alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nieuport 17

Nieuport 17 var et fransk jagerfly fra første verdenskrig. Det ble først tatt i bruk i mars 1916. Det spilte en stor rolle for Frankrike når de gjenerobret luftrommet over slagmarkene ved Verdun. Det var det første flyet som kunne måle seg med det tyske Fokker Eindecker flyet. Flyet hadde en makshøyde på 5300 meter og var i stand til å nå høyere enn alle sine rivaler. Nieuport 17 var det første flyet som fikk montert luft-til-luft raketter. Motoren var ni-sylindret rotasjonsmotor på 110 hestekrefter som ga flyet en toppfart på rundt 177 kilometer i timen.

Tekniske spesifikasjoner 

Max hastighet: 177 km/t
Max høyde: 5300 m 
Motor: 9-sylindret rotasjonsmotor på 110 hestekrefter
Bevæpning: Vickers .303-maskingæver (skuddsalver gjennom propellen), luft-til-luft raketter.

Eksterne lenker 
 Wings Palette-fargelegging

Jagerfly
Fly fra første verdenskrig
Enmotors propelldrevne luftfartøy
Luftfartøy produsert i Frankrike
Tejanomusikk

Tejanomusikk (fra spansk tejano, «texaner»), også kalt tex-mex musikk, er navnet på ulike former for folkemusikk og populærmusikk med opprinnelse blant den meksikansk-amerikanske befolkningen, texanere med hispanisk bakgrunn fra det sydlige og det sentrale Texas.

Opprinnelse 

På 1850-tallet migrerte europeere som kom fra Tyskland (først under spansk tid og 1830-tallet), Polen og det som nå er Tsjekkia til Texas og Mexico, og tok med seg musikk- og dansestilen deres. De hadde med seg vals, polkaer og andre populære former for musikk og dans. Det var imidlertid ikke før den meksikanske revolusjonen (1910–1917) som tvang mange av disse europeerne til å flykte fra Mexico og til Sør-Texas, at deres musikalske innflytelse skulle ha stor innvirkning på Tejanos.

Ved århundreskiftet dre Tejanos mest med seterdrift og jordbruk. Den eneste avkoblingen var en og annen omreisende musiker som kom til ranchene og gårdene. De grunnleggende instrumentene deres var fløyte, gitar og tromme, og de sang sanger som ble videreført gjennom generasjoner. Sanger som opprinnelig ble sunget i Mexico. En av disse musikerne var Lydia Mendoza, som ble en av de første som spilte inn spanskspråklig musikk på RCAs på 1920-tallet.

Da disse omreisende musikerne reiste inn i områder der tyskerne, polakker og tsjekkere bodde, begynte de å innlemme oom-pah-lyden i musikken deres. Musikken har også elementer fra mariachi.

Narciso "El Huracan del Valle" Martinez, kjent som Conjunto musikkens far, ga trekkspillets en betydelig rolle i Conjunto-musikken. Nå er ofte trekkspillet hovedinstrumentet i Tejanomusikken.

Tejano er særlig populær i Latin-Amerika, men dens popularitet har også spredt seg til Europa.

Artister 
Noen av de eldre artistene som spilte Tejano var Flaco Jimenez, Freddy Fender, Esteban "Steve" Jordan, Ventura Alonzo "Queen of the Accordion" og også Sir Douglas Quintet.

På 1980-tallet kom grupper som Mazz og La Mafia som begge mottok flere Grammy Award for Best Tejano Album, også Selena "The Queen of Tejano" mottok Tejano Grammy Awards.

Senere har grupper og artister som Emilio Navaira, Elida Reyna, Jennifer Peña, Los Texmaniacs og Texas Tornados.

Flere artister innenfor andre sjangere som man ikke forbinder med Tejano musikken har blitt påvirket av den, som for eksempel Ry Cooder, Carlos Santana og Los Lobos.

Referanser 

Tex-mex
Latinamerikansk kultur
Folkemusikk i USA
Musikalske former
Meksikanske musikksjangere
Sønner av Norge (nasjonalsang)

for andre betydninger se: Sønner av Norge

«Sønner av Norge» er den mest brukte tittelen på «Norsk Nationalsang» – Norges de facto nasjonalsang fra 1820. Juristen og forfatteren Henrik Anker Bjerregaard (1792–1842) skrev teksten, mens melodien ble komponert av Christian Blom (1782–1861). «Sønner av Norge» ble brukt som nasjonalsang fram til «Ja, vi elsker dette landet» kom i 1864.

Sangen ble til etter at Selskapet for Norges Vel i 1819 utlyste en konkurranse om å skrive en ny nasjonalsang for Norge. Pengepremien ble donert av grosserer Marcus Pløen og var på 100 speciedaler hver, til henholdsvis tekstforfatter og tonesetter. Bedømmelseskomitéen bestod av tre akademikere (rektor ved Oslo katedralskole Jacob Rosted, slottsprest på Akershus Johan Storm Munch og professor Cornelius Enevold Steenbloch), og av 20 bidrag ble den kåret som vinner i 1820.  Om vinnersangen uttalte komitéen at den ikke realiserte deres idé om en norsk nasjonalsang; «passe til enhver Tid og tilfredsstille enhver Classe af Borgersamfundets Lemmer» og kunne være «et helt Folks Løsen». Sangen ble likevel innstilt til prisen fordi den var den «mest hensigtssvarende». De ville heller ikke at prisen skulle gi den et «almengjældende Stempel», men overlot den til «en langt alvorligere Kamp med ældre og yngre Brødre».

I likhet med «Ja, vi elsker» (frem til den ble det den 11. desember 2019) er den aldri formelt anerkjent som nasjonalsang, men etablerte seg som nasjonalsang av ren praksis. Fram til tidlig på 1900-tallet ble begge sanger brukt om hverandre, men «Sønner av Norge» ble benyttet i mer formelle sammenhenger.

Sangteksten

Innspillinger (i utvalg) 
1ste Brigades Musikkorps. Innspilt i Kristiania tidlig i september 1905. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 80121 og Zonophone 70082.
Halfdan Rode med orgel. Innspilt i Kristiania i september 1909. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 2-82765 og Gramophone 282254.
Einar Strøm-Andersen Ellgen, baryton, med orkester. Innspilt i Berlin i 1928. Utgitt på 78-platen Brunswick 7831.
Herman Ivarson med akk. (trp., vln., og hammondorgel). Arr.: Herman Ivarson. Utgitt på 78-platen Victor V-15066 i 1941.
Øystein Frantzen med Hjalmar Lindbergs okrester. Innspilt 27. juni 1951. Utgitt på 78-platen Odeon ND 7054 og på EP-platen Odeon GEON 15.
Glittertind, utgitt 2004 på albumet Evige Asatro.

Referanser 
 Kilde: Sangen har lysning : studentersang i Norge på 1800-tallet, Anne Jorunn Kydland, 1995, ISBN 82-560-0828-8
 Kilde: Viktige trekk fra Norges vels historie 1809-1995, Kristian Kaus, 1996, ISBN 82-7115-100-2
 Kilde: Norsk litteraturkritikks historie 1770-1940, Bind 1, Edvard Beyer og Morten Moi, 1990, ISBN 82-00-06623-1

Eksterne lenker 
 Om fedrelandssangene

Nasjonalsanger
Norske sanger
Norsk kultur
Norges nasjonaldag
Per Fredrik Wright

Per Fredrik Wright (født 30. desember 1940 på Geithus i Modum kommune) er en tidligere norsk fotball- og bandyspiller som representerte Ski- og Ballklubben Drafn. Han er også tidligere rektor ved Norges idrettshøgskole, samt president i Norges Tennisforbund. 

Han spilte bandy i eliteserien, og var med og vinne sølv i VM i 1965 sammen med blant andre Steinar Pettersen, Inge Thun og Thorodd Presberg. Wright var også aktiv i tennis, og spilte fotball i 2. og 3. divisjon.

Wright har også hatt flere verv i nasjonale og internasjonale bandyforbund. Han var aktiv i innføringen av innebandy til Norge tidlig på 1970-tallet. I 1979/1980 bidro han også i innføringen av damebandy i Norge.

Referanser 

Norske bandyspillere
Norske idrettsledere
Norske innebandyspillere
Fotballspillere for Ski- og Ballklubben Drafn
Personer fra Modum kommune
Fødsler i 1940
Daniel Tammet

Daniel Paul Tammet (født 31. januar 1979) er en britisk forfatter, oversetter og autistisk savant som har eksepsjonelle evner i blant annet hoderegning.

På noen minutter kan han multiplisere tisifrede tall i hodet eller trekke ut roten av tall og svare med tiervis av desimaler. Han har også lett for å lære språk, og har en enorm minnekapasitet.
Tammet skiller seg fra de aller fleste andre savanter ved at hans ekstraordinære evner tilsynelatende kun er akkompagnert av noe få mentale handicap. Tammet sier at han opplever sifre som farger eller opplevelser, hvilket i seg selv ikke er så uvanlig. Dette fenomenet kalles synestesi. Mer uvanlig er det at Tammet kan skjelne mellom ca. 10 000 nummer gjennom ulike opplevelser. Han kan kjenne om et tall er et primtall eller ikke, og ser resultatet av sine utregninger som mentale landskap. Den europeiske rekorden i å memorisere tallet pi holdes av Tammet. På fem timer leste han opp 22 514 desimaler ut av hukommelsen. Det tok ham noen uker å memorere desimalene.

Han utga selvbiografien Born on a Blue Day i 2006, og ble medlem av Royal Society of Arts i 2012.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Minne
Personer fra London
Byge

En byge eller skur er nedbør som kommer fra cumulonimbus-skyer (bygeskyer). Det kan også komme lette byger fra større cumulus-skyer (haugskyer), men dette er sjelden i Norge. Nedbøren kan komme i form av regn, hagl, sludd og/eller snø, avhengig av temperaturer og stabilitetsforhold i atmosfæren. Et synlig tegn på nedbør er fallstriper, og deres utseende og omfang antyder hva slags og hvor mye nedbør som kan forventes.

Bygenes omfang og intensitet varierer innen vide grenser, men i Norge forekommer de kraftigste bygene vanligvis på varme sommerdager. En byge varer gjerne bare en liten stund, men av og til kan bygene komme så tett at det virker som sammenhengende nedbør. Det kan være tilfelle hvis ustabil bygeluft presses opp mot åser og fjell, noe som vil forsterke bygetendensen. Under slike forhold kan nedbørmengdene bli svært store, av og til med flommer og skred til følge. Således ble f.eks. Storofsen i 1789 skapt av enorme nedbørmengder, antagelig i form av byger.

Byger kan være lokale (ofte i form av ettermiddagsbyger) eller være del av et større værsystem – f.eks. en kaldfront, et tråg, en tropisk syklon eller et polart lavtrykk.

Byger gir ofte vindkast eller vindvariasjoner. Forvarsler om sterke vindkast kan være tydelige bevegelser i bygeskyene, eller at skyene selv beveger seg hurtig. Byger kan også føre til tordenvær. Tornadoer dannes gjerne i kraftige tordenbyger.

Etymologi
Ordet byge (bøy(e)) stammer fra nederlandsk, har sammenheng med brå og ble opprinnelig brukt om vindbyge. Skur (herav engelsk shower) kommer fra norrønt og har sammenheng med gå, skride, jf. f.eks. Det går en skur borte i åsen.

Nedbør
Emil Aubert

Må ikke forveksles med Emil Aubert (1930-2022).

Michael Conrad Sophus Emil Aubert (født 1811 i Christiania, død 1872) var en norsk jurist og embetsmann. Som ung var han medlem av kretsen omkring Henrik Wergeland. 

Han var sorenskriver i Lofoten og Vesterålen (1847–52) og i Nordre Jarlsberg (1866–72), amtmann i Nordre Bergenhus amt (1852–60) og borgermester i Trondheim. 1846–47 foretok han med offentlig understøttelse en reise til England, Skottland, Frankrike, Belgia og de prøyssiske rhinprovinsene for å studere juryvesenet i disse landene. Resultatet av reisen ble det store arbeidet Om mundtlig rettergang og edsvoren (1849)

Han var stortingsrepresentant for Nordlands amt 1851.

Referanser

Kilder

Eksterne lenker 
 
 
  NRK Sogn og Fjordane – Fylkesleksikon

Norske dommere
Stortingsrepresentanter 1851–1853
Stortingsrepresentanter for Nordland
Norske amtmenn
Fylkesmenn i Sogn og Fjordane
Norske borgermestere og ordførere
Sorenskrivere
Personer fra Oslo
Camilla Tyldum

Camilla Tyldum (født 26. oktober 1981 i Namsos) er en norsk håndballspiller for Nordstrand Håndball Elite. Tyldum spiller mest i posisjonen ving, men er også på backplass.

Tyldum har ca. 50 landskamper for junior- og ungdomslandslag. Hun har tidligere spilt for klubbene Kjelsås, Refstad/Veitvet og Furuset. Hun studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole fra 1997–2000.

Ved sesongstart 2007–2008, fikk Tyldum medieoppslag etter en episode hvor hun påstod at Stabæk-trener Kenneth Gabrielsen kom med kommentarer om hennes vekt. (Tyldum er 170 cm høy og veier ca. 60 kg).

Se også 
 Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole

Referanser

Eksterne lenker 
 Nordstrand håndball – spillerprofiler

Norske håndballspillere
Håndballspillere for Nordstrand IF
Personer fra Oslo
Runni ungdomsskole

Runni ungdomsskole er en ungdomsskole i Nes kommune i Viken, som ligger om lag en kilometer nord for kommunesenteret Årnes sentrum. Skolen er samlokalisert med barneskolen Årnes skole og idrettshallen Runnirinken. Rektor er Thomas Falk, inspektør er Dag Thorvik. Skolen har ca. 500 elever per 2014. 
Skolen ble åpnet høsten 2003, og nytt gymbygg sto ferdig sommeren 2004.

Eksterne lenker 
 Runnirinkens hjemmeside

Ungdomsskoler i Viken
Utdanning i Nes (Akershus)
Stade Rennais FC

Stade Rennais FC (alminnelig omtalt som Rennes) er en fotballklubb som kommer fra byen Rennes i Frankrike. Klubben ble stiftet i 1901, og spiller for tiden sin 47. sesong i Ligue 1, den øverste divisjonen i det franske ligasystemet. Klubben fikk sin beste plassering noensinne i 2004/2005-sesongen, da den ble nummer 4. Den påfølgende sesongen endte med syvendeplass.

Rennes' største meritter er at de har vunnet den franske cupen, Coupe de France, i 1965, 1971 og 2019. Dessuten har de vunnet andredivisjon Ligue 2 i 1956 og 1983.

Spillerstall
Oppdatert 21. oktober 2022.

Utlånte spillere

Kjente spillere med en fortid i klubben 
 Petr Čech
 Luís Fabiano
 Alexander Frei
 Kim Källström
 John Mensah
 Mikaël Silvestre
 Eduardo Camavinga
 Bernard Lama
 Ousmane Dembélé
 Sylvain Wiltord
 Édouard Mendy
 John Utaka
 Kjetil Rekdal spilte 31 kamper og scoret 2 mål i sesongen 1996/97 for Rennes.
 Den norske fotballspilleren Alexander Tettey ble solgt fra Rosenborg Ballklub til Rennes i 2009. 
 Den norske fotballspilleren Anders Konradsen ble solgt fra Strømsgodset Toppfotball til Rennes i 2013.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Stade Rennais Online
 Stade Rennais Online (english)

Fotballag i Frankrike
Rennes
Fotballag etablert i 1901
1901 i Frankrike
Sport i Bretagne
Den lille havfrue (statue)

«Den lille havfrue» er en verdensberømt bronseskulptur i Københavns havn i København i Danmark. Skulpturen er basert på havfruen fra H.C. Andersens eventyr av samme navn fra 1837. I motsetning til det man vanligvis forbinder med havfruer, er statuen ikke en kvinne med et menneskes overkropp og fiskehale. Hun har en kropp med ben, men med finner på bena.

Skulpturen ble gitt som gave til København av brygger Carl Jacobsen og laget av billedhugger Edvard Eriksen (1876–1959). Eriksen brukte sin kone Eline Eriksen som modell for skulpturen. Skulpturen er 125 cm høy og veier 175 kg, og den ble satt opp på en granittstein på Langelinie den 23. august 1913. Statuen er en av Danmarks største turistattraksjoner.

Hærverk 
Statuen har flere ganger blitt utsatt for hærverk. 24. april 1964 mistet havfruen hodet, og verken hodet eller gjerningsmennene ble noen gang funnet. 22. juli 1984 ble en arm saget av. Den gangen meldte imidlertid gjerningsmennene seg raskt, og statuen fikk armen tilbake. I august 1990 ble det gjort et nytt forsøk på å sage hodet av statuen. Forsøket endte med et 18 cm langt snitt i halsen. 6. januar 1998 mistet statuen hodet for andre gang. Da ble en freelance-fotograf og to andre arrestert og siktet for å ha utført hærverket, men de ble senere løslatt og siktelsen frafalt. Hodet ble imidlertid funnet. 11. september 2003 veltet ukjente gjerningsmenn statuen ned fra steinen den satt på. Statuen har også blitt dynket i maling og blant annet fått påmalt BH og bukser. Det finnes to gipskopier av statuen, noe som har vært til god hjelp når statuen har blitt reparert.

Lignende statuer 

Statuen selv er en kopi av den originale skulpturen, som Eriksens arvinger er i besittelse av. Hans familie selger kopier av statuen. 

Det fins en kopi av statuen i byen Solvang i California, en by som ble grunnlagt av danske immigranter. Det fins også kopier av statuen i Kimballton i Iowa og i Vancouver i Canada. På graven til Victor Borge er det også en kopi av statuen.

I 2006 ble kunstverket Det genmodificerede paradis av Bjørn Nørgaard satt opp på Langelinie, noen hundre meter fra havfruestatuen. Kunstverket er en gruppe av skulpturer, hvorav en kalles Den genmodificerede havfrue og er en nonfigurativ statue av en kvinne som sitter på noen steiner ute i vannet.

Det fins også andre kunstneriske fremstillinger av havfruen i H. C. Andersens fortelling. Til disse hører en statue i Odense Zoo fra 1949 av kunstnerne Erik Cohrt og Hans Ploug. Den forestiller en havfrue med fiskehale.

På reise 

I mars 2010 tok København et foreløpig farvel med Den lille havfrue da hun la ut på reise til Kina. 
I tidsrommet 1. mai til 31. oktober 2010 var hun utstilt i den danske paviljongen på verdensutstillingen World EXPO i Kina.

Se også 
 Havfrue
 Den lille havfrue, eventyr av H. C. Andersen fra 1837
 Den lille havfruen, amerikansk tegnefilm fra 1989

Referanser

Eksterne lenker 
 
 H.C.Andersen Information om "Den lille havfrue"
 Bildesamling på Mermaids on the Web

Danske skulpturer
Minnesmerker i København
Østerbro
1913 i Danmark
Auli skole

Auli skole er en barneskole i Nes i Viken. Skolen har 213 elever som går i 1.- 7. klasse per 2014.

Skolen

Skolen består av to skolebygninger, et lærerværelse og en gymsal. Skolen ligger på Aulifeltet ved siden av et nytt idrettsanlegg der det finnes akebakker og skøytebane. Rektor på skolen er Øyvind Svendsen. Auli skole er lokalt kjent for sine gode prøveresultater på de nasjonale prøvene.

Referanser 

Barneskoler i Viken
Utdanning i Nes (Akershus)
Skrolsvik

Skrolsvik er ei bygd ytterst på Sør-Senja i Senja kommune i Troms og Finnmark. Den har i underkant av 100 innbyggere.

Stedet har en avdeling under Midt-Troms Museum; Kveitmuseet/Gammelbutikken og det nedlagte Skrolsvik fort. 

Hurtigbåt og ferje til Harstad. Bygda ligger ved enden av fylkesvei 221. Følger man den 20 km østover kommer man til Stonglandseidet, hvor det blant annet er sykehjem, skole og bank. Postadressen til Skrolsvik er 9392 Stonglandseidet. Nærmeste bysamfunn er Finnsnes.

Mellemvik grunnkrets
Mellemvik er en grunnkrets som omfatter Skrolsvik og grendene rundt. Mellemvik, eller Mellomvika, er den midterste av de tre vikene sentralt i Skrolsvik. De andre to er Heimstevika og Skrollsvika.

Grunnkretsen omfatter ytterste del av den halvøya som stikker ut mot Andfjorden, lengst sørvest på Senja, inkludert ytre del av Blyfjordens sørside, samt fjellene vest for Åborsvatnet. Bebyggelsen strekker seg fra Tømmervika i sørøst til Sjursvika i nordvest. Areal: 23,4 km².

Mellemvik tilhører Delområde Stonglandet, og grenser i sørøst til Buvik og i nordøst til Rødsand. I vest ligger Andfjorden.

Innbyggertall i Mellemvik grunnkrets:

Eksterne lenker
 turliv.no - informasjon og bilder fra båthavna i Skrolsvik

Bosetninger i Senja kommune
Bygder og grender i Troms og Finnmark
Fergesteder i Troms og Finnmark
Alarmprisen

Alarmprisen var en norsk musikkpris som ble delt ut én gang i året til norske artister innen et utvidet pop/rock-begrep. Prisen ble etablert som et alternativ til Spellemannprisen og Hit Awards, og ble delt ut første gang 3. februar 2001. Prisen ble delt ut av stiftelsen Alarm. I oktober 2008 bestemte styret å ikke gjennomføre utdelingen for 2008 på grunn av pengemangel og det var uvisst om prisen kom til å bli delt ut i 2009.

Ved siste prisutdeling, i 2007, ble det delt ut priser i seks sjangerbestemte klasser og seks tilleggsklasser. Klassene pop, rock, hiphop/rap, metal, låt og live har blitt delt under alle utdelingene, mens de øvrige klassene har kommet til i løpet av årene. Blant dem er «årets Alarmpris», som også har gått under navnet «Alarmjuryens spesialpris».

I de fleste klassene var det musikkjournalister som bestemte hvilke fem artister og album som skulle nomineres i hver klasse gjennom en egen avstemning, og uten noen forhåndspåmelding fra plateselskapene. Publikum kunne deretter være med på å stemme fram vinnerne på prisens nettsider og via sms sammen med journalistene. Publikumsstemmene og journaliststemmene talte 50 prosent hver når vinnerne ble kåret.

Alarmstiftelsen samarbeidet med NRK, og prisen ble etter hvert en slags erstatning til Spellemannprisen, som NRK mistet til TV 2 i 2002. NRK overførte utdelingsshowet direkte på NRK P3 og i bilder på sine nettsider, og sendte i tillegg en redigert utgave av utdelingen på TV den påfølgende uken. I 2003 og 2004 samarbeidet Alarmstiftelsen også med by:Larm og de to arrangementene hadde felles beliggenhet i henholdsvis Trondheim og Bergen. De øvrige prisutdelingene ble arrangert på Rockefeller i Oslo.

Alarmprisen ble fram til 2006 delt ut i en av årets to første måneder, men ble fra 2007 flyttet til høsten. En av grunnene til det var å unngå for mye konkurranse fra Spellemannprisen og by:Larm.

Se også 
Liste over vinnere av Alarmprisen

Referanser

Eksterne lenker 
 Alarmprisens hjemmeside

 
Utmerkelser etablert i 2001
Alarmprisen 2001

Alarmprisen 2001 var den første utgaven av Alarmprisen og ble delt ut på Rockefeller i Oslo lørdag 3. februar 2001. Det ble delt ut priser i fem sjangerbestemte klasser og fem tilleggsklasser. Tungtvann vant to av prisene, beste hiphop-album og beste låt for henholdsvis Nord og ned og «Ubudne gjæsta». Det ble på forhånd også annonsert nominerte i tre klasser for internasjonale artister, men det ble ikke delt ut priser i disse klassene.

Konferansierer under utdelingen var Anneli Drecker og Harald Are Lund, og utdelingen ble overført direkte på NRK Upunkts nettsider, NRK P3 og på flere studentradioer. 


Vinnere

Øvrige nominerte 
Rock:
 Ricochets: Slo-mo Suicide
 Cato Salsa Experience: A Good Tip For a Good Time
 Gluecifer: Tender Is the Savage
 Euroboys: Getting Out of Nowhere
 Amulet: The Burning Sphere

Pop:
 Briskeby: Jeans for Onassis
 Bertine Zetlitz: Beautiful So Far
 Ai Phoenix: The Driver is dead
 St. Thomas: Mysterious Walks
 Karen Jo Fields: Embrace Me

Hiphop:
 Pen Jakke: Østen 
 Tommy Tee: Scandalnavia
 Diaz: 2050
 Klovner i kamp: Schwin

House/techno:
 Div. artister: Tellé samleplate
 Nils Petter Molvær: Solid Ether
 Biosphere: Cirque
 Div. artister: Prima Norsk
 Motion Control: Groove Tool 

Metal:
 Borknagar: Quintessence
 Theatre of Tragedy: Musiagu
 Mayhem: Grand Declaration of War
 Enslaved: Mardraum: Beyond the Within

Beste låt:
 Briskeby: «Propaganda»
 Motorpsycho: «Walkin With J»
 Cadillac: «Two Times More»
 Martine & Mirejam: «Go To The Beat»
 Kings of Convenience: «Toxic Girl»
 Anneli Drecker: «All I Know»
 Euroboys: «Turn That Sound Up»
 Ai Phoenix: «This Is Close»
 Annie: «The Greatest Hit»
 Xploding Plastix: «Treat Me Mean, I need the Reputation»

Beste liveband/artist:
 Cloroform
 Motorpsycho
 Cadillac
 Ricochets
 BigBang
 Jaga Jazzist
 Atakama

Årets overraskelse:
 Kim Hiorthøy
 St. Thomas
 Karen Jo Fields

Årets plateselskap:
 Smalltown Supersound
 Tellé Records
 
 Rune Grammofon

Årets nettside:
 Panorama.no
 
 Ballade.no

Nominerte i internasjonale klasser 

Årets internasjonale album
 Radiohead: Kid A
 Sigur Rós: Agætis Byrjun
 Primal Scream: Xtrmntr
 Coldplay: Parachutes
 Granddaddy: The Sopthware Sump
 Goldfrapp: Felt Mountain
 D'Angelo: Voodoo
 Wookie: Wookie
 Finley Quaye: Vanguard

Årets internasjonale låt
 Sigur Rós: «Svefn-g-englar»
 Madonna: «Music»
 Björk: «107 Steps»
 Artful Dodger: «Re-Rewind»
 Daft Punk: «One More Time»

Årets internasjonale overraskelse
 Goldfrapp
 UK garage

Kilder 
 
 

Alarmprisen
Hendelser i 2001
Musikk i 2000
Musikk i 2001
2000 i Norge
2001 i Norge