alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Georg Anton Krohg (publisist)

Georg Anton Krohg (født 13. mars 1817 på Munkvoll, død 13. april 1873 i Kristiania) var en norsk publisist, sønn til Christian Krohg, far til Christian Krohg.
Krohg ble student i 1835, cand. jur. i 1842, kopist i Finansdepartementet 1844 og ved dettes deling 1846 i det nye Indredepartementet, hvor han ble fullmektig 1857. Tross denne beskjedne banen hørte Kroghs navn i samtiden til de mest kjente i alle nordiske riker. Hans liv var fylt av åndelige interesser, hans fremste sysselsettelse var studiet — også i kildeskrifterne — av de nordiske landenes historie og språk ved siden av den gamle greske litteratur og hans samtids politiske historie.

Hans liv og virke var preget av en begeistret tro på skandinavismens idé. Nordens enhet i enhver retning, også politisk-dynastisk, var emne eller formål for hele hans 30 års journalistiske forfatterskap, og i denne idés tjeneste ofrede han ikke bare sin penn, men ga også sin personlige innsats idet han straks ved krigens utbrudd 1848 dro som frivillig til Danmark, hvor han en tid sto som menig i 10. lette bataljon, senere var bereden ordonnans hos general Schleppegrell. 

Hans journalistiske arbeid i en mengde norske blader (1846—47 i Den Constitutionelle, 1847—51 i Rigstidenden, fra 1856 av utelukkende i Aftenbladet) var bygget på rare kunnskaper, men hans artikler var verken lettleste eller underholdende, og hans språk ble med årene mer og mer et for ham ganske spesielt «nordisk Maalstræv». Så lenge Nordisk Universitets Tidsskrift utkom, (1854—65), var han dets norske redaktør, og på liknende måte var han medarbeider av Hamiltons Nordisk Tidskrift 1866 ff. 

Et utvalg av Islandske Folkesagn, som han utgav 1862 i Oversettelse og Samendrag etter Arnason, Maurer o. fl., fikk liten utbredelse, for en stor del på grunn av språkformen. Den samme hindring la han i veien for lesernes tilegnelse av de Nygræske Folkesange som han oversatte i tidsskriftet Norden. Fra Danmark, hvor han hadde en stor krets av venner — hans nærmeste var Carl Ploug og historikern Allen — skaffet han seg i 1848 også sin hustru, en prestedatter fra Møn. På den store idealistens grav reiste venner i 1881 en bautasten med innskriften: «Tro imod Norden, sit Folk og sin Gud».

Referanser

Kilder 

Norske journalister
Personer fra Trondheim kommune
M10 (Berlins sporvei)

Metrolinje M10 er en trikkelinje som er en del av Berlins sporvei. Den går fra S-banestasjonen Nordbahnhof stasjon i bydelen Mitte via Danziger straße, Peterburger straße og Warschauer Straße til Warschauer Straße stasjon. Den er en av tre tverrlinjer som krysser trikkelinjene som går fra sentrum til de østlige deler av byen M1, M2, M4, M5, M6 og M8. Hele strekningen har metrofrekvens, dvs. at det 24 timers trafikk og minst 10 minutters frekvens mellom kl 0430 og 0030. Siden den betjener to svært populære utelivsområder i Berlin, Prenzlauer Berg og Friedrichshain, er det stor trafikk kveldstid og trikken kalles Berlins partytram på folkemunne. I juni 2011 startet arbeidet med å legge trikkeskinner fra Nordbahnhof gjennom Invalidenstraße og frem til Hauptbahnhof som vil bli den nye endeholdeplassen for M10 i 2013.

Eksterne lenker 
 bvg.de

Berlins sporvei
Myrtle Wright Radley

Myrtle Aldren Wright Radley (født 1903 i Cambridge, død 1991) var en britisk fredsaktivist og motstandskvinne under andre verdenskrig i Norge.

Liv og virke 

Wright vokste opp i Cambridge i Storbritannia, der hun også studerte naturfag. Hun var pasifist, sluttet seg til kvekerne og arbeidet før andre verdenskrig for kvekernes hjelpeorganisasjon. Wright var en tid i India og møtte Mahatma Gandhi, som hun senere også utga en bok om på norsk.

I 1939 startet Wright arbeid for kvekerne i Skandinavia, først i Sverige, fra 1940 også i Norge. Etter Tysklands okkupasjon av Norge fikk hun forbud mot å forlate landet. Gjennom ekteparet Diderich H. Lund og Sigrid Helliesen Lund kom hun med i motstandsarbeid og måtte i 1944 flykte til Sverige. Derfra kom hun senhøsten samme år tilbake til hjemlandet Storbritannia. Wright vendte i 1946 tilbake til Norge for å delta i arbeidet Fredsvennenes hjelpetjeneste gjorde i Finnmark. I 1974 utga hun boken Norwegian Diary 1940–1945, der hun deler sine opplevelser i Norge under andre verdenskrig. Dagboken forteller også om nazistenes forfølgelse av jøder i Norge og arbeid for å hjelpe jødene.

Wright gjorde en viktig innsats for kvekerne i Norge. I 1947, samme år som Vennenes Samfunns Råd og American Friends Service Committee fikk Nobels fredspris, holdt hun en foredragsserie om kvekerne i Nobelinstituttet og også foredrag i radioen.

Senere arbeidet Wright, sammen med sin mann Philip Radley, en tid i Sør-Afrika og var der engasjert i kvekernes kamp mot apartheid. Dette arbeidet fortsatte etter at ekteparet vendte tilbake til Storbritannia.

Wright ble i 1946 tildelt Haakon VIIs Frihetskors «for fremrakende fortjenester av Norges sak under krigen».

Norges Hjemmefrontmuseum oppbevarer hennes etterlatte papirer.

Bibliografi 
 Norwegian diary 1940–1945, London: Friends Peace and International Relations Committee, 1974
 Gandhi, Stavanger: Stabenfeldt, 1951
 Nothing Can Hinder a Star from Shining. Some tales about Norway under occupation, London: Friends' Home Service Committee, 1946

Referanser

Eksterne lenker 
 «Norways's Resistance», artikkel av Myrtle Wright i The Spectator, 23. november 1944
 «Myrtle Aldren Wright» , Stephen Perse Foundation
 «The Radleys», Radley Charitable Trust
 The Ordinariness of Goodness: Myrtle Wright and the Norwegian Non-Violent Resistance to the German Occupation, 1940-1945, masteroppgave av Rodney Allan Radford, University of Tasmania, 2015

Briter fra andre verdenskrig
Haakon VIIs frihetskors
Personer fra Cambridge
Motstandsfolk fra andre verdskrig
Personer fra svensketrafikken 1940–1945
Paul Williams

Paul Williams (født 2. juli 1939 i Birmingham i Alabama, død 17. august 1973) var en amerikansk soul-sanger (baryton) og koreograf, og et av de opprinnelige medlemmene i Motown-gruppa The Temptations. Sammen med David Ruffin, Otis Williams (ikke i slekt), Eddie Kendricks og Melvin Franklin utgjorde han gruppa i dens mest suksessfylte tid på 1960-tallet, det som er kalt «Classic Five»-perioden. 

Paul Williams starta tidlig å synge. Han og kameratene Eddie Kendricks, Kell Osboure, Jerome Averette og Wiley Waller starta i 1955 doo-wop-gruppa The Cavaliers. Seinere flytta deler av gruppa til Detroit og danna etter hvert The Primes, som fikk en viss lokal suksess, men ingen platekontrakt. Primes blei oppløst i 1960, og Williams og Kendricks slo seg da sammen Otis Williams, Melvin Franklin og Elbridge Bryant (fra The Distants). De fikk i 1961 kontrakt med Motown under navnet The Temptations.

Det gikk noen år før de fikk suksess, men fra rundt 1964 var de den ledende mannlige vokalgruppa i sin sjanger. Williams hadde førstestemmen på blant annet «Your Wonderful Love», «No More Water in the Well», og ikke minst «Don't Look Back», som blei spilt på stort sett alle konserter og der han var i forgrunnen. 

Som The Temptations' beste danser falt det de første åra på Williams å koreografere gruppas sceneshow, som blei et slags varemerke for dem i tillegg til de lekre vokalharmoniene. 

Mot slutten av 1960-tallet var Williams’ helse sterkt redusert. Han hadde sigdcelleanemi. Samtidig led han av depresjoner. Han var plaga av å ha blitt fratatt rollen som koreograf i Motown, han hadde økonomiske problemer, og han tok til å drikke tett. Han fikk vansker med å opptre, og Richard Street, som hadde sunget med i The Distants før, blei hyra inn som reserve på konserter. På mange av låtene sang han fra bak teppene istedenfor Williams, som mima, men i blant måtte Street også stille opp på scenen.

I 1971 lot Williams seg overtale til å forlate gruppa. Han fortsatte imidlertid som rådgiver og koreograf.

I gode perioder rakk Williams – med hjelp fra Eddie Kendricks – å spille inn et par sololåter. (De blei ikke utgitt mens han levde, men er seinere kommet på samleskiver.) Problemene med helsa og alkoholen fortsatte imidlertid, og 17. august 1973 blei han funnet død. Den offisielle årsaken var sjølmord, men mange har satt spørsmålstegn ved dette. 

I 1989 blei The Temptations innvotert i Rock and Roll Hall of Fame med Williams som en av de omtalte sangerne. 

En sønn med samme navn synger med gruppa Temptations Review, som ledes av Dennis Edwards.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sangere fra USA
Soulmusikere fra USA
Koreografer fra USA
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Personer fra Birmingham i Alabama
Bjørndal (Loddefjord)

Bjørndal er et boligområde i Loddefjord i Laksevåg bydel i Bergen, beliggende mellom Lyderhorn i nord, Svartaberget og Bjørndalsvatnet i øst, Bjørge i sør, og Bjørndalspollen og Mathopsvågen i vest. Området grenser til Fyllingsdalen bydel i sør (Bjørge) og øst (Kanadaskogen). Her ligger Laksevåg Brannstasjon og Bjørndalskogen skole, forøvrig mest boligbebyggelse med blokker, rekkehus og eneboliger. Hovedveien gjennom området er Bjørgeveien (populært kalt Burmaveien).

Bjørndal omfattes av grunnkretsene Bjørndal, Bjørndalsskogen og Stordal (Bjørndalsbrotet) med til sammen 2 525 innbyggere 1. januar 2012 og et samlet areal på 4,12 km², hvorav 0,34 km² er ferskvann.

Laksevåg
Leifene

Leifene er en norsk showgruppe som ble dannet i 1990 og som hadde premiere på sitt første show Et LateNight Leif Show i oktober 1991.Showet ble året etter flyttet til Chat Noir.

Ja, til resten av festen hadde premiere på Smuget høsten 1995. Begge showene ble tatt opp for TV og sendt i henholdsvis TV 2 og NRK, og begge show var delt opp i tre episoder.

Leifene anno 2010

FrontLeifer 
Finn Schau
Lasse Lindtner
Geir-Atle Johnsen

The Real Leif Band 
Trond Engebretsen (gitar)
Svenn Erik Kristoffersen (tangenter)
Lage Thune Myrberget (trommer) 
Geir-Atle Johnsen (bass)

Tekstforfattere 
Finn Schau
Jesper Halle
Peter Bay
Johannes Joner
Geir-Atle Johnsen

Musikk 
Geir-Atle Johnsen

Shows  
 Leifene. Rir igjen. Herr Nilsen, 2010. 
Ja, til resten av festen på Smuget,  1995.
Et Late Night Leif Show 2  på Chat Noir, 1992. 
Et Late Night Leif Show  på Backstage,1991.

TV-show 
Ja, til resten av festen på NRK 1995 3 episoder.
Et Late Night Leif Show på TV 2 1992 3 episoder.

Musikkutgivelser 
Ja, til resten av festen, 2010 Sony Music. Digital re-utgivelse (blant annet via iTunes)
Ja, til resten av festen,  1995 Norsk Plateproduksjon.
Hva har du oppå smøret, Børre? CD-singel 1995 Norsk Plateproduksjon.
Et Late Night Leif Show på kassett ! 1991.
Min såkallte venn kassettsingel ! 1991.

Litt historikk 
Leifene anno 1995   
Finn Schau, Lasse Lindtner, Johannes Joner og Geir-Atle Johnsen. 
     
The real Leif band 
Trond Engebretsen (gitar), Svenn Erik Kristoffersen (tangenter), Lage Thune Myrberget (trommer) og Geir-Atle Johnsen (bass).

Leifene anno 1992  
Finn Schau, Lasse Lindtner, Johannes Joner, Sverre Bentzen og Geir-Atle Johnsen.

The real Leif band
Trond Engebretsen (gitar), Stein Guldbrandsen (bass), Lage Thune Myrberget (trommer) og Geir-Atle Johnsen (akustisk gitar og tangenter.

Leifene  anno 1991
Finn Schau, Lasse Lindtner, Johannes Joner, Sverre Bentzen og Geir-Atle Johnsen

The real Leif band
Trond Engebretsen (gitar), Geir Stordal (bass), Lage Thune Myrberget (trommer) og Geir-Atle Johnsen (akustisk gitar og tangenter)

Eksterne lenker 
 Leifenes hjemmeside
 På YouTube fra 1995
 På YouTube fra 1992

Norske musikkgrupper
Etableringer i 1990
Franz Xaver Bronner

Franz Xaver Bronner (født 23. desember 1758 i Höchstädt an der Donau, død 12. august 1850 i Aarau) var en tysk forfatter.

Liv og virke
Som sønn av en ansatt ved en fabrikk som produserte murstein, ble Bronner i 1776 munk i benediktinerklosteret Donauwörth i Bayern. I 1782 ble han innviet i Illuminatus-ordenen og i 1783 mottok han sin ordinasjon ved klosteret.

I 1785 flyktet han fra klosteret til Zürich, hvor han stiftet bekjentskap i kretsen omkring Salomon Gessner. Fra 1786 til 1793 oppholdt han seg i Augsburg, før han dro videre til Zürich. Fra 1794 til 1798 var han redaktør i den liberale sveitsiske avisen Zürcher Zeitung. I 1798 ble han sekretær hos regjerings-stattholderen Johann Kaspar Pfenninger.

Fra 1798 til 1801 ledet  han kanselliet til den sveitsiske ministeren Philipp Albert Stapfer. I 1799 var han redaktør og utgiver av Helvetisches Tagblatt, og fra 1799 til 1800 av Freyheitsfreund.

I årene 1804–1810 og 1817–1827 arbeidet han som larer i kantonalskolen Aarau. Fra 1810 til 1817 var han også professor i fysikk ved det statlige universitetet i Kasan i Russland. Fra 1829 var han kantonal-arkivar i Aarau.

Referanser

Litteratur 
 Anton von Steichele: Bronner, Franz Xaver, i Allgemeine Deutsche Biographie, bind 3, Duncker & Humblot, Leipzig 1876, S. 361.

Eksterne lenker 

Tyske forfattere
Medlemmer av Illuminati
Tyske benediktinere
Personer fra Landkreis Dillingen an der Donau
Elbridge Bryant

Elbridge «Al» Bryant (født 28. september 1939 i Thomasville i Georgia, død 26. oktober 1975) var en soul-sanger fra USA. Han var med å starte vokalgruppa The Temptations, som på 1960-tallet var ledende innen sin sjanger.

Bryant var sammen med vennen Otis Williams med i ei rekke sanggrupper, blant annet Otis Williams & The Siberians, The El Domingoes og The Distants. I 1961 gikk de sammen med Melvin Franklin (også fra The Distants) og Eddie Kendricks og Paul Williams (begge fra The Primes) om å danne ei ny gruppe, som under navnet The Temptations fikk kontrakt med plateselskapet Motown. 

Tenoren Bryant sang sjelden førstestemme på gruppas plateinnspillinger, noe oftere på konserter. De første åra gav The Temptations ut ei rekke plater, men uten særlig suksess. Bryant, som var den eneste i gruppa som hadde familie og dagtidsjobb, var utålmodig, og han kom etter hvert dårlig overens med de andre. Etter flere alvorlige sammenstøt fikk han sparken ved juletider 1963. Han blei erstatta av David Ruffin. Noen tid etter fikk gruppa sin første hit.

Etter dette sang Bryant med ulike grupper, blant annet The Premiers, fortsatt uten noen særlig suksess. Han døde i oktober 1975 av skrumplever.

Referanser

Kilder 
 Oppslag om Bryant i Graham Betts: Motown Encyclopedia, AC Publishing 2014, ISBN 9781311441546.

Eksterne lenker 
 

Sangere fra USA
Soulmusikere fra USA
Personer fra Thomas County i Georgia
NUUG

NUUG (Norwegian Unix User Group) er en ikke-kommersiell forening som arbeider for utbredelse av UNIX-liknende systemer, fri programvare og åpne standarder i Norge. Foreningen ble stiftet 7. juni 1984. NUUG er tilknyttet USENIX som en nasjonal gruppe. Det er per januar 2020 212 medlemmer, hvorav ca. 116 er medlem under bedrift.  NUUG har månedlige medlemsmøter som tas opp på video og streames på Internett.

Historie 
NUUG var opprinnelig en norsk nasjonal gruppe innen European Unix Users Group (EUUG), senere . NUUG etablerte selskapet  Norge AS i 1993 og var en av de første som tilbød Internett kommersielt i Norge. Foreningen solgte seg ut i 1998 og plasserte pengene i en nyopprettet stiftelse, NUUG Foundation.

Ledere 
NUUG har siden stiftelsen i 1984 hatt følgende ledere:

2020–i dag: Peter N. M. Hansteen
2018–2020: Martin Langsjøen
2013–2018: Hans-Petter Fjeld
2003–2013: Petter Reinholdtsen
1996–2003: Vidar Bakke
1993–1996: Andreas Hope
1991–1993: Arne Asplem
1990–1991: Steinar Overbeck Cook
1988–1990: Tom Rojahn
1984–1988: Bjørn Myhrhaug

NUUG og HiOs pris for fremmelse av fri programvare 
Prisen er et samarbeid mellom NUUG og Høgskolen i Oslo med finansiering i fra NUUG Foundation. Ble først delt ut i 2002 og går til en person eller en gruppe i Norge som har bidratt til utviklingen av, eller fremmet bruk av Linux, *BSD eller andre UNIX-lignende operativsystemer, åpen kildekode, fri programvare og åpne standarder.

Tidligere vinnere 

 2012: Fornyings- administrasjons og kirkedepartementet
 2009: Øyvind Kolås
 2008: Elektronisk Forpost Norge (EFN), for deres arbeid med åpne standarder.
 2007: Linpro AS
 2006: Stiftelsen åpne kontorprogram på norsk
 2005: eZ Systems for publiseringssystemet eZ publish CMS
 2004: Snøfrid Kleppe, Astri Kleppe og Conrad Newton for Snøfrix
 2003: Trolltech AS, for produktet Qt
 2002: Skolelinuxprosjektet

Prisen for årets fri programvare-kommune 
Prisen gis til en kommune eller fylkeskommune i Norge som har, bruker og utvikler fri programvare med stor delingsverdi for andre. Prisen er et samarbeid mellom NUUG, NUUG foundation, Friprogsenteret og Høgskolen i Oslo. Den ble delt ut for første gang i 2009.

2009 
Kongsberg kommune vant prisen for sitt omfattende arbeid med fri programvare. Juryen bestod av Knut Helland (leder), Geir Graf, Bjørn Venn, Line Richardsen og Christer Gundersen (sekretær).

Se også
Linux User Group
FiksGataMi

Referanser

Eksterne lenker
 NUUGs hjemmeside
 Prisen for fremme av fri programvare i Norge

Norske ideelle organisasjoner
Etableringer i 1984
Frode Nielsen Børfjord

Frode Nielsen Børfjord (født 5. november 1963 i Hammerfest) er en norsk redaktør, journalist, forfatter og tv-dokumentarprodusent.

Liv og virke 
Han er sønn av pressemannen Reidar Nielsen, som blant annet var redaktør i Finnmark Dagblad og på 1960-tallet ble redaktør i avisa Nordlys.

Børfjord utga høsten 2009 boken Tause menn : Scener fra den kalde krigen på Cappelen Damm forlag. Boka handler om hvordan den kalde krigen påvirket norsk historie mellom 1945 og 2009. I boken refereres det blant annet til et hemmelighetstemplet telegram som ifølge et oppslag i avisen Verdens Gang «tyder på at kronprinsesse Märtha var i kontakt med tyskerne». Telegrammet var fra den tyske diplomaten, dr. Hans Thomsen.

Sammen med Jørn Norstrøm og Ola Haram vant Børfjord Gullruten i 2013 i kategorien «Beste nyhetssending eller aktualitetsprogram» for Brennpunkt-dokumentaren Infiltratøren i 2013. Frode N. Børfjord har vært styremedlem, nestleder og leder for Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse (SKUP).

Referanser 

NRK-journalister
Journalister i Dagbladet
Journalister i VG
Norske sakprosaforfattere
Folketingsvalget 2001

Folketingsvalget i Danmark 20. november 2001 ble skrevet ut 31. oktober 2001 av daværende statsminister Poul Nyrup Rasmussen. Etter valget ble Anders Fogh Rasmussen (Venstres partiformand) Danmarks nye statsminister. Socialdemokratiet gjorde sitt dårligste valg siden «jordskredsvalget» i 1973 og for første gang siden 1920 ble ikke partiet det største i Folketinget. Valgresultatet førte til at Poul Nyrup Rasmussen måtte gå av som statsminister, som han hadde vært siden 1993.

Med markant fremgang i både København, Århus og Aalborg hentet Venstre en stor del av partiets ekstra mandater i landets store byer.

Det var en markant fremgang for Dansk Folkeparti i store deler av landet, noe som gjorde partiet til Folketingets tredje største parti. Dansk Folkeparti ble størst i Sønderjyllands Amt med 14 prosent av stemmene, men den største fremgang oppnådde partiet i Nordjyllands Amt, hvor den tidligere Fremskridtskvinde Kirsten Jacobsen ikke stilte til valg denne gangen.

Valget ble en katastrofe for et gjennoplivet Fremskridtsparti med partistifter Mogens Glistrup tilbake som frontfigur.

Socialistisk Folkeparti gjorde et relavtivt dårlig valg, men mistet kun ét mandat. Partiet gikk jevnt tilbake over hele landet. Det var ikke én eneste krets partiet ikke hadde tapt oppslutning fra velgerne.

Også Centrum-Demokraterne gjorde et dårlig valg og gikk fra å være representert med åtte mandater til å forsvinne helt fra Folketinget. Valget var verst utenfor hovedstadsområdet det lille sentrumspartiet. Både på Sjælland, Fyn, og i Jylland fikk partiet halvert stemmetallene eller redsuert dem ned med to tredjedeler.

(+/-) – Forskjellen av antall mandater i Folketinget i forhold til fordelingen ved forrige valg.

Folketingsvalg
Danmark
2001 i Danmark
Olav R. Øyehaug

Olav Røyrhus Øyehaug (født 12. juli 1977) er norsk forfatter opprinnelig fra Ørsta på Sunnmøre, nå bosatt i Bergen sammen med sine kone Cesilie Holck (forfatter). I tillegg til sine to bokutgivelser på nynorsk, komponerer Øyehaug filmmusikk og spiller i bandet The Kanossa Gang. Nylig lagde han musikken til filmen Med øye for diktet (2008) som handler om Olav H. Hauge.

Bibliografi 
 Kodane, Korttekster, Kolon forlag, 2008, ISBN 978-82-05-38590-0
 Essensen, Korttekster, Kolon forlag, 2011, ISBN 978-82-05-41905-6
 Botnen, Korttekster, Kolon forlag, 2016

Priser 
 Veslebrorprisen 2008

Referanser

Eksterne lenker 
 Anmeldelse av boken "Essensen" i BT 14. november 2011
 Kolon forlags presentasjon av forfatteren
Digitaliserte bøker av Olav R. Øyehaug i Nasjonalbiblioteket
Artikler av og om Olav R. Øyehaug i Norart

Norske forfattere
Personer fra Ørsta kommune
Fødsler i 1977
Reuben Sallmander

Robert Joakim Sallmander (født 11. februar 1966 i Högalids församling i Stockholm) er en svensk skuespiller og sanger.

Biografi 
Sallmander har eksamen fra Scenskolan i 1990 og har siden medvirket i en lang rekke teaterforestillinger, filmer og TV-produksjoner. Han medvirket i Maratondansen på Stockholms Parkteater, jobbet på Dramaten i stykkene Bergsprängaren och hans dotter Eivor og Drömkvinnan. Han regisserte Grodan och kärleken.

Han har hatt suksess i musikaler og farser bl.a. den mannlige hovedrollen i En kul grej hände på vägen till Forum på Östgötateatern i Norrköping-Linköping, han spilte Christian de Neuvillette i Cyrano på Oscarsteatern og medvirket også i musikalen Into the woods på Södra Teatern. Sallmander ble belønnet med privatteaternes egen pris Guldmasken for beste mannlige birolle i farsen Spanske fluen på Intiman i 1997, året deretter spilte han med i Charleys Tante på samme scene. Han spilte sjarmerende jazzmusiker i Eva Rydbergs lystspill Hon jazzade en sommar på Fredriksdalsteatern i Helsingborg 2002. Reuben gjorde rollen som Sam i den svenske oppsettingen av Mamma Mia! på Cirkus i Stockholm 2005-2007, og i Scandinavium forsommeren 2007.

I TV har Sallmander medvirket i blant annet Längtans blåa blomma, Trettondagsafton, Cluedo og Gäster med gester.

Filmografi (utvalg) 
 
 
 
 
 
 2001 – En ängels tålamod
 1998 – Längtans blåa blomma

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske skuespillere
Personer fra Stockholm
Fødsler i 1966
Gaston Peltier

Gaston Peltier (født 1876, død ukjent) var en fransk fotballspiller som deltok under i de olympiske leker  1900 i Paris.

Peltier spilte på det franske laget Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques under verdensutstillingen og OL 1900 i Paris. Det ble spilt kun to fotballkamper mellom tre lag som demonstrasjonsport på Vélodrome de Vincennes i Paris. Det franske laget spilte kamp den 20. oktober 1900 mot det britiske laget Upton Park F.C. som de tapte med 0-4. Tre dager senere beseiret de det belgiske laget Université de Bruxelles med 6-2. I ettertid har International Olympic Committee valgt å utse tre medaljevinnere, gull til Storbritannia, sølv til Frankrike og bronse til Belgia.

OL-medaljer 
  1900  Paris -  Sølv i fotball  Frankrike

Referanser

Eksterne lenker 
 

Franske fotballspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1900
Deltakere for Frankrike under Sommer-OL 1900
Fotballspillere under Sommer-OL 1900
Dødsår ikke oppgitt
Fødsler i 1876
Olympiske medaljevinnere i fotball
Claude Whittindale

Claude Whittindale (født 1881, død 10. februar 1907) var en britisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
  
Whittindale var med på det britiske laget i rugby union under Sommer-OL 1900 i Paris. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt kun to kamper. Storbritannia spilte en kamp, de tapte til Frankrike med 8-27. I den andre kampen vant Frankrike med 27-17 over et tysk lag. Frankrike ble olympiske mestere og både Storbritannia og Tyskland er av IOC oppført som sølvmedaljevinnere.

OL-medaljer 
 1900  Paris -  Sølv i rugby union  Storbritannia

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske rugbyspillere
Medaljevinnere under Sommer-OL 1900
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 1900
Rugbyspillere under Sommer-OL 1900
Fødsler i 1881
Dødsfall i 1907