alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Charterfeber

Charterfeber er en norsk dokusåpe som gikk på TV3 fra 2006 til 2013, og igjen fra 2018 til 2020. Serien handler om ulike reisefølger av nordmenn på charterferie i Syden. Gjennom flere uker fulgte programmet pensjonister, barnefamilier, trøndere, grilldresser og fjortisgjenger i obligatoriske sydenaktiviteter, som strippeklubber, kamelsafari, missekonkurranser og klassiske turistbussturer. Svein Østvik, kjent som «Charter-Svein» og Hilde Skovdahl, kjent som «Charter-Hilde», fikk sine gjennombrudd i denne serien.

Premieren ble sett av 239 000.

Priser og utmerkelser
Serien vant klassen årets TV-øyeblikk under Gullruten 2019 for «Lysbryteren».  Den var også nominert til Gullruten 2007, den gang i klassen beste dokusåpe.

Reisesteder
I første sesong gikk turen til Gran Canaria, i andre sesong (2007) til Kreta og i tredje og fjerde sesong (2008) til Mallorca og Kypros. I den femte sesongen, det første året hvor man kunne søke om å få være med, gikk til Tenerife. Sjette sesong gikk til den greske øya Kos. Syvende sesong gikk på TV rundt vinterstider i 2011, da teamet fulgte og filmet forskjellige reisefølger rundt om på ferie til forskjellige steder. Den åttende sesongen (2013) gikk igjen til Gran Canaria. Det samme gjorde den niende (2018) og tiende sesongen (2019). Den ellevte sesongen (2020) ble filmet på Gran Canaria og og Tenerife.

Gjentakende deltakere
 Deltok
 Deltok ikke

Ufullstendig

Deltakere som kun deltok i én enkelt sesong
Sesong 1

Sesong 2

Sesong 3

Sesong 4

Sesong 5

Sesong 6

Sesong 7

 Martin Schanke

Sesong 8

 Gunnar (sammen med Svein Østvik)
 BI-gutta
 Bloggerne Rannveig, Ida og Therese
 Drammensgutta
 Venninnene Berit og Mattilakken
 Pensjonistene

Sesong 9

 Pokémon-paret Carina og Marius
 Fitnessjentene Anne-Cathrine og Christine
 Christian og mamma Gro
 Insta-Heidi og kjæresten Tom
 Influenserne Heidi Alexandra, Espen, Alexander og Hanne
 Kompisene Liam og Adam

Sesong 10

 Influenserne Inger og Charlotte (sammen med Ann Marielle)
 Trylle-far og sønn Boje og Brian
 Kjæresteparet Unni og Trond
 Fetsundgutta
 Gutta fra Bodø
 Kjæresteparet Hanne og Markus
 Per Sandberg og Bahareh Letnes
 Gutta fra Frokostklubben
 Trøndergutta
 Vennene Anne Berit og Eilert
 Bodø-jentene Sandra og Amalie
 Kompisene fra Drøbak
 Venninnene Tone og Charlett
 Venninnene Marit og Marie
 Lars (sammen med Monsen)
 Linni Meister (sammen med Svein Østvik)

Sesong 11

 Jane og gjengen; Jørgen, Sonja og Trine
 Gutta fra Nord; Jørn, Jøran og Marius
 Familien fra Frøya; Hans, Bjørn Ole og Linda
 Lillian Müller (sammen med Svein Østvik)
 Iselin Michelsen og Jørgen
 Cathrin Prana og lillebror Odin
 Teatervennene Lars, Lene og Håvard
 Venninnene Britt og Evy
 Youtuberne Håkon og Jostein

Ufullstendig oversikt

Referanser

TV-produksjoner på norsk TV3
Norske dokusåper
Norske TV-serier fra 2000-årene
Norske TV-serier fra 2010-årene
Norske TV-serier fra 2020-årene
TV-program med Gullrute-vinnere
Liste over orgelbyggere

Alfabetisk liste over kjente orgelbyggere.  Tallene i parentes er personens levetid, eventuelt firmaets virketid.

A
 Jürgen Ahrend (1930–)
 Peter Adolph Albrechtsen (1805–1859)
 Jürgen Hinrichsen Angel (1732–1810)

B
 Johan Petersen Botzen (Ca. 1641–1719)
 Peter Petersen Botzen (Ca. 1661–1711)
 Paul Christian Brantzeg (1821–1900)
 Hans Brebus (15??–1603)

C
 Aristide Cavaillé-Coll (1811–1899)
 Chicago Cottage Organ & Piano Company (etb. 1879, navn fra 1885, nedlagt tidlig 1900-tall)
 Bruno Christensen (1918–2011)
 Esaias Compenius (1572–1617)

D
 Dahl & Groth AS (etb. 1967, nedlagt ca. 1970)

E
 Amund Eriksen (1823–1881) (etb. ca. 1850, 1857–1862 i kompaniskap med Niels Svendsen som Eriksen & Svendsen)

F
 Jørgen Filtvedt (etb. 1876, nedlagt 1907)
 Flentrop Orgelbouw (nederlandsk firma grunnlagt 1903)
 Adolf Fosnæs (1854–1948)
 Frobenius og sønner 1909

G
 Eystein Gangfløt (etb. 1977, nedlagt 1984)
 Gottfried Heinrich Gloger (1710–1779)
 Anders Gulbrandsen Gomnæs (1821–1885)
 Jens Johan Gregersen (1794–1864)
 Grönlunds Orgelbyggeri
 Robert Gustavsson (etb. 1968)

H
 Olof Hammarberg (1871–1941)
 Nils Olof Hammarberg (1913–1991)
 Henrik Brinck Hansen (etb. 1991)
 Johannes Hecklaur (1596–1652)
 Johan Heide (første halvdel av 1600-tallet)
 Albert Hollenbach (1850–1904)

J
 Jehmlich Orgelbau (1808–)
 Claus Jensen (ca. 1817–1892)
 Ernst Junker (etb. 1970)
 Josef Hilmar Jørgensen (1892–1961)

K
 Knut Kaliff
 Lambert Daniel Kastens (d. 1744)
 Johannes Klais (1852–1925), grunnlegger (i 1882) av Johannes Klais Orgelbau
 Gerrit Klop
 Orgelbau Kuhn (grunnlagt 1864 av Johann Nepomuk Kuhn)

L
 Andreas Landrog (1877–1940), grunnlegger (i 1904) av A. Landrogs Orgelfabrik
 Albert Lang
 Johan Lorentz d.e. (158?–1650)
 Johan Lorentz d.y. (1610–1689)
 Martin Lønseth (1861–1936)

M
 Nicolaus Maass (155?–1615)
 Marcussen & Søn (1806)
 Jürgen Marcussen (1781–1860) som grunnla Marcussen & Søn
 Ernest Mühleisen (1897–1981), grunnlegger av Orgelbau Mühleisen
 H.J. Müller (Ca. 1716–1793)

N
 August Nielsen (1842–1885)
 Norsk Orgel- og Harmoniumfabrikk

O
 Paul Ott

R
 Hermann Raphaëlis (151?–1583) 
 Anders Havgaard Rasmussen (1953–)
 Johann Reil (1907–1960), grunnlegger av Orgelmakerij Reil
 Rieger Orgelbau
 Rieger-Kloss
 Jan Ryde (1950–) Ryde & Berg Orgelbyggeri

S
 Wilhelm Sauer (1831–1916), grunnlegger (i 1857) av W. Sauer Orgelbau Frankfurt (Oder)
 Andreas Silbermann (1678–1734)
 Johann Gottfried Silbermann (1683–1753)
 Jan Erik Spigseth (etb. 1967)
 I. Starup & Søn (etb. 1858 av Knud Olsen (1825–1898), nedlagt 1986)
 Georg Friedrich Steinmeyer (1819–1901), grunnlegger (i 1847) av G.F. Steinmeyer & Co.

T
 Niels Teigelkampff
 Br. Torkildsen Orgelbyggeri AS

V
 Vestfold Orgelbygg (etb. 1965, nedlagt ca. 1970)
 Vestlandske Orgelverkstad (etb. 1963, nedlagt)
 Ludvig Vestre, grunnlegger av Vestre orgelfabrikk (1888–1982)
 Verschueren Orgelbouw (etb. 1891)

W
 Eberhard Friedrich Walcker (1794–1892)
 Daniel Wroblewsky (1744–1818)

Å
 Åkerman & Lund Orgelbyggeri
 Ålems Orgelverkstad (etb. 1985)

Litteratur 
 
 

Orgelbyggere
Intravenøs infusjon

Infusjon betyr innen helsevitenskaper det å føre en væske direkte inn i kroppen, som oftest i en vene ved hjelp av et venekateter (se intravenøs terapi). Eksempler på andre former for infusjoner er når lokalbedøvende legemidler føres inn i epiduralrommet eller inn til nerver under henholdsvis epiduralblokkade og regional nerveblokkade, og infusjon av flytende ernæring via en nasogastrisk eller PEG-sonde. Infusjoner kan gjøres enten ved hjelp av gravitasjon ved å henge infusjonsvæsken høyere enn infusjonsstedet, eller mekanisk ved hjelp av en infusjonspumpe.

Eksterne lenker 

Medisinske behandlinger
Medisinsk terminologi
Bevil Rudd

Bevil Gordon D'Urban Rudd (født 5. oktober 1894 i Kimberley, død 2. februar 1948) var en sørafrikansk friidrettsutøver.

Han hadde sin beste sesong i 1920. Under OL 1920 i Antwerpen vant han gull på 400 meter, foran briten Guy Butler og svenske Nils Engdahl, i tillegg til bronsemedalje på 800 meter. Han avsluttet med sølvmedalje på 4 x 400 m stafett.

I 1920 ble han også britisk mester på 440 og 880 yards og ble valgt til årets fremste friidrettsutøver. I 1921 satte han ny verdensrekord på 440 yards.

OL-medaljer 
 1920  Antwerpen -  Gull i friidrett, 400 meter  Sør-Afrika 
 1920  Antwerpen -  Sølv i friidrett, 4 x 400 meter stafett  Sør-Afrika
 1920  Antwerpen -  Bronse i friidrett, 800 meter  Sør-Afrika

Eksterne lenker 
 

Sørafrikanske sprintere
Olympiske mestere for Sør-Afrika
Medaljevinnere under Sommer-OL 1920
Deltakere for Sør-Afrika under Sommer-OL 1920
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1920
Personer fra Northern Cape
Fødsler i 1894
Dødsfall i 1948
Bankebroa

Bankebroa er ei vippebro på fylkesvei 202 øst for Sånum i Lindesnes. Broa ble bygget i 1962. Den går over Skogsfjorden hvor fjorden er kun 15 meter bred.

Se også
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Klaffebroer
Veibroer i Agder
Veier i Lindesnes
Broer åpnet i 1962
1962 i Norge
Skiinfo

Skiinfo.no er et norsk selskap etablert 1995 som driver nettsteder innen skiturisme. 

Selskapet er et av Europas største innen sin nisje, distribusjon av informasjon fra turistdestinasjoner til brukere og media. Selskapet leverer snørapporter fra 1090 skidestinasjoner i Europa. Det driver ni landsspesifikke nettsted på flere forskjellige språk. Skiinfo har hovedkontor i Norge, og kontorer i Frankrike, Italia, Tyskland, USA og Slovakia.

Referanser

Eksterne lenker
 http://www.skiinfo.no

Norske nettsteder
Etableringer i 1995
Skisport
STS-93

STS-93 er benevnelsen på en romferd med den amerikanske romfergen Columbia.

Mannskap 
 Eileen M. Collins, Commander 
 Jeffrey S. Ashby, Pilot 
 Steven A. Hawley, Mission Specialist 
 Catherine G. Coleman, Mission Specialist
 Michel Tognini, Mission Specialist

Eksterne lenker 
 NASA PAO page about STS-93
 STS-93 Archives 

Romfergeoppdrag
Romutforskning i 1999
1999 i USA
PEF-måler

PEF-måler (fra engelsk Peak Expiratory Flow) måler den raskeste utåndning man kan blåse ut med. PEF måles i liter/minutt og er en av verdiene som måles med spirometer under såkalt spirometri. Undersøkelsen anvendes ved diagnose og oppfølging av lungesykdommer såsom astma, KOLS, cystisk fibrose mm.

En PEF-måler er et enkelt rør med en enkel mekanisme som gir en avlesning med en indikator som blir stående tilsvarende en skala der det vises hvor stor lufthastigheten var ut igjennom røret da lufthastigheten var størst mulig. PEF-måleren er en enkel og rask måte til å følge utviklingen av en del sykdommer i luftveiene, spesielt astma.

Flere pasienter har egen PEF-måler hjemme for å følge hvordan forskjellige tiltak og medisiner påvirker sykdommen, og for å se om det vil være riktig å bruke øket medikamentmengde.

På legekontor vil en PEF-måler være en enkel og rask undersøkelse, som gir noe av den informasjonen som skaffes ved den noe mer omfattende spirometrien som gir langt flere verdier.

Prosedyre for PEF-måling 
 Sørg for at munnstykket er nyvasket, eller at det er satt en ren pappsylinder på PEF-måleren som munnstykke. 
 Skyv viseren tilbake til 0. 
 Først trekkes pusten kraftig inn. Når det virker som en ikke får inn mer luft, er det viktig å prøve å trekke inn litt til. 
 Måleren settes for munnen så leppene tetter godt rundt hele munnstykket. 
 Blås plutselig og kraftig ut gjennom måleren og prøv å få så stor fart på lufta som mulig. 
 Avles skalaen der viseren har blitt flyttet til.
 Prøv prosedyren 2-3 ganger til, siden de senere verdiene kan bli litt bedre enn den første.

Medisinske undersøkelser
Åndedrettssystemet
Akronymer
Visual flight rules

Visual flight rules, på norsk kalt visuelle flygeregler, forkortet VFR, er når flyvning skjer under VFR-forhold: værforhold uttrykt i sikt, avstand fra skyer og skydekkehøyde, som er lik eller bedre enn angitte minstekrav. Dette betyr i utgangspunktet at en pilot kan navigere uten hjelp av instrumenter som DME, VOR eller dirigering fra flygeledere.

Småfly blir som regel fløyet i henhold til VFR reglene ettersom det gir piloten en større frihet i form av færre restriksjoner i ukontrollert luftrom. Vanlig rutetrafikk blir nærmest utelukkende gjennomført som IFR flyginger uavhengig av hva været er. Privatpiloter har muligheten til å fly IFR om de ønsker, men det krever at både piloten og flymaskinen er sertifisert for det.  

Lufttrafikktjeneste
Quincy Watts

Quincy D. Watts (født 19. juni 1970 i Detroit, Michigan) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver.

Watts studerte ved University of Southern California, der han var aktiv innen både friidrett og amerikansk fotball. Da han startet med sprint, spesialiserte han seg først på 100 og 200 meter, men treneren overtalte ham til å satse på 400 meter, der han også feiret sine største triumfer. Under VM 1991 i Tokyo var han med på ta sølvmedalje på 4 x 400 m stafett. To år senere, under VM 1993 i Stuttgart, ble det gull på stafetten.

Under OL 1992 i Barcelona vant han på tiden 43,50. Dette var en forbedring av den olympiske rekorden til Lee Evans fra 1968. Sølvmedalen gikk til tittelforsvareren Steve Lewis og bronsemedaljen til kenyaneren Samson Kitur. Watts tok også gull på 4 x 400 m stafett sammen med lagkameratene Andrew Valmon, Michael Johnson og Steve Lewis, foran lagene fra Cuba og Storbritannia.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sprintere fra USA
Olympiske mestere for USA
Personer fra Detroit
Medaljevinnere under Sommer-OL 1992
Verdensrekordsettere i friidrett
Organisasjonsfrihet

Organisasjonsfriheten er en av individets grunnleggende fire friheter. Det er retten til fritt å danne sammenslutning eller søke opptak i allerede eksisterende samfunn. Den minste sammenslutningen som fins er en forening av to personer, et parforhold.

Organisasjonsfrihet er relevant i arbeidslivssammenheng. Den positive organisasjonsfriheten er retten til fritt å danne sammenslutning eller søke opptak i allerede eksisterende samfunn. Retten til å danne fagforeninger er vernet og for mange er dette synonymt med organisasjonsfrihet. Den negative organisasjonsfriheten er tilsvarende retten til å stå utenfor en slik sammenslutning.
Både den positive og negative organisasjonsfriheten er vernet i arbeidslivskonvensjoner (ILO-konvensjon

Eksterne lenker 
 Organisasjonsfrihet, FN-sambandet

Menneskerettigheter
Rambergsvallen

Rambergsvallen er et fotball- og friidrettsanlegg på Hisingen i Göteborg i Sverige. Stadionet ble åpnet i 1935 og har 8 480 plasser. 

Den er hjemmebane for BK Häcken som spiller i Allsvenskan.

Fotballstadioner i Sverige
Sport i Göteborg
Friidrettsarenaer
Filmfront

Filmfront er et norsk nettsted med fokus på film og TV-serier.

Filmfront er en norsk filmdatabase som også dekker filmnyheter fra både inn- og utland, og anmeldelser av filmer som går på kino og ellers omtaler av eldre DVD- og Blu-Rayfilmer. Man kan også sjekke terningkast på nye og eldre filmer slik at en bedre kan danne seg et bilde av anmeldernes inntrykk av en film.

Nettstedet er bygget opp rundt et brukersystem hvor brukerne kan gi andre adgang til en oversikt over blant annet hvilke filmer som man har sett, og hva man synes om dem. Medlemskap er gratis.

Historie og eierskap 
Filmfront AS er eid av Pål Frostad, og selskapet ble stiftet 10. juni 2007. Nettsidene til filmfront ble lansert 11. september 2007.

Filmdatabasen 
Filmdatabasen som filmfront bruker ble påbegynt i år 2000 og har økt en del i omfang og størrelse siden den gangen. I dag har filmfront informasjon om godt over ca 40 000 spillefilmer, 10 000 TV-serier, 5 000 kortfilmer, i overkant av 180 000 ratinger fra diverse mediaanmeldelser av film og over 7 000 filmanmeldelser. Filmfront har også registret godt over 270 000 forskjellige aktører og skuespillere innen film og TV.

Eksterne lenker 
 Filmfront.no

Filmnettsteder
Etableringer i 2007
Kunst og kultur i 2007
Steve Lewis

Steven Earl «Steve» Lewis (født 16. mai 1969 i Los Angeles, California) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver.

I 1987, under det nasjonale juniormesterskapet på 400 meter, satte han personlig rekord med tiden 45,76. I OL-kvalifiseringevant han kvartfinalen på ny personlig bestetid, denne gang 44,61, og satte dermed ny juniorverdenrekord. I semifinalen forbedret han rekorden nok en gang, denne gang til 44,11. I finalen kom han på tredjeplass, slått av Butch Reynolds og Daniel Everett.

Under OL 1988 i Seoul var Reynolds klar favoritt til gullet på 400 meter, og det var ikke mange som levnet noen sjanse til Lewis. Likevel vant han løpet, foran Reynolds som tok sølvet foran Everett. Noen dager senere vant han sin andre gullmedalje på 4 x 400 m stafett, sammen med lagkameratene Danny Everett, Kevin Robinzine og Butch Reynolds. De satte ny verdensrekord på stafetten med tiden 2.56,16.

Under OL 1992 i Barcelona stilte han opp igjen, men måtte denne gang nøye seg med sølv på 400 meter, slått av landsmannen Quincy Watts. På 4 x 400 m stafett ble det nok en gang gull, denne gang sammen med lagkameratene Andrew Valmon, Quincy Watts og Michael Johnson.

OL-medaljer 
  1988  Seoul -  Gull i friidrett, 400 meter menn  USA
  1988  Seoul -  Gull i friidrett, 4 x 400 m stafett menn  USA
  1992  Barcelona -  Gull i friidrett, 4 x 400 m stafett menn  USA
  1992  Barcelona -  Sølv i friidrett, 400 meter menn  USA

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sprintere fra USA
Medaljevinnere under Sommer-OL 1988
Deltakere for USA under Sommer-OL 1988
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1988
Medaljevinnere under Sommer-OL 1992
Deltakere for USA under Sommer-OL 1992
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1992
Olympiske mestere for USA
Personer fra Los Angeles
Saimen

Saimen (finsk: Saimaa) er Finlands største innsjø. Den ligger i den sørøstlige delen av landet. Av byer langs innsjøen finner en blant annet Villmanstrand, Imatra, Nyslott og S:t Michel. Saimen har sitt utløp i Vuoksen, som renner ut i Ladoga.

 
Innsjøen Saimen, den «egentlige» Saimen eller Södra Saimen (fi. Suur-Saimaa), har et areal på  km² og er dermed Finlands største innsjø. Den er forbundet med tallrike innlandsfjorder og viker og danner sammen med disse en sterkt forgrenet innsjø som kalles Storsaimen (fi. Iso-Saimaa). Denne har et areal på rundt  km² og er dermed Europas fjerde største naturlige innsjø.

Geografi 
De største innlandsfjordene som er forbundet med Saimen, er Pihlajavesi, Orivesi, Haukivesi, Puruvesi, Pyhäselkä og Enonvesi. Storsaimens strandlinje har en lengde på   km. I innsjøen ligger  øyer.

Saimen ligger 76 m over havet. Største dybde er 82 m, men midlere dybde er bare 7 m. Den største tilførselselven er Pielis älv (fi. Pielisjoki) som kommer fra innsjøen Pielisjärvi. 

Saima kanal forbinder Saimen med Finskebukten og går fra Villmanstrand til Vyborg som nå ligger i Russland. Den ble åpnet i 1856 da Viborg lå i Finland, men stengt i 1944 da den nedre del av kanalen havnet på russisk side av grensen. Etter at kanalen ble gjenåpnet i 1968, har godstrafikken på innlandshavnene økt kraftig.

I Saimen lever en egen ringselart, saimensel, som bare lever i ferskvann. Selarten er utrydningstruet og ble vernet i 1955. I 2009 fantes det bare 260 dyr av denne arten.

Historie
Den russiske forfatter Maksim Gorkij dro i eksil i skogen, nær en foss, ved Saimens bredder i en tid etter hans leilighet i Moskva ble raidet av De svarte hundrer i kjølvannet av det mislykkede Moskva-opprøret i 1905. Han skrev i et brev til sin fraskilte kone Jekaterina, og fortalte at «det er vakkert her, som i et eventyr.»

Se også
Liste over innsjøer i Europa

Referanser

Eksterne lenker
 Uppslagsverket Finland, Saimen
 Statens miljöförvaltning, Finnish lakes larger than 40 square kilometers (engelsk)
 Statens miljöförvaltning, Saimaa, nimet ja rajaukset (finsk)
 Visit Finland, Lake Saimaa – the biggest, most beautiful and labyrinthine (engelsk)
 Forskningscentralen för de inhemska språken, Helsinki på finska, Helsingfors på svenska

Innsjøer i Finland
Södra Savolax' geografi
Södra Karelens geografi
Norra Karelens geografi
Nevas vassdragsområde
Willow Creek Norge

Willow Creek Norge er et tverrkirkelig ressurssenter som har som visjon å hjelpe menigheter og forsamlinger til å nå sitt gudgitte potensial. Dette skjer gjennom konferanser, utvikling av ressursmateriell og gjennom å bygge et nettverk av ledere som vil bygge levende menigheter som hjelper mennesker til levende tro på Jesus.

Willow Creek Norge er tilknyttet Willow Creek Association, som er et internasjonalt nettverk av mer enn 12 000 menigheter over hele verden. Willow Creek Association er tilknyttet Willow Creek Community Church i Chicago i USA.

Daglig leder for Willow Creek Norge er Halldis Kirkeng. Styreleder er generalsekretær Kåre Rune Hauge.

Eksterne lenker
 Willow Creek Norge

Protestantisme
Kåre Rune Hauge

Kåre Rune Hauge (født 11. august 1958 i Bergen) er en norsk teolog. Han er prost i Østre Borgesyssel prosti. Han var sokneprest i Høybråten, Fossum og Stovner sokn fra 1. januar 2013 til august 2019. Han var  tidligere generalsekretær i Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag (Laget), hvor han  jobbet siden 1987, som generalsekretær og øverste leder av organisasjonen fra 1. desember 1998. Han sluttet som generalsekretær i Laget i september 2010. Han har tidligere vært studentprest i Oslo og landssekretær for Lagsvenner. Kåre Rune Hauge var nominert som en av 5 kandidater til Biskop i Oslo i 2017.

I august 2019 blir Hauge innsatt som Prost i østre borgesyssel prosti, i Borg bispedømme. 

Hauge er også styreleder for Willow Creek Norge. Han er  bosatt i Oslo, er gift og har tre barn.

Referanser

Eksterne lenker 
 laget/index.php?id=8&nyhid=111 Generaldrøm for 2007

Norske lutherske prester
Personer fra Bergen kommune
Med blikket mot stjernene

Med blikket mot stjernene var en norsk TV-produsert talentkonkurranse for sangere som gikk på TV3 i 1995. Programmet ble ledet av Ragnar Otnes mens Eivind Rølles og Arild Rønsen satt i juryen. I tillegg satt en ny norsk musikkjendis i juryen for hver episode. 35 sangtalenter skulle konkurrere om å ligne sin favorittartist mest mulig. Selv om hovedvekten lå på sangen skulle deltakerne også kle seg mest mulig likt som den artisten de imiterte.

Programmet ble sendt på tirsdagskveldene og var en av TV3 store programsatsinger høsten 1995.

Seieren gikk til Odd Einar Nordheim (som Terence Trent D'Arby). Førstepremien var en tur til Venezia. Andreplassen gikk til Christina Undhjem. Hun ble forøvrig talentkonkurransens representant i den første internasjonale finalen i 1996.

Konsept
Konseptet gikk ut på at norske amatører skulle fremføre en selvvalgt sang til en artist til holdt av. Fremførelsen skulle ligne mest mulig på originalen (at man sang rent, stemmelikhet og utstråling). Selv om hovedvekten var lagt på sangtalent skulle deltakerne også kles opp til å ligne mest mulig på sin favorittartist. 4-5 kandidater opptrådte i hver episode, og en av disse gikk videre til en direktesendt finale som ble arrangert senere på høsten. Der ble så en endelige vinneren kåret av seerne via telefonstemmer.

Jurien bestemte hvem som skulle gå til finalen. Seerne bestemte hvem som vant i finalen.

Bakgrunn
Konseptet var opprinnelig hentet fra britiske ITV og hadde der tittelen Stars In Their Eyes. Den britiske versjonen har vært en kjempesuksess i Storbritannia fra 1990 til 2006. Den norske versjonen ble innspilt i Sverige. Konseptet ble i 1996 kjøpt opp av TV 2 og sendt under tittelen Stjerner i sikte.

Seertall
Programmet gjennomsnittlig seertall på litt over  seere, noe som ble betegnet som skuffende av TV3. Finalen ble sett av , og ble dermed det nest mest sette programmet på TV3 den uken.

Programmet fikk god mottakelse av VGs TV-kommentator.

Deltakere
Det var 35 deltakere
Ep 1
Nina Kristine Ødegård (f. 1969) fra Oslo som Cher
Vegard Berg (f. ) fra Trondheim
Pål Johannessen (f. 1966) fra Sarpsborg/Gressvik (finalist)
Lasse Sagen (f. 1947) fra Fredrikstad som Tom Jones
Øyunn Bjurge (f. ) fra Sørumsand

Andre
Lina Oftebro (f. 1966) som Liza Minnelli
Terje Lehn (f. ) som Joe Cocker
Bjørn Kjetil Westum (f. 1971) som Jon Bon Jovi
Robert Cabusao (f. 1967) som Wet Wet Wet
Anne Nomerstad (f. ) som Barbara Dickson
Frid Brune Hareide (f. 1974) som Billie Holiday
May Fjellvang (f. ) som Elaine Paige

De 10 Finalistene
Odd Einar Nordheim (f. 1972) som Terence Trent D'Arby (vinner)
Christina Undhjem som Whitney Houston («I Will Always Love You»)
Tore Hennestad (f. ) som Åge Aleksandersen (finalist)
Frid Brune Hareide (nå Nordheim) (f.1974) som Billie Holiday
Wenche Zacho
Edgar Johansen
Eva Bjerkhoel (f. ) fra Trondheim som Aretha Franklin
Pål Johannessen (f. 1966) fra Sarpsborg/Gressvik (finalist)
Lasse Sagen (f. 1947) fra Fredrikstad som Tom Jones

Referanser

Eksterne lenker 

Norske musikkprogrammer på TV
TV-produksjoner på norsk TV3
Norske talentkonkurranser på TV
Norske TV-serier fra 1990-årene