alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Marinaleda

Marinaleda er en kommune i den spanske provinsen Andalucía i Spania. Den er selverklært sosialdemokratisk, men blir av mange regnet som kommunistisk på grunn av sin kollektive økonomi.

Politikk 
Byen har i over tretti år hatt Juan Manuel Sanchez fra Izquierda Unida (Forent venstre) som sin borgermester. Bystyret består av elleve medlemmer, ni fra Izquierda Unida og to fra PSOE.

Gatenavn 
Etter Franco-tiden har de døpt om mange gatenavn og plasser til heder av sosialistiske helter som for eksempel Che Guevara og Salvador Allende. Eksempler er Calle de Erneste Che Guevara og Plaza de Salvador Allende.

Øvrig 
Landsbyen er å regne som et kollektiv, og arbeidsledigheten er svært lav sammenligna med resten av Spania. Man kan leie et hus meget billig, og man kan bygge det selv. Dette huset skal inkludere tre soverom, og 100m² hage, til eventuell utbygging. Det er ikke tillat å selge disse husene, da de mener dette fører til uønsket profitt. Arbeidet i landsbyen deles opp i grupper hvor noen jobber på markene, og noen i fabrikken, alt etter tur. Det er også verdt å merke seg at alle innbyggere som jobber for byen tjener likt.

Eksterne lenker 
 

Kommuner i Andalucía
Sevilla (provins)
Classica et mediaevalia

Classica et Mediaevalia er et dansk vitenskaplig tidsskrift, som beskjeftiger seg med antikkens og middelalderens historie, språk og litteratur samt den klassiske tradisjons betydning som en del av den europeiske kulturarv. Tidsskriftet kom ut første gang i 1938 og det siste bindet er årgang 63, 2012. Classica et Mediaevalia trykker artikler på engelsk, tysk og fransk, og cirka 1/4 av forfatterne er dansker. Det utgis av Museum Tusculanums Forlag med tilskudd fra Forskningsrådet for kultur og kommunikation under Det Frie Forskningsråd. Inntil 2006 var undertittelen Revue danoise de philologie et d'histoire, men siden 2007 bærer tidsskriftet den engelske undertittel Danish journal of philology and history.

Den nåværende redaktøren er George Hinge, Aarhus Universitet. De tidligere redaktører omfatter blant andre William Norvin, Franz Blatt, Otto Steen Due, Ole Thomsen og Tønnes Bekker-Nielsen.

Eksterne lenker 
 

Danske tidsskrifter
Tidsskrifter om historie
Litteraturtidsskrifter
Publikasjoner etablert i 1938
1938 i Danmark
Svingelslekta

{{Taksoboks
| navn = Svingel
| bilde = Illustration Festuca ovina0.jpg 
| bildestørrelse = 260px
| bildetekst = Illustrasjon av sauesvingel
| vitenskapsnavn = Festuca' 
| autor = L.
| autorår = 
| synonymer = 
| norsknavn = Svingel
| overgrupper = PoaceaePoalesenfrøbladete planterblomsterplanterkarplanter
| alder = 
| status = 
| rødlistestatus = 
| rødlistereferanser = 
| rødlistestatusno = 
| rødlistereferanseno = 
| utdødd = 
}}
 

Svingel (Festuca) er en slekt i gressfamilien. Plantene i slekten er flerårige gress med flerblomstrende småaks. De har spisse agner (dekkblad) som er runde nederst og litt spissere øverst. Ytteragnene er mye kortere enn småakset. Agner har vanligvis spiss brodd. Slekten har en kosmopolitisk utbredelse med over 200 arter. I Norge vokser åtte arter.

 Arter i Norge 
 Rødsvingel (F. rubra)
 Sauesvingel (F. ovina)
 Geitesvingel (F. vivipara)
 Stivsvingel (F. trachyphylla)
 Kjempesvingel (F. gigantea)
 Strandsvingel (F. arundinacea)
 Skogsvingel (F. altissima)

 Kilder 
 Johannes Lid: Norsk-svensk-finsk flora''. Det Norske Samlaget, 1985.

Eksterne lenker 
 

Norges flora
Gressfamilien
Ingvild Solstad-Nøis

Ingvild Eugenie Solstad-Nøis (født 19. november 1973 i Tromsø) er en norsk forfatter.

Hun har studert på forfatterstudiet i Tromsø, og debuterte som forfatter i 2011 med romanen Jeg trodde det skulle bli fint å komme hit. Hennes andre roman Rolig sone kom ut i 2013. Ingvild Solstad-Nøis er representert i antologiene Trykk fra 2009 og Dette er ikke veien hjem fra 2010.

Ingvild Solstad-Nøis skriver om nære relasjoner i sitt forfatterskap. Tom Egil Hverven skriver at «En selvopptatt, upålitelig jeg-forteller fører ordet i begge de to første romanene til Ingvild Solstad-Nøis».

Bibliografi 
 Jeg trodde det skulle bli fint å komme hit, roman, Oktober (2011)
 Rolig sone, roman, Oktober (2013)
 Eid, roman, Oktober (2019)

Referanser

Kilder
Presentasjon av Ingvild Solstad-Nøis i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker 
 Forfatterpresentasjon , Oktober forlag

Norske forfattere
Norske romanforfattere
Personer fra Tromsø kommune
Adam Taggart

Adam Jake Taggart (født 2. juni 1993 i Perth) er en australsk fotballspiller. Taggart, som er spiss, spiller for den skotske klubben Dundee United på utlån fra den engelske klubben Fulham FC. Taggart har også spilt flere landskamper for Australia.

Klubbkarriere

Perth Glory 
Taggart gjorde sin debut som seniorspiller 18. desember 2010, da Perth Glory spilte 1-1 mot Brisbane Roar. Den 6. februar 2011, i sin første kamp som seniorspiller fra start, scoret Taggart sitt første mål i A-League, da Perth Glory møtte Gold Coast United.

Newcastle Jets 
Taggart signerte en kontrakt med A-League-klubben Newcastle Jets 2. mars 2012. For sin nye klubb scoret Taggart hat-trick da laget møtte Melbourne City, hvorav alle målene ble scoret fra utenfor feltet. I 2014 ble Taggart andre spiller for klubben (etter Joel Griffiths i 2008) som har mottatt en golden boot i A-League («gullstøvel») med 16 scoringer.

Fulham 
Den 24. juni 2014 meldte han overgang fra Newcastle Jets til den engelske klubben Fulham FC, hvor han skrev under på en treårskontrakt. Den 1. september 2015 ble Taggart lånt ut fra Fulham til den skotske klubben Dundee United FC til januar 2016.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  «Adam Taggart», landslagsprofil på Australias fotballforbunds hjemmeside 

Australske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for Newcastle Jets FC
Fotballspillere for Perth Glory FC
Fotballspillere for Fulham FC
Fotballspillere for Dundee United FC
Personer fra Perth
Fødsler i 1993
Grad av utnytting

Grad av utnytting er innen kommunal planlegging og regulering et mål på hvor mye det kan tillates bygd på et område. Med hjemmel i plan- og bygningsloven kan kommunene blant annet på denne måten styre arealbruken gjennom ulike typer planvedtak.

Tidligere brukte en gjerne begrepet utnyttingsgrad (u-grad), som grovt sett var definert som forholdet mellom byggets (eller byggenes) golvflate og tomtas areal. Om det på ei tomt på 1000 kvadratmeter står et en-etasjes bygg på 200 kvadratmeter, blir graden 200/1000 = 0,2. Er bygget på to etasjer a 200 kvadratmeter, blir graden 400/1000 = 0,4.  

Reglene for beregning av grad av utnytting finnes nå i byggteknisk forskrift (TEK 10) § 5. Graden kan fastsettes for den enkelte tomt i et planområde eller for området samla. Kommunen kan velge mellom å oppgi graden i absolutte tall (antall kvadratmeter) eller i prosent av tomtearealet. For begge typer kan en velge å forholde seg til «bebygd areal» eller «bruksareal», og forskriften angir hvordan disse beregnes. Det er verdt å merke seg at nødvendig parkeringsareal skal inkluderes i både bebygd areal og bruksareal. Parallelt med bestemmelser om grad av utnytting gis det gjerne også regler om maksimal høyde på bebyggelsen.

Lovverket har gjennom tidene hatt ulike definisjoner og beregningsmåter for utnyttingsgrad. For å fastslå lovlig byggstørrelse må en benytte reglene som gjaldt da reguleringsplanen blei vedtatt.

Se også 
 Arealberegning av bygninger

Referanser

Eksterne lenker 
 Hva er utnyttelsesgrad? - Romly
 Grad av utnytting. Beregnings- og måleregler, utgitt av Kommunal- og moderniseringsdepartementet 2014.

Byplanlegging
Grunneiendom
André Almeida

André Gomes Magalhães de Almeida (født 10. september 1990) er en portugisisk fotballspiller som spiller for den portugisiske klubben SL Benfica.

Han begynte sin profesjonelle karriere for Beleneses, før han gikk til Benfica i 2011.

Meritter 
Med Benfica:
 Primeira Liga: 2013-14
 Taça de Portugal: 2013-14
 Taça de Liga: 2011-12, 2013-14

Referanser

Eksterne lenker 
 

‎

Portugisiske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for CF Os Belenenses
Fotballspillere for SL Benfica
Fotballspillere for UD Leiria
Fødsler i 1990
John G. Mattesons vei (Oslo)

John G. Mattesons vei (3-13, 4) er en vei på Ulsrud i bydel Østensjø i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Østmarkveien og ender i en snuplass foran den lokale adventkirken.

Veien fikk navn i 1982 etter den dansk-amerikanske forkynneren John Gottlieb Matteson (1835–1896), som bidro til stiftelsen av adventistisamfunnet i Norge, og det står altså en adventkirke i nr. 11. I nr. 13 er Østmarka skole, som menigheten driver.

Referanser

Kilder

Eksterne lenker
 

Veier i Oslo
Veier i bydel Østensjø
Mormor

Mormor er navn på ei kvinne som er mor til ens egen eller andres mor. Ei mormor er en av fire besteforeldre.

Ordet kommer fra norrønt móðurmóðir. På 1700-tallet fikk ordet sterk konkurranse fra ordet bestemor (Bedstemoder), som, i likhet med «godmor», kan bety både farmor og mormor. En undersøkelse fra 2005 viste at de spesifikke slektsskapsorda farmor og mormor fortsatt oftere blir mer brukt enn de mer generelle, spesielt i bymål.

Kjente mormødre 
 Anna av Jerusalem (Sankt Anna), mormor til Jesus ifølge kristne tradisjoner
 Mormor i Mormor og de åtte ungene, en serie barnebøker av Anne-Cath. Vestly som også har blitt filmatisert

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Oppslagsordet «mormor» i Svenska akademins ordbok (historisk bruk på svensk)
 

Familie
Anitsjkovpalasset

Anitsjkovpalasset () er et tidligere keiserlig palass i St. Petersburg, med front mot elven Fontanka, ved Nevskij Prospekt og Anitsjkovbroen, som det har fått sitt navn etter.

Palasset ble bygd på midten av 1700-tallet for keiserinne Elisabeth av Russlands regning. Det stod ferdig i 1754. Det ble gitt av henne til favoritten Aleksander Razumovskij. Senere ble det tilbakeført til kronen, og så ble det gitt av Katarina den store til Grigorij Potemkin. 

På 1800-tallet ble det framfor alt kjent i den senere halvdelen, da det ble bebodd av tsar Aleksander III og hans familie, som etter det som ble sagt foretrakk Anitsjkovpalasset fremfor det enorme Vinterpalasset. Hans enke, Maria Fjodorovna, bebodde palasset frem til 1917. 

Etter oktoberrevolusjonen ble Anitsjkovpalasset nasjonalisert og omdannet til St. Petersburgs bymuseum. I 1934 ble det ble omgjort til Ungpionerenes palass, huset palasset over hundre skolefritidsklubber for mer enn 10 000 barn.

I 1990 ble det omgjort til Palass for den ungdommelige kreativitet. Det har fremdeles mange ungdomsaktiviteter og huser også en skole.

Litteratur 
 V.I. Axelrod, L.P. Bulankova: Anitsjkov dvorets – legendy i byli. Sankt Petersburg, 1996.
 B.M. Kirikov, L.A. Kirikova, O.V. Petrova: Nevskij Prospekt. Dom za domom. Centrpoligraf, St. Petersburg / Moskva, 3. opplag 2009, ISBN 978-5-9524-4205-4
 A.G. Mitrofanov: Progulki po Sankt-Peterburgu. Nevskij Prospekt. Moskva 2010, ISBN 978-5-93136-125-3

Eksterne lenker 
 
 Anitsjkovpalasset i St. Petersburgs-encyklopedien

Palasser i Russland
Byggverk i St. Petersburg
Leningrad oblast
Byggverk fullført i 1754
Linn Søvig

Linn Søvig (født 4. mai 1976) er en norsk medieviter, styremedlem i Spillmakerlauget og var prosjektleder for Norsk kompetansesenter for spillutvikling frem til 2015. I 2013 mottok hun ordensgraden Ridder av det gyldne horn for sin innsats for det norske spillmiljøet, fra Hyperion. 

Søvig var en av de fire oppstartere av bloggen Spillpikene.no, som blant annet mottok støtte fra Fritt Ord i 2010. Hun har også vært en drivkraft i spillutviklerkonferansen «Konsoll» i Bergen, og "Girl Geek Dinners Bergen". Hun jobber som markedssjef i spillfirmaet Henchman & Goon og har tidligere jobbet med Snow Cannon Games.

I 2014 ble Linn Søvig nominert til Årets Girl Geek.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Linn Søvig - hjemmeside
 Linn Søvig på MobyGames

Medievitere
Canon de 155 mm GPF

Canon de 155 mm Grande Puissance Filloux (GPF) mle.1917 var en 155 mm kanon brukt av den franske hæren i første halvdel av 1900-tallet.

Historie 

Oberst Louis Jean-François Filloux designet kanonen i løpet av første verdenskrig for å tilfredsstille det franske behovet for moderne tungt artilleri, og den ble den vanligste tunge feltartillerikanonen i den franske hæren fra 1917 og frem til den andre verdenskrig. Den erstattet Canon de 155 mm L (de Bange) som frem til da var hovedskytset for det franske tunge artilleriet.

Den ble også produsert i USA fra 1917, etter at USA byttet til artilleri basert på franske standarder og med metriske enheter. Den ble, under betegnelsene 155 mm Gun M1917 og M1918, den primære tunge feltartillerikanonen i den amerikanske hæren og det amerikanske marinekorpset. Fra 1942 ble den gradvis byttet ut med den nyere kanonen 155 mm M1A1 «Long Tom». I 1942 ble kanonen også brukt av andre allierte styrker i Det fjerne østen, slik som av filippinske feltartillerienheter og av amerikanske kystartillerienheter. En del av skytsene ble posisjonert i statiske stillinger. Noen skyts ble også montert på kjøretøy, slik som M12 Gun Motor Carriage som var i bruk mot slutten av andre verdenskrig.

Under andre verdenskrig ble amerikanske skyts hentet ut fra lager og benyttet til kystforsvar både i USA og i andre allierte land, slik som i Australia. Disse ble typisk stilt opp i en type åpne skytestillinger i betong, kalt «Panama-stillinger». Disse skytestillingene ble utviklet av den amerikanske hæren på 1920-tallet i Panama.

I 1940 hadde Frankrike 450 slike kanoner, mange av dem ble erobret av Tyskland og brukt av dem resten av krigen. I tysk tjeneste hadde kanonen betegnelsen «15.5 cm K 418(f)» og ble brukt av både tunge feltartilleribataljoner og som kystartilleri. Disse kanonene var bl.a. utplassert i flere kystartillerifort som en del av Atlanterhavsveggen, både i åpne betongstillinger og i kasematter. Et batteri med seks slike kanoner var bakgrunnen til angrepet på Pointe du Hoc på D-dagen.

Galleri

Kilder 
 D-Day: The Greatest Invasion - A People's History Dan van der Vat, John S. D. Eisenhower, Bloomsbury Publishing Plc, ISBN 1-58234-314-4
 Gander, Terry and Chamberlain, Peter. Weapons of the Third Reich: An Encyclopedic Survey of All Small Arms, Artillery and Special Weapons of the German Land Forces 1939-1945. New York: Doubleday, 1979 ISBN 0-385-15090-3
 
 155-Millimeter Gun Materiel, Model of 1918 (Filloux). in "Handbook of artillery : including mobile, anti-aircraft and trench matériel (1920)" United States. Army. Ordnance Dept May 1920. Pages 229-245.  provided online by University of California and  www.archive.org

Eksterne lenker 
 
 Frederick Morse Cutler, The 55th artillery (C.A.C.) in the American expeditionary forces, France, 1918 (1920)
 List and pictures of WW1 surviving 155 mm GPF guns 

Artilleri fra første verdenskrig
Artilleri fra andre verdenskrig
Kanoner
155 mm artilleri
Sonja Mjøen

Sonja Mjøen (født 25. desember 1898, død 25. februar 1993) var en norsk skuespiller.

Hun var datter av tyskfødte Claire Grevérus Mjøen (1874–1963) og farmasøyt og eugeniker Jon Alfred Mjøen (1860–1939).  Faren hadde i hennes fødeår returnert fra sine doktorstudier i Leipzig og tatt over det private sanatoriet for tuberkuløse, Grefsen Folkesanatorium, som han drev frem til 1908. Hun ble døpt på Gjøvik gård der faren var fra. Hun var søster av blant andre skuespillerne Fridtjof Mjøen (1897–1967) og Jon Lennart Mjøen (1912–1997).  

Sin debut (ved teatret) hadde hun fått i 1924 på Trondhjems Nationale Scene som gikk inn i 1927, og hun gikk da til filmen som den stumme grossererens datter Edith i Madame besøker Oslo.  Hun spilte også i den danske filmen Veninden fra Paris. Etter en kort periode under Victor Bernau (1890–1939) ved Chat Noir der han var sjef frem til 1928, fikk hun fra 1929 arbeide under teatersjef Ingolf Schanche (1877–1954) ved  Det Nye Teater som nettopp var kommet i gang.  

I 1942 rømte hun med familien fra det tyskokkuperte Norge til Stockholm og drev inntektsbringende arbeid for Svenska Norgehjälpen. Efter den andre verdenskrig fikk hun tilsetting ved Centralteatret under Reidar Otto (1890–1959). Det var Mjøen som var fru Rønne i Vi gifter oss fra 1951, samme året som hun var i besetningen til den norske oppsetningen av den amerikanske forestillingen Alice i Eventyrland.  I Broder Gabrielsen fra 1966 var hun fru Lydersen. Hun var med i filmen Døden i gatene i 1970. 

Fra 1932 til 1946 var Mjøen gift med Axel Kielland (1907–1963) som var forfatter og journalist i Dagbladet. Med sin datter emigrerte hun til USA i 1953 og skrev reportasjer for Dagbladet frem til 1974 da hun returnerte til Norge.

Bokutgivelser

Referanser

Eksterne lenker 
  Sonja Mjøen i Scenewebarkivet

 

Norske skuespillere
Personer fra Oslo
Japans Grand Prix 2014

Japans Grand Prix 2014 (offisielt navn: 2014 Formula 1 Japanese Grand Prix) var et Formel 1-løp som ble arrangert 5. oktober 2014 på Suzuka Circuit i Japan. Det var den femtende runden av Formel 1-sesongen 2014. Løpet ble vunnet av Lewis Hamilton i Mercedes, foran sin teamkollega Nico Rosberg på andre, mens Red Bulls Sebastian Vettel tok tredjeplass. Det ble bare kjørt 44 av de planlagte 53 rundene, da løpet ble stoppet etter en ulykke hvor Jules Bianchi pådro seg en alvorlig hodeskade etter at han under kraftig regnvær mistet kontroll over bilen og kolliderte med en krantruck som var i ferd med å fjerne Adrian Sutils Sauber som hadde krasjet tidligere. Han døde av skadene 17. juli 2015, og dette var første gang siden Ayrton Sennas dødsfall under San Marinos Grand Prix i 1994 at en fører omkom som følge av skader pådratt under et Formel 1-løp.

Klassifisering

Kvalifisering

Løpet 

Noter til tabellene:
  - Pastor Maldonado og Jean-Éric Vergne ble begge ilagt en gridstraff på ti plasser for å ha overskredet sin kvote på fem motorkomponenter for sesongen.
  - Pastor Maldonado fikk 20 sekunder lagt til sin løpstid for å ha kjørt for fort i pit lane.

Stillingen i mesterskapene etter løpet 

Førermesterskapet

Konstruktørmesterskapet

Referanser

Eksterne lenker 
 

Formel 1-sesongen 2014
Japans Grand Prix
Grand Prix
Ghasem Haddadifar

Ghasem Haddadifar (født 12. juli 1983) er en iransk profesjonell fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Zob Ahan Isfahan. Han spiller som midtbanespiller, og er også en del av . Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Sanat Naft Abadan og Tractor Sazi fra Iran. 

Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for Zob Ahan Isfahan FC
Fotballspillere for Sanat Naft Abadan FC
Fotballspillere for Tractor Sazi FC
Fødsler i 1983
Personer fra Teheran
Alireza Haghighi

Alireza Haghighi ( født 2. mai 1988) er en iransk fotballspiller som spiller for den iranske klubben Nassaji Mazandaran. Han spiller som målvakt, og var en del av  fra 2012 til 2018.

Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for FK Rubin Kazan
Fotballspillere for Persepolis FC
Fotballspillere for SC Covilhã
Fotballspillere for CS Marítimo
Fødsler i 1988
Hossein Mahini

Hossein Mahini (født 16. september 1986) er en iransk profesjonell fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Persepolis. Han spiller i forsvar, og er også en del av . Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Zob Ahan Isfahan og Esteghlal Ahvaz fra Iran. 

Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for Persepolis FC
Fotballspillere for Zob Ahan Isfahan FC
Fotballspillere for Esteghlal Ahvaz FC
Fotballspillere for Iranjavan FC
Fødsler i 1986
Pejman Montazeri

Pejman Montazeri (født 6. september 1983) er en iransk fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Esteghlal FC. Han spiller i forsvar, og er også en del av . Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Foolad og Esteghlal fra Iran.

Landslaget
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Spillere i Fotball-VM 2018
Fotballspillere for Esteghlal FC
Fotballspillere for Foolad FC
Fotballspillere for Umm Salal SC
Fødsler i 1983
Reza Ghoochannejhad

Reza Ghoochannejhad Nournia (født 20. september 1987) er en nederlandsk-iransk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs. Han er også en del av . 

Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Standard Liège og Sint-Truidense fra Belgia.

Landslaget
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Spillere i Fotball-VM 2018
Fotballspillere for SC Heerenveen
Fotballspillere for Go Ahead Eagles
Fotballspillere for FC Emmen
Fotballspillere for SC Cambuur
Fotballspillere for K. Sint-Truidense V.V.
Fotballspillere for Standard Liège
Fotballspillere for Charlton Athletic FC
Fotballspillere for Kuwait SC
Fotballspillere for Al-Wakrah SC
Fotballspillere for APOEL
Fotballspillere for Sydney FC
Fotballspillere for FC Zwolle
Fødsler i 1987
Ahmad Alenemeh

Ahmad Alenemeh (født 20. oktober 1982) er en iransk profesjonell fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Naft Tehran. Han spiller i forsvar, og er også en del av .

Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Tractor Sazi og Sepahan Isfahan fra Iran. 

Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for Naft Tehran FC
Fotballspillere for Tractor Sazi FC
Fotballspillere for Shahin Bushehr FC
Fotballspillere for Sepahan Isfahan FC
Fotballspillere for Foolad FC
Fotballspillere for Esteghlal Ahvaz FC
Fotballspillere for Niroo Zamini FC
Fødsler i 1982
Bakhtiar Rahmani

Bakhtiar Rahmani (født 23. september 1991) er en iransk profesjonell fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Foolad. Han spiller som midtbanespiller, og er også en del av .Iran. 

Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for Foolad FC
Hashem Beikzadeh

Hashem Beikzadeh (født 22. januar 1984) er en iransk profesjonell fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Esteghlal. Han er 189 cm høy. Han spiller i forsvar, og er også en del av . Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Fajr Sepasi og Sepahan Isfahan fra Iran. 

Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 2014
Fotballspillere for Esteghlal FC
Fotballspillere for Sepahan Isfahan FC
Fotballspillere for Fajr Sepasi FC
Fødsler i 1984