vår kommer de opp og eter videre eller klekker til  voksne biller.
De voksne billene er oftest skumrings- eller nattaktive og kommer gjerne til lys. De er planteetere, mange eter blader, men det er også en del som lever av pollen.

Skadedyr 
Flere arter av oldenborrer kan gjøre betydelig skade ved at larvene eter planterøtter. I Nord-Europa er det særlig plener og andre hageanlegg som er utsatt. Størst skade forårsaker ofte fugler, som graver opp plenen for å spise larvene. Når skaden er oppdaget, er plenen ødelagt. Hageeiere kan bli rammet i fire år.
Grevlinger er glad i oldenborrelarver og kommer om natten og eter dem. Voksne biller av de nordeuropeiske artene klekker i mai og lever av blader på løvtrær. Noen arter kan gjøre en del skade som voksne, særlig på prydplanter, men de er vanligvis ikke så tallrike at skaden blir stor.

Det forekommer tre arter som kan gjøre skade i Norge: kastanejoldenborre, sankthansoldenborre samt hageoldenborre (sistnevnte hører imidlertid ikke til gruppen oldenborrer, Melolonthinae). Den siste kan bli bekjempet med nyttenematoder. Det er små rundormer som lever naturlig i jorden. De tar livet av larvene etter kort tid. De to øvrige artene kan ikke bekjempes på denne måten.

Siden 1999 har det blitt registrert flere angrep enn normalt i Norge, især på Sørlandet og Østlandet. På den andre siden har vanlig oldenborre (Melolontha melolontha), som tidligere var et beryktet skadeinsekt, gått så mye tilbake i store deler av Europa at den i dag er regnet som sjelden mange steder.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt over hele Jorda bortsett fra polområdene. I Norge forekommer de bare i de sørligste landsdelene.

Systematisk inndeling 
Sericini og Hopliini blir ofte regnet som egne underfamilier.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
 Pachycnemini-gruppen
 Stammen Anisonychini
 Stammen Pachycnemini
 Hopliini-gruppen
 Stammen Heterochelini
 Stammen Hopliini
 Stammen Madahopliini - ca. 230 arter, Madagaskar
 Stammen Scelophysini
 Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Kirby, 1837 - ca. 4400 arter
 Liparetrini-gruppen
 Stammen Athliini
 Stammen Comophorinini
 Stammen Heteronychini
 Stammen Liparetrini
 Stammen Maechidiini
 Stammen Phyllotocidiini
 Stammen Scitalini
 Oncerini-gruppen
 Stammen Oncerini
 Pachrodemini-gruppen
 Stammen Pachrodemini
 Sericini-gruppen
 Stammen Ablaberini
 Stammen Sericini
 Understammen Sericina
 Brun oldenborre, Serica brunnea - den vanligste arten i Norge
 Understammen Trochalina
 Sericoidini-gruppen
 Stammen Sericoidini
 Systellopini-gruppen
 Stammen Automoliini
 Stammen Systellopini
 Stammen Colymbomorphini
 Underfamilien Chasmatopterinae
 Stammen Chasmatopterini
 Stammen Lichniini
 Stammen Podolasiini
 Underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) (i snever forstand) - noe over 4000 arter
 Stammen Cretomelolonthini Nikolajev, 1998 - fossil
 Slekten Cretomelolontha Nikolajev, 1998
 Stammen Diplotaxini
 Stammen Enariini
 Stammen Heptophyllini
 Stammen Leucopholini
 Stammen Melolonthini
 Slekten Melolontha O. F. Müller, 1764 – 6 arter i Europa, i Norden:
 Vanlig oldenborre, Melolontha melolontha (Linnaeus, 1758) – ikke i Norge
 Kastanjeoldenborre, Melolontha hippocastani Fabricius, 1801
 Slekten Polyphylla Harris, 1842 – 8 arter i Europa, i Norden:
 Polyphylla fullo (Linnaeus, 1758)  – ikke i Norge
 Stammen Pegylini
 Stammen Rhizotrogini
 Slekten Amphimallon Berthold, 1827 – 42 arter i Europa
 Stammen Schizonychini
 Fossile slekter med uklar stammetilknytning:
 Slekten Eophyllocerus Haupt, 1950
 Slekten (?) Melolonthites Heer, 1847
 Underfamilien Macrodactylinae - ca. 1200 arter
 Stammen Ceraspini
 Stammen Clavipalpini
 Stammen Dichelonychini
 Stammen Dicraniini
 Stammen Diphycerini
 Stammen Isonychini
 Stammen Liogenini
 Stammen Macrodactylini
 Underfamilien Pachydeminae - ca. 560 arter
 Stammen Aegosthetini
 Stammen Pachydemini
 Underfamilien Diphucephalinae
 Stammen Diphucephalini
 Underfamilien Pachytrichinae
 Stammen Pachytrichini
 Underfamilien Euchirinae - ofte regnet som en egen familie, Euchiridae
 Stammen Pachypodini
 Stammen Tanyproctini

I litteraturen 

Knut Hamsun nevner oldenborren i sin roman Pan fra 1894:

Referanser

Kilder 
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr
 Oversikt over gruppene med artstall

Eksterne lenker 
 

Skarabider
 
Biller formelt beskrevet i 1819
Dyr formelt beskrevet av George Samouelle