alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Bø Sommarland

Bø Sommarland ligger i Bø i Telemark og er en av Norges største turistattraksjoner med om lag 150 000 besøkende årlig. Parken ble åpnet i 1985, og er Norges eneste utendørs vannaktivitetspark.

Bø Sommarland AS eies av det spanske konsernet Parques Reunidos, som også eier fornøyelsesparken Tusenfryd. Bernt-Gunnar Berntsen, tidligere assisterende parksjef i Tusenfryd, tok over som direktør i 2008. Liv Anne Kleivrud var direktør i Bø Sommarland fra høsten 2006.

Historien
Bø Sommarland åpnet St. Hansaften i 1985 under navnet Telemark Sommarland.

Arbeidsstaben og styre
Hvert år trenger Sommarland rundt 300 sesongansatte. Den faste kjernene består per 2011 av 7 ansatte. Parques Reunidos, som eier både Tusenfryd og Bø Sommarland, eier totalt 71 andre parker rundt om i verden. Det er tett samarbeid mellom Tusenfryd og Sommarland på flere administrative områder.  

Tor Chr. Lier var parkens første direktør, men trakk seg etter kort tid. Etter dette var det 6 sjefer på åtte år. Men fra 1991 tok Olav Forberg over og leda Sommarland frem til 1998 hvor Olav Berg tok over. I 2013 ble Mattis Willms administrerende direktør før René Langeveld Sas tok over i mai 2016.

Populære attraksjoner

Jettegryta (2006)

Jettegryta er en av de største skliene i Bø Sommarland. To og to sitter i en båt som starter i stor fart igjennom et rør hvor det er lagt inn spesielle lys og lydeffekter før man føres i en åpen gryte. Sklien er over 100 meter lang og har et fall på mer enn 16 meter.

Halfpipe (2004)

Halfpipen er en av Europas største halfpipe i vann med en høydeforskjell på 19 meter.

Flowrider (1994)

Flowrider er verdens største kunstige surfebølge. Den kunstige sørfebølgen henger sammen med Sommarlandselva hvor det hver time slippes en bølge.

Mot i Brøstet (1997)

Mot i Brøstet ble bygget i 1997, og er i dag fortsatt Europas største berg-og-dal-bane i vann.

Magasuget (1986)

Magasuget er en sklie som starter 26 meter over bakken og har et fritt fall på 9 meter.

Sommarlandelva

Sommarlandelva er en 270 meter lang kunstig elv som renner som en del av Flow Rider. Flow Rider lager en strøm som gjør at elva er i konstant bevegelse.

Andre attraksjoner
 Sentrifuga
 Sjøormen Sjur
 Bøverstranda
 Supersurfer'n
 Minisurfer'n
 Rutsjebane 1 og 3
 Rutsjebane 2 (Hompetitten)
 Barneanlegget (Basseng med fem nivåer og to sklier for barn)
 120 cm dypt basseng i Vannland
 Splash!
 Vassføyka

 Las Bøgas (stengt)
 Lekeland
 Kanopadling (stengt)
 Tarzan-løypa
Trippeltrakta
Tryll
Sikk og sakk
Hompetitten

Videoer
Rekordforsøk med Andreas Wahl
Tacky Summer Inventational 2011
TvReklame

Referanser 

 Kleppen, Halvor. 2005. Våte, Ville Sommarland.

Eksterne lenker
 Bø Sommarlands nettside
 Bø Sommarlands bookingside 

Fornøyelsesparker i Norge
Kultur i Midt-Telemark
Byggverk i Midt-Telemark kommune
Etableringer i 1985
Næringsliv i Midt-Telemark kommune
Fylkesting

Fylkestinget er det øverste, folkevalgte organ i fylkeskommunen. Det er fylkestinget som angir rammene for den fylkeskommunale virksomheten. Dette skjer gjennom vedtak om fylkesplan, økonomiplan og årsbudsjett.

Historikk
Fylkestinget har røtter tilbake til Amtsformandskabet (senere Amtstinget) som ble etablert i henhold til formannskapslovene i 1837. Amtstinget var sammensatt av ordførerne i amtets herreds- eller landkommuner. Stortinget vedtok Lov om kommuner og fylkeskommuner i 1961, og fra 1964 valgte samtlige kommunestyrer inn representanter til fylkestingene tilnærmet proporsjonalt etter innbyggertall. Fylkesmannsembetet var også fylkeskommunens administrasjon.

Fra 1. januar 1976 er representantene valgt ved direkte valg hvert fjerde år, samtidig med kommunestyrevalget. Fylkeskommunen fikk sin egen administrasjon ledet av en fylkesrådmann, og fikk ansvar for videregående utdanning og eierskap og ansvar for drift av sykehusene.

Driften av sykehusene ble overført til statlige helseregioner i 2002. Tittelen fylkerådmann ble fjernet i 2003.

Fylkesutvalg
Fylkesutvalget er et arbeidsutvalg som forbereder saker for fylkestinget. Medlemmene velges av og blant fylkestingets medlemmer og består av minimum fem medlemmer. Utvalget ledes av fylkesordføreren. Medlemmer og varamedlemmer velges for fire år av gangen. Utvalget behandler forslag til økonomiplan, årsbudsjett og skattevedtak. Utover dette fastsetter fylkestinget selv området for fylkesutvalgets virksomhet. 
«Fylkesutvalget kan tildeles avgjørelsesmyndighet i alle saker hvor ikke annet følger av lov.»

Det tilsvarende organ på kommunenivå, formannskapet, består av medlemmer fra kommunestyret og ledes av ordføreren.

Fylkesråd 
I fire fylker (Troms og Finnmark, Nordland, Viken, Oslo) har man valgt en parlamentarisk styreform.  Da velges det ikke et fylkesutvalg, men i stedet danner en koalisjon av partier et fylkesråd. Fylkesrådet utgjør den øverste administrative ledelse i fylkeskommunen.

Referanser
Filofax

Filofax er siden 1921 et registrert varemerke for ringbundne almanakker, «File of Facts». Varemerket ble registrert i 1930 av et britisk foretak.

Årsvise innsatser for kalenderen kan kjøpes hos bokhandler og skiftes ut.

En annen innsats er et oversiktskart over verdens land, pluss en egen del med lokale tilpasninger. I satsen inngår et kart over verdens tidssoner.

Planleggingskalendere markedsføres på alle kontinenter.

Eksterne lenker 
 
 Filofaxens historia (svenska)
 Filofaxens kronologi (engelska)

Varemerker
Notodden Blues Festival

Notodden Blues Festival, forkortet NBF, er en festival for blues som foregår på Notodden i Telemark fylke, og er en av Nord-Europas største bluesfestivaler.

Festivalen ble arrangert første gang i 1988 og solgte da ca.  billetter med en omsetning på ca.  kr. I 2011 var det  personer som kjøpte billett og det anslås at ca.  personer besøkte festivalens offisielle arrangementer.

Festivalen mottok Telemark fylkeskommunes kulturpris 1998. Notodden Blues Festival ble kåret til verdens beste bluesfestival i 2010, og mottok Keeping The Blues Alive Award fra den amerikanske bluesorganisasjonen Blues Foundation som synlig bevis på det.

Notodden Blues Festival har et nært samarbeid med LO og mange av LOs forbund som har vært hovedsponsor i flere år. Blant annet står LO-familien bak en stor solidaritetskonsert på festivalens avslutningsdag.

Blant trekkplastrene i 2013 var Van Morrison, John Mayall, Eric Burdon og Dana Fuchs.

NBFs Bluespris 
Festivalen har siden 1991 delt ut en egen bluespris til artister, personer eller organisasjoner som har gjort en spesiell innsats for bluesen i Skandinavia. Prisen går under navnet NBFs Bluespris og vinneren får  kroner og en statuett.

Vinnere 
 1991: Scandinavian Blues Assocation 
 1993: Geir Hovig
 1994: Reidar Larsen
 1995: Knut Reiersrud
 1996: Kåre Virud
 1997: Vidar Busk
 1998: Tidsskriftet BluesNews, Norsk Bluesunion
 1999: Jostein Forsberg
 2000: Kristin Berglund
 2001: Bjørn Berge
 2002: Sven Zetterberg
 2003: Hungry John
 2004: John Mayall
 2005: Trond Ytterbø
 2006: Eric Malling
 2007: Morten Omlid
 2008: Pinetop Perkins
 2009: Øyvind Pharo
 2010: Rita Engedalen
 2011: Kid Andersen
 2012: Norsk Bluesunion
 2013: Notodden kommune
 2014: Jan Tore Lauritsen
 2015: Daniel Eriksen
 2016: Amund Maarud
 2017: NBFs frivillige.
 2018: , tidligere bookingsjef for festivalen
 2019: Dr. Bekken
 2020: (ikke utdelt)
 2021: Bill Troiani
 2022: Adam Douglas

Noter

Referanser

Litteraturliste

Eksterne lenker 
 Notodden Blues Festival

Musikkfestivaler i Vestfold og Telemark
Bluesfestivaler
Kultur i Notodden
Repeterende arrangementer etablert i 1988
Andrea Bocelli

Andrea Angel Bocelli (født 22. september 1958 i Lajatico ved Volterra i Toscana) er en italiensk tenor/operasanger og multiinstrumentalist.

Bocelli er utdannet jurist ved Universitetet i Pisa, og arbeidet i ett år som advokat før han satset på en karriere som sanger. Bocelli led av grønn stær fra barndommen av, hvilket gjorde at han gradvis mistet synet, og han ble fullstendig blind som tolvåring som følge av en fotballulykke. Han er en av få blinde klassiske sangere. Selv om han i første rekke forbindes med den klassiske tradisjonen, har Bocelli også et bredt publikum innenfor musikalsjangeren.

Et av hans mest kjente numre er «Con te partirò» (1995), og regnes av mange som hans signatursang. Den engelske versjonen av sangen (Time to Say Goodbye) ble spilt inn i 1996 som en duett med Sarah Brightman, og oppnådde enda større internasjonal suksess.

På verdensbasis har han solgt over 70 millioner album.

Han har gjestet Norge ved flere anledninger, og har holdt konserter i Vikingskipet (2005), Oslo Spektrum (2006) og Telenor Arena (2010, 2017 og 2019).

Han ble i 2006 utnevnt til storoffiser av Republikken Italias fortjenstorden, og ble 2. mars 2010 beæret med en stjerne på Hollywood Walk of Fame for hans bidrag til scenekunst.

Diskografi 
 Il Mare calmo della Sera (1994)
 Bocelli (1995)
 Viaggio Italiano (1995)
 Romanza (1996)
 Aria (1998)
 Sogno (1999)
 Sacred Arias (1999)
 Verdi (2000)
 La Boheme (2000)
 Verdi Requiem (2001)
 Cieli di Toscana (2001)
 Sentimento (2002)
 Tosca (2003)
 Amore (2006)
 The Best of Andrea Bocelli: Vivere (2007)
 Incanto (2008)
 My Christmas (2009)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Italienske operasangere
Tenorer
Multiinstrumentalister
Hollywood Walk of Fame
Italienske jurister
Personer fra provinsen Pisa
Veierland

Veierland er ei øy som ligger i Færder kommune i Vestfold og Telemark. Fram til 1. januar 1965 tilhørte øya Stokke kommune. Veierland ble overført til Nøtterøy kommune etter de fastboendes eget ønske. Det er en fastboende befolkning på ca. 150 mennesker, fordelt på ca. 60 helårsboliger. Det er ca. 450 ferieboliger og hytter på øya. 1. januar 2012 var det registrert 158 fastboende på øya. 

Øyas areal er 4,16 kvadratkilometer. Øya ligger ved Tønsbergfjorden, midt mellom Nøtterøy, Tjøme, Stokke og Sandefjord. Øya har ferjeforbindelse med Tenvik på Nøtterøy og Engø ved Sandefjord. Veierland skole ble lagt ned i 2013. Kirken er fra 1905. Øya har en aktiv velforening, med eget velhus fra 1956. 

Øya fikk boplikt i 1998. I 2006 bestemte det politiske flertallet at det skulle gjennomføres folkeavstemning om boplikten. Nesten 2/3 av veierlendingene (61 for og 38 mot) stemte for å beholde boplikten. Saken kom likevel opp igjen i 2010, da Bolyst (forening) mente forvaltningen av 0-konsesjonen (boplikten) ikke var forenlig med lovverket. Dette ble aldri bekreftet, men i et kommunestyremøte 19. juni 2012 ble boplikten allikevel fjernet – mot de fastboendes ønske.

Veierland er særlig kjent for sveitservillaen Eikvold, som var forfatteren Jens Bjørneboes hjem det siste året og der han tok sitt eget liv 9. mai 1976. Villaen ble frem til 1972 eid av forfatterekteparet Aasmund Brynildsen og Karin Bang. Bang skrev tre historiske romaner med motiv fra hvalfangermiljøet på Veierland, og kaller der øya for Jutøy. I 1972 kjøpte den unge visesangeren Ole Paus villaen fra Brynildsen og Bang. Paus skrev sangen «Veierland» om sitt opphold på øya, utgitt på plata Stjerner i rennesteinen. I 1974 solgte Paus villaen til sin nære venn Jens Bjørneboe, som ønsket å komme seg bort fra «Byen Python» (Oslo). Bjørneboe var svært alkoholisert i tiden han bodde på Veierland, og omgav seg tidvis med unge menn blant annet fra Oslos homomiljø. Paus har fortalt om Bjørneboes tid på Eikvold:

Edvard Munch tilbrakte sommeren 1887 (og sannsynligvis 1888) på øya. Rallykjøreren og forfatteren Greta Molander bodde her i 1960-årene.

Veierland er også et etternavn. I september 2013 var det 30 personer i Norge med dette navnet.

Ifølge Kåre Valebrokk er Veierland «det stedet i Norge som ligner mest på Sørlandet uten å være det».

Referanser

Eksterne lenker
 Veierlendingen
 Veierland vel
 Destinasjon Veierland

Øyer i Færder
Fergesteder i Vestfold og Telemark
Torghatten-ulykken

Torghatten-ulykken var en flyulykke som inntraff den 6. mai 1988 da et norsk Widerøe-fly av typen Dash 7 (kjennetegn LN-WFN) styrtet i Torghatten ved Brønnøysund under innflyving til Brønnøysund lufthavn. Alle 36 ombord mistet livet, noe som gjør det til den dødligste ulykken med et Dash 7-fly.

Det lokale politiet ble oppringt klokka 20.55 på kvelden fra tårnet på Brønnøysund lufthavn. En fryktet først at flyet hadde styrtet i havet. Det var tett tåke i området. Vitneobservasjoner tydet på at flyet hadde styrtet i området ved Torghatten. Det viste seg raskt at flyet hadde fløyet nokså rett på fjellet. Mesteparten av flyet var knust og resten sto i brann. En politimann som var blant de første som ankom åstedet, ledet søket etter omkomne. Etter kort tid ble det klart at det ikke var noen å redde.

Ulykkesundersøkelse
Flyhavarikommisjonen undersøkte ulykken og avga sin rapport 28. august 1989.

Rapporten påpeker at nedstigningen på siste del av innflygingen ble påbegynt om lag 7,4 km (4 nautiske mil) for tidlig. Dermed kom flyet under høyden for sikker terrengklaring og kolliderte med stigende terreng. Kommisjonen kunne ikke angi noen sikker grunn til at nedstigningen ble iverksatt så tidlig. Det påpekes at besetningen unnlot fullt ut å forholde seg til gjeldende bestemmelser og prosedyrer. Det synes også som selskapets egenkontroll ikke tilstrekkelig hadde fanget opp visse svakheter knyttet til prosedyrer og praksis i selskapet. Dette kan ha påvirket holdningen til en sunn cockpit-disiplin og gjensidig kontroll mellom besetningsmedlemmene negativt. Navigeringen av fartøyet ble dermed ikke fulgt opp og gjennomført på en tilfredsstillende måte.

Referanser

Se også
 Norske katastrofer og store ulykker

Eksterne lenker
 Torghatten-ulykken time for time (NRK Nordland)
 Aviation.net side om ulykken (Engelsk)
 Airliners.net – Bilde av LN-WFN før ulykken

Flyulykker i Norge
Flyulykker i 1988
Transport i Nordland
Brønnøys historie
Ulykker og hendelser med de Havilland Canada DHC-7
Kontrollert flyvning inn i terreng
Asker-ulykken

Asker-ulykken var en flyulykke som hendte den 23. desember 1972 da Flight 239 fra Braathens SAFE på vei fra Ålesund lufthavn, Vigra til Oslo lufthavn, Fornebu styrtet ved Asker og 40 mennesker omkom. En overlevende dansk statsborger døde som følge av senskader i 1976, ifølge Dagbladets utgave 23. desember 1992. Ulykken var den verste flyulykken med et norsk flyselskap inntil Partnair-ulykken i 1989, og en av verste på norsk jord inntil Operafjell-ulykken i 1996. Ulykken ble også den første fatale styrten for flytypen Fokker F28 Fellowship. Den verste flyulykken i fastlandsnorge er flyulykken i Lavangen 11. oktober 1944, der 51 mennesker omkom.

Ulykken 
Ulykkesårsaken er aldri helt klarlagt. Havarikommisjonen kunne konstatere at flyet fløy inn i skogen rundt fire nautiske mil ute av kurs i mørke og tåke under nedstigning for landing mot øst på Fornebus rullebane 06 (øst-nordøst), men de bakenforliggende årsaker til kursavviket kunne ikke fastlegges. Flyet styrtet i nærheten av vannet Asdøltjern, omkring 15 kilometer fra Fornebu.

Flyet fløy for lavt i forhold til innflyvningsruten og var i tillegg ute av kurs med ti nautiske mil sett ut fra ILS, enten på grunn av at mannskapet ønsket å ta en snarvei eller fordi ILS–systemet ikke fungerte slik det skulle. Da dette skjedde, hadde for øvrig besetningen private samtaler angående julen med områdekontrollen.(referanse? Nrks"Hele historien" sier at de private samtalene var med tårnet på Fornebu). Tåke og lavt skydekke kan også ha vært avgjørende faktorer.

Da redningsmannskapet ankom ulykkesstedet rundt kl 23.00 fant de bare syv overlevende, hvorav to døde kort tid etter. Flyet hadde 42 passasjerer og en besetning på 3. Av de totalt 45 personene som var om bord mistet 40 personer livet. I tillegg skal en person som overlevde selve ulykken, ha dødd i 1976 som følge av senskader. Det har i ettertid blitt reist et minnesmerke over flyulykken ved stien omtrent 250 meter nordøst for Myggheim.

Referanser

Eksterne lenker 
 Aviation-safety.net – Informasjon om Braathens Flight 239
 Airsafe.com – Oversikt over fatale ulykker med Braathens SAFE siden 1970
 Airliners.net – Bilde av flyet før ulykken

Flyulykker i Norge
Askers historie
Flyulykker i 1972
Braathens
1972 i Norge
Ulykker og hendelser med Fokker F28
Akershus' samferdselshistorie
Kontrollert flyvning inn i terreng
Liste over olympiske medaljevinnere i skiskyting

Liste over olympiske medaljevinnere i skiskyting begynner i 1960, da skiskyting første gang kom med på det olympiske øvelsesprogrammet under vinter-OL 1960 i Squaw Valley med én øvelse, 20 km for menn. I 1968 kom stafett med på programmet, og i 1980 ble det arrangert sprint for første gang. Kvinnene kom med først under vinter-OL 1992. Jaktstart ble olympisk øvelse i 2002, fellesstart kom med i 2006 og miksstafett ble lagt til programmet i 2014.

I vinterlekene i 1924, 1928, 1936 og 1948 ble det arrangert militært patruljeløp, en forløper til moderne skiskyting. Den internasjonale olympiske komité anser militært patruljeløp som egen sportsgren og kun konkurransen i 1924 er gitt status som offisiell olympisk øvelse. Konkurransene i 1928, 1936 og 1948 regnes som demonstrasjonsøvelser. 



Menn

Normaldistanse (20 km)

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 1960.

Sprint (10 km)

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 1980.

Jaktstart (12,5 km)

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 2002.

Fellesstart (15 km)

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 2006.

Stafett (4 x 7,5 km)

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 1968.

Kvinner

Normaldistanse (15 km)

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 1992.

Sprint (7,5 km)

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 1992.

Jaktstart (10 km)

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 2002.

Fellesstart (12,5 km)

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 2006.

Stafett 

Denne øvelsen ble første gang arrangert i 1992 som 3 x 7,5 km, og ble til 4 x 7,5 km fra 1994. Fra 2006 er distansen 4 x 6 km.

Mixed stafett 
Denne øvelsen ble første gang arrangert i 2014. Distansen var 2 x 6 km + 2 x 7,5 km i 2014 og 2018, og 4 x 6 km fra 2022

Mestvinnende utøvere 
Tabellene inkluderer samtlige utøvere som har vunnet minst to gullmedaljer. 
Oppdatert per Vinter-OL 2022

Se også 
Skiskyting under vinter-OL 
VM i skiskyting
Verdenscupen i skiskyting

Referanser

Kilder 
 IOKs offisielle medaljedatabase på olympics.org
 Biathlon – Hall of Fame, resultatdatabase hos skisport365.com 
 Biathlon, resultatdatabase hos olympedia.org

Skiskyting under vinter-OL
Lister over medaljevinnere i OL
Aluminiumsverk

Aluminiumsverk, fabrikkanlegg for produksjon av aluminium. Anlegget består av flere ulike deler:

 Likeretter, for omforming av spenningen fra vekselstrøm til likestrøm.
 Elektrolyse, hvor selve aluminiumproduksjonen foregår. Råstoff er aluminiumoksid.
 Støperi, hvor råaluminium blir renset og tilsatt legeringselementer før det blir støpt ut som aluminiumlegeringer.
 Klargjøring, innstøping og håndtering av anoder. (pre-bake anlegg).
 Enkelte verk har også anlegg for produksjon av anoder (pre-bake) og anodemasse (Søderbergprosessen).
 Kaianlegg for ilandføring av råvarer samt for utskiping av ferdige produkter.

Produksjon av aluminium er kraftkrevende, noe som har gjort at aluminiumsverkene tradisjonelt har blitt plassert der det er god tilgang på energi. Norge har tradisjonelt hatt store vannkraftsressurser, noe som har gjort landet godt egnet for aluminiumproduksjon.

I Norge finnes det aluminiumverk på følgende steder (fra sør til nord):

 Lista (Alcoa Norway)
 Karmøy (Hydro Karmøy)
 Husnes (Hydro Husnes)
 Årdal (Hydro Aluminium Årdal)
 Høyanger (Hydro Høyanger Metallverk)
 Sunndalsøra(Hydro Sunndal)
 Mosjøen (Alcoa Norway)

I tillegg finnes det et spesialverk for produksjon av høyren aluminium på Vigeland.

Se også
Liste over aluminiumssmelteverk

 
Elektrolyse

de:Aluminium#Gewinnung
Finlands økonomi

Finlands økonomi er en høyt industrialisert blandingsøkonomi og en del av EUs indre marked. Finland har et bruttonasjonalprodukt per innbygger på linje med andre vesteuropeiske økonomier som Sverige, Frankrike, Tyskland og Storbritannia. Tjenesteytende næringer stod i 2012 for 71,2 % av bruttonasjonalprodukt, etterfulgt av produksjon og foredling med 26 % og primærnæringer med 2,8 %.

60 % av all handel skjer med andre EU-land. I EU har Finland tradisjonelt arbeidet for frihandel, bortsett innenfor jordbruksvarer. Finland er det eneste nordiske landet som deltar i eurosonen. Finlands fremste handelspartnere er Tyskland, Russland, Sverige, Storbritannia, USA, Nederland og Kina.

Metall- og verkstedindustrien er den betydeligste industrigren både med hensyn til sysselsetting og produksjonsverdi. Velkjente eksportartikler er papirmaskiner, landbruksmaskiner, trucker, bulldosere, containerskip og isbrytere. Skogsdrift og tilknyttet industri, herunder cellulose, papir og trevarer, spiller en sentral rolle i økonomien. Finland er en av Europas største kobberprodusenter. Det er en betydelig jern- og stål-, samt kjemisk og elektronisk industri. Innen sistnevnte bransje dominerer Nokia med produksjon av mobiltelefoner og annet telekommunikasjonsutstyr.

Finland har et underskudd på energikilder og en stor import av olje.

Referanser
Edilberto T. Evangelista

Edilberto T. Evangelista (født 24. februar 1862 i Santa Cruz, Manila, Filippinene, drept i kamp 17. februar 1897 i Bacoor, Cavite) var en sivilingeniør som filippinerne regner som en av sine nasjonale helter etter sin innsats under den filippinske frigjøringskrig 1896–1897.

Edilberto T. Evangelista ble født i Santa Cruz, nå en av de nordlige bydeler i Manila. 

Han ble utdannet som sivilingeniør ved Universitetet i Gent i Belgia, men takket nei til en lukrativ stilling i et utenlandsk selskap i Europa og vendte i 1896 for å kunne vie seg til den nasjonale sak, og tilsluttet seg de filippinske revolusjonære som forberedte frigjøringen fra det spanske kolonistyret. Under general Emilio Aguinaldos fremgangsrike kamp mot spanske styrker i provinsen Cavite, fikk han generals rang i frigjøringsstyrkene, og anla han befestninger i Bacoor, Binakayan, Cavite el Viejo, Munting-ilog, Silang, Dasmariñas, Imus, Salitran, Lumang-bayan og Noveleta. Han falt under slaget ved Zapote-broen ved Bacoor i Cavite den 17. februar 1897, 34 år gammel.

Filippinenes historie
Filippinske offiserer
Personer fra Manila
Domingo T. Franco

Domingo T. Franco (født 4. august 1856 i Mambusao, Capiz, Filippinene, henrettet 11. januar 1897 i Manila) regnes som en av de filippinske nasjonalhelter for sin støtte til landets frigjøringskamp fra spanskestyret 1896–1897.

Domingo T. Franco var en nær medarbeider av Jose Rizal og hadde ansvaret for den nasjonalistiske foreningen La Liga Filipinas dokumenter. Da oppstanden mot Spania brøt ut i august 1896 ble han arrestert og holdt fengslet i Fort Santiago i Manila. Hans hustru ville kjøpe ham fri, men Franco ville ikke være med på det, fordi han mente det ville være et forræderi mot nasjonen. 

Den 30. desember (1896 henrettet spanjolene Jose Rizal i håp om at det ville knekke oppstanden som hadde stor fremgang særlig i provinsen Cavite sørvest for hovedstaden, under ledelse av Emilio Aguinaldo. Den 11. januar 1897 henrettet de en ny gruppe fanger, deriblant Franco («De 13 Bagumbayan-martyrene»), på Bagumbayanfeltet rett sør for murene rundt Manilas indre by «Intramuros».

Referanser 

Filippinere
Filippinenes historie
Personer henrettet ved skyting
Personer fra Capiz
Henrettede personer (før 1900-tallet)
Ås

Ås er en landform som er karakterisert ved en høyde i terrenget, som oftest er kledd med trær eller skog. En ås ligger gjerne ikke særlig høyt i terrenget. Forstavelsen «ås-» finnes i mange ord, men har da vanligvis betydningen «gud-» (av Æser). Høyere formasjoner blir på norsk omtalt som fjell, vidde eller fjellheim.

Ås og høydeområde er mindre fremtredende i terrenget enn fjell. De er gjerne lavere enn 600 meter og har slakere sider, men de kan også være høyere og ha en eller flere stupbratte sider.

Topografi