alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Thøger Nordbø

Thøger Heinrich Leon Nordbø (født 29. oktober 1904, død 1. mai 1994) var en norsk fotballspiller. Han var første nordmann som spilte profesjonell fotball da han i 1932/33 spilte én sesong for   i Paris.

Nordbø vokste opp i strøket rundt Waldemar Thranes gate og debuterte på A-laget til Frigg i 1924.  Nordbø spilte tre landskamper på Norges herrelandslag i fotball i 1928: Finland-Norge 3. juni 1928, Sverige–Norge 7. juni 1928 og Norge–Danmark 17. juni 1928. Han spilte to landskamper i 1935: Norge–Ungarn 31. mai 1935 og Danmark–Norge 23. juni 1935.

Nordbø la opp i 1938 og var senere leder for uttagningskomiteen (UK) i Fotballforbundet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Norske idrettsledere
Norske fotballspillere i Frankrike
Fotballspillere for Frigg Oslo FK
Personer fra Oslo
Forsvarets fellestjenester

Forsvarets fellestjenester, forkortet FFT, er en av 13 driftsenheter i Forsvaret. Enheten består av tolv avdelinger. 
   Forsvarets avdeling for regelverk og dokumentasjonsforvaltning (FERD)
   Forsvarets regnskapsavdeling (FRA)
   Forsvarets sikkerhetsavdeling (FSA)
   Forsvarets veterantjeneste (FVT), med Forsvarets veteransenter
   Forsvaret kommunikasjon (FKOM)
   Forsvarets forum
   Forsvarets museer 
   Forsvarets musikk
   Forsvarets tros- og livssynskorps (FTLK)
   Forsvarets kommandantskap
   Akershus kommandantskap
   Forsvarets tillitsvalgtordning (TVO)

Se også
 Politiets fellestjenester

Referanser

Eksterne lenker
Kasper Stadaas

Kasper Stadaas (født 21. februar 1994) er en norsk langrennsløper som representerer Idrettslaget Heming og Team Ragde Charge. Han har tidligere vært i Team Veidekke.

Hans beste resultat i verdenscupen i langrenn er en 5.-plass fra sprinten i Drammen 7. mars 2018.

I 2022 vant han La Diagonela og Årefjällsloppet og ble nummer to i Marcialonga.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske langrennsløpere
Natalja Neprjajeva

Natalja Mikhajlovna Neprjajeva (; født 6. september 1995) er en russisk langrennsløper som vant verdenscupen i langrenn sesongen 2021/22.

Karriere 
Hun debuterte i verdenscupen i Lahtis 1. mars 2014.

Under U23-VM på ski 2018 i Goms tok hun bronse på sprinten, bak Tiril Udnes Weng og Nadine Fähndrich. Hun var med på OARs lag som tok bronse på 4 × 5 kilometer stafett under vinter-OL 2018 i Pyeongchang. Hun vant U-23-cupen sesongen 2017/18.

Hun tok sin første verdenscupseier da hun vant 10 km fristil i Toblach under Tour de Ski 2018/19. Hun ble nummer to sammenlagt i Tour de Ski 2018/19 og Tour de Ski 2019/20 og gikk helt til topps i Tour de Ski 2021/22.

I vinter-OL 2022 i Beijing gikk hun inn til sølv på den innledende øvelsen 15 km med skibytte. Therese Johaug tok gull, og Teresa Stadlober tok bronse.

Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 mislikte Neprjajeva sterkt at russiske utøvere ikke var velkomne i verdenscuprenn i Holmenkollen.  

Hun vant verdenscupen sammenlagt sesongen 2021/22.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Russiske langrennsløpere
Olympiske mestere
Olympiske mestere for ROC
Olympiske sølvmedaljevinnere for ROC
Olympiske bronsemedaljevinnere for ROC
Olympiske sølvmedaljevinnere
Olympiske bronsemedaljevinnere
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Juniorverdensmestere i langrenn
Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018
Langrennsløpere under Vinter-OL 2018
Medaljevinnere under Vinter-OL 2018
Deltakere under Ski-VM 2019
Deltakere under Ski-VM 2021
Medaljevinnere under Vinter-OL 2022
Langrennsløpere under Vinter-OL 2022
Deltakere for ROC under Vinter-OL 2022
Bulgarias nasjonale radio

Bulgarias nasjonale radio (bulgarsk: Българско национално радио, Bălgarska natsionalno radio; forkortet БНР, BNR) er Bulgarias statlige radiokringkaster. Selskapet driver to nasjonale og ni regionale radiokanaler samt en internasjonal radiosender som sender på elleve språk. Radioselskapet finansieres med statsstøtte.

Kanaltilbud

Nasjonale 
 Horizont: BNRs største kanal. Sender døgnet rundt, blant annet nyheter, debatter og musikk.
 Hristo Botev: Kulturkanal med klassisk musikk, jazz, dokumentarer, forskning, kunst og debatter.

Regionale kanaler 
 Radio Blagoevgrad 
 Radio Burgas 
 Radio Kırcali 
 Radio Plovdiv 
 Radio Shumen 
 Radio Sofiya 
 Radio Stara Zagora 
 Radio Varna 
 Radio Vidin

Internasjonale 
 Radio Bulgaria

Se også 
 Bulgarias nasjonale fjernsyn

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted

Den europeiske kringkastingsunion
Selskaper etablert i 1930
Kringkastingsselskaper
Radiokanaler
Søgne Lærerskole

Søgne lærerskole lå i årene 1866-1879 i «Lundetuna» i tettstedet Lunde, hvor det fra 1860 også var «høiere almueskole».

Referanser 

Tidligere høgskoler i Norge
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1866
Christine av Sachsen-Weißenfels

Christine (født 15. august 1656 i Halle, død 27. april 1698 i Eutin) var en tysk prinsesse av Sachsen-Weißenfels og hertuginne av Slesvig-Holsten-Gottorp.

Christine var datter av hertug August av Sachsen-Weißenfels (1614–80) og hans første hustru Anna Maria av Mecklenburg (1627–69), datter av hertug Adolf Friedrich I av Mecklenburg-Schwerin. Den 21. juni 1676 giftet hun seg med fyrstbiskop av Lübeck, August Frederik av Slesvig-Holsten-Gottorp, hvoretter de slo seg ned på slottet i Eutin. Paret fikk ingen barn. Hun døde på slottet den 27. april 1698, syv år før sin ektemann. Parets gravmæle med portrettbyster, våpen og monogrammer – fremstilt av den flamsk-danske billedhugger Thomas Quellinus  – ses i Marientidenkapelle i Lübeck domkirke.

Referanser 

Huset Wettin
Huset Slesvig-Holsten-Gottorp
Fødsler i 1656
Dødsfall i 1698
Personer fra Halle
Robert Kroetsch

Robert Paul Kroetsch (1927–2011) var en kanadisk poet, romanforfatter og litteraturkritiker.

Liv og virke 
Kroetsch vokste opp på familiens farm på prærien og studerte ved University of Alberta og University of Iowa. Han underviste ved State University of New York at Binghamton til seint på 1970-tallet, samtidig som han skrev flere romaner med handling fra Alberta. Alle bærer et umiskjennelig preg av oppveksten på prærien.

Både i romanene, essayvirksomheten og tidsskriftet Boundary 2 som han var medgrunnlegger av, var Kroetsch en foregangsmann for en postmodernistisk fortellerteknikk i Canada, men på grunn av en eksperimentell fortellerstil er han vanskelig å plassere.

I 1969 fikk Kroetsch Governor General's Literary Award for romanen The Studhorse Man (1969) – hans sannsynligvis mest kjente bok.

Bibliografi 
Romaner
But We Are Exiles – 1965
The Words of My Roaring – 1966
The Studhorse Man – 1969
Gone Indian – 1973
Badlands – 1975
What Crow Said – 1978
Alibi – 1983
The Puppeteer – 1992
The Man from the Creeks – 1998

Poesi
The Stone Hammer Poems – 1975
The Ledger – 1975
Seed Catalogue – 1977
The Sad Phoenician – 1979
The Criminal Intensities of Love as Paradise – 1981
Field Notes: Collected Poems – 1981
Advice to My Friends – 1985
Excerpts from the Real Worlds: A Prose Poem in Ten Parts – 1986
Completed Field Notes: The Long Poems of Robert Kroetsch – 1989
The Hornbooks of Rita K – 2001
The Snowbird Poems – 2004
Too Bad: Sketches Toward a Self-Portrait – 2010
I'm Getting Old Now- ?

Annet
 Alberta – 1968
 The Crow Journals – 1980
 Labyrinths of Voice: Conversations with Robert Kroetsch – 1982
 Letter to Salonika – 1983
 The Lovely Treachery of Words: Essays Selected and New – 1989
 A Likely Story: The Writing Life – 1995
 Abundance: The Mackie House Conversations about the Writing Life – 2007 (med John Lent)

Referanser

Kilder 
 «Robert Kroetsch», The Canadian Encyclopedia
 Biografi, robertkroetsch.ca
 «Robert Kroetsch, acclaimed Canadian author, dies in Alberta crash», nekrolog i The Globe and Mail 22. juni 2011.

Eksterne lenker 
 Robert Kroetsch fonds, Archives and Special Collections, University of Calgary

Canadiske forfattere
Personer fra Alberta
Andreas Kolstø

Eystein Andreas Kolstø (født 22. april 1965) er en norsk psykolog og skuespiller, film- og radioarbeider. Kolstø var med i filmproduksjoner, både foran og bak kamera på 1970 og 1980-tallet, blant annet filmene Bydelen som ikke vil dø, Arme syndige menneske og Orions Belte. Han jobbet bak kamera på blant annet Galskap!, Fengslende dager for Christina Berg, Orions Belte og den britiske TV-serien Codename: Kyril. Han produserte innslag for NRK-radio, AB 8-12.

Som psykolog har Kolstø jobbet som psykometriker/testutvikler, konsulent, organisasjonsutvikler, ferdighetstrener og lederutvikler i selskap som KPMG, Human Content, SpareBank 1 BV, DNV GL og Sykehuset i Vestfold. Han har blant annet utviklet Personlighetstesten B5-Plus basert på Big Five taksonomien og evnetestene M6 og F60. Kolstø har undervist på universiteter og høyskoler. 

Norske psykologer
Enwald Søvenbroder

Enwald Søvenbroder (også Ewald Sovenbroder, – død 14. august 1504 i Kiel) var en prelat av holstensk opprinnelse, som i 1488 ble valgt til biskop av Slesvig. 

Etter å ha studert og tatt magistergraden, ble han sekretær i kong Christian Is kanselli og lærer for kongens yngste sønn, hertug Frederik. Han vant også dronning Dorotheas tillit, blant annet lånte han henne penger. 

Han ble kannik og senere domprost i Slesvigs kapittel. Da biskop Helwig von der Wisch døde i 1488 ble Søvenbroder, støttet av kong Hans og hertug Frederik, valgt av kapitlet til biskop i Slesvig stift. Valget støtte på vanskeligheter i Rom, da pave Innocens VIII hadde lovet Eggert Durkop fra Hildesheim dette embete. Durkop ble først anerkjent i Slesvig etter at pave Alexander VI i 1492 utsendte en bannbulle mot «hine Fordærvelsens Sønner». Kapitlet måtte nå gi tapt, og Durkop overtok embetet, som ikke ble lett for ham, da hverken kapitlet, kongen eller hertugen støttet ham. Han forlot derfor Slesvig allerede i 1495.

Etter at Søvenbroder hadde oppgitt tanken om å bli biskop, oppholdt han seg mest i Kiel, hvor han hadde et vikariat i St. Nicolai kirke. Han døde den 14. august 1504 og ble begravet i samme kirke.

Referanser 

Danmarks historie
Slekten Ahlefeldt
Fødsler på 1400-tallet
Radiotelevizija Slovenija

Radiotelevizija Slovenija (norsk oversettelse: Radio-televisjon Slovenia), forkortet RTV Slovenija eller bare RTV innad i landet, er Slovenias offentlige allmennkringkaster for radio og fjernsyn. Selskapet har hovedkontor i Ljubljana, med regionale kringkastingssentre i Koper og Maribor. RTV Slovenija driver tre riksdekkende tv-kanaler og tre riksdekkende radiokanaler. RTV Slovenija har også sitt eget symfoniorkester og et storband.

Bakgrunn 
De første radiosendingene i Slovenia kom via prøvesendinger fra Radio Ljubljana 1. september 1928. Knappe to måneder senere var kanalen i gang med faste sendinger. 1. april 1949 begynte kringkasteren sine første prøvesendinger for fjernsyn. I starten ble tv-sendingene drevet uavhengig av Radio Ljubljana, men etter hvert fikk radiokanalen ansvaret for å etablere en fjernsynskanal. I 1958 startet slovensk fjernsyn med regulære sendinger, og radioselskapet skiftet navn til Radiotelevizija Ljubljana (RTV Ljubljana). Under jugoslavia-tiden var RTV Ljubljana en del av den føderale kringkasteren JRT.

I 1990 ble RTV Ljubljana omdøpt til dagens navn, og året etter brøt Slovenia ut av Jugoslavia og ble en suveren stat. I 1993 ble kringkasteren medlem av Den europeiske kringkastingsunion (EBU).

RTV Slovenijas oppgaver og formål er hjemlet i en lov fra 12. november 2005. Loven definerer kringkasteren som en offentlig institusjon med særlig kulturell og nasjonal viktighet.

Kanaltilbud

Fjernsyn 
RTV Slovenija driver tre riksdekkende tv-kanaler:
 TV Slovenija 1 – allmennkanal med nyheter, filmer, dokumentarer, debattprogrammer, serier og direkteoverføring av aktuelle hendelser.  
 TV Slovenija 2 – henvender seg til et smalere publikum med komedieserier, idrettsbegivenhet og lignende.
 TV Slovenija 3 – sender fra debatter i det slovenske parlamentet og dets komiteer. Sender også dokumentarer, intervjuer og nyheter. 
Kringkasteren driver også to regionale tv-kanaler.
 TV Koper-Capodistria – basert i Koper og sender på slovensk og italiensk. Kan mottas i Primorska, Istria og deler av Friuli-Venezia Giulia over bakkenettet og i hele Slovenia via kabel-tv.
 Televizija Maribor – basert i Maribor og sender på slovensk og noe på ungarsk. Kan mottas i nordøstre Slovenia.

Radio 
Riksdekkende kanaler:
 Prvi program (første program) – allmennkanal som sender nyheter og musikk. 
 Val 202 – sender pop og rock, nyheter, livsstilsprogrammer og idrett
 ARS – kulturkanal som sender klassisk musikk og radioteater.
Regionale kanaler:
 Radio Koper
 Radio Capodistria 
 Radio Maribor 
 MMR – Pomurski madžarski radio (ungarsk: Muravidéki Magyar Rádió) – sender på ungarsk
Internasjonal kanal:
 Radio Slovenia International (RSi) – basert i Maribor og sender også på engelsk og tysk. Kan mottas i og rundt Slovenia og sørøstre Østerrike. Retter seg mot utflyttere, turister, utlendinger og engelsktalende slovenere.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Den europeiske kringkastingsunion
Selskaper etablert i 1928
Kringkastingsselskaper
Slovensk kultur
Ulf den modige

Ulf den modige (Ulf eller Ulv den uredde, norrønt: Úlfr inn óargi) var en norsk herse (høvding) som levde i Namdalen på 700-tallet.

Han var far till Hallbjørn halvtroll og dennes søster Hallbera (Egil Skallagrimssons fars farmor), og var dermed stamfar til en av de viktigste skaldeslektene i Norge og på Island. I Skáldatal sies det at Ulf i løpet av en natt diktet en dråpa om sine egne bedrifter. Han var ved daggry, og så døde han. Dråpaen er ikke bevart, men det er det eldste skaldediktet av en navngitt skald som er omtalt.

En lignende "dødssang" har blitt tilskrevet Ulf den modiges sønnesønns sønnesønn Orvar Odd, som på sitt dødsleie etter at han var bitt av en giftig orm, i all hast diktet et kvad på fornyrðislag om sine egne heltedåder. Etter dette døde han. Kvadet er på norrønt kjent som Ævidrápa Ǫrvar-Odds, men det er ikke en dråpa i egentlig betydning.

Etterslekt 
Ulf hadde to barn. Sønnen Hallbjørn halvtroll var far til Ketil Høng, som var far til Ravnhild som var gift med Torkjell Namdalsjarl. De ble foreldre til den Kjetil Høng som ble landnåmsmann på ((Island]]. Datteren Hallbera ble mor til Ulv som ble kalt Kveldulv. Han var far til Skallagrim som igjen ble far til Egil Skallagrimson.

Referanser 

 

Skalder
Nordmenn fra norrøn tid
Anders Sæterøy

Anders Sæterøy  (født 6. august 1901, død 10. juni 1991) var en norsk småbruker, bygningsmann og politiker fra Surnadal. Han representerte Arbeiderpartiet på Stortinget i tiden 1954-69.

Sæterøy var sønn til en småbruker og bygningsmann. Fra han var 16 år gammel var han selv med i bygningsarbeid. Senere tok han over gården etter sin far, samtidig som han fortsatte å bygge hus. Han engasjerte seg i lokalpolitikken i Surnadal og var medlem i kommunestyret fra 1928 til -40, og ordfører fra 1945 til 1955.

Etter tidligere å ha stått på varamannplass, ble Sæterøy høsten 1953 valgt til stortingsrepresentant fra Møre og Romsdal. Siden ble han gjenvalgt tre ganger. I alle de seksten sesjonene han var tingmann, var han medlem i Kirke- og undervisningskomiteen.

Sæterøy ga i 1973 ut boken Ungdoms draum og livsens røynsle, og i 1981 I manns minne.

Kilder 
Stortingsbiografi

Eksterne lenker 
 

Personer fra Surnadal kommune
Stortingsrepresentanter 1954–1957
Stortingsrepresentanter 1958–1961
Stortingsrepresentanter 1961–1965
Stortingsrepresentanter 1965–1969
Ordførere i Surnadal
Ap-ordførere i Møre og Romsdal
Liv Lindeland

Liv Lindeland (født 7. desember 1945) er en norsk modell, skuespiller og talentagent. Hun ble valgt som Playboy magazines Playmate of the Month for januar 1971 og som Playmate of the Year for 1972. Hennes opprinnelige bilder ble fotografert av Alexas Urba. Lindeland er svigedatter til skuespillerinneren/danseren Cyd Charisse og hennes mann sangeren Tony Martin.

Karriere 
Da den blonde Lindeland ble valgt til å posere for Playboy ble hun den første Playmate of the Month som viste tydelig synlige kjønnshår. Lindeland startet sin skuespillerkarriere etter sin Playboy-opptreden (ofte kreditert som Liv Von Linden), og fortsatte deretter innen en karriere som et talentagent. Hun poserte igjen naken for Playboy i desember 1979 i bildeserien «Playmates Forever!»

Filmografi 
 Evel Knievel (1971)
 Save the Tiger (1973)
 Dirty O'Neil (1974)
 The Photographer (1975)
 Win, Place or Steal (1975)
 Picasso Trigger (1988)
 Guns (1990)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske modeller
Norske skuespillere
Hallbjørn halvtroll

Hallbjørn halvtroll (Hallbjǫrn hálftrǫll), sannsynligvis født siste halvdel av 700-tallet, var en norsk herse (høvding) fra Ramsta (Hrafnista) utenfor Namdalen i Nord-Trøndelag. Om hans liv har vi få opplysninger, men han er en betydelig bifigur i fornaldersagaen Kjetil Høngs saga.

Hans navn forekommer også i genealogiske navnelister i både Landnámabók, i Skáldatal samt i flere sagaer, som Egils saga, Njåls saga och Gisle Surssons saga.

Hallbjørns slekt 
Den informasjonen om Hallbjørn som finnes i slektshistorien er at han var sønn til Ramstaættens «patriark», Ulf den modige, og at han selv var far til Kjetil Høng (Ketill hængr eller hœngr, tilnavnet betyr «hannlaks»). Ramsta-sagaenes hovedpersoner stammer alle fra denne Kjetil. Grim Lodenkinn var hans sønn, Orvar-Odd var hans sønnesønn, og Ån Bogsveige («Buespenneren») var hans datterdatters sønn.

Fra Kjetin Høng går det slektsledd også til Island. Hans datter Ravnhild ble gift med Torkel Namdalsjarl og fikk sønnen Kjetil Høng (den yngre) og som utvandret etter å ha kommet i konflikt med kong Harald Hårfagre. Han ble en av landmåmsmennene på Island.

Egils saga nevner at Hallbjørn hadde en søster ved navn Hallbera. Hun var mor til Ulv, også kalt Kveldulv som også flyktet til Island som landnåmsmann. Han ble far til Grim – Skallagrim Kveldulvsson som igjen ble far til Egil Skallagrimson.

Kjetil Høngs saga 
Den eneste sagaen som setter Hallbjørn inn i en fortellende sammenheng er Kjetil Høngs saga, den første av de fire såkalte Ramstasagaene. Hallbjørn sies der å ha vært en mektig høvding over «bøndene i nord». Jakt, fiske og jordbruk har vært hans utkomme, men ellers får vi ikke vite mye om hans liv. Vi kjenner heller ikke navnet på hans kone.

Tilnavnet «halvtroll» tyder på at han og søsteren Hallbera har samisk mor Likheten mellom navnene Hallbjørn og Hallbera («bera» betyr binne, hunnbjørn) tyder på at de har vært helsøsken. At samer er kalt «troll» har sannsynligvis bakgrunn i at de ble betraktet som trollkyndige.

Referanser

Litteratur 
 Eric Christiansen (2006), The Norsemen in the Viking Age, Blackwell. 
 Finnur Jónsson (1908), Tilnavne i den islandske oldlitteratur, København.
 Britt-Mari Näsström (2006), Bärsärkarna. Vikingatidens elitsoldater, Norstedts. 
 Vésteinn Ólason (1994), "The marvellous North and authorial presence in the Icelandic fornaldarsaga" i (Roy Eriksen, red.) Contexts of Pre-novel Narrative: The European Tradition, Mouton de Gruyter. 
 Hermann Pálsson (1999), "The Sami People in Old Norse Literature" i Nordlit nr 5 (1999).

Nordmenn fra norrøn tid
Strandbalderbrå

{{Taksoboks
| bilde=Tripleurospermum maritimum 09.jpg
| bildetekst=Strandbalderbrå på Hurum 
| norsknavn=strandbalderbrå
| vitenskapsnavn=
| autor=(L.) W.D.J.Koch
| autorår=
| regnum = planter
| divisio = karplanter
| classis = blomsterplanter
| ordo = Asterales
| familia = kurvplantefamilien
| subfamilia = Asteroideae
| tribus = Anthemideae| genus = balderbråslekta}}

Strandbalderbrå (Tripleurospermum maritimum, tidligere Matricaria maritima) er en urt i kurvplantefamilien.

Stenglene er glatte, utoverliggende eller oppstående og ofte rødbrune og nesten forvedete nederst. Bladene sitter spredt og er dobbelt eller tredobbelt fjærflikete og kjøttfulle. Kurvene sitter enkeltvis på en lang stengel; de har gul skive og hvite, utsperrede randkroner. Blomstringstida er juni–september. Planten vokser på havstrender.

Noen botanikere regner strandbalderbrå som en underart av balderbrå (Tripleurospermum inodorum), men de er distinkte både i kromosomtall og morfologi. Balderbrå er ettårig med opprett vekst og har  kromosomer, mens strandbalderbrå er to- eller flerårig med utoverliggende vekst og  kromosomer.

Strandbalderbrå deles i tre underarter, som av og til omfattes som selvstendige arter. De har følgende utbredelse:

 tangbalderbrå (T. m. subsp. maritimum) – de europeiske kystene mot Atlanterhavet og Østersjøen; i Norge vanlig langs kysten nordover til Måsøy i Vest-Finnmark
 finnmarksbalderbrå (T. m. subsp. phaeocephalum) – sirkumpolar i arktiske og subarktiske strøk; i Norge i Troms og Finnmark; tilfeldig ugras på Svalbard
 nordlig strandbalderbrå (T. m. subsp. subpolare'') – Island, nordlige strøk i Eurasia; vokser både på havstrand og i fjellet; i Norge sørover til Buskerud; tilfeldig ugras på Svalbard

Litteratur

Eksterne lenker 

 

Kurvplantefamilien
Grønlands flora
Svalbards flora
Caroline Mathilde av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg

Victoria Friederike Auguste Marie Caroline Mathilde (født 25. januar 1860, død 20. februar 1932) var en prinsesse av Augustenborg og hertuginne av Glücksborg fra 1885 til 1934. 

Caroline Mathilde var nesteldste datter av hertug Frederik Christian August av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg i hans ekteskap med Adelheid av Hohenlohe-Langenburg. Hennes eldre søster Auguste Viktoria, var tysk keiserinne og dronning av Preussen i sitt ekteskap med Vilhelm II. 

Den 19. mars 1885 giftet Caroline Mathilde seg med Frederik Ferdinand av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg, de fikk seks barn sammen. Hun døde den 20. februar 1932, og ble begravet på familiekirkegården ved Louisenlund i Gyby.

Referanser 

Personer fra Augustenborg
Huset Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg
Notasjonsprogram

Notasjonsprogram er dataprogram for musikknotasjon, det å skrive inn noter for å lage partiturer i forbindelse med komposisjon (musikk).

De er for komponisten det samme som en tekstbehandlingsprogram er for en forfatter.

Notene som skal inn må føres inn for hånd som tekst eller symboler.  Notasjonsprogrammet kan så lage fine noteark for utskrift.  Innskrevne noter  lagres på egnet filformat, som brukes for utveksling av noter.

Et eksempel på et tekstlig kodespråk er Lilypond. Et utdrag av Solfeggio i C moll av en som kaller seg C.P.E. Bach skrives:

\relative c' { f d f a d f e d cis a cis e a g f e }
og resultatet er da utskrevne noter:

Det tyske Cubase er eksempel på et grafisk program der man ikke skriver inn, men velger fra ei verktøykasse.  Dette er gjerne enklere å lære enn et tekstlig kodespråk.

Et notasjonsprogram kobles gjerne med andre dataprogrammer som en komponist bruker, for eksempel for å "forhåndsvise" notene som digital lyd.

Bruk av notasjonsprogram kan inngå i kurs i satslære, arrangering og komposisjon.

Referanser 

Musikkprogramvare