alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Dakota-bygningen

Dakota-bygningen, kjent som The Dakota i New York, er en monumental bygård i renessansestil  på Upper West Side på Manhattan. Bygningen ble oppført i årene mellom 1880 og 1884.

Bygningens navn 
På 1880-tallet var ikke de øvre delene av Manhattan utbygd, og en myte vil ha det til at bygningen fikk navnet Dakota fordi beliggenheten på 72. gate ble ansett som like usentral som Dakota-territoriet i Midtvesten. I virkeligheten stammer navnet fra et møte i nabolagsforeningen the West End Association i 1880, der Clark – åtte måneder før han startet byggeprosjektet sitt – foreslo å oppkalle gatene i området «etter stater i USA med velklingende navn»: Montana Place for det som i stedet ble hetende Central Park West, Wyoming Place for Columbus Avenue, Arizona Place for Broadway, og Idaho Place for West End Avenue. Han fikk ikke gjennomslag for forslaget, men kunne i det minste bestemme navnet på sitt eget byggverk. På sydveggen, oppe under taket, skimtes en dakota-indianer.

Arkitekturen 
The Dakota er bygget etter modell av 1800-tallets franske bygårder, noe som var uvanlig i Amerika på denne tiden. Velstående borgere ville nødig bo så tett innpå hverandre, og foretrakk egne hus. Gården ble derfor bygget som et luksuriøs leilighetskompleks, med moderne fasiliteter som sentralvarme, flere heiser og eget elektrisk anlegg i bygningen. The Dakota ble raskt en populær adresse blant New York-sositeten, og dette førte til oppføringen av flere luksuriøse bygårder etter samme modell på Manhattan.

Beboere 
Mange berømte personer har bodd i The Dakota, og bygningen er i dag kanskje mest kjent som hjemmet til John Lennon og Yoko Ono, og stedet hvor Lennon ble skutt og drept på gaten 8. desember 1980.

Andre prominente Dakota-beboere:

Lauren Bacall, filmdiva
Leonard Bernstein, komponist og dirigent
José Ferrer, skuespiller
Judy Garland, filmdiva
Judy Holliday, skuespiller
Boris Karloff, skuespiller
Sean Lennon, sanger, sønn av John Lennon og Yoko Ono

Bruk i film og litteratur 
Roman Polański filmet mye av skrekkfilmen Rosemary's Baby i Dakota-bygningen, og huset spiller også en viktig rolle i Jack Finneys bok Time and Again. Tom Cruises rollefigur i filmen Vanilla Sky bor i The Dakota.

Referanser

Eksterne lenker
 City Review

Byggverk på Manhattan
Hydrosfære

Hydrosfæren (av gresk hydor, «vann» og sphaira, «kule») er betegnelsen på alt vann på jorda, i fast, flytende og gassform. Vannmengden i hydrosfæren beregnes til 1,4 × 1010km³, og fordeler seg slik:
Havet – 97,2 %
Isbreer – 2,15 %
Ferskvann – 0,65 %
Det meste av ferskvannet (96,5 %) er grunnvann og fuktighet i jorda; overflatevann utgjør 3,5 % og vanndamp i atmosfæren 0,1 %.

Studiet av og læren om vann kalles hydrologi.

Hydrologi
Vann
Jorden
Fossilt vann

Fossilt vann eller fossilt grunnvann er grunnvann som er dannet under andre klimatiske forhold enn dagens, og som ikke fornyes under de rådende klimatiske forhold. Fossilt vann er således å betrakte som en ikke-fornybar ressurs.

Store fossile grunnvannsforekomster finnes f.eks. under Sahara og i Midtvesten. Begge steder benyttes vannet til irrigasjon.

I land som Libya med nedbørsfattig klima, er nesten alt drikkevann fossilt vann. Tritium, en radioaktiv isotop av hydrogen, er et allestedsnærværende bevis på testene av kjernevåpen på 1950-tallet. Karbon-14 har en halveringstid på nesten 6.000 år, så finner man vann uten karbon-14, er det minst 12.000 år siden dette vannet var i kontakt med atmosfæren. Analyse av 6.455 brønner rundt om i verden avdekket at 42–85 % utgjøres av fossilt vann.

MRI av Sydpolen har avdekket et reservoar av «fossilt sjøvann». Under en rasktflytende elv i det vestlige Antarktis har forskerne oppdaget en enorm akvifer fylt av havvann som trolig har vært der i tusenvis av år.

I 2022 ble det funnet et reservoar med 1,2 milliarder år gammelt fossilt vann, regnet som det eldste eksisterende vann i verden. Gull- og uraniumgruven Moab Khotsong, beliggende 161 km sørvest for Johannesburg, rommer en av verdens dypeste gruvesjakter som fører 3 km ned i jordskorpen.Grunnvannsreservoar med 1,2 milliarder år gammelt vann i Sør-Afrika Funnet av dette eldgamle grunnvannet har betydning også for utforskning av fremmede verdener, siden det innebærer at andre planeter med fjellgrunn, slik som Mars, kan romme underjordiske vannforekomster.

Referanser 

Vann
Carl-Eduard von Bismarck

Carl-Eduard von Bismarck (født 16. februar 1961 i Zürich) er en tysk konservativ politiker (CDU) og overhode for slekten Bismarck.

Etter abitur (artium) på gymnasiet i Wentorf i 1982, avtjente Bismarck verneplikten som offiserskadett. Fra 1985 utdannet han seg i økonomiske fag, og arbeidet mellom 1989 og 1992 som assistent for ledelsen i firmaet Investor Treuhand i Düsseldorf. Siden 1993 arbeider for han Fürstlich von Bismarck'schen Verwaltung i Friedrichsruh

Han er sønn av fyrst Ferdinand von Bismarck og den belgiske grevinne Elisabeth Lippens. Han er tippoldebarn av statsmannen Otto von Bismarck og er Bismarck-familiens styrerepresentant i den statlige tyske Otto-von-Bismarck-Stiftung i Friedrichsruh.

Bismarck ble i 1995 medlem av CDU og var viseformann for CDU-laget i kretsen hertugdømmet Lauenburg. Han var fra 25. april 2005 medlem av det tyske parlamentet, Forbundsdagen, etter at han rykket opp da Peter Harry Carstensen nedla sitt mandat for å bli statsminister i Schleswig-Holstein.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

CDU-politikere
Medlemmer av Forbundsdagen
Personer fra Zürich
Personer fra Kreis Herzogtum Lauenburg
Bergen Student-TV

Bergen Student-TV (BSTV) er en studentorganisasjon etablert i 2003 som lager fjernsyn av og for studenter i Bergen. Organisasjonen henvender seg til alle utdanningsinstitusjonene i byen, og har også medarbeidere fra flere skoler.

Organisasjonen hadde sin første sending i april 2003, og var på luften ukentlig på BTV-kanalen frem til denne ble nedlagt i 2009. Etter dette ble BSTV et rent internettmedium og publiserer jevnlig på nett. Per dags dato har BSTV ca 60 frivillige medlemmer og finansieres delvis av Velferdstinget i Bergen.

Hos Bergen Student-TV holdes det mot slutten av hvert semester en generalforsamling. Dette er BSTVs høyeste organ, hvor kandidater til styret og redaktører blir valgt. Organisasjonen består av seks redaksjoner; nyheter & sport, kultur, underholdning, flerkamera, teknisk og PR & grafikk. De fleste redaksjonene arbeider i turnus.

BSTV hadde bi-ukentlige livesendinger, der det ble vist saker fra de siste to ukene og gjennomført debatter og humorinnslag i studio.

Ansvarlige redaktører 
 2003–2004: Henrik Hylland Uhlving
 2004–2005: Kjartan Michalsen
 2006–2007: Lisbeth Jørgensen
 2007–2008: Rudi Jakobsen
 2008–2009: Linn Engesvik
 2009–2010: Ingrid Nordheim
 2010–2011: Gaute Bugge Drangsholt
 2011–2012: Karina Asbjørnsen
 2012–2013: Ingrid Brautaset
 2014–2015: Marie Nellevine Kalvehagen
 2015–2016: Elise Angell
 2016–2017: Stian Amundsen Grundstad
 2017–2018: Daniel Kjelby
 2018–2019: Kaja Distad Carlsen
 2019–2020: Preben Ørpetveit Solberg
2020–2021: Erlend Skorpetveit Aga
2021–2022: Sander Prestøy Olsen
2022–: Erik Waagbø

Tekniske sjefer 
 2003–2004: Henrik Hylland Uhlving
 2005: Marianne Mathiesen
 2006: Hallvard Heimdal
 2007: Stian Hafstad
 2007–2008: Espen Hobbesland
 2008: Jesper Kirkeby Brevik
 2009: Thomas Bleika
 2010: Øystein Romenstad
 2011: Bård Magnus Helland Fjærli
 2012: Lars Doksæter
 2013: Stian Grundstad
 2014: Martin Handlykken
 2015: Ida Cecilie Madsen
 2016: Fredrik Seeland
 2017: Simen Finpå
 2018: Vanja Bjelland
 2019: Erlend Skorpetveit Aga
 2020: Miriam Kirkholm
2021: Erik Waagbø
2022: Sondre Jensen

Referanser

Eksterne lenker
 Bergen Student-TV
 – En mer realistisk praksis
 Nybegynnerfjernsyn 

Norske TV-kanaler
Studentkultur i Bergen
TV-kanaler etablert i 2003
2003 i Norge
NTA

NTA kan bety:

 Nettoareal
 Nei Til Atomvåpen
Organisasjonen av amerikanske stater

Organisasjonen av amerikanske stater (OAS) er en internasjonal organisasjon for de selvstendige statene i Amerika. Den består av alle 35 stater i Amerika og har sete i Washington, DC.

Cuba var totalt utestengt fra deltakelse i OAS mellom februar 1962 og juni 2009. Dette ble vedtatt på det åttende konsultative møtet i Punta del Este i Uruguay den 31. januar 1962 siden landet hadde en kommunistisk regjering. 14 stemte for, én mot (Cuba) og seks avholdt seg fra å stemme (Argentina, Bolivia, Brasil, Chile, Ecuador og Mexico). I 2009 ble det vedtatt at Cuba kan få tilbake sin fullverdige status i OAS dersom landet oppfyller organisasjonens formål og prinsipper. Dette etter at USA og OAS-statene hadde hatt samtaler om blant annet demokrati, siden OAS regner Cubas demokratiske situasjon som for dårlig.

Honduras ble utestengt fra å delta aktivt den 5. juli 2009 etter at den demokratisk valgte president Jose Manuel Zelaya ble fjernet fra makten i det OAS kalte et kupp. Organisasjonen understreket at dette var midlertidig, og at medlemskap ville gjenopprettes når demokratiet var tilbake i landet. Honduras ble igjen fullverdig medlem i 2011.

Referanser

Se også
Rio-gruppen

Eksterne lenker
 

Amerika
Internasjonale organisasjoner
Permanente observatører i FN
René de Birague

René de Birague  eller Biraghe, Biragro (født 2. februar 1506 i Milano i Italia, døde 24. november 1583 i Paris i Frankrike) var en av Den katolske kirkes kardinaler. 

I forbindelse med de italienske kriger tok familien, som hadde tatt parti for det franske parti, dekning i Frankrike. René kom i kong Frans I av Frankrikes tjeneste, giftet seg, og ble geistlig etter at hustruen døde. Han var medlem av det kongelige geheimeråd og deltok på rådets hemmelige møte den 24. august 1572 der beslutningen ble fattet om det som ble massakren av hugenotter under Bartolomeusnatten. 

Han ble kreert til kardinal 21. februar 1578 av pave Gregor XIII, etter kong Henrik III av Frankrikes forslag. På grunn av sin sterke motstand mot protesttantismen fikk han oppnavnet martello degli eretici (heretikernes hammer).

Referanser

Eksterne lenker
 The Cardinals of the Holy Roman Church

Franske kardinaler
Italienske kardinaler
Franske katolske biskoper
Italienske katolske biskoper
Personer fra Milano
Fødsler i 1506
Dødsfall i 1583
Marmarahavet

Marmarahavet (gresk: Θάλασσα του Μαρμαρά; tyrkisk: Marmara Denizi), i antikken kalt for Propontis (gresk: Προποντίς), er et innlandshav, fullstendig innenfor grensene av Tyrkia. Det forbinder Svartehavet med Egeerhavet, og således adskiller Tyrkias asiatiske og europeiske deler. Marmarahavet er forbundet med Svartehavet i nordøst gjennom Bosporosstredet og i sørvest med Egeerhavet gjennom Dardanellene. Bosporos deler byen Istanbul i en asiatisk og en europeisk side.

Areal 
Arealet til Marmarahavet er på 11 350 km². Det er 280 km langt fra nordøst til sørvest og rundt 80 km bredt på det bredeste. Gjennomsnittsdybden er på 494 meter, og havet er 1 135 meter dypt på det dypeste. Det er to store øygrupper i havet, Prinseøyene og Marmaraøyene.

Jordskjelv 
Den nordanatolske forkastning går under Marmarahavet. Forkastningen har utløst mange jordskjelv, det siste av katastrofalt omfang skjedde 17. august 1999 og hadde sitt episenter i Izmitområdet.

Omfang 
Den internasjonale hydrografiske organisasjon har definert omfanget av Marmarahavet som følgende: I vest: Dardanellene grenser mot Egeerhavet (en linje sammenføyer Kum Kale (26°11'E) og Kapp Helles). I nordøst: En linje sammenføyer Kapp Rumili med Kapp Anatoli (41°13'N).

Navn 
Marmarahavet har sitt navn fra øya Marmaraøya som har rike kilder på marmor, fra gresk μάρμαρον, mármaros, «marmor».

Havets opprinnelige navn, antikkens greske Propontis er avledet fra pro- (før) og pontos (hav). Det oppsto fra det faktum at grekerne seilte gjennom det for å komme til Svartehavet, Pontos. I gresk mytologi brakte en storm i Propontis argonautene tilbake til en øy de hadde forlatt, framskyndet en kamp hvor enten Jason eller Herakles, i henhold til ulike kilder, drepte kong Kyzikos som ved en feiltagelse trodde de var hans fiender pelasgere.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 «Sea of Marmara: Where Ancient Myth and Modern Science Mix», Science Focus – SeaWiFS

Middelhavet
Tyrkias geografi
Marmararegionen
Bridgnorth Castle

Bridgnorth slott i Bridgnorth, Shropshire ble bygget i 1190 av Robert de Belleme, senere jarl av Shrewsbury. 

Det ble beleiret fire ganger. Siste gang var under den engelske borgerkrigen, da rojalistene holdt byen. Parlamentarianerne anla en kunst høyde, Panpudding Hill, rett ved slottet for å kunne beskyte det med artilleri. De gravde også tunneler i klippen slottet sto på for å sprenge miner under murene. Som en følge av disse truslene mot slottet, kombinert med at man begynte å gå tom for forsyninger, ble slottet overgitt. 

I 1647 valgte parlamentarianerne å sprenge slottet, ettersom de fryktet at rojalistene skulle gjeninnta byen. 

Den eneste delen som står igjen er en del av det store tårnet, som heller med en skarpere vinkel inn Det skjeve tårn i Pisa. 

Fordi store deler av byen brant under den siste beleiringen, finnes det ingen bevarte bilder eller planer som viser hvordan slottet så ut før sprengningen. Arkeologiske undersøkelser har kunnet gi et bilde av en del av anlegget. 

Slott i England
Ruiner i England
Cape Cod

Cape Cod er en geografisk armformet halvøy og samtidig en uavhengig landmasse som strekker seg ut i Atlanterhavet, adskilt fra fastlandet av Cape Cod-kanalen. Den er lokalisert i den mest østlige delen av delstaten Massachusetts i den nordøstlige delen av USA. Den historiske maritime atmosfæren og vide strender tiltrekker seg mange turister i sommermånedene. Delnavnet Cod er engelsk for torsk. Selv om Cape Cod opprinnelig hang sammen med fastlandet, ble den første Cape Cod-kanalen fullført i 1914 og endret i realiteten Cape Cod til en stor øy.

Cape Cod, som har et areal på 1033 km², strekker seg fra Provincetown i nordøst til Woods Hole i sørvest. Cape Cod, som definert av Cape Cod Commission, den regionale planleggingsmyndigheten, består av fylket Barnstable. Cape Cod-kanalen skjærer seg 28,2 km på tvers over halvøyas støttepunkt, således at den vestlige grensen av den inkluderer mindre deler av byene Bourne og Sandwich som ligger på fastlandssiden av kanalen.

To broer krysser Cape Cod-kanalen: Sagamore Bridge og Bourne Bridge. I tillegg frakter en jernbanebro, Cape Cod Canal Railroad Bridge, fraktgods og et mindre antall passasjerer inn på halvøya som er inndelt i femten byer og mange landsbyer.

Referanser

Litteratur 
 LeBlanc, D.R. (1986): Ground-water resources of Cape Cod, Massachusetts [Hydrologic Investigations Atlas HA-692]. Reston, Va.: U.S. Department of the Interior, U.S. Geological Survey.
 Massey, A.J.; Carlson, C.S.; & LeBlanc, D.R. (2006): Ground-water levels near the top of the water-table mound, western Cape Cod, Massachusetts, 2002–04 [Scientific Investigations Report 2006-5054]. Reston, VA: U.S. Department of the Interior, U.S. Geological Survey.
 Masterson, J.P.; & Portnoy, J.W. (2005): Potential changes in ground-water flow and their effects on the ecology and water resources of the Cape Cod National Seashore, Massachusetts [General Information Product 13]. Reston, VA: U.S. Department of the Interior, U.S. Geological Survey.
 Walter, D.A.; & Whealan, A.T. (2005): Simulated water sources and effects of pumping on surface and ground water, Sagamore and Monomoy flow lenses, Cape Cod, Massachusetts [Scientific Investigations Report 2004-5181]. Reston, VA: U.S. Department of the Interior, U.S. Geological Survey.
 Freeman, Frederick (1860): The History of Cape Cod: The Annals of Barnstable County and of Its Several Towns (Bind 1). Harvard University. Fri e-bok i offentlig eie.
 Freeman, Frederick (1862): The History of Cape Cod: The Annals of Barnstable County and of Its Several Towns (Bind 2). Harvard University. Fri e-bok i offentlig eie.

Eksterne lenker 
 
 Cape Cod Chamber of Commerce
 «Geologisk historie av Cape Cod», U.S. Geological Survey
 Eldre bilder fra Cape Cod, Boston Globe

Halvøyer i Massachusetts
Dardanellene

Dardanellene (tyrkisk: Çanakkale Boğazı), tidligere Hellespont, er et smalt strede nordvest i Tyrkia. Stredet forbinder Egeerhavet med Marmarahavet. På det smaleste er stredet 1,2 km.

På samme måte som Bosporos, deler Dardanellene Europa (her ved Gallipoli-halvøya) fra Asia. Den største byen i nærheten av Dardanellene er Çanakkale, som har fått navnet sitt fra byens berømte slott (kale betyr slott).

Terminologi 

Det tyrkiske navnet Çanakkale Boğazı er avledet fra byen som ligger ved stredet, Çanakkale (som igjen har sitt navn fra sine kjente borger; kale i betydning «borg»). 

Navnet Dardanellene er avledet fra den antikke, greske byen Dardanos (også stavet Dardania) som lå ved kysten av stredet. Denne byen har på sin side sitt navn fra Dardanos, en mytologisk sønn av Zevs og Elektra.

Navnet Hellespont var oldtidens greske navn, Ἑλλήσποντος, Hellespontos, det vil si «Hellesjøen», Stredet fikk i henhold til gresk mytologi navnet fra Helle, datter av Athamas, som druknet her, i sagnet om gullskinnet. Stedet har også hatt andre navn i klassisk litteratur, Hellesponium Pelagus, Rectum Hellesponticum, og Fretum Hellesponticum

Historie 

Stredet har hatt en strategisk rolle opp igjennom historien. For eksempel fant den trojanske krigen sted på den asiatiske siden av Dardanellene.

Herodot forteller at perserkongen Xerxes I, sønn av Dareios I, i ca. 482 f.Kr lot to broer bygges over stredet ved Abydos for at den fem millioner store hæren (i virkeligheten var hæren trolig på en halv million) hans skulle komme seg over stredet til Hellas. Men en storm ødela begge broene. Sjøen ble straffet med 300 piskeslag og ved at et par kjettinger ble kastet uti, og etter dette gjorde bygningsarbeiderne broene ferdig. I tillegg til å straffe Hellespont, fikk Xerxes byggelederne halshugget. Herodots historieverk gir en detaljert beskrivelse av brobyggingen.

Det var også over Hellespont Leander måtte krysse for å ha stevnemøte med sin elskede, prestinnen Hero. I nyere tid har Lord Byron gjort en berømt svømmetur over Hellespont.

Stredet var svært viktig for den osmanske dominansen over det østre Middelhavet, derfor forsøkte de allierte å erobre Dardanellene under første verdenskrig, i slaget ved Gallipoli. Angrepet mislyktes, og de store tapene gjorde nesten ende på karrieren til Winston Churchill.

Forbindelser 
Çanakkalebroen som forbinder Gelibolu i Øst-Trakia med Lapseki i Troas ble åpnet av president Recep Tayyip Erdoğan 18. mars 2022. Brua er den lengste hengebrua i verden med et hovedspenn på  meter mens total lengde er 3 623 meter.

Referanser

Eksterne lenker 
 Bilder fra byen Çanakkale
 Bilder fra byen Çanakkale - Dardanellene
 Satellittbilde over Dardanellene

Sund i Asia
Sund i Europa
Tyrkias geografi
Çanakkale (provins)
Sterk Naken og Biltyvene

Sterk Naken og Biltyvene (også kalt SNoB) er et Oslo-basert band som ble stiftet i 1984 av Leif Helgeland og Jan Lier med Selveste Birger Baraldsnes som manager. Bandet har siden starten hatt en rekke medlemmer. SNoB fikk sitt gjennombrudd med sangen «Sommerlykke» i 1989. Sangen ble nektet spilt på NRK, mest på grunn av tekstlinjen «Jeg har ingenting på, jeg har en kjempesvær stå».

Et særlig kjennetegn ved SNoB er tekstene, som er preget både av finurligheter og til tider ganske eksplisitt språk. Sangene, som snakke-synges av vokalist Helgeland, tar for seg både klassiske popmusikktemaer, særlig kjærlighetstematikk, dog ofte med en original vri, og mer originale temaer. Bandets foreløpig siste utgivelse er albumet «Brenn lille venn».

Bandets navn er direkte overført fra den amerikanske gruppen Stark Naked and the Car Thieves, hvor Doug Ingle fra Iron Butterfly var medlem.

Bandet holdt sin siste konsert i 2005. Baraldsnes døde i 2013, Helgeland i 2022.

Medlemmer
 Kristin Evjenth – vokal, tangenter, perkusjon (1990–2005)
 Leif Helgeland – tekstforfatter/røst (1984–2005)
 Per Vestaby – bass (1984–1988)
 Bjørn Ranstorp – komponist, bass, gitar, programmering (1989)
 Bjørn E. Pettersen – komponist, bass, gitar, tangenter (1990–2005)
 Jan Dahlen – gitar, vokal (1984–1988)
 Søren Jessen – gitar, mandolin (1990–2000)
 Jan Lier – komponist/gitar, synth, piano (1984–2005)
 Ola Snortheim – trommer (1997–2000)
 Michael Krohn – trommer (1984–1988) 
 Jan Arne Kristiansen – trommer (1990–1994)
 Per Ole Oftedal – trommer (1995–1996)
 Grete Valstad – kor (1989–1991)
 Mette Tunold-Hanssen - vokal (1989)
 Jannicke Spillmer Klohs - kor (1984-1988)
 Magnhild Otnes - kor (1984–1988)
 Siri Kongsgaarden - kor (1984–1988)

Utgivelser

Album
 Ingen gud, ingen herre, alt for kjærligheten – 1990
 SNoB II: Elskede! – 1992
 Tretten døde roser – 1994
 Det grå albumet (ikke utgitt) – 1995
 Å, du altså (alt det gode gjør vi om igjen) – 1995
 Brenn lille venn – 2000

Singler
 «Sommerlykke» – 1989
 «Juleglede» – 1990
 «De friske åndedrag» – 1990
 «Den ensomme obdusenten» / «Fløtt deg, vi skal danse» – 1990
 «Lille dukke» – 1993
 «Rose Marie» – 1994
 «Juleglede» – 1994
 «Hva med stakkars meg da» – 1995

Referanser

Eksterne lenker 
 
  groove.no
 SNoB på Rockipedia

Norske musikkgrupper
Band etablert i 1984
Pilegrimsfedrene

Pilegrimsfedrene (engelsk: Pilgrim Fathers) er den betegnelsen som er gitt til de første bosetterne av Plymouth-kolonien i dagens amerikanske by Plymouth i Massachusetts. Pilegrimenes lederskap kom fra de dissentiske, religiøse menighetene kalt brownister (etter grunnleggeren Robert Browne, død 1633), som flyktet fra den politiske uroen i England og til det relativt rolige og tolerante Nederlandene på 1500- og 1600-tallet. Disse pilegrimene hadde tilsvarende kalvinistiske, religiøs tro som de engelske puritanerne, men i motsetningen til puritanerne, holdt de fast ved at deres menigheter måtte løsrives fra den engelske statskirken.

Som en separatistisk gruppe opptatt av å miste deres engelske kulturelle identitet om de emigrerte til Nederlandene, sørget de for å få engelske investorer til å etablere en ny koloni i Nord-Amerika. Kolonien, etablert i 1620, ble den andre vellykte engelske bosetningen (etter opprettelsen av kolonien Jamestown i 1607). Pilegrimenes moderne forestilling om at de søkte «religiøs frihet» ble en sentral opphavfortelling for historien og kulturen i USA.

På denne tiden var det også kolonisering av Nord-Amerika fra andre europeiske land enn England, deriblant Ny-Nederland, Ny-Frankrike, den nederlandske Essequibo-kolonien, koloniale Brasil av portugisere, Barbados, visekongedømmet Peru og Ny-Spania.

Referanser

Litteratur 
 Bradford, William; Winslow, Edward; Dexter, Henry Martyn, red. ([1622] 1865): Mourt's Relation, or Journal of the Plantation at Plymouth. Boston: John Kimball Wiggin. OCLC 8978744.
 Bradford, William ([1651] 1898): Bradford's History «Of Plimoth Plantation» (PDF). Red. Hildebrandt, Ted, Boston: Wright & Potter Printing Co.
 Brown, Cornelius (1891): A History of Nottinghamshire. London: Elliot Stock. OCLC 4624771.
 Griffis, William (Januar 1899): «The Pilgrim Press in Leyden» i: New England Magazine 19/25, Boston: Warren F. Kellogg, s. 559–575.
 Matthews, Albert (1915): «The Term Pilgrim Fathers and Early Celebrations of Forefathers' Day», Publications of the Colonial Society of Massachusetts, Boston: The Society 17, s. 293–391.
 Winslow, Edward (2003): «Hypocrisy Unmasked» (PDF). Red. Johnson, Caleb, MayflowerHistory.com.

Se også 
 Britisk kolonisering av Amerika
 USA i kolonitiden
 Puritanere
 Puritanerdrakt

Eksterne lenker 
 
 Pilgrim Archives, søkbar database fra kommunale og rettslige opptegnelser fra Leidens regionale arkiv i Nederland
 Photographs of New York (Lincs – UK) and Pilgrim Fathers monument (Lincs – UK)
 Pilgrim Hall Museum, pilegrimenes historie og gjenstander

Amerika
Kolonihistorie
Religion