alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Steve Jordan (musiker)

Stephen «Steve» Jordan (født 14. januar 1957 i New York City i New York) er en amerikansk multiinstrumentalist, komponist, plateprodusent og Grammy Award-vinnende musiker.

Jordan er best kjent som trommeslager. Han spiller også sammen med sin kone Meegan Voss i bandet The Verbs. Jordan er også kjent fra TV som trommeslager i Late Night with David Lettermans husband The World's Most Dangerous Band, der han var med fra starten i 1982 til 1986 og fra Saturday Night Live Band. Han har spilt i en rekke musikkgrupper og tilbrakt en betydelig del av sin karriere ved å spille for andre musikere og ved plateinnspillinger. Han har vært medlem, låtskriver og medprodusent av sammensetningen Keith Richards & The X-pensive Winos og siden 2005 spilt i det amerikanske blues-rockbandet The John Mayer Trio. Han har også turnert i Eric Claptons gruppe.

Jordan spilte, sammen med kollega Anton Fig, Rolling Stones' album fra 1986 Dirty Work da Charlie Watts' deltagelse fortsatt var avventende grunnet hans narkotikaproblem på midten av 1980-tallet. I kjølvannet av dette samarbeidet leide Keith Richards ham til å spille på Aretha Franklins utgave av «Jumpin' Jack Flash» for en film med samme navn. Han har spilt inn plater med musikere som Don Henley, John Mellencamp, Andres Calamaro, Cat Stevens, Bob Dylan, Sonny Rollins, BB King, Stevie Nicks, Sheryl Crow, Neil Young, Jon Spencer Blues Explosion, Kelly Clarkson, og mange flere. Han deltok blant annet på James Taylors konsert-DVD fra 1998, Live at the Beacon Theatre.

Han tok eksamen ved Fiorello H. LaGuardia High School of Music & Art and Performing Arts hvor han siden har utgitt et instruksjonsprogram for trommeslagere kalt for «The Groove is Here».

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Steve Jordans offisielle nettsted
 The Verbs offisielle nettsted
 The John Mayor Trios nettsted 
 «Steve Jordan med nytt sett», Trommer.no
 Steve Jordan hos Drummerworld.com

Personer fra New York City
TV-personligheter fra USA
Trommeslagere fra USA
Grammy Award-vinnere
Nina Håkonsen

Nina Håkonsen Liljebäck (født 6. oktober 1975 som Nina Håkonsen) er en norsk tidligere fotballspiller, som spilte for Lørenskog, Røa og Eik-Tønsberg. 

Håkonsen begynte på Lørenskog, og var med på å få laget opp til den avdelingsinndelte nest øverste divisjonen. Da Lørenskog rykket ned som følge av at 1. divisjons avdelinger ble slått sammen, begynte Håkonsen på Røa. På tross av at Håkonsen bare scoret tre mål på en sesong for klubben, har Håkonsen en viktig plass i Røas historie. Hennes første mål var i cupkamp mot Skeid, men hennes to siste kom i Røas siste seriekamp. Røa måtte vinne kampen for å berge plassen, men de lå under med 0-1 med 20 minutter igjen. Håkonsen scoret utligningsmålet etter 71 minutter og vinnermålet etter 85 minutter, og sikret dermed Røa fortsatt spill i Toppserien.

Da sesongen var over flyttet Håkonsen til Tønsberg i jobbøyemed, og begynte på Eik Tønsberg. Etter fire år i klubben ble Håkonsen Liljebäck belønnet med Tønsberg Blads krus for sin innsats, og valgte samtidig å legge opp.

Referanser 

Profil på Alt om fotball

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Røa IL
Fødsler i 1975
Mimi Sverdrup Lunden

Maria «Mimi» Sverdrup Lunden (født 13. juni 1894 i Solund, død 8. januar 1955 i Oslo) var en norsk pedagog, forfatter, oversetter, mest kjent som fredsforkjemper og ivrig i kvinnesaken.

Biografi 
Hun flyttet med familien til Kristiania i 1908 der hun i 1912 tok examen artium og adjunkteksamen i 1918. For å avhjelpe arbeidsledigheten ble hun ble avskjediget fra sitt virke som lærerinne på Kongsberg der hun bodde med mannen Tallak Lunden som døde i 1930. Så for hun til Kristiania og var lærerinne ved  Vestheim skole og Hegdehaugen videregående skole for blant andre likestillingsombud Eva Kolstad som mintes frøken Sverdrup:
«innprentet sine kvinnelige elever at piker måtte lære seg å sitte med hendene i fanget uten å gjøre noe. Ikke sy eller strikke når dere får litt ledig tid -  tenk.» 
I hovedstaden  ferdigstilte hun også en  cand.philol. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1931. Som aktiv motstander av fascismen ledet hun Asylrettens venner og promoterte Carl von Ossietzkys kandidatur til Nobelprisen 1935. 
Etter å ha sittet to ganger i Oslo kretsfengsel under den andre verdenskrig for å ha hjulpet flyktninger, 
var hun mot atombomben og medlemskap i NATO.
Hennes to bøker De frigjorte hender skisserer omlegging fra naturalbasert husholdsøkonomi til det industrialiserte samfunnet, mens Den Lange Arbeidsdagen''
tar opp den lange kamp for bedre kår i kvinneyrkene, retten til å beholde yrker for gifte kvinner, litt om husmorskoler og abort.

Hennes far var prest og professor Edvard Sverdrup (1861–1923) og hun var  niese til politikeren Jakob Liv Rosted Sverdrup.  Mimis bror var general Leif Sverdrup (1898–1976) og hennes halvbror Harald Ulrik Sverdrup (1888–1957) ble oseanograf. Hennes søskenbarn var blant andre forlagsdirektør Harald Grieg (1894–1972) og forfatter Nordahl Grieg (1902–43). Hun var mor til professor i slaviske språk, Siri Sverdrup Lunden (1920–2003) og Turi Sverdrup Bereg (1923-2017), rektor ved Barnevernskolen i Bergen.

Verv og utmerkelser 
 Nansenfondets belønning for avhandling om Husmannsvesenet
 Styremedlem i Norsk Kvinnesaksforenings fra 1937.
 Kvinnenes Demokratiske Verdensforbund (senere Norsk Kvinneforbund), leder for den nystartede norske avdeling 1948

Utgivelser

Oversettelser

Referanser 

Norske oversettere
Norske kvinnesaksforkjempere
Norske sakprosaforfattere
Personer fra Solund kommune
Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening
Kepler-11

Kepler-11 er en sol-lignende stjerne med et bekreftet system på minimum seks eksoplaneter med korte omløpstider. Funnet av Kepler-11 ble offentliggjort 2. februar . Stjernen ligger i retning av stjernebildet Svanen i en avstand rundt  lysår. Den ble oppdaget av romteleskopet Kepler, som skal lete etter planeter som ligner vår egen jord, med særlig fokus på de som ligger i den levelige sonen til moderstjernen. Alle seks planetene passerer stjernens skive sett fra jordens perspektiv, og det gjør det mulig å direkte måle planetenes perioder og diameter ut ifra mørklegginen av stjernen. Kepler-11 er det første funnede systemet med eksoplaneter som inneholder mer enn tre planeter i bane rundt sin stjerne. Det er også det mest kompakte kjente systemet. Planetene er navngitt alfabetisk, og starer med den innerste: b, c, d, e, f, og g.

Planeter 
Den lave tettheten estimert for planetene b–f antyder at ingen av dem har en jord-lignende sammensetning; en betydelig atmosfære av hydrogen df idikert for planetene d, e og kanskje f, mens b og c sannsynligvis inneholder betydelige mengder av is og/eller H/He.

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisiell kunngjøring
 YouTube: Animasjon av planetsystemet Kepler-11

 
Hovedseriestjerner klasse G
Svanen
Himmellegemer oppdaget i 2011
Artikler i astronomiprosjektet
Ma’ruf al-Bakhit

Dr. Ma'ruf Sulayman al-Bakhit (arabisk: معروف سليمان البخيت; Ma‘rūf al-Bakhīt; født 1947) er en jordansk politiker og var den jordanske statsminister fra 1. februar 2011 til 24. oktober samme år. Han hadde også tidligere vært landets statsminister fra 27. november 2005 til 25. november 2007, Jordans ambassadør til Israel og sjefen for nasjonal sikkerhet. 

Al-Bakhit kommer fra den jordanske al-Abbadi-stammen. Han gikk i 1964 inn i Jordans væpnede styrker, og fullførte sin utdanning ved det kongelige militærcolleget i 1966 med rangen sekondløytnant. I 1999 trakk han seg fra de væpnede styrkene, og han hadde da rangen generalmajor. I 2002 ble han utnevnt til Jordans ambassadør i Tyrkia, og i 2005 til Jordans ambassadør i Israel.

Ma'ruf al-Bakhit ble først utnevnt til statsminister av kong Abdullah II av Jordan mindre enn tre uker etter terrorangrepet i Amman i 2005, en serie koordinerte bombeangrep mot tre hoteller i byen 9. november 2005 hvor seksti mennesker ble drept og 115 såret. Al-Bakhits viktigste prioriteringer var da å opprettholde den nasjonale sikkerheten og stabiliteten. Han ble etterfulgt av Nadir ad-Dahabi etter et tvilsomt valg, og etter to år hvor han hadde prøvd å få reformer til å gå gjennom i nasjonalforsamlingen. 

Etter to uker med gatedemonstrasjoner i Jordan ble han 1. februar 2011 på nytt utnevnt til statsminister etter at Abdullah II hadde sagt opp den forrige, Samir Rifai.

Referanser 

Jordanske offiserer
Jordanske politikere
Fødsler i 1947
Personer fra Amman
Fredhøis Forlag

Fredhøis Forlag A/S (1927–92) var et norsk forlag som ble grunnlagt i 1927 av Fred A. Fredhøi (1890–1979). Forlaget er mest kjent for Skib O´ Hoi, Norges første ukeblad for sjøfolk som gikk inn tidlig på 1960-tallet. Utover å utgi seriene til Barbara Cartland og John Galsworthy. Ellers gikk det i populær-vitenskapelige bøker for barn og voksne, blant annet om naturen. 

Forlaget stod for Damenes bokklubb som i 1984 hadde 10 000 medlemmer. I 1985 utvidet  det med Bokklubben 4 bøker der man måtte kjøpe fire bøker (eller ingen). Forlaget var ikke med i Forleggerforeningen og ble overtatt av den danske Egmont-gruppen i 1992, hvilket gjorde den til Norges største utgiver av pocketbøker.

Referanser 

Norske forlag
Selskaper opphørt i 1992
Forlag etablert i 1927
Blomster i Soweto

Blomster i Soweto er en sang og et album utgitt av den norske pop-/countryartisten Marianne Antonsen i 1995. Sangen ble utgitt som singel og ble avspilt mye på NRK radio. Både låten og albumet slo godt an, og kom på VG-lista.

Sangen 
Blomster i Soweto er en fornorsket og omarbeidet utgave av den Sør-Afrikanske mbaqanga-sangen Umqombothi, skrevet av Sello "Chicco" Twala og Attie van Wyk i 1987. Den kjente sørafrikanske popartisten Yvonne Chaka Chaka spilte den inn og ga den ut i 1988, og fikk sitt internasjonale gjennombrudd med den. Innspillingen regnes som en av de største klassikerne innen Sør-Afrikansk popmusikk, og ble også brukt i den kjente engelsk-italiensk-sørafrikanske filmen Hotel Rwanda i 2004. Låten bærer navnet til, og handler om, det tradisjonelle Sør-Afrikanske surølet Umqombothi. Versene synges av Chaka på engelsk, mens mannlige korister synger på Xhosa. Antonsens versjon handler i stedet om Hector, som drømmer seg bort fra sin fattigslige eksistens i bydelen Soweto i Cape Town. Versene synges av Antonsen på Norsk, mens mannlige korister synger på Zulu.

Albumet 
Albumet er sterkt inspirert av en tur som Antonsen tok til Sør-Afrika i forkant av innspillingen. Alle låtene handler om Afrika, og mange er kjente, afrikanske sanger som Antonsen har oversatt og omarbeidet. Alle låtene har således et afrikansk musikkuttrykk, og Sør-Afrikanske korister bidrar på flere av dem. Dermed skiller albumets musikalske uttrykk seg skarpt fra Antonsens tidligere og senere utgivelser.

Sporliste 

 «Blomster i Soweto»
 «Løven»
 «Mor Afrika»
 «Tilgi oss, Afrika»
 «Frigjøringsjubileum»
 «Send dem tilbake»
 «Din gud er svart»
 «Ubuntu»
 «6 stoler»
 «Nelson Mandela»
 «Sør-Afrika nasjonalsang» med Imilonji Kantu Choral Society

Eksterne lenker 

Musikkalbum fra 1995
Marianne Antonsen-album
Arne Willy Dahl

Arne Willy Dahl (født 22. februar 1949) er en norsk jurist. Han var fra 1988 til 2014 Norges generaladvokat, den øverste lederen for Den militære påtalemyndighet. 

Arne Willy Dahl har juridisk embetseksamen fra 1973. Dahl har tidligere vært høgskolelektor ved Krigsskolen i Oslo og krigsadvokat for Østlandet. I tillegg har Dahl vært direktør ved juridisk avdeling ved Forsvarets Overkommando. For øvrig har Dahl vært statsadvokat ved både Oslo statsadvokatembeter og Riksadvokatembetet. 

Dahl har hatt vervet som president i International Society for Military Law and The Law of War (ISMLLW), som har sitt hovedkontor i Brussel. Ved sin avgang som president i 2012 ble han samtidig utnevnt som ærespresident.
 
Dahl tok over stillingen som generaladvokat etter Odd Emil Blomdal. 

Dahl er også hørespillforfatter.

Han er gift med tidligere biskop Laila Riksaasen Dahl. 

Arne Willy Dahl har gjennom mange år vært aktiv i lokalpolitikken i NIttedal og er fra 2018 leder av Akershus Kristelig Folkeparti.

Bibliografi 
 Håndbok i militær folkerett (2008)
 [https://archive.is/20130415010359/http://www.ihlresearch.org/amw/manual/ Manual on International Law Applicable to Air and Missile Warfare (2009)] (medforfatter) (Program on Humanitarian Policy and Conflict Research (HPCR), Harvard University)

Hørespill 
Dahls lydmessig meget avanserte hørespill handler om krisesituasjoner som militæret må regne med kan oppstå i virkeligheten.

 Det blåser på Haltenbanken (produsert 1993 reprise 1993 og 2001)
 En landsby i Kravonia (produsert i 1993, reprise 2001)
 Matteus 24 (produsert 1993, reprise 2001)
 Kontakt i Porsangen (produsert 2001, reprise 2001)

Referanser

Kilder 
 Hartenstein, Tilman: Det usynlige teatret: Radioteatrets historie 1926-2001, Oslo 2001, s. 212

Norske statsadvokater
Norske forfattere
Militærjurister
Norske lokalpolitikere
KrF-politikere
Trara skole

Trara skole er en barneskole i bydel sentrum i Fredrikstad kommune. Skolen har omkring 380 elever.

Den eldste delen av dagens skole ble oppført i teglsten i 1911 i daværende  Glemmen kommune. Den økende befolkningen i Glemmen trengte en større skole.

Den opprinnelige skolebygningen ligger i Traraveien 2. Denne ble senere Glemmen herredshus og finnes fortsatt i 2014.

Tidligere elever
Gunnar Nilsen («Stabbur-Nilsen»)

Referanser

Eksterne lenker
 Trara skoles hjemmeside
 Trara skole, sett fra nord på Digitalt museum
 Trara skole sett fra nordøst på Digitalt museum

Barneskoler i Viken
Utdanning i Fredrikstad
Kaon

Kaon, også kalt K-meson, tilhører familien mesoner.

Det finnes fire ulike kaoner:
K+ er positivt ladet og består av en oppkvark og en antisærkvark
K- er negativt ladet og består av en særkvark og en antioppkvark
K0 er nøytral, og har to motsatte ladninger som slår hverandre ut, og består av enten en nedkvark og en antisærkvark, eller en antinedkvark og en særkvark.

Kaonene ble observert for første gang av Cecil Frank Powell i 1947.

Fakta

Kaonen har en spinn på 0, og er den letteste av særmesonene, dvs en meson der en av kvarkene som den består av er en særkvark.

K+ har en masse på 494 Mev/c2 og en levetid på 10−8 . 1,2 sekunder.
K- har en masse på 494 Mev/c2 og en levetid på 10−8 . 1,2 sekunder.
K0 har en masse på 498 Mev/c2 og en levetid fra 10−10 sekunder til 10−8 . 5 sekunder.

Kaoner henfaller til pioner (π-mesoner).

Partikkelfysikk
Teateråret 1939

Teateråret 1939 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1939.

Hendelser
Gustaf Wally blir teaterdirektør for Södra teatern i Stockholm  
Axel Witzansky starter en privat teaterskole.
Sten Larsson, Karl Gerhard og Anders Sandrew starter eksperimentteateret Studiescenen i Stockholm

Priser og utmerkelser
Pulitzerprisen for drama for Abe Lincoln in Illinois til Robert E. Sherwood
1939/40: Teaterkritikerprisen – Lars Tvinde og Olafr Havrevold
Signe Hasso tildeles Gösta Ekman-prisen
Operasangeren Kerstin Thorborg tildeles Litteris et Artibus

Årets oppsettinger

Norge
17. august – Litt av en herre var en en teateroppsetting basert på komedien This was a man av Noël Coward. Den ble satt opp på Centralteatret med Finn Bø som regissør.

Sverige
Herbert Grevenius' hørespill Rum med kokvrå sendes i Sveriges Radio
Herbert Grevenius' hørespill Vad en ung kvinna bör veta sendes i Sveriges Radio. Skuespillet ble filmet i 1944 med regi av Hasse Ekman

Fødsler

 9. januar – Susannah York, engelsk skuespiller (død 2011)
 2. mars – Akke Nordwall, svensk scenograf og dekormaler

Dødsfall

 27. oktober – Betty Hennings, dansk skuespiller (født 1850)

Referanser
Lena Stivell

__notoc__

Lena Stivell, Lena Margareta Svensson (født 29. juni 1949 i Brännkyrka församling i Stockholm, død 13. juni 1983 i Solna) var en svensk scenograf.

Filmografi

Filmarkitekt 
 1972 – Anderssonskans Kalle

Roller 
 1967 – Åsa-Nisse i agentform

Eksterne lenker 
 
 

Svenske scenografer
Personer fra Stockholm
Fødsler i 1949
Dødsfall i 1983
Marne (elv)

Marne er ei elv i Frankrike. Den er ei høyre sideelv til Seine, som den løper sammen med sørøst for Paris. Den er 514 km lang. Elva har gitt navn til departementene Haute-Marne, Marne, Seine-et-Marne og Val-de-Marne.

Marne starter på Langres-platået i departementet Haute-Marne. Derfra renner den mot nordvest, før den gradvis bøyer mot vest mellom Saint-Dizier og Châlons-en-Champagne. Den munner ut i Seine ved Charenton-le-Pont, like før bysentrum i Paris. I Champagneregionen føres deler av vannet gjennom den kunstige innsjøen Lac du Der-Chantecoq, for å regulere vannføringen i elva. På denne måten unngås både oversvømmelser og for lav vannstand lenger ned i elva.

Marne er kjent som åstedet for slaget ved Marne i 1914 under første verdenskrig.

Under 1800- og 1900-tallet var Marne inspirasjon for mange malere, som Camille Corot, Paul Cézanne, Camille Pissarro, Henri Rousseau, Albert Marquet, Raoul Dufy, André Dunoyer de Ségonzac, Louis Vuillermoz, Maurice Boitel og Daniel du Janerand.

Departementer og større byer elva renner gjennom 

 Haute-Marne (52): Chaumont, Saint-Dizier
 Marne (51): Châlons-en-Champagne, Épernay
 Aisne (02): Château-Thierry
 Seine-et-Marne (77): Meaux
 Seine-Saint-Denis (93): Neuilly-sur-Marne, Noisy-le-Grand
 Val-de-Marne (94): Nogent-sur-Marne, Créteil, Charenton-le-Pont, Champigny-sur-Marne, Saint-Maur-des-Fossés, Joinville-le-Pont, Saint-Maurice

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Guide til elva Marne. Steder, havner og fortøyning langs elva. 

Elver i Frankrike
Val-de-Marne
Seine-et-Marne
Seines vassdragsområde
Grand Ests geografi
Hauts-de-Frances geografi
Île-de-Frances geografi
Unstoppable

Unstoppable er en amerikansk spenningsfilm fra 2010, regissert av Tony Scott. Hovedrollene spilles av Denzel Washington, Chris Pine og Rosario Dawson.

Filmen handler om et løpsk lokomotiv, og de to mennene, spilt av Washington og Pine, som prøver å stoppe det.

Filmen er inspisert av en hendelse i 2001, der et lokomotiv i Ohio kjørte førerløst i 106 km, før man klarte å stoppe det.

Eksterne lenker 
 
 

Filmer regissert av Tony Scott
Actionfilmer fra USA
Filmer fra 2010
Engelskspråklige filmer
Filmer som foregår ombord i tog
Edmond Louis Alexis Dubois de Crancé

Edmond Louis Alexis Dubois de Crancé (født 14. oktober 1747 i Charleville, Ardennes, Frankrike, død 28. juni 1814 i Rethel) var en fransk soldat og politiker. 

Han hadde en militær karriere før han ved starten av den franske revolusjonen i 1789, ble valgt inn i politikken. Han satt i den konstituerende forsamlingen hvor han støttet flere militære reformer. Han var innsatt som president mellom 21. februar 1793 og 7. mars 1793 under den første franske republikk. 

I hans rapport, presentert for forsamlingen, 12. desember 1789, var han en av de første til å fremme ideen om verneplikt men denne ideen ble ikke vedtatt av resten av forsamlingen. Han lyktes i midlertidig med å sikre nasjonalforsamlingens stemme om at alle afrikanske slaver som berørte fransk jord skulle settes fri fra fangenskap.

Referanser 

Franske offiserer
Franske politikere
Personer fra departementet Ardennes
Charles-Joseph Lebouc

Charles-Joseph Lebouc (født 22. desember 1822 i Besançon i Frankrike, død 6. mars 1893 i Hyères i Frankrike) var en fransk musiker.

Lebouc deltok i konservatoriet i Paris hvor han studerte strykeinstrumenter som cello under ledelse av Olive Charlier Vaslin (1794 – 1889) og deretter ble han lært opp av Louis Norblin, og senere ble en professor innen spilling av cello. Han spilte for det meste kammermusikk. Han komponerte noen stykker med cello som ble akkompagnert av piano. Han vant førsteprisen i cello i 1842 da han var elev av Auguste Franchomme, og han ble tildelt førsteprisen innen harmoni i 1844 som elev av Fromental Halévy.

Referanser 

Franske musikere
Cellister
Personer fra Besançon
Jean-François Reubell

Jean-François Reubell (født 8. oktober 1747 fra Colmar i departementet Haut-Rhin, død 23. november 1807 i Colmar) var en fransk advokat, diplomat og reaksjonær politiker under den franske revolusjonen.

Liv og virke

Bakgrunn 
Reubell var advokansønn. Han tok farens yrke og presiderte før revolusjonen over domstolen i Colmar.

Den franske revolusjon 
I 1789 ble han valgt som medlem i stenderforsamlingen av tredjestanden i Colmar-Schlestadt. I den nasjonale konstituerende forsamlingen ble han raskt kjent på grunn av sin veltalenhet, dype juridiske kunnskaper og asketiske liv, noe som ga ham mye innflytelse i politikken. Han var i 1789 med på å utforme erklæringen om menneskets og borgerens rettigheter.

Han var en sterk tilhenger av mange revolusjonerende reformer, men motsatte seg kraftig en politisk anerkjennelse av statsborgerskap og fulle rettigheter for jødene i Alsace. Han ble i 1792 valgt til medlem av Nasjonalkonventet. Han var utsending til Haut-Rhin. Han var utsending til Rhinland og kjempet for tilslutning av området til Frankrike. Reubell var en nidkjær forkjemper for rettssaken mot kong Ludvig XVI, selv om han var borte på oppdrag ved kongens fordømmelse. 

Tidlig i 1795 assisterte han Emmanuel-Joseph Sieyès under forhandlingene angående Den bataviske republikkens overgivelse til Frankrike. Han satt mellom 2. november 1795 og 31. januar 1796 som president for det utøvende organ. Han ble etterfulgt av Étienne François Louis Honoré Letourneur, som var en mer moderat politiker.

Etter politikken 
Statskuppet den 18. Brumaire VIII (9. november 1799) avsluttet Reubells politiske løpebane. Han vendte tilbake til Colmar, der han døde 23. november 1807.

Referanser

Litteratur 
 Bernd Jeschonnek; Revolution in Frankreich 1789 bis 1799 - Ein Lexikon; Akademie-Verlag Berlin 1989; ISBN 3-05-000801-6

Franske presidenter
Franske politikere
Personer fra Colmar
Fødsler i 1747
Dødsfall i 1807
Killeshin

Killeshin er en irsk landsby i grevskapet Laois som ligger ved regionsvegen R430. Det er et lite landsens samfunn med rundt 1300 mennesker. Landsbyen ligger 5 km vest for byen Carlow og har utsyn over et malerisk landskap. Kirken ved foten av åsen Killeshin Hills hadde tidligere et kloster tilknyttet.

Navnet 
Navnet Killeshin er avledet fra en av abbedene ved stedets berømte kloster: Uisin. Gleann Uisin betyr «Uisins dal» (engelsk «Glen of Uisin»).

Steder av interesse 
Killeshins kirke er lokalisert ved ved hovedvegen mellom Carlow og Castlecomer, tilstøtende til landsbyen Killeshin. Kirken er hovedsakelig fra 1100-tallet, skjønt deler er fra senere restaurering, blant annet østvinduet som er sen gotisk arkitektur.

Killeshin var et viktig senter for kultur og lærdom så tidlig som 500-tallet da den hellige Comghan grunnla klosteret her. Det ble ødelagt på 1000-tallet og det som er igjen er en ruinvegg med en vakkert utskåret hiberno-romansk dør fra 1100-tallet og den er betraktet som en av de fineste i Irland. Det er ingen spor av et rundtårn på 32 meter, en gang en av de høyeste i Irland, som man antar sto ved siden av klosteret. Det ble revet på 1700-tallet av landeieren som fryktet at tårnet ville ramle sammen og muligens skade hans krøtter. Det var sagt at man kan se ti grevskaper fra åsen over Killeshin.

Det er gode fiskesteder for sportsfiskere i Killeshin ved elven Barrow som renner rett ved.

Sport 
 Killeshin GAA er den lokale klubben tilknyttet Gaelic Athletic Association.
 En hest som var oppkalt etter landsbyen konkurrerte i britiske Grand National i sprangridningen steeplechase to ganger på 1990-tallet, og fullførte som sjette i 1998.

Eksterne lenker 
 Killeshin Church, bilder og omtale av kirken i landsbyen
 Killeshin Pipe Band, irske sekkepipeband basert i landsbyen

Byer i Laois