alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Luksefjell

Luksefjell er et område i Skien kommune. Området er tynt befolket med 46 innbyggere i 2019. 

Luksefjell kirke ligger i Luksefjell. Det er ellers kjent for sine turmuligheter. Luksefjell grenser i nord til Kongsberg kommune.

Referanser 

Bydeler i Skien
Aksent (musikk)

En aksent i musikalske noter er en foredragsanvisning som forteller at den betegnede noten/akkorden skal framheves dynamisk (ved trykk) eller agogisk (ved å endre noteverdien).

Det vanligste tegnet for en aksent er , mens  i de fleste musikktradisjonene betyr en skarpere betoning. Ellers finnes de dynamiske tegnene  (forzato, «forsterket») og  (sforzando / sforzato, «svært betont»). Også  (fortepiano, «sterkt og deretter straks svakt») kan sies å være et aksentuelt tegn. 

I barokken falt aksenter gjerne sammen med mindre forsiringer eller ornamenter i forbindelse med en betont note. I Wienerklassisismen ble også  og ) brukt som små aksenter over eller under noten, men den eksakte graden og utføringen av disse aksentueringene er i dag omstridt.

Se også 
 Dynamikk
 Agogikk

Musikknotasjon
Die Hard i New York

Die Hard i New York er den tredje filmen i Die Hard-serien med Bruce Willis i hovedrollen som politimannen «John McClane». Filmen introduserer Samuel L. Jackson som «Zeus Carver», Willis' noe motvillige partner. I motsetning til de første to filmene i serien inneholder denne mindre action og vold, og mer dialog og figurutvikling.

Handling
Skurken i denne filmen er «Simon Gruber» (spilt av Jeremy Irons), bror til «Hans Gruber», en tysk kriminell som ble drept av McClane i sluttscenene i Die Hard, den første filmen i serien. Simon skal ta hevn for sin bror, men han anser det som en stor fordel å kunne kombinere hevnen med tyveriet av gullet i et høysikkerhetshvelv i kjelleren under Federal Reserve Bank of New York. 

Simon distraherer politiet ved å plante både ekte og falske bomber over hele byen, og han tvinger «McClane» og «Carver» til å delta i et spill der han gir dem litt informasjon om en bombe, og muligheten til å desarmere den.

Om filmen
Die Hard i New York var den første filmen i serien som ikke fant sted under juleferien, og den første der «John McClane» kan være politimann i sitt eget distrikt. Det er også den første filmen der han har en partner, Samuel L. Jacksons figur «Zeus Carver».

Skuespillere 

 Bruce Willis som John McClane
 Jeremy Irons som Simon Gruber / Peter Krieg / Mr. Vanderfloog / Bob Thompson
 Samuel L. Jackson som Zeus Carver
 Graham Greene som NYPD-etterforsker Joe Lambert
 Colleen Camp som NYPD-etterforsker Connie Kowalski
 Larry Bryggman som NYPD-inspektør Walter Cobb
 Anthony Peck som NYP- etterforsker Ricky Walsh
 Nick Wyman som Mathias Targo
 Sam Phillips som Katya
 Stephen Pearlman som Dr. Fred Schiller
 Kevin Chamberlin som NYPD-betjent Charlie Weiss
 Charles Dumas som FBI-agent Andy Cross
 Michael Cristofer som CIA-agent Bill Jarvis

Eksterne lenker
 

Filmer fra 1995
Filmer lagt til New York
Actionfilmer fra USA
Filmer om hevn
Engelskspråklige filmer
Oppfølgerfilmer
Patchellhytta

Patchellhytta er en turisthytte vest i Habostaddalen i Stranda kommune på Sunnmøre. Hytta ligger bare noen meter fra kommunegrensa mot Ørsta, mellom Brekketindane og Smørskredtindane, rett øst for fjellet Slogen.

Den opprinnelige hytta, som ble satt opp av Charles Watson Patchell selv, var en liten stenhytte. Denne ble benyttet av Patchell og andre som utgangspunkt for å bestige fjelltoppene i området. I 1964 ble det bygget en ny og større hytte. Denne ble restaurert og utvidet i 1996 slik at den nå har 23 senger.

Turisthytter i Møre og Romsdal
Ålesund-Sunnmøre Turistforening
Byggverk i Stranda
Samferdsel i Stranda
Emil Jannings

Emil Jannings  (født Theodor Friedrich Emil Janenz 23. juli 1884 i Rorschach i Sveits, død 2. januar 1950 i Strob i Østerrike) var en tysk skuespiller. Han fikk den aller første Oscar for beste mannlige hovedrolle under den 1. Oscar-utdelingen i 1929.

Teater 
Jannings hadde amerikansk far og tysk mor. Han vokste opp i Sveits og Tyskland. Uten formell skuespillerutdanning og med pågangsmot greide han etterhvert å få inpass på tyske teatere og fikk sitt gjennombrudd i 1915 ved Deutsches Theater Berlin under Max Reinhardt. Han ble deretter raskt en av de mest ansette tyske skuespillerne.

Tysk film 
Jannings popularitet gjorde at han ble engasjert i filmer, selv om han ikke likte stumfilm siden han ikke kunne bruke stemmen sin. Han var personlig venn med regissør og skuespiller Ernst Lubitsch som ofte brukte han i filmene sine. Som en av de beste tyske karakterskuespillerne både på scenen og i film, fikk han etterhvert et kontrakttilbud av Paramount som han aksepterte og han begynte å filme i Hollywood 1927.

I Hollywood 

Jannings vant i 1928 en Oscar for sine roller som «Gen. Dolgorucki/Grand Duke Sergius Alexander» i stumfilmen Siste kommando og som «August Schilling» i stumfilmen All kjødets gang. Han var den første vinneren av prisen og den første og sålangt eneste tysker som har fått Oscar for mannlig hovedrolle. Blant de øvrige nominerte det året kan nevnes Charlie Chaplin. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. Under Hollywoodtiden tjente han mye penger som han oppbevarte i puten sin. Det gjorde at han ble en av de få skuespillerne som ikke ble særlig rammet av børskrakket i 1929 og den påfølgende økonomiske krisen. Lydfilm gjorde Jannings noe overdrevne spillemåte raskt umoderne og han og gikk tilbake til Tyskland.

Etter 1929 
Tilbake i Tyskland laget Jannings filmen han er kanskje mest kjent for, Den blå engel i regi av Josef von Sternberg og gjennombruddsfilmen for Marlene Dietrich. Filmen ble også laget i engelsk versjon, der Jannings snakker der aksentfri, noe som avkrefter tysk aksent som grunn for at han forlot Hollywood. 

Mellom 1933 og 1945 spilte Jannings videre i tyske filmer, både uten og med direkte propagandabudskap. Selv om han fortsatt spilte imponerende hadde ingen av disse filmene samme kunstneriske nivå som før 1933. Han ble utnevnt til årets kunstner av Joseph Goebbels i 1941. Den siste filmen han holdt på med måtte avbrytes da de allierte nærmet seg. Han skal ha samlet opp sine oscarstatuetter, for dette skulle angiveligvis bevise hans gode forhold til Hollywood. Hans ukritiske holdning under nasjonalsosialistisk tid gjorde at han fikk umiddelbar yrkesforbud i 1945. Yrkesforbudet kunne bli reversert om han kunne fremstille seg selv som avnazifisert, men isteden dro han til Østerrike. Der levde han med sine inntekter og et nytt statsborgerskap, der døde han i 1950 av leverkreft.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske skuespillere
Stumfilmskuespillere
Oscar-vinnere (hovedrolle)
Hollywood Walk of Fame
Personer fra kanton Sankt Gallen
Wallace Beery

Wallace Fitzgerald Beery (født 1. april 1885 i Clay County i Missouri, død 15. april 1949 i Beverly Hills i California) var en amerikansk skuespiller. Han vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som Andy «Champ» Purcell i filmen The Champ (1931).

Liv og virke

Bakgrunn 
Wallave Beery var yngre bror av skuespillerne William Beery og Noah Beery sr., som hadde lange karrièrer i filmindustrien, og han var onkel til skuespiller Noah Beery jr., hvis skuespillerkarrière varte i syv tiår. Ifølge US Census Records, ble alle tre Beery-brødrene født av de samme foreldrene, noe som gjør dem til brødre og ikke halvbrødre som mange biografier om dem har hevdet. 

Beery rømte hjemmefra og sluttet seg til Ringling Brothers Circus i en alder av 16 år som assisterende trener for elefantene. Han forlot sirkuset to år senere, etter å ha blitt klort av en leopard.

Skuespiller 
Beery fant arbeid i New York City som baryton ved en opera, og han opptrådte på Broadway. I 1913 flyttet han til Chicago for å jobbe for Essanay Studios. Beery spilte i flere komedier med Marie Dressler og Marjorie Main, men hans karrière begynte å avta i hans siste år. 

Beerys første kone var skuespiller Gloria Swanson og de giftet seg i 1916, de utførte flere produksjoner sammen. Ifølge Swansons selvbiografi skal Beery ha lurt henne til å svelge et abortfremkallende middel da hun ble gravid, og det gjorde at hun mistet barnet sitt. De skilte seg i 1919. Beerys andre kone var Rita Gilman, men også dette ekteskapet endte i skilsmisse. 

Beery døde i sitt eget hjem i Beverly Hills i California av et hjerteinfarkt i 1949. Han ble begravet på Forest Lawn Memorial Park i Glendale i California. Beery ble tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame, ved 7001 Hollywood Blvd, for hans mange bidrag til filmindustrien.

Filmografi (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Stumfilmskuespillere
Oscar-vinnere (hovedrolle)
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Kansas City i Missouri
Fødsler i 1885
Dødsfall i 1949
Laukvik (Vågan)

Laukvik (Laukvika) er et lite fiskevær på Austvågøya i Vågan kommune, ca. 35 km utenfor Svolvær. Bygda er kjent for Laukvik-dagene. Nordlysobservatorium er også noe som lokker folk til bygda. 

Likevel er det nok naturen i seg selv som lokker turistene - hvor den store attraksjonen er å få med seg midtnattsola fra moloen. Turer i nærliggende fjell, bading på Delp/Grunnfør.

Det skal også nevnes at stedet fikk nasjonal oppmerksomhet i forbindelse med TV 2s dokusåpe Da damene dro i 2011. 

Kulturelt kan bygda skryte av Stangerholmen, et kunstverk av de sjeldne. Det er et hus som ble bygd på 1880-tallet og er dekket med dekorasjoner av kunstneren Henning Welford. 

På sommeren kan turister og andre besøke huset og gå på omvisning der. Det er et av få gjenværende hus av denne typen i Nord-Norge.

Bygda har en butikk, kafé, et samfunnshus, bobilcamping, en barnehage, en barne- og ungdomsskole og et fiskebruk.     

Butikken er en liten Coop Marked. Tidligere kroa "Fyret" var på mange måter den store underholdningen i tv-serien, da grunnet Alf-Ingars innsats. Samfunnshuset benyttes til bryllup, fest og sammenkomster. Brukt ved Laukvik-dagene.    

Mulighetene for frisurfing i havet utafor Gjersvoll, er internasjonalt kjent blant annet fra reportasjer om tre ganger verdensmester i surfing, Mick Fanning.

Referanser

Eksterne lenker 

 Om Laukvik, fra NRK Nordlands fylkesleksikon

Fiskevær i Nordland
Bosetninger i Vågan
Terje Osmundsen

Terje Osmundsen (født 1. februar 1957 i Stavanger) er en norsk næringslivsleder og tidligere politiker (H).

Osmundsen er grunnlegger og adm.direktør i Empower New Energy, et platformselskap for investeringer i små og mellomstore sol- og vannkraftprosjekter i utviklingsland. Osmundsen var fra 2009 til oktober 2017 konserndirektør i solenergiselskapet Scatec Solar, der han hadde ansvar for selskapets utvikling av nye fremvoksende markeder, bla. Sør-Afrika, Midtøsten og Ukraina.

Terje Osmundsen var elev ved Stavanger katedralskole. Han er cand.polit. i statsvitenskap, med samfunnsøkonomi og offentlig rett som støttefag, fra Universitetet i Oslo og studerte også statsvitenskap og internasjonal finans ved American University 1976–1977.

Osmundsen var formann i Unge Høyre 1979–1980 og personlig rådgiver for statsminister Kåre Willoch 1981–1985. Han var videre forskningsattaché ved Norges ambassade i Paris 1985–1986 og tok initiativet til og var prosjektleder for «Scenarier år 2000» 1986–1987. Fra 1987-1989 var han assisterende direktør i Saga Petroleum, og var videre assisterende direktør i Alcatel i Paris 1989–1991, viseadministrerende direktør i NHO 1991–1994, direktør i Kværner 1994–1997 og administrerende direktør i Universitetsforlaget 1997–1998. Han drev analyseselskapet Preview 2000–2003 og var redaktør og gründer for tidsskriftet og tenketanken Mandag Morgen 2003–2009.

Osmundsen er styreleder i Caritas Norge og styremedlem i børsnoterte REC Silicon. Han er også fast bidragsyter i nettmagasinet Energi og Klima, og har tidligere vært styreleder i klimaforskningsinstituttet Cicero.  

Han er gift med tidligere barne- og likestillingsminister Manuela Ramin-Osmundsen (Ap), og var tidligere gift med Arbeiderparti-politikeren Anne Kristin Sydnes, og har tre døtre.

Referanser 

Norske næringslivsledere
Norske redaktører
Statssekretærer fra Høyre
Politiske rådgivere fra Høyre
Unge Høyres ledelse
Personer fra Stavanger kommune
Singsaker Studenterhjem

Singsaker Studenterhjem ligger på Singsaker i Trondheim og ble stiftet 2. september 1946. Studenthjemmet regnes som en av Skandinavias største bebodde trepaléer. Bygningen inneholder 106 hybler, med plass til 110 studenter og huser hovedsakelig sivilingeniør- og sivilarkitektstudenter ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (tidligere NTH).

Hjemmet eies av stiftelsen Singsaker Studenterhjem og den daglige driften ligger hos studentene selv gjennom verv i Utvalget. Studenthjemmet er per i dag det eneste i Trondheim med full kost og losji. Samtlige studenter må flytte ut sommerstid, da studenterhjemmet i denne perioden driver Singsaker Sommerhotell.

Studenthjemmet har den interne ordenen «Den Loslitte Tøffel», som består av Riddere, Kommandører (tidligere Riddere) og Stormeister (sittende Husfar).

Historie
«Komitéen for et vordende studenterhjem i Trondhjem» hadde sitt første møte i 1915 og besto av fremstående personer fra NTH og Trondheim by. Komitéen lagde et opprop der de slo fast at «Vor mening hermed er at by studenter et hjem, som hviler paa den kristelige morals grundlag. (...) Forøvrig er enhver velkommen til hjemmet, uten hensyn til religiøst standpunkt. For det daglige liv paa hjemmet har vi ikke tænkt andre regler end de uskrevne som loyaliteten og den gjensidige gjensynsfuldhet tilsiger». Tomten på 3,5 mål ble gitt av Trondheim kommune. Det var vanskelig å få reist nok økonomiske midler til å virkeliggjøre prosjektet, så det gikk flere tiår med stadige møter med departement og mulige bidragsytere.

Under krigen, i 1940 bygget okkupasjonsmakten et offiserscasino på tomten som var satt av til studenthjemmet. Etter frigjøringen begynte arbeidet med å overta bygget. Forsvaret hadde i utgangspunktet behov for bygget, men viste velvilje, og huset ble overdratt for kr 87 000, en svært rimelig pris som kunne dekkes av oppsamlede midler uten statlig bistand. Til å begynne med var deler av huset fortsatt brukt til militære formål, men den siste soldaten flyttet ut i 1953, og fra da av var huset et rent studenthjem.

Helga

Singsaker Studenterhjem arrangerer studentfestivalen «Helga» en gang i året. Festivalen er ment som en motfestival til både UKA og Singsakern, som også er en Singsaker-basert festival. Helga oppsto etter at en gruppe beboere ved Singsaker Studenterhjem ikke ble invitert til Singsakern, og de har hatt et tett rivaleri i flere år.

Referanser

Eksterne lenker
 Studenterhjemmets hjemmeside

Byggverk i Trondheim
Studenthjem i Norge
Midtbyen (bydel)
Etableringer i 1946
Spencer Tracy

Spencer Bonaventure Tracy (født 5. april 1900 i Milwaukee i Wisconsin, død 10. juni 1967 i Beverly Hills i California) var en amerikansk skuespiller. 

Tracy oppdaget at han hadde skuespillertalent mens han studerte ved Ripon College. Senere fikk han et stipend for å studere ved American Academy of Dramatic Arts. Tracy arbeidet sju år innen teater, både på en rekke repertoarteater og innimellom på Broadway. Gjennombruddet kom i 1930, da han fikk oppmerksomhet fra Hollywood etter å ha spilt hovedrollen i The Last Mile.

Tracy medvirket i nesten 80 filmer i perioden fra 1930 til 1967. Han ble nominert til ni Oscar for beste mannlige hovedrolle, hvorav han vant to, en i 1937 for rollen som Manuel Fidello i eventyrfilmen På de store banker og året etter for rollen som pater Edward J. Flanigan i den biografiske dramafilmen Boys Town. 

I 1942 spilte han mot Katharine Hepburn i den romantiske dramakomedien Årets kvinne. De ble et populært filmpar og spilte i totalt ni filmer i løpet av 25 år, inkludert Kjærlighet forbudt (1945), Det store valget (1948), Adams ribben (1949) og Alle tiders jente (1952). I denne perioden hadde de også et forhold privat, som varte frem til Tracys død.

Tracys siste film var dramakomedien Gjett hvem som kommer til middag (1967), med Hepburn og Sidney Poitier. Han døde 17 dager etter at innspillingen var fullført og vant BAFTA posthumt for rolletolkningen sin. Tracy har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1999 ble han kåret til tidenes niende største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.

Filmografi (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Oscar-vinnere (hovedrolle)
BAFTA-vinnere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra USA av irsk opphav
Personer fra Milwaukee
Personer fra Pottawatomie County i Kansas
Personer fra Wabaunsee County i Kansas
Optiker

Optikere er autoriserte helsepersonell som undersøker øyne og syn. Optikernes hovedoppgave er å  korrigere og behandle synsfeil med briller, kontaktlinser eller synstrening. Optikere er en del av førstelinjehelsetjenesten innenfor syn og øyehelse.  

Ved tegn til sykdom eller skade, henvises det primært til øyelege eller fastlege. Optikere samarbeider med andre yrkesgrupper om tilrettelegging, opplæring og rehabilitering. Internasjonalt brukes yrkestittelen optometrist.

Optikere i Norge 
I Norge er optiker autorisert helsepersonell og tittelen er beskyttet. Søknad om autorisasjon som optiker må derfor sendes Statens autorisasjonskontor for helsepersonell (SAK). Autorisasjonen skal sikre at optikeren har de nødvendige kvalifikasjoner for yrket. Denne varer til vedkommende fyller 75 år. Om man vil arbeide som optiker etter fylte 75 år, må man søke om lisens. 

Personer med utenlandsk optikerutdannelse kan søke om lisens for å arbeide som optiker i Norge. Utdannelsen vil da bli vurdert i forhold til norsk utdannelse. Optikerutdanning fra nordiske land er likestilt med norsk utdanning, og utdanning fra EØS-land vil også medføre forenklet behandling ved søknad om autorisasjon. Hovedregelen er at utdanning fra andre land ikke skal være vesentlig forskjellig i forhold til norsk optometriutdanning. 

Det er muligheter for en rekke spesialiseringer innen faget utover grunnutdannelsen.  Mange optikere har i dag tilgang på bruk av diagnostiske øyedråper, noe som gir mulighet for utvidede undersøkelsesmetoder. Optikere arbeider i førstelinjetjenesten for øyehelse i Norge, og vil er en viktig yrkesgruppe for å oppdage øyelidelser som krever oppfølging hos lege eller øyelege.

Utdanning 
I Norge utdannes optikere ved Universitetet i Sørøst-Norge, avdeling Kongsberg. Utdannelsen innen optometri er en treårig bachelor, med Kongsberg som eneste studiested i Norge. Opptakskrav er generell studiekompetanse. 

Universitetet tilbyr også kurs og etterutdanning for optikere. Det er blant annet tilbud om mastergrad innen Optometri og Synsvitenskap, og Synspedagogikk og Synsrehabilitering.

Skolen har samarbeidsavtaler med flere utdanningssteder for optikere i andre land: Pennsylvania College of Optometry (PCO) i USA, University of Manchester, Bradford University, City University i London, University of Cardiff og Glasgow Caledonian University.

Jobbmuligheter 
Jobbmulighetene for optikere er gode. De fleste arbeider i privat praksis i optikerforretninger, hvor synsundersøkelser utgjør en stor del av de daglige arbeidsoppgavene.  Optikere jobber også i det offentlige på hjelpemiddelsentraler og på sykehus.

Butikkjeder 
Disse kjedene har butikker på mange steder i Norge:
 C-Optikk
 Brilleland
 Synsam
 Interoptik
 Specsavers Optikk
 Krogh Optikk
 Alliance Optikk
 Eye factory

Referanser

Eksterne lenker  
 Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av optiker

 
Optikk
Helsepersonell

de:Optiker
Viljandi

Viljandi (historisk tysk navn: Fellin) er en by og kommune i Viljandi fylke i det sørlige Estland. Det er landets sjette største by med drøyt 20 000 innbyggere. Den ligger 161 km fra Tallinn, 81 km fra Tartu og 97 km fra  Pärnu. 

I Viljandi ligger Viljandi kloster fra 1466, som er et tidligere fransiskansk munkekloster.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Estland
Estlands kommuner
Bosetninger første gang omtalt i 1154
Byer grunnlagt i 1283
Byer opphørt på 1600-tallet
Byer grunnlagt i 1783
Viljandi fylke
Gary Cooper

Gary Cooper (født Frank James Cooper; 7. mai 1901 i Helena i Montana, død 13. mai 1961 i Beverly Hills i California) var en amerikansk skuespiller.

I sin filmkarrière var Cooper nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle fem ganger. Han vant to, for rollen som sersjant Alvin C. York i den biografiske filmen Sersjant York (1941), og for rollen som sheriff Will Kane i westernfilmen Sheriffen (1952). Cooper fikk også en æres-Oscar i 1961. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1999 ble han kåret til tidenes 11. største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.

Liv og virke

Bakgrunn
Gary Coopers far var dommer i delstaten Montanas høyresterett. Cooper fikk sin grunnskoleutdannelse i England og studerte så ved en jordbruksskole i Montana. Etter avsluttede studier arbeidet han en kort periode som guide i Yellowstone nasjonalpark og tegnet også politiske humorserier i sin hjembys dagsavis, Independent. I 1924 begav han seg vestover i håp om å bli serietegner ved en eller annen avis Los Angeles, men fikk istedet arbeide som dørselger.

Skuespiller
I 1925 fikk han via venner småroller i westernfilmer. Coopers gjennombrudd kom alt neste år i Ørkenens paradis. Cooper var en av de store stjernene i Hollywoods gullalder og han var populær blant såvel det mannlige som det kvinnelige kinopublikum. Cooper personifiserte den sterke stille amerikaner, «en ordknapp handlingens mann». Han spilte mot Marlene Dietrich i filmen Marokko i 1930, og skulle det tiåret utvikle sin spesielle rollefigur som den ettertenksomme som alltid gjennomførte hva samvittigheten bød.

Da Coopers rollefigurer stod opp for rettferdighet og moral, var han ikke de mest tradisjonelle kjærlighetsscenenes mann. Men noen av filmene, og ikke minst Farvel til våpnene (1932, etter Hemingways roman) ble omtalt for ømhet - og der vises Cooper og Helen Hayes faktisk med ett av de senere klassiske filmkyssene. I en senere filmatisering av en Hemingwayroman - Klokkene ringer for deg - spilte han mot Ingrid Bergman (1943). Han sa at han ville se hennes hjemland og kom minst to ganger til Stockholm - siste gangen i april 1955.

Cooper medvirket til å begynne med i romantikk- og eventyrfilmer, men er mest knyttet til westernsjangeren, der han blant annet spilte mot Grace Kelly i Sheriffen (1952). Cooper mottokk i løpet av sin karriere tre Oscarstatuetter, hvorav den tredje var en ærespris. Den oscarsutdelingen fant sted i april 1961 og hans gode venn James Stewart tok imot prisen på Coopers vegne, ettersom Cooper da var uhelbredelig kreftsyk. Gary Cooper døde en måned senere.

Privatliv 
I begynnelsen av karrieren var Gary Cooper meget omtalt for sine kjærighetssaffærer med blant andre Clara Bow og Lupe Velez, men i 1933 giftet han seg med sosietetsdamen Veronica Balfe (som hadde hatt en kort filmkarriere under navnet Sandra Shaw) og de forble gift til Coopers død.

Filmografi (utvalg)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Oscar-vinnere (hovedrolle)
Hollywood Walk of Fame
Personer fra USA av engelsk opphav
Personer fra Lewis and Clark County i Montana
Personer fra Gallatin County i Montana
Korsvoll (Oslo)

Korsvoll er et boligstrøk i Oslo, med villa- og rekkehusbebyggelse.

Beliggenhet
Det grenser til Kringsjå i nordvest, Nordmarka i nord, Brekke i øst, Nydalen i sørøst, Tåsen i sør, og Nordberg i vest.

Grunnet nærhet til Nordmarka er Korsvoll et populært strøk for barnefamilier. Korsvoll barneskole ligger faktisk på Nordberg, men rett ved Korsvoll. De fleste som går på Korsvoll barneskole begynner på Nordberg og Engebråten ungdomsskole.

Idrettslaget

Korsvoll har et aktivt idrettsmiljø med fotball som den største aktiviteten. 6.september 2003 var det offisiell åpning av kunstgressbanen på Korsvoll. Herrelaget i fotball rykket opp i 2. divisjon i 2005-sesongen og forsvarte plassen med en god 8.-plass i 2006-sesongen etter en særdeles sterk høstsesong. Sesongen 2007 og 2008 endte med 9.-plass.  Korsvoll IL  har nå fremmet forslag om å bygge en idrettshall på Korsvollbanen.

Eksterne lenker 
 Korsvoll skole (1.–7. klasse)
 Historisk turtips på Korsvoll

Strøk i Oslo
Bydel Nordre Aker