alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Fylkesvei 3624

Fylkesvei 3624 går mellom Frivoll og Øygardsdalen i Grimstad kommune. Veien er 1,5 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 48 (Aust-Agder).

Kommuner og knutepunkter 

  Frivoll → 
  Øygardsdalen

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Agder
Veier i Grimstad
Fylkesvei 3482

Fylkesvei 3482 går mellom Holt kirke og Goderstad i Tvedestrand kommune.

Korsenveien og Holtskleiva var del av Vestlandske_hovedvei.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 111 (Aust-Agder).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 

Fylkesveier i Agder
Veier i Tvedestrand
Folketellingen 1801

Folketellingen 1801 var den første nominelle folketellingen i Norge. Den ble avholdt 1. februar 1801 og opplyser om navn, alder, ekteskapelig status, posisjon i husholdet og yrke. Personene er fordelt på deres respektive bosteder.

Ut fra folketellingen 1801 regner man folketallet i Norge ved tellingstidspunktet til 883 487 mennesker. Av disse bodde 8,8 % i byene. Den forrige folketellingen var Folketellingen 1769. Den gang ble folketallet oppgitt til cirka 724 000 personer.

Registreringen

Det ble benyttet ferdigtrykkede skjemaer i føringen av tellingen. Dermed ble det en nokså ensartet føring for hele landet. Skjemaet har rubrikker for gårds- og gatenavn, personenes navn og posisjon i husstanden og i familien, alder, ekteskapelig status og yrke. 

Registreringen av den enkelte person skjedde der han eller hun hadde fast bopæl, og ikke der personen tilfeldigvis befant seg på telledagen. Dermed er også sjøfolk og folk på reisefot tatt med på stedet hvor de var hjemmehørende.

Alder ble i tellingen oppgitt ut fra førstkommende fødselsdag. Dermed vil en person som nettopp hadde fylt 20 år stå oppført som 21 år gammel. Det er også grunn til å tro at mange av aldersangivelsene er unøyaktige. 

Befolkningen ble delt inn i husstander, dvs de som bodde sammen. En husstand vil inneholde både personer som er i nær familie, andre slektninger, tjenestefolk og leieboere.

Mangler i folketellingen
Hele Holt prestegjeld med sognene Holt, Dypvåg og Flosta mangler i tellingen. Det samme gjør gårdene i Maridalen i Aker. Det er dessuten kjent at enkeltgårder her og der mangler.

Arkivtilhørighet og digital tilgjengelighet
Folketellingen 1801 inngår i arkivet «Rentekammeret inntil 1814, Realistisk ordnet avdeling» og oppbevares i Riksarkivet. Skjemaene er innbundet i til sammen 67 bind. Folketellingen 1801 er i sin helhet tilgjengelig i søkbar og skanna form i Digitalarkivet, og er en del av Norges dokumentarv, et register med de viktigste norske historiske dokumentene.

Se også
 Norges administrative inndelinger i 1801

Kilder
 Artikkelen er hentet fra lokahistoriewiki, drevet av Norsk lokalhistorisk institutt. Se diskusjonssiden for historikkdetaljer.

Eksterne lenker
 Søkeskjema for folketellingen 1801 i Digitalarkivet
 Geografisk inngang til folketellingen 1801 i søkbar og skanna form i Digitalarkivet
 Om folketellingen 1801 på Riksarkivets nettsider

Folketellinger i Norge
1801 i Norge
Norges dokumentarv
Fylkesvei 3366

Fylkesvei 3366 går mellom Dal og Gjerdemyra i Kragerø kommune. Veien er 5,2 km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 257 (Telemark).

Kommuner og knutepunkter

Endepunkt Dal

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Kragerø
Folketellingen 1865

Folketellingen 1865 ble gjennomført 31. desember 1865. Det var den andre nominative tellingen i landet, etter folketellingen 1801, hvilket vil si at alle navn ble skrevet ned. Mellom de to hadde det blitt holdt fem numeriske folketellinger.

Folketall

Man kom gjennom tellingen til at det bodde 1 701 756 i Norge på telledatoen.

Registreringen

Tellingen ble gjennomført på trykte skjemaer. Disse er samlet i spesiallister, fordelt på skolekretser på landet og eiendommer i byene. Opplysningene er så oppsummert på hovedlister, en for hver by, og på landet en for hver skolekrets. Ønsker man kun statistisk informasjon er hovedlistene tilstrekkelig, mens for den som ønsker personinformasjon kan hovedlistene brukes som et register for spesiallistene.

Hver gård på landet og hvert hus i byene ble ført for seg. Husmannsplassene ble konsekvent navngitt, noe som ikke var tilfelle i tidligere tellinger. Det er rubrikker for gårds- eller gatenavn, personenes navn, alder, ekteskapelig status, og yrke. Disse feltene hadde man også brukt i 1801, men denne gang kom det også til felter for fødested, trosbekjennelse og for fysisk eller psykisk funksjonshemning. Behovet for et felt for trosbekjennelse er et resultat av at dissenterloven hadde åpnet for trossamfunn utenfor Den norske kirke. 

Alder ble ført som alder ved førstkommende fødselsdag. En person som nettopp hadde fylt 20 ved tellingen ble dermed ført som 21 år gammel. Det er grunn til å tro at det er mange feil i aldersangivelsene.

Jordbrukstelling

Det ble som en del av folketellingen utført jordbrukstelling, slik at listene også inneholder opplysninger om husdyr og utsæd.

Arkivtilhørighet og digital tilgjengelighet
Folketellingen 1865 inngår i arkivet «Statistisk sentralbyrå, Sosioøkonomiske emner, Folketellinger, boliger og boforhold» og oppbevares i Riksarkivet. Folketellingen 1865 er i sin helhet tilgjengelig i søkbar og skanna form i Digitalarkivet.

Kilder
 Artikkelen er hentet fra lokahistoriewiki, drevet av Norsk lokalhistorisk institutt. Se diskusjonssiden for historikkdetaljer.

Eksterne lenker
 Søkeskjema for folketellingen 1865 i Digitalarkivet
 Geografisk inngang til folketellingen 1865 i søkbar og skanna form i Digitalarkivet

Folketellinger i Norge
1865 i Norge
Liste over kjente personer fra Melhus

Liste over kjente personer fra Melhus viser hvilke kjente personer som kommer fra Melhus kommune.

Kjente fra Snorres saga og norrøn tid 
Einar Tambarskjelve (ca. 980 - ca. 1050), bueskytter og stormann
Bergljot Håkonsdatter (før 990 - etter 1050), kona til Einar Tambarskjelve
Torleiv Spake (900-tallet), stormann fra norrøn gård
Lundesola, meget vakker kvinne fra sagaen
Tora på Rimol, kjent fra sagaen, hjalp Håkon Jarl

Politikere 
Martin Tranmæl (1879-1967), redaktør og politiker (Ap)
Per Borten (1913–2005), politiker (Sp), statsminister 1965-1971

Idrettsutøvere  
Magnar Estenstad (1925-2004), skiløper
Toralf Engan (f. 1936), skihopper
Magne Thomassen (f.1941), skøyteløper
Oddvar Brå (f. 1951), skiløper
Atle Kvålsvoll (f. 1962), syklist
Svein Enok Nørstebø (f. 1972), ishockeyspiller
Unni Lehn (f. 1977), fotballspiller
Jørgen Graabak (f. 1991), kombinertløper

Andre kjente 
Hans Flock (f. 1940), høyesterettsdommer
Glenn Grøtheim (f. 1959), bridgespiller og forfatter
Torstein Flakne (f. 1960), rockemusiker

 Kjente
Melhus
Folketellingen 1900

Folketellingen 1900 ble avholdt 3. desember 1900 i Norge, og landet hadde  personer som hjemmehørende folkemengde ved denne folketellingen. Hele befolkningen skulle registreres der hver enkelt oppholdt seg ved midnatt mellom 2. og 3. desember.

Folketellingen 1900 er fordelt til og oppbevares i statsarkivene, der den er ordnet i ulike arkiver. Folketellingen 1900 er i sin helhet tilgjengelig i søkbar form i Digitalarkivet. I tillegg er tellingen mikrofilmet, og på sikt planlegger Riksarkivet å gjøre tellingen tilgjengelig i Digitalarkivet også i skannet form.

I det videre følger befolkningsoversikt fordelt på landets byer, herredskommuner og amt i 1900. Den opprinnelige statistikken skiller mellom landdistrikt (herred) og byer, men er her slått sammen for hvert amt. Tildels avviker rekkefølgen på herreder innenfor hvert enkelt amt fra folketellingsrapporten, mens tidsriktige enhetsnavn er behold.

I. Smaalenenes Amt

II. Akershus Amt

III. Kristiania Amt

IV. Hedemarkens Amt

V. Kristians Amt

VI. Buskeruds Amt

VII. Jarlsberg og Larviks Amt

VIII. Bratsbergs Amt

IV. Nedenes Amt

X. Lister og Mandals Amt

XI. Stavanger Amt

XII. Søndre Bergenhus Amt

XIII. Bergen Amt

XIV. Nordre Bergenhus Amt

XV. Romsdals Amt

XVI. Søndre Trondhjems Amt

XVII. Nordre Trondhjems Amt

XVIII. Nordlands Amt

XIV. Tromsø Amt

XX. Finmarkens Amt

Folketallet i Norge 1900

Referanser

Eksterne lenker
 Søkeskjema for folketellingen 1900 i Digitalarkivet
 Geografisk inngang til folketellingen 1900 i søkbar (og skanna) form i Digitalarkivet
 SSB.no – Folketællingen i Kongeriget Norge

Folketellinger i Norge
Hendelser i 1900
Politikk i 1900
1900 i Norge
Geir Henning Hopland

Geir Henning Hopland (født 15. oktober 1970 i Bergen) er en norsk manusforfatter og regissør. Hopland har regissert og skrevet manus til «Hodejegerne» sammen med Rolf-Magne Golten Andersen. Tv-serien utspiller seg i tiden før Jo Nesbøs roman og skal ha premiere i 2022.

Hopland har vært konseptuerende regissør på Frikjent, regissert syv episoder av Lilyhammer og regissert Magnus, som vant «Årets beste skandinaviske komedie» under Seriedagene i 2019. Han har også regissert og skrevet manus til TV-serien Buzz Aldrin, hvor ble det av deg i alt mylderet?, etter en roman med samme tittel av Johan Harstad. Serien ble nominert til Gullruten ni ganger, deriblant for beste regi og manus. Hopland har også laget Advokaten, en Viaplay-originalserie, der konseptet er utviklet av Broen-skaper, Hans Rosenfeldt og forfatteren Jens Lapidus. 

Hopland startet sin karriere i Ung-redaksjonen i NRK og har vunnet flere priser ved internasjonale filmfestivaler, blant annet Beste nordiske kortfilm for Forfall i 2002 under Göteborg filmfestival. I 2007 kom DVD-samlingen Five Short Films and More Than 8 Music Videos. Samlingen inneholder det meste av Hoplands produksjoner siden 1995. I 2008 fikk Hopland i oppdrag fra Norsk Teknisk Museum å lage tre kortfilmer til klimautstillingen «Klima X».

Filmografi (utvalg) 
 2022: Hodejegerne (TV-serie)
2020: Blodtur (TV-serie)2019: Magnus (TV-serie)2017–2020: Advokaten (TV-serie)2016: Det tredje øyet 2 (TV-serie)
2015–2016: Frikjent (TV-serie)
2012–2014: Lilyhammer (TV-serie)
2011: Buzz Aldrin, hvor ble det av deg i alt mylderet? (TV-serie)
2005: Singelklubben'' (TV-serie)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Aftonbladet om ADVOKATEN
 VG om FRIKJENT
VG anmeldelse MAGNUS

Fødsler i 1970
Norske filmregissører
Norske TV-regissører
Personer fra Bergen kommune
Fylkesvei 3020

Fylkesvei 3020 går mellom Bommestad og Grønneberg i Larvik kommune.

Deler av veien, strekningen fra industriområdene og nordover til E18, egner seg ikke for lastebiler og vogntog. Dette er skiltet. Det er likevel enkelte hendelser der vogntog setter seg fast på denne veien.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 162 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Larvik
Melhushallen

Melhushallen er en idrettshall i Melhus. Hallen ble åpnet i 1988 og ligger på vestsiden av Gaula, i sentrum av Melhus. Nærmeste nabo er Melhus videregående og Bankhallen.

Melhushallen er et kommunalt bygg, og brukes i skoletiden av Gimse ungdomsskole og Melhus videregående skole. Ellers brukes hallen av Melhus Idrettslag, Gimse Idrettslag og Idrettslaget Leik. Melhus og Gimse sitt felles håndballag, Melhus/Gimse, bruker hallen som sin hjemmebane.

Referanser

Byggverk i Melhus
Idrettshaller i Norge
Etableringer i 1988
Sport i Melhus
Fylkesvei 3034

Fylkesvei 3034 går mellom Hedrum kirke og Ringdal i Larvik kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 204 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Larvik
Fylkesvei 3038

Fylkesvei 3038 går mellom Mørk og Skinnmo i Larvik kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 207 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Larvik
Fylkesvei 3158

Fylkesvei 3158 går mellom Tassebekk og Frydenberg i Sandefjord kommune. Veien er 4,4 km lang. Inntil 1. januar 2017 lå veien i Stokke kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 557 (Vestfold).

Kommuner og knutepunkter

Referanser

Eksterne lenker 
 Vegvesenets vegkart 
 

Fylkesveier i Vestfold og Telemark
Veier i Sandefjord
Mamonovo

Mamonovo (russisk: Мамоново, tysk: Heiligenbeil, polsk: Święta Siekierka eller Świętomiejsce, litauisk: Šventpilis) er en by i Kaliningrad oblast i Russland. Den ligger rundt 50 km sørvest for Kaliningrad.

Den tyske orden grunnla Heiligenstadt nær en gammelprøyssisk bosetning, og endret senere navnet til Heiligenbeil. Som en del av Kongeriket Preussen og senere Tyskland lå den under Østpreussen. 

Mot slutten av andre verdenskrig falt Heiligenbeil-lommen til Den røde armé etter kraftige kamper mellom januar og mars 1945. Byen ble fullstendig ødelagt i kampene. Etter krigen ble området annektert av Sovjetunionen og innlemmet i Kaliningrad oblast. Den tyske befolkningen ble utvist og erstattet med russere. Bynavnet ble endret til Mamonovo, etter den sovjetiske kommandanten Nikolai Mamonov som ble drept ved Pultusk 26. oktober 1944.

Demografi 
Befolkningsutvikling:
{| class="wikitable"
|-
! År || Folketall || Kilde
|-
| 1959 || align=right | 5 459 || Folketelling 1959
|-
| 1970 || align=right | 7 275 || Folketelling 1970
|-
| 1979 || align=right | 8 001 || Folketelling 1979
|-
| 1989 || align=right | 7 816 || Folketelling 1989
|-
| 2002 || align=right | 7 393 || Folketelling 2002
|-
| 2010 || align=right | 7 761 || Folketelling 2010
|}

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Kaliningrad oblast
Etableringer i 1301
Bosetninger etablert i 1300-årene
1301 i Europa
Kongsfjord

Kongsfjord er et lite fiskevær som ligger i Berlevåg kommune i Finnmark. En av de viktigste næringene fiskeværet har er sjølaksfiske. Kongsfjord er også et knutepunkt mellom Berlevåg og Båtsfjord på fylkesvei 890.

Geografi 
Fiskeværet ligger med Berlevåg i vest og Båtsfjord i øst. I øst ligger Kongsfjorden. I vest ligger Raggonjargga og litt lenger sørvest Rákkočearru. I området finner man i dag flere fuglefjell.

Demografi 
Grunnkretsen Kongsfjord hadde 32 fastboende pr. 1. januar 2017.

Tilstand i dag 

Postnummeret var 9982 Kongsfjord. I dag er både postkontor og butikk nedlagt.

Kongsfjord skole ble stengt i 2004 på grunn av få skoleelever. I dag drar disse elevene til Berlevåg (ca. 3 mil unna) for å få utdanning.

Kongsfjord har fremdeles et fiskebruk i aktivitet. Kongsfjord har i dag en liten café, et gjestehus og et bedehus.

Historie 

Kongsfjord var et av få steder som ikke ble brent eller bombet under andre verdenskrig. På grunn av dette har fiskeværet flere bygninger bevart fra tiden før 1940. Under andre verdenskrig ble det anlagt et tysk kystbatteri på Veidenes. Batteriet, Heeres Küsten Batterie Kongsfjord 4/448, ble oppsatt med fem 15,5 cm kanoner med skuddvidde 17 000 m, i desember 1941. 

I 1946 ble det åpnet et kraftverk i Kongsfjordelva ved Store Buevatnet som er regulert som magasin.

Nedgangstidene kom på midten av 1980-tallet da fiskeværet ble rammet av fraflyttning.

I senere tid har privatpersoner begynt å kjøpe feriehus i Kongsfjord-området.

Senere åpnet det en café i fiskeværet og senere ble det en turistattraksjon med fugletitting og andre naturopplevelser.

Referanser 

Fiskevær i Troms og Finnmark
Bosetninger i Berlevåg
Kokkelandslaget

Kokkelandslaget har flere forskjellige betydninger:

 Norges kokkelandslag – kokker som representerer Norge i konkurranser internasjonalt
 Kokkelandslaget (supporterklubb) – fotballklubben Levanger FKs supportere
Grønlia (Holmen)

Grønlia, også kjent som Grønnlia og Syverstadbråten, er et skogsområde på 280 dekar på Nesbru og Hofstad i Asker, mellom Holmen og Syverstad. Tidlig på 1900-tallet besto det meste av Nesbru av skog og jorder. Etter hvert ble området bebygget av boliger og veier. I dag er Grønlia det største og viktigste gjenværende skogområdet på Nesbru.

Naturverdier 
Området består av mye kalkfuruskog. Enkelte steder finner en også løvskog med stor artsrikdom. Midt i skogen i Grønlia ligger Syverstaddammene, som er to menneskelagde dammer som utgjør omtrent 1/12 av Grønliaområdet. Dammene ble laget for å produsere og selge is. Dammene inneholder bestander av salamander.

Friluftsliv 
Området er mye nyttet til rekreasjon, turer, trim og andre utendørsaktiviteter, og har også en lysløype. Skogen er godt egnet for sopp- og bærplukking om høsten. Det er plassert flere benker i skogen og det finnes flere stier utenom lysløypene. Om vinteren pleier det å bli kjørt skiløyper i lysløypen. Like nord for Grønlia ligger Holmen idrettspark. Denne strekker seg delvis inn på friområdet, med blant annet to hoppbakker og flere klatrestativer. I dag er hoppbakkene ute av drift, og planlagt fjernet.

Referanser 

Åser i Asker
Ninian

Sankt Ninian (også omtalt som Nynia, Ringan og Trinnean; født ca. 360, død 432) er den tidligste kjente biskop som har besøkt Skottland. Hverken hans fødested eller fødselsdato, heller ikke hans tidligste liv, er kjent med sikkerhet.

Tradisjonens fortelling 
Ninian er først nevnt av Beda den ærverdige i dennes Historia ecclesiastica gentis Anglorum («Anglerfolkets kirkelige historie»). Bedes kommentar er begrenset til to setninger. Også datert til 700-tallet er en kilde kjent som «Biskop Nynias mirakler».

Tradisjonens fortelling vil ha det til at Ninian ble født i det brytonisktalende Cumbria, men reiste til Roma som ung mann for å studere kristendom. Der ble han gjort til biskop og gitt oppgaven å konvertere pikterne av pave Siricius (død 399).

Tradisjonen, først nevnt av Bede, vil ha det til at rundt år 397 satte han opp sitt hovedkvarter i Whithorn i sørvestlige Skottland. Herfra begynte han sitt arbeid blant folket i og rundt kongedømmet Strathclyde. Senere tok han reise nordover langs østkysten for å spre kristendommen blant de sørlige piktere, antagelig folket rundt Firth of Forth. Lokal tradisjon, til dels støttet av stedsnavn, vil ha det til at han reiste så langt nord som til Shetland, hvilket sannsynligvis er en overdrivelse. Han skal ha undervist mange misjonærer, blant dem, ble det sagt, også den mann som senere konverterte den store helgenen sankt Columba av Iona.

Arkeologiske bevis har ikke motsagt denne versjonen av Ninians liv. Spor etter en gammel kristen gravlund har blitt avdekket ved Whithorn under middelalderkirken.

I 2001 har forskeren Thomas Clancy ved Universitetet i Glasgow argumentert for sankt Ninian faktisk er den samme mannen som er kjent på gammelirsk som sankt Finnian (og antagelig på brytonisk som *Uinniau) som likeledes var en mentor av sankt Columba. Formen «Ninian» er grunnet en feilstaving fra 700-tallet. En del forskere har akseptert at dette kan være en mulighet.

Steder i Skottland og andre stede er forbundet med sankt Ninian eller navngitt etter ham. Mange av disse er listet ved nettstedet Whithorn Trust:

 North Ronaldsay, mulig navngitt etter ham.
 Sanda Island, i henhold til legenden var han gravlagt her.
 St. Ninians, Stirling, Skottland
 Ninekirks, Brougham, Cumbria, England.
 St Trinnean's School i Edinburgh, Skottland

Se også 
 Finnian av Moville

Referanser

Eksterne lenker 
 Whithorn

Skotske helgener
Fødsler på 300-tallet
Dødsfall i 432
Luhansk

Luhansk (ukrainsk: Луга́нськ; russisk: Луга́нск – Lugansk) er en by i det østlige Ukraina. Byen har 445 900 innbyggere (2004), og er administrasjonssentrum i Luhansk oblast.

Historikk

Utviklingen som industrisamfunn 
Byens historie går tilbake til 1795, da den britiske forretningsmannen Charles Gascoigne bygget en fabrikk her. Industri er fortsatt hovednæringsveien i byen. Luhansk fikk bystatus i 1882, og ble i sovjettiden utbygd til et industrisentrum.

1935–1958 og 1970–1990: Vorosjilovgradd 
I periodene 1935 til 1958 og 1970 til 1990 het byen Vorosjilovgrad, oppkalt etter kommunistlederen Kliment Vorosjilov.

Fra 2014 del av «Folkerepublikken Lugansk» 
Fra 2014 har Luhansk oblast vært en utbryterrepublikk kontrollert av den selvproklamerte Folkerepublikken Lugansk, som ikke er internasjonalt anerkjent. Delelinjen går midt gjennom de to regionene med byene Donetsk og Luhansk på opprørernes side av linjen, mens blant annet Kramatorsk og Mariupol er kontrollert av ukrainske myndigheter (per februar 2022). Folkerepublikken Donetsk og Folkerepublikken Lugansk ble erklært i 2014. Utbryteren har vært støttet av Russland og kontakten med øvrige Ukraina er stengt av en frontlinje. Russiske myndigheter anså til februar 2022 disse to områdene som del av Ukraina. Viktor Janukovitsj, som ble avsatt i 2014, er fra Donetsk-området. Presidenten i Russland, Vladimir Putin, anerkjente 21. februar 2022 den selverklærte republikken og kunngjorde at Russland ville sende «fredsbevarende styrker» inn i området.

Idrett 
Fotballklubben Zorja Luhansk holder til i byen, og spiller i den ukrainske toppdivisjonen. Luhansk er også hjembyen til Serhij Bubka, tidligere verdensrekordholderen i stavsprang.


Klima

Se også 
 Ukrainske pyramider

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Luhansk oblast
Bosetninger etablert i 1795
Byer grunnlagt i 1882
1882 i Russland
Kherson

Kherson (ukrainsk: Херсон ) er en by ved nordsiden av elva Dnipro i Kherson oblast i Sør-Ukraina. Byen er administrasjonssentrum i oblasten, og hadde 283 500 innbyggere i 2021. Byen var fra okkupert av den russiske hæren fra mars til november 2022, og halvparten av innbyggerne flyktet fra byen under den russiske okkupasjonen.  

Kherson er en viktig havneby for Svartehavet og elvetrafikk på Dnipro, og har flere skipsverft. Byen er et viktig jernbaneknutepunkt forbundet med Mykolajiv, Snihurivka og Dzjankoj. Antonivka-broen forbinder bydelen Antonivka med byen Olesjky på Dnipros venstre og her sørlige bredd. 

Byens navn kommer fra den gamle greske kolonien Chersonesus (Χερσόνησος) som betyr halvøy, som ligger på Krym-halvøya. 

Frem til 1774 hørte området til Krim-khanatet. Etter den russiske erobringen ble Kherson grunnlagt i 1778 av Grigorij Potemkin og festningsverk og skipsverft for å bygge svartehavsflåten ble anlagt. På 1800-tallet ble byen viktig for korneksport til Europa, og ved starten av 1. verdenskrig hadde byen 80 000 innbyggere. Etter revolusjonen i russland i 1917 var byen først en del av den ukrainske republikken, men inntatt flere ganger under den russiske borgerkrigen før Den røde armé tok endelig kontroll 16. april 1920. 

Under Den store terroren i 1937-38 ble flere tusen innbyggere i Kherson henrettet eller sendt i arbeidsleir. Etter Nazi-tysklands invasjon av Sovjetunionen i 1941 ble deler av byens skips- og raffineri-industri evakuert østover. I august 1941 ble byen erobret av tyskerne og innlemmet i Reichskommissariat Ukraina. Byen ble gjenerobret av Sovjetunionen i mars 1944. 

Under folkeavstemmingen i 1991 stemte 90,1% av velgerne i Kherson oblast for ukrainsk uavhengighet. 

Etter invasjonen i 2022, ble Kherson okkupert av de russiske invasjonsstyrkene 2. mars 2022. Byen ble frigjort den 11. november 2022 etter at de russiske styrkene trakk seg ut.  Etter frigjøringen bombarderte russiske styrker byen fra artilleristillinger på motsatt side av Dnipro.

Demografi

Etnisitet
Ved den ukrainske folketellingen i 2001, bodde følgende etniske grupper i Kherson:
 Ukrainere – 76,6%
 Russere – 20,0%
 Andre – 3,4%

Ved folketellingen i Kherson i 1926 var fordelingen som følger:
 Ukrainere – 36%
 Russere – 36%
 Jøder – 25%
 Hviterussere – 0,2%
 Tyskere – 0,4%

Morsmål

Befolkningsutvikling

Klima
Innen Köppens klimaklassifisering har Kherson et fuktig kontinentalklima (Dfa).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Byer i Kherson oblast
Bosetninger etablert i 1778
1778 i Russland
Byer ved Dnipro