alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Lotte Konow Lund

Lotte Konow Lund, egentlig Lise Charlotte Konow Lund, (født 27. mai 1967 i Oslo) er en norsk maler, tegner og videokunstner. Lotte Konow Lund vokste opp i Bergen. 

Hun har sin utdannelse fra Kunstakademiet i Oslo, og er innkjøpt av Museet for samtidskunst og Norsk kulturråd. Hun har bl.a. hatt separatutstillinger på Galleri Wohnmaschine i Berlin, Stenersenmuseet og Galleri Wang i Oslo og vært representert på kollektivutstillinger som Kunstnernes Hus, Moderna Museet i Stockholm, Lousiana Museum of Modern Art, Pratt Manhattan Gallery i New York, Essor Gallery i London,  1st Athens Biennale i Athen, Platform Garanti i Istanbul, Drammen Kunstmuseum, Henie Onstad Kunstsenter, Astrup Fearnley Museet og Museet for Samtidskunst. Lotte Konow Lund startet og drev galleri G.I fra 1997-2007. Hun er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Bergen Museum, Samtidskunstmuseet, og private samlinger. 

Konow Lund har vunnet hederlig omtale for sin film Babyface Assassin på kortfilmfestivalen i Grimstad, der hun senere har sittet i juryen. Hun har vært styremedlem i UKS, og sitter i dag som styremedlem i Kunstnerforbundet.

Eksterne lenker 
 LotteKonowLund.com – Lotte Konow Lunds offisielle hjemmeside

Norske billedkunstnere
Fødsler i 1967
Panserbataljonen

Panserbataljonen er en kavaleriavdeling i den norske Hæren, og er en mekanisert bataljon med stridsvogner og stormpanservogner som hovedkjøretøy.

Bataljonen er en av tre manøverbataljoner (de to andre er 2. bataljon og Telemark bataljon) i Brigade Nord, og er en viktig bidragsyter til avdelinger i internasjonale operasjoner.

Avdelingen holder til i Setermoen leir i Midt-Troms.

Symbol, motto og farger 
 
Avdelingsmerket til Panserbataljonen er en mink, et merke den arvet fra første infanteribataljon nr1/Brigaden i Nord-Norge, som ble nedlagt da Panserbataljonen ble opprettet på Setermoen i 1987. Minken er rask og slu; en som biter fra seg.

Bataljonens motto er bitit fyrst, som betyr «slå først».

Kjennetegnene til Panserbataljonen er den svarte bereten og fargene gul og grønn, som alle kavalerister deler. Vernepliktige soldater i avdelingen kalles Dragoner.

Bakgrunn

Søndenfjeldske dragonregiment – Panserbataljonens stamavdeling 
Panserbataljonen fikk overrakt Søndenfjeldske dragonregiments standart av Generalinspektøren for Hæren 3. august 2009, og dette gjorde Søndenfjeldske dragonregiment til bataljonens stamavdeling. Søndenfjeldske dragonregiment kan spores helt tilbake til etableringen av Rytterregimentet av 1663. Gjennom historien har regimentet hatt forskjellige navn og roller, men fellesnevneren har vært evne til oppsittet strid; først på hest og siden andre verdenskrig med pansrede kjøretøy. Søndenfjeldske dragonregiment har deltatt i de fleste operasjoner og kriger som Norge har vært involvert i siden 1600-tallet. Regimentet har ved flere anledninger utmerket seg i strid og har derfor fått følgende æresnavn; Hunneberg 1676, Uddevalla 1677, Høland 1716, Norderhov 1716, Strandlykkja 1940 og Furnes-Ringsaker 1940.

Avdelinger

Referanser

Eksterne lenker 
 Brig N/Panserbataljonen Forsvaret.no
 Panserbataljonen snl.no

Forsvaret i Troms og Finnmark
Avdelinger og forband i Hæren (Norge)
Kavaleriavdelinger
Gudolf Blakstad

Gudolf Blakstad (født 19. mai 1893 i Gjerpen, død 22. november 1985 i Oslo) var en norsk arkitekt som i 1920-årene ble kjent som en av landets fremste innen nyklassisismen i norsk byggekunst, men som fra 1930 gikk over til funksjonalismen.

Utdannelse og karriere 
Han ble ferdig utdannet arkitekt ved Norges tekniske høgskole i 1916 og arbeidet i to år hos arkitekt Arnstein Arneberg, før han i 1918 startet sin egen praksis i Oslo. I 1919 tegnet han Oslo Nye Teater (sammen med Jens Dunker).

Blakstad deltok også i en arkitektkonkurranse utlyst av idrettsforeningen ved høgskolen i 1911 om utforming av utfartsstedet Studenterhytta. Dette kan antas være Blakstads første prosjekt som stod ferdig i 1913 -- bygd i en speilvendt versjon. Originale byggetegninger finnes i arkivet til NTNUI.

Sammen med Herman Munthe-Kaas) etablerte han i 1922 arkitektfirmaet Blakstad og Munthe-Kaas. Samme år vant de arkitektkonkurransen om rådhuset i Haugesund, men deres prosjekt i nyklassisime sto ikke ferdig før i 1931. 

I 1927 var han en av kunstnerne og arkitektene som etter invitasjon fra Arno Berg, daværende byantikvar i Oslo, utarbeidet forslag til hvordan hovedstadens bygningsmasse kunne bli mer fargerik og innbydende. Initiativet til dette byutviklingsprosjektet kom fra kunstneren Henrik Sørensen. 

I Oslo tegnet Blakstad og Munthe-Kaas blant annet Kunstnernes Hus, oppført i 1930 etter arkitektkonkurranse 1928, og Odd Fellow-gården, ferdig i 1934 etter konkurranse 1931. I 1940 sto Handelsgymnasiet ferdig, men ble rekvirert av tyskerne og ikke tatt i bruk som skole før i 1946. Blant deres kjente senere arbeider er Alfaset kapell fra 1972. Bodø domkirke er et av deres fremst verker fra etterkrigstiden.

Priser og utmerkelser 
For sitt arbeid sammen med Herman Munthe-Kaas fikk Gudolf Blakstad Houens fonds diplom og Betongtavlen 2004 for Elgeseter bro.

Verker (utvalg) 
 1913 - NTNUI Studenterhytta, Trondheim
 1930 – Kunstnernes hus (Wergelandsveien 17), Oslo
 1931 – Haugesund rådhus, Haugesund
 1934 – Odd Fellow-gården (Stortingsgata 28), Oslo
 1940 – Oslo handelsgymnasium (Parkveien 65), Oslo
 1951 – Elgeseter bro, Trondheim
 1954 – Heddal stavkirke, restaurering 1939-54.
 1956 – Bodø domkirke, Bodø
 1972 – Alfaset kapell, Oslo

Referanser

Kilder 
 Verk av Gudolf Blakstad på nasjonalmuseet.no
 Gravferdsetaten om Alfaset kapell
 Museumsnett.no: Liste over arkitekter representert i Norsk arkitekturmuseums tegningssamling
 Gudolf Blakstad – utdypning. Fra Norsk biografisk leksikon. Store norske leksikon nettutgave (besøkt 20. mars 2011)

 
Betongtavlen
Houens fonds diplom
Sundts premie
Personer fra Skien kommune
Herman Munthe-Kaas

Herman Munthe-Kaas (født 25. mai 1890 i Kristiania, død 5. mars 1977 i Oslo) var en norsk arkitekt. Han var elev ved Kristiania Tekniske skole og ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole til 1912. I 1916 ble han assistent hos arkitekt Arnstein Arneberg og traff der sin senere kompanjong Gudolf Blakstad. I 1918 studerte han videre på Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm og ble deretter assistent hos Gunnar Asplund. Etter et studieopphold i København vendte han hjem i 1919 og fikk i oppdrag å lage Nye Hjem-utstillingen for Foreningen Brukskunst.

Munthe-Kaas begynte egen arkitektpraksis i 1921, men året etter etablerte han sammen med Gudolf Blakstad) arkitektfirmaet Blakstad og Munthe-Kaas. De gjorde seg bemerket blant de fremste i den nye retningen nyklassisismen. I 1922 vant de arkitektkonkurransen om rådhuset i Haugesund, men deres prosjekt i nyklassisime sto ikke ferdig før i 1931. I Oslo tegnet de blant annet Kunstnernes Hus, oppført i 1930 etter arkitektkonkurranse 1928, og Odd Fellow-gården, ferdig i 1934 etter konkurranse 1931. I 1940 sto Handelsgymnasiet ferdig, men ble rekvirert av tyskerne og ikke tatt i bruk som skole før i 1946. Blant deres kjente senere arbeider er Alfaset kapell fra 1972. Bodø domkirke er et av deres fremst verker fra etterkrigstiden.

En like sterk posisjon har hans arbeider innen kunstindustri, spesielt møbler tegnet til utstillinger i regi av Foreningen Brukskunst og Oslo Håndverks- og Industriforening.

For sine arbeider sammen med Gudolf Blakstad fikk Munthe-Kaas Houens fonds diplom og Betongtavlen 2004 for Elgeseter bro.

 1930 – Kunstnernes hus (Wergelandsveien 17), Oslo
 1931 – Haugesund rådhus Haugesund
 1934 – Odd Fellow-gården (Stortingsgata 28), Oslo
 1940 – Oslo handelsgymnasium (Parkveien 65), Oslo
 1948 – Slettnes fyrstasjon
 1951 – Elgeseter bro Trondheim
 1954 – Heddal stavkirke, restaurering 1939–54.
 1956 – Bodø domkirke Bodø
 1972 – Alfaset kapell Oslo

Referanser

Kilder 
 
 Gravferdsetaten om Alfaset kapell

 
Betongtavlen
Sundts premie
Personer fra Oslo
Sekterisme

Sekterisme er en betegnelse på en rigid tilhørighetsfølelse i en spesiell sekt eller konfesjon, med et negativt syn på de som ikke tilhører sekten. Fordi tilhørighet og synet på ens egen tro er et vanlig fenomen innen religion, begrenser man oftest bruken av begrepet sekterisme til de tilfeller hvor det forekommer diskriminering, fordømmelser eller voldsbruk. 

Begrepet brukes helst om konflikter innen en trosretning, for eksempel mellom katolske og protestantiske kristne eller mellom sunni- og sjia-muslimer. Enkelte sekteriske konflikter har vært svært blodige, som krigene etter reformasjonen, konflikten i Nord-Irland og flere konflikter mellom islamske grupper i Midtøsten. Mange av konfliktene blir forsterket av at de to gruppene har forskjellige syn i viktige politiske spørsmål.

I overført betydning kan begrepet brukes om «politisk sekterisme», særlig i tilfeller der ideologier blir satt opp mot hverandre.

Se også 
 Sekterismen i Glasgow

Religion
Stephen Irwin

Stephen Irwin er et nordirsk medlem eller tidligere medlem av den lojalistiske paramilitære organisasjonen Ulster Freedom Fighters (UFF). 

Den 30. oktober 1993 utførte han sammen med Torrens Knight, Jeffrey Deeney og Brian McNeill den såkalte Greysteelmassakren. Tre av dem gikk i puben Rising Sun under en Halloweenfest og åpnet ild med automatvåpen mot de omkring 200 gjesten. Åtte ble drept og flere såret. 

Kort tid etter angrepet ble de fire pågrepet. Irwin ble dømt til åtte ganger livstids fengsel for mord. Han ble løslatt som følge av Belfastavtalen.

I november 2000 kom det frem opplysninger om at Irwin hadde sluttet seg til den britiske nynazistiske gruppen Combat 18. Han ble filmet av Metropolitan Police i London mens han gjorde nazihilsen ved Kenotafen på Whitehall på Remembrance Sunday. Det ble fremsatt krav om at hans løslatelse måtte suspenderes som følge av kontakt med en gruppe som er involvert i politisk motivert vold.

I 2004 var han involvert i et knivangrep, der en mann ble kuttet opp med en tapetkniv og måtte sy 200 sting. Som følge av dette ble løslatelsen trukket tilbake i juli 2004. Høsten 2005 ble det annonsert at han må sone hele straffen.

Referanser

Medlemmer av lojalistiske paramilitære organisasjoner i Nord-Irland
Fødselsår ikke oppgitt
Maurice Merleau-Ponty

Maurice Merleau-Ponty (født 14. mars 1908, død 4. mai 1961) var en fransk filosof. Hans filosofi var sterkt påvirket av Edmund Husserls fenomenologi. Han var også studiekamerat av Jean-Paul Sartre ved École normale supérieure, hvor han avla eksamen i 1930, men skal likevel ikke ha mottatt sine største filosofiske impulser fra ham.

Maurice Merleau-Ponty utgav etter andre verdenskrig tidsskriftet Les Temps modernes sammen med Jean-Paul Sartre og Simone de Beauvoir. Fra 1952 var han professor ved Collège de France.

Verker (utvalg) 
 1942: La Structure du comportement
 1945: Phénoménologie de la perception
 1947: Humanisme et Terreur
 1964:  L'Oeil et l'esprit (utgitt på norsk som Øyet og ånden i 2000)

Referanser 

Franske filosofer
Personer fra Rochefort
Lompelandslaget

Lompelandslaget er en norsk show- og revygruppe som ble dannet i 1987 av Åsleik Engmark, Trond Hanssen, Øyvind Angeltveit og Siw Anita Andersen. Andre som har vært med i gruppen er Linn Skåber, Thomas Giertsen og Atle Antonsen. 

Lompelandslaget fikk Komiprisen 2002 for forestillingen «Lompelandslaget legger lista litt lavere», hvor de også hadde med seg Big Brother-vinner Lars Joakim Ringom.

Lompelandslagets oppsetninger 

Revy
Fin.K.L

Fin. K.L. (핑클) er en kvinnelig koreansk popgruppe. Navnet deres står for Fin Killing Liberty, som betyr ending (fra det franske ordet, finir) the oppression of all freedom. Fin.K.L var en av de mest populære jentegruppene innenfor koreansk popmusikk, sammen med S.E.S.. Fin.K.L vant mange musikkpriser helt fram til gruppens uoffisielle slutt i 2002.

Medlemmer

 Lee Hyori (이효리; 李孝利)
 Ock Ju-Hyun (옥주현; 玉珠鉉) 
 Lee Jin (이진; 李真) 
 Sung Yu-Ri (성유리; 成宥利)

Karriere

Begynnelsen

Det første medlemmet som ble oppdaget for Fin.K.L var den ledende sangeren, Ock Ju-Hyun. Hun ble oppdaget gjennom en sangkonkurranse i en radiokanal, hvor hun sang Mariah Careys «Hero». Ock fortalte venninnen sin Lee Jin om denne gruppen og oppfordret henne til å bli med; hun ble valgt etter å ha sunget Ecos «행복한 나를» for hennes prøveforestilling. Det neste medlemmet som ble valgt ut var Sung Yuri, som ble oppdaget på en skoletur. Det fjerde medlemmet, Annie Lee (nå Tashannie) ble akseptert, men bestemte seg for å forlate gruppen etter bare noen få måneder. Hyori, som ble oppdaget på et kjøpesenter mens hun tok klistremerke bilder med venner,  ble brakt inn istedenfor.

Første album: Blue Rain (1998)

Fin.K.L debuterte i 1998 med sitt første album Blue Rain. Selv om trenden på slutten av 1990-tallets K-Pop var å få grupper til å synge søt og fengende musikk, var Fin.K.Ls styrke i sterke R&B-ballader ledet av Ock Ju-Hyuns kraftige sangstemme. Fin.K.Ls neste hit «내 남자친구에게» (To My Boyfriend) appellerte til en bredere fanbasis da denne sangen var minst like fengende som mange andre pop sanger på den tiden. Yuki Hsu, en sanger fra Taiwan, lagde en egen versjon av denne sangen ikke lenge etter sangens suksess i Sør-Korea. De toppet deres første album med en tredje singel, «Ruby», som var en trist sang om tapt kjærlighet. Til tross for at de fleste koreanske grupper bare gir ut noen få singler, klarte Fin.K.L å komme med en tredje singel. I tillegg lagde de en video til den fjerde singelen.

Andre album: White (1999) 

Fin.K.Ls popularitet vokste enda mer det følgende året med deres neste album, White. Nok en gang appellerte Fin.K.L til tenåringene med beskjedne og søte bilder. To hit-sanger fra dette albumet var «영원한 사랑» (Forever Love) og «자존심» (Pride).

2.5 album: S.P.E.C.I.A.L. (1999) 

Fin.K.L var en av de mange koreanske K-Pop artister som utgav et «desimalisert» eller halvt album. Albumet ble sluppet vinteren 1999, og de to mest populære sangene var «나의 왕자님께» (To My Prince), en sterk ballade og «White», som var en lystig popsang om vinter kjærlighet. Begge disse 1999 albumene hjalp gruppen med å vinne en 대상 (Daesang, den koreanske tilsvarende til en Grammy) i slutten av året.

Tredje album: Now (2000)

3.5 album: Melodies & Memories (2001)

Fjerde album: Forever (2002)

Aktive år
1998–2002, 2005

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

 

Band etablert i 1998
Opphør i 2005
Sørkoreanske jentegrupper
1998 i Sør-Korea
2005 i Sør-Korea
Kognitiv psykologi

Kognitiv psykologi viser til oppfatning og tenkning i en vid betydning av disse ordene. En innfallsvinkel er å se kognisjon i lys av informasjon fra sansene. Her blir temaer som oppmerksomhet, persepsjon og hukommelse sentrale temaer. Men kognisjon angår også behandling informasjon som allerede er ervervet, eksempelvis i problemløsning, avgjørelser (beslutninger), resonnering, språk og kommunikasjon.  

Kognisjon er et viktig tema innen psykologien. Historisk har temaer rundt kognisjon vært sentrale både i filosofi og psykologi. Moderne kognitiv psykologi har viktige røtter blant annet fra Gestaltpsykologien. I 1960-årene fikk kognisjonspsykologienet stort oppsving gjennom den såkalte «kognitive revolusjon», der forskere innenfor områder som datateknologi, lingvistikk og nevrovitenskap etablerte en felles plattform med kognisjon som hovedtema. Moderne psykologi ble sterkt preget av denne omveltningen, noe som synes i en rekke bidrag innenfor hukommelseforskning, språk, tenkning, emosjonspsykologi, sosialpsykologi og sosial kognisjon, og så videre. Kognitiv psykologi, sammen med andre informasjonsvitenskaper, inngår i et forskningsfelt kalt kognisjonsvitenskap («cognitive science»).  

Viktige nabodisipliner er kognitiv nevropsykologi, kognitiv nevrovitenskap, nevrovitenskap, lingvistikk og sosialpsykologi.

Sentrale temaer innenfor kognitiv psykologi 
Blant temaer som studeres innenfor dette fagfeltet er     
 Persepsjon, bevissthet, oppmerksomhet, korttidshukommelse, arbeidshukommelse     
 Ulike former for personlig hukommelse, så som personlige minner, episodisk hukommelse og lærte ferdigheter     
 Hukommelse for kunnskap (deklarativ hukommelse)     
 Læring og problemløsning     
 Tenkning, vurderinger, intuitive vurderinger og slutninger, slagsider («bias») i kognisjon     
 Språk og språkutvikling, kommunikasjon 
Kognitiv psykologi er ikke det samme som kognitiv terapi. Kognitiv terapi er i all hovedsak utviklet helt uavhengig av kognitiv psykologi, som ikke befatter seg med psykisk lidelse, men med grunnleggende psykiske funksjoner hos normaltfungerende.

Se også

Psykologi
Kognitiv nevropsykologi
 Stroop-effekt
Kroppslig situert kognisjon

Psykologi
Farrukh Abbas Chaudhry

Farrukh Abbas Chaudhry (født 22. juni 1969 i Punjab, Pakistan) er en norsk lege og professor i medisin.

Biografi 
Chaudhry og hans familie flyttet til Oslo fra storbyen Lahore i Pakistan desember 1975. Foreldrene ønsket at Chaudhry og hans søsken skulle få god utdanning, og farens ønsket spesielt at Chaudhry ble øyelege grunnet forhold i Pakistan. Chaudhrys interesse for vitenskapelig forskning ble vekket av biografiene til blant annet Louis Pasteur og Thomas Edison. 

Han er utdannet lege ved Universitetet i Oslo og jobber som forsker ved Bioteknologisenteret i Oslo, hvor han leder en egen forskergruppe på ca. ti personer.

Chaudhry har karrierestipend fra Norges forskningsråd (2001–2006). Chaudhry forsker på signaloverføringer i nervekoblinger (synapser) og fikk i 2002 dr.med. fra Anatomisk institutt (UiO) for avhandlingen Amino acid transporters at the synapse som omhandler  transportproteiner i sentralnervesystemet. Tidligere tilbrakte han tre år ved University of California San Francisco med den anerkjente professor Robert H. Edwards, der han begynte arbeidet med å identifisere og karakterisere flere medlemmer av en familie av nye aminosyretransportører. Disse proteinene var nøkkelen til å forstå hvordan glutamin transporteres til nerveceller, og dermed er Chaudhry også opphavsmannen til et nytt forskningsfelt.

Chaudhry har publisert vitenskapelige artikler i en rekke internasjonalt anerkjente journaler, deriblant Neuron, Cell og Science. I 2006 ble han utnevnt til professor.

Priser og hedersbevisninger 
 2021: tildelt "Gleditschprisen"
 2009: innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi
2007: kåret til Young Excellent Scientist (Yngre Fremragende Forsker)
2006: tildelt Anders Jahres medisinske pris for yngre forskere
2003: tildelt Young Investigators Award
2002: tildelt H.M. Kongens gullmedalje for beste doktorgradsarbeid

Referanser

Eksterne lenker 

 
 Biografi hos Universitetet i Oslo (eng.)

Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Nordmenn av pakistansk opphav
Personer fra Lahore
B.D. Wong

Bradley Darryl Wong (født 24. oktober 1960 i San Francisco i California) er en kinesisk–amerikansk skuespiller, som har hatt roller i All American Girl, Oz og Jurassic Park. Har har også hatt gjesteopptredener i The X-Files og Sesame Street. Wong debuterte på Broadway i stykket M. Butterfly, og for den rollen er han bemerkelsesverdig for å være den eneste skuespilleren som har mottatt både en Tony Award, en Drama Desk Award, en Outer Critics Circle Award, en Clarence Derwent Award og en Theatre World Award for den samme opptredenen. Wong er åpent homofil.

Personlig liv 
Wong ble født i San Francisco i California som Bradley Darryl Wong, og gikk på Abraham Lincoln high school før han ble uteksaminert fra San Francisco State University.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Tony Award-vinnere
Personer fra San Francisco
Personer fra USA av kinesisk opphav
Fødsler i 1960
UBS

UBS er en sveitsisk bank og finansselskap med hovedsete i Zürich og Basel, som spesielt er aktivt innen formuesforvaltning, investering og børsmegling. UBS er verdens største formuesforvalter. Banken oppstod i 1998 gjennom fusjonen av bankene Schweizerische Bankgesellschaft i Zürich og Schweizerischer Bankverein i Basel. Bankens forgjengere ble etablert på midten av 1800-tallet, og har gjennom sin historie overtatt og fusjonert med en rekke andre banker. UBS var opprinnelig en forkortelse for Union Bank of Switzerland.

I 2007 hadde banken  ansatte i 50 land. Over  av dem  arbeidet i Amerika.

Eksterne lenker 
 

Sveitsiske banker
Etableringer i 1998
1998 i Sveits
Gammelsyrisk

Gammelsyrisk (ܣܘܪܝܝܐ Suryāyā) er en dialekt av østlige mellomarameisk som en gang ble snakket over store deler av det området i Levanten som kalles for den fruktbare halvmåne. Etter å ha oppstått en gang rundt 100-tallet e.Kr. ble klassisk gammelsyrisk et betydelige litterært språk over hele Midtøsten fra 300- til 700-tallet, det klassiske språket i Edessa, bevart i en stor mengde assyrisk litteratur. Gammelsyrisk er som mellomarameisk et språk i den nordvestlige grenen av den semittiske språkfamilien.

Gammelsyrisk ble bindemiddelet for syriske ortodokse kristendom og dens kultur, og spredte seg gjennom Asia så langt som til den indiske Malabarkysten og til østlige Kina, og var uttrykksmiddelet for kommunikasjon og kulturell utbredelse for arabere og til en mindre grad for persere. Som hovedsakelig et kristent uttrykksmedium hadde gammelsyrisk en fundamental kulturell og litterær innflytelse på utviklingen av arabisk som kom til å erstatte gammelsyrisk som en del av den islamske dominansen mot slutten av 700-tallet. Gammelsyrisk har forblitt det liturgiske språket til syrisk kristendom.

Gammelsyrisk er skrevet i det syriske alfabetet, en videreutvikling av det arameiske alfabetet.

Skriftsystem 
Gammelsyrisk skrives med tre beslektede alfabet: estrangela, serto og nestoriansk. Her gis en oversikt over estrangela. Bokstavene tar forskjellige former etter posisjonen de har i et ord. De kan stå isolert, først, midt i eller sist i et ord. Noen bokstaver bindes ikke videre i ordet, og formene midt i og sist i ord blir dermed like. Gammelsyrisk leses fra høyre mot venstre.

Grammatikk

Verb 
Verb er bygd opp av røtter på tre eller fire konsonanter og mønstre. De seks vanligste mønstrene i gammelsyrisk er Peal (grunnform), Ethpeel (refleksiv-passiv), Pael (intensiv), Ethpaal (intensiv, refleksiv-passiv), Aphel (kausativ) og Ettaphal (kausativ, refleksiv-passiv).

Konjugasjoner 
Gammelsyriske verb bøyes i tre personer (1., 2., 3.), to tall (entall/sg, flertall/pl), og to kjønn (maskulin, feminin).

Referanser

Litteratur 
 «The Syriac Language and Literature», i: Journal of Sacred Literature, New Series [Series 4] vol. 2 (1863) ss. 75–87
 Beyer, Klaus (1986): The Aramaic language: its distribution and subdivisions. Göttingen: Vandenhoeck und Ruprecht. ISBN 3-525-53573-2.
 Brock, Sebastian (2006): An Introduction to Syriac Studies. Piscataway, NJ: Gorgias Press. ISBN 1-59333-349-8.

Eksterne lenker 
 

Semittiske språk
Klassiske språk