Alfredo Ildefonso Schuster

Alfredo Ildefonso Schuster (født 18. januar 1880 i Roma i Italia, død 30. august 1954 i Milano) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Milano 1929–1954. Schuster tilhørte Benediktinerordenen (angitt som O.S.B.).

Han ble kreert til kardinal i 1929 av pave Pius XI.

Liv og virke

Bakgrunn
Alfredo Ludovico Schuster var sønn av Giovanni (Johann) Schuster, en bayersk skredder som etter å ha blitt enkemann to ganger ble gift med Maria Anna Tutzer. Alfredos søster Giulia ble ordenssøster. Han hadde dessuten tre halvsøstre fra farens annet ekteskap.

Han var ministrant ved den tyske kirkegårds kirke rett ved siden av Peterskirken.

Alfredo Schuster fullførte sin videregående utdannelse (ginnasiali og liceali) ved Sankt Paul utenfor murene i november 1891.

Benediktiner
Den 13. november 1898 sluttet han seg til benediktinerordenen og begynte i dens novisiat ved klosterkommuniteten ved St Paul utenfor murene, og fikk da klosternavnet Ildefonso. Han avla ordensløftene 13. november 1900. Han tok doktorgrad i filosofi 14. juni 1903 og senere også i teologi ved Det pavelige atheneum Sant' Anselmo i Roma.

Prest 
Schuster ble presteviet 19. mars 1904 i Laterankirken i Roma av kardinal Pietro Respighi, kirkens erkeprest og Romas generalvikar. Han vendte tilbake til St. Paul utenfor murene i 1904. Han ble novisemester i 1908, prior i 1916, og ble valgt til abbed-ordinarius av abbediet den 6. april 1918. Han mottok den abbatiale velsignelse av kardinal Basilio Pompilj den 14. april der.

Han var generalprokurator for den cassinensiske kongregasjon fra 1914 til 1929 og president for det pavelige orientalske institutt fra 7. oktober 1919 til 4. juli 1922. Han visiterte seminarene  Lombardia, Campania og Calabria fra 1924 til 1928.

Erkebiskop, kardinal 
Schuster ble utnevnt til erkebiskop av Milano den 26. juni 1929. Den påfølgende 13. juli avla han troskapseden til den italienske stat overfor kong Vittorio Emmanuele III av Italia, som den første italienske biskop som gjorde dette i pakt med den nylig inngåtte Laterantraktatens krav.

Alfredo Ildefonso Schuster ble kreert til kardinalprest av pave Pius XI den 15. juli 1929. Han ble bispeviet den 21. juli 1929 i det sixtinske kapell av pave Pius personlig, assisterte av Romas generalvikar kardinal Carlo Cremonesi, og Vatikanstatens første generalvikar, biskop Agostino Zampini.

Han var pavelig legat ved flere anledninger. Den 15. august 1932 ble han utnevnt legat til feiringen av Vår Frue av Caravaggio; den 21. mars 1934 til tusenårsjubileet for abbediet Einsiedeln i Sveits; den 15. september 1937 til åpningen av den nye katedralfasade i Desio; og den 2. august 1951 til den nasjonale eukaristiske konferanse i Assisi. Schuster deltok ved pavevalget i 1939, som valgte pave Pius XII ikke lenge før utbruddet av andre verdenskrig.

Han avstod fra å delta i seremonier der Mussolini var med, og fordømte rasistisk lovgivning.

Slik var han en tilhenger av den italienske invasjon av Etiopia i 1935, som han sammenlignet med korstogene og betraktet som en mulighet til misjonsarbeid. Den 28. oktober 1935, under en messe i domkirken i Milano, fremstilte han de italienske styrker som døråpnere til Etiopia for den katolske tro og den romeske sivilisasjon.

I 1938 ble Schuster markant annerledes og tydelig fordømmende i sin holdning, etter at det nazistiske Tyskland annekterte Østerrike og den nazistiske rasepolitikk var blitt introdusert i italiensk lovgivning. Etter Krystallnatten i november 1938 offentliggjorde kardinalen et felles brev med kardinalene Jozef-Ernest Van Roey (erkebiskop av Mechelen) og Jean Verdier (erkebiskop av Paris) som kritiserte drapene og beklaget «det dødelige utfall av Tysklands raselære: Veldig nær oss, i under påskudd av raserettigheter, jaktes tusenvis av mennesker som ville dyr, fratas deres eiendom, og reduseres til pariaer som forgjeves søker asyl blant sivilserte, og et stykke brød.».

Under andre verdenskrig ble kardinalen gjenstand for angrep fra fascistisk og nazistisk presse, men uten at han av den grunn tapte anseelse i det troende folk. Den 25. april 1945 var Schuster vert i det erkebiskopelige palass i Milano for et møte mellom den italienske motstandsbevegelse og Benito Mussolini i det øyemed å få i stand en våpenhvile mellom partene, men Mussolini ville ikke godta det krav om betingelsesløs overgivelse som ble fremsatt av Marazza og Pertini, som var delegater for motstandsbevegelsen. Mussolini ankom punktlig kl 5 om morgenen, men ingen fra den annen side var ankommet. Delegatene Cadorna, Lombardi og Marazza ankom én time senere. Mussolini hadde en prat med Schuster, og gav ham et glass rosolio-likør å drikke, og en bok han hadde skrevet om en helgen. Schuster gjorde et forsøk på å preke ydmykhet for Mussolini. Senere ankom Graziani og andre fascistiske ledere. Hvordan møtet i det øvrige forløp, er det sprikende versjoner av.

I etterkrigstiden advarte kardinal Schuster hyppig mot de farer som lå i totaliarismen, hva enten den var inspirert av fascisme eller kommunisme.

Han deltok i konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.

Han ble saligkåret i 1996 av pave Johannes Paul II.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Biskop Claudio Rangoni (1559-1621) *1593
Erkebiskop Wawrzyniec Gembicki (1559-1624) *1601
Erkebiskop Jan Wężyk (1575-1638) *1620
Biskop Piotr Gembicki (1585-1657) *1637
Biskop Jan Gembicki (1602-1675) *1653
Biskop Bonawentura Dobrogost Madaliński (1623-1691) *1672
Biskop Jan Małachowski (1623-1699) *1677
Erkebiskop Stanisław Szembek (1651-1721) *1690
Biskop Felicjan Konstanty Szaniawski (1668-1732) *1707
Biskop Andrzej Stanisław Załuski (1695-1758) *1724
Erkebiskop Adam Ignacy Komorowski (1699-1759) *1749
Erkebiskop Władysław Aleksander Łubieński (1703-1767) *1758
Biskop Andrzej Mikołaj Stanisław Kostka Młodziejewski (1717-1780) *1767
Biskop Kasper Kazimierz Kolumna Cieciszowski (1745-1831) *1775
Biskop Franciszek Borgiasz Mackiewicz (1756-1842) *1817
Biskop Michał Piwnicki (1771-1855) *1827
Erkebiskop Ignacy Ludwik Pawłowski (1776-1842) *1829
Erkebiskop Kazimierz Roch Dmochowski (1780-1851) *1841
Erkebiskop Wacław Żyliński (1803-1863) *1848
Biskop Aleksander Kazimierz Bereśniewicz (1823-1907) *1859
Biskop Szymon Marcin Kozłowski (1829-1899) *1883
Biskop Mieczyslaw Leonard Pallulon (1834-1908) *1883
Erkebiskop Bolesław Hieronim Kłopotowski (1848-1903) *1897
Biskop Jerzy Józef Elizeusz Szembek (1851-1905) *1901
Biskop Stanisław Kazimierz Zdzitowiecki (1854-1927) *1902
Kardinal Aleksander Kakowski (1862-1938) *1913
Pave Pius XI (1857-1939) *1919
Kardinal Alfredo Ildefonso Schuster

Litteratur

 

 Leccisotti, T. (1969), Il cardinale Schuster, S. Benedetto, Milano. 
 Nobili, E. (2005), La parabola di un'illusione. Il cardinale Schuster dalla guerra d'Etiopia alle leggi razziali, NED, Milano.

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Italienske katolske biskoper
Linjen Rebiba
Italienske kardinaler
Italienske benediktinere
Personer fra Roma