alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Hipp hipp hipp Hurra!

Hipp hipp hipp Hurra! er et musikkverk med tekst og komposisjon av Tore Magnus Pettersson. 

Verket ble skrevet da Pettersson ble bedt om å holde 17. mai-talen ved Tenor skole i Indre Østfold kommune i 1985. Urfremførelsen var enkel: Gitar og sang ved opphaveren selv, med spontan deltagelse fra forsamlingen i refrenget. 

I 1986 skrev Tore Magnus Pettersson et større arrangement til Hipp hipp hipp Hurra!, hvor komposisjonen illuderer et janitsjarorkester med følgende instrumenter: fløyte, klarinet, 1. trompet, 2. trompet, trombone, tuba, slagverk, foruten sangsolist og kor. 

Med Tore Magnus Petterson som dirigent, gjorde NRK opptak av verket i mai 1986. Og Hipp hipp hipp Hurra! ble første gang kringkastet 16. mai 1986. 

Da det ble klart at nasjonaldagsfeiringen 2020 ikke ville bli gjennomført på tradisjonell måte på grunn av korona-epidemien, friga NRK verket for allmennheten.

Til nasjonaldagsfeiringen i 2021 ble en ny og mer energisk versjon utgitt: Hipp hipp hipp Hurra! (Radio-versjon). – Oslo kommune valgte å brukte Hipp hipp hipp Hurra! (Radio-versjon) til å fronte hovedstadens «17. mai-program 2021».

Teksten 
I teksten til Hipp hipp hipp Hurra! beskriver Tore Magnus Pettersson det historiske forløpet av Norges nasjonaldagsfeiring fra 1814 og frem til i dag. Til avslutning bringer teksten frem en visjon om verdensomspennende fred og fordragelighet.

Referanser 

Sanger fra 1985
Mads Hedenstad

Mads Hedenstad Christiansen (født 21. oktober 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for .

Christiansen signerte sin første proffkontrakt med  16. august 2018, og fikk sin debut 3. juli 2020 ved å holde nullen i serieåpningen av OBOS-ligaen borte mot . 

Han fikk sin første eliteseriekamp hjemme mot Odd den 27. mai 2021. Der han holdt nullen.

Landslaget 
Den 16. november 2021 fikk han sin første U21-landskamp for Norge mot Aserbajdsjan.

Den 13. november 2022 ble han tatt ut i sin første landslagstropp for  i kampene mot  (17. november) og  (20. november).

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Lillestrøm SK
Målvakter i fotball
Fotballkeepere som har scoret‎
Mera

Mera kan vise til:

 Mera (elv i Italia), er en elv i Sveits og Italia
 Mera (elv i Russland), er en elv i Russland
John Taylor

John Taylor er navnet til flere personer:

John Taylor (oberst), Østfold regiments første sjef fra 1644 til 1645
John Taylor (Siste dagers hellige) (1808–1887), tredje president i Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige
John Taylor (Virginia) (1753–1824), amerikansk politiker fra Virginia
John Taylor (friidrettsutøver) (1883–1908), amerikansk friidrettsutøver
John Taylor (jazz) (1942–2015), britisk jazzpianist
John Taylor (volleyballspiller) (1944–), amerikansk volleyballspiller
John Taylor (amerikansk fotball) (1962–), amerikansk fotball wide receiver for San Francisco 49ers
Bremsrud

Bremsrud er en nedlagt gård og husmannsplass sørøst for Nøklevann. Bremsrud ble i likhet med nærliggende Jørgensrud mest sannsynlig ryddet før svartedauden. Plassen ble nevnt i eiendomsoversikten i biskop Eysteins Røde Bok i 1390. Før reformasjonen var plassen eid av Oslo Bispestol, og var frem til 1660 et krongods. Det ble en husmannsplass under Rustad gård sammen med Jørgensrud frem til 1723 hvor plassene igjen ble skilt ut som egne bruk. Folketellingen fra 1801 førte opp Bremsrud som en gård med tre husmannsplasser. Etter gården Bråten hadde Bremsrud mest jord i Østmarka.

I 1856 kjøpte Thomas Johanessen Heftye opp eiendommen sammen med Jørgensrud og gjorde om plassene til sommerstedet Sarabråten. Aker kommune kjøpte Bremsrud og de fleste andre plassene rundt Nøklevann i 1897 da Nøklevann skulle bli drikkevannskilde og gårdsdriften måtte derfor opphøre. Bygningene som lå nedenfor veien mot vannet ble brukt som serveringssted fra 1913 og frem til rivingen i 1921. På oversiden av veien ble det tidlig på 1900-tallet bygd et hus for skogsfullmektig. Dette huset fikk stå frem til 1950-tallet før det ble revet.

I dag er det rasteplass og badeplass på området.

Referanser 

Husmannsplasser
Kulturminner i Østmarka
Østmarka
Gårder i Oslo
Dritut

Dritut, senere også kalt Skullerudmyra eller Skullerudbru, var en husmannsplass under Skullerud gård som lå i Skulleruddumpa i Oslo. 

Plassen dukker først opp i skriftlige kilder i 1771, og på et kart fra 1800. I 1773 blir husmannsplassen Skullerudbru nevnt, som skal ha ligget i nærheten av en bru som gikk over Ljanselva i området. Antakelig er dette samme plass, da kartene plasserer de på samme sted. Navnet Dritut og Skullerudbru er erstattet av Skullerudmyra en gang i løpet av 1800-tallet. Mest sannsynlig har Dritut, Skullerudbru og Skullerudmyra blitt brukt om samme plass, eller så har de ligget på samme sted og avløst hverandre. Det ble tidligere antatt at også at navnet Sagløkka ble brukt om plassen, men flyfoto fra slutten av 1940-årene viser at det var to forskjellige plasser.

Stedet husmannsplassen lå ved var en av de viktigste ferdselsårene mot Oslo (tidligere kalt Kristiania). Det ser ut til at plassen har drevet brennevinsskjenking på første halvdel av 1800-tallet. I 1837 betalte plassen avgift til Fattigkassen for skjenkning av 2000 potter brennevin, 2 skilling for hver. Plassen ble revet en gang mellom slutten 1970-tallet og starten av 1990-tallet for å gi rom for utbyggingen av E6 mellom Oslo og Sverige, om man ser på historiske flyfoto fra området. I dag finnes det kun et skilt som sier noe om hvor plassen lå. Selve plassen ligger der det i dag er innfarts- og utfarts-parkering øst for E6 i Skulleruddumpa.

Referanser 

Oslos geografi
Husmannsplasser
Østmarka
Kulturminner i bydel Østensjø
Ķīpsala

Ķīpsala er en øy i elva Daugava i Latvia og en av Rigas 47 bydeler (apkaime) beliggende i Pārdaugava. Ķīpsala har 817 innbyggere og dets areal utgjør 197,50 hektar, noe som gir en befolkningstetthet på 4 innbyggere per hektar.

På øya oppsto det mot slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet en trehusbebyggelse langs stranden på den østre siden mot Rigas sentrum. I andre halvdel av 1900-tallet kom den i dypt forfall, men senere ble det igangsatt restaurering.

Referanser

Eksterne lenker 
 Apkaimes – Rigas bydelsprosjekt

Riga
Latvias geografi
Hans Andreas Solbakken

Hans Andreas Solbakken (født 1991) er en norsk journalist og programleder fra Lom.

Solbakken er utdannet ved Høgskulen i Volda. Der gikk han på fjernsyns- og radiojournalistikk.

Han jobber ved NRKs distriktskontor på Lillehammer. I NRK Innlandet på Lillehammer jobber han som programleder i NRK P1 og som reporter.

Høsten 2020 var han programleder for Norge Rundt.

Han har også jobbet i NRK Sport i to omganger som journalist, en stilling han har hatt siden sommeren 2021. I NRK Sport har han blant annet jobbet med hurtigløp på skøyter. 

Solbakken var NRKs reporter under VM i sjakk 2021 i Dubai. Han fortsatte jobben som reporter under VM i hurtig- og lynsjakk 2021, som ble avholdt i Warszawa. Han var også reporter under VM i hurtig- og lynsjakk 2022 i Almaty.  

Under Vinter-OL 2022 i Beijing dekket Solbakken all issport for NRK Sport.

Solbakken spiller torader.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

NRK-journalister
Personer fra Lom kommune
Programledere for NRK
2. divisjon ishockey for menn 2020/21

2. divisjon ishockey for menn 2020/21 skulle være det tredje nivået i norsk ishockey sesongen 2020/21. Ligaen gikk under kategorien breddeidrett, og serien ble avlyst grunnet Koronaviruspandemien.

Avlysning

Den 29. januar 2021 ble sesongen bekreftet avlyst av Norges Ishockeyforbund.

Tabellen

Lagene

Opprinnelig spilleplan

Referanser

Se også
 Mesterligaen i ishockey 2020/21
 NM i ishockey 2021
 Fjordkraftligaen 2020/21
 1. divisjon ishockey for menn 2020/21

Eksterne lenker 
 Norges Ishockeyforbund

2. divisjon ishockey for menn
Ishockey i 2020
Ishockey i 2021
Sport i Norge i 2020
Sport i Norge i 2021
Arrangementer påvirket av koronaviruspandemien
Argentinamaur

Argentinamaur (Linepithema humile) er en maurart. Den er tatt med i Verdens naturvernunions liste over de 100 mest skadelige invaderende artene i verden.

Arbeiderne er små, 2–3 mm lange og brune. Hannene har vinger og er 2,8–3 mm lange og mørkebrune. Dronningene er 4,5–5 mm lange og mørkebrune. Unge dronninger har vinger. Hvis man knuser arbeidere mellom fingrene, er det ingen spesiell lukt, noe som skiller argentinamaur fra mange andre arter i underfamilien Dolichoderinae. Arten er en alteter som foretrekker flytende føde. Den var opprinnelig utbredt i nedslagsfeltet til elva Paraná i nordlige Argentina, sørlige Brasil og Paraguay.

Argentinamauren har fulgt med godstransport og har spredt seg til store deler av verden. Den foretrekker middelhavsklima og er ikke så vanlig i områder med kaldt eller tropisk klima. Arten bygger bol under løv og steiner, men kan også finnes innendørs. Den etablerer seg helst i områder som er påvirket av mennesker, men kan også invadere naturlige økosystemer.

I det opprinnelige utbredelsesområdet er ulike kolonier aggressive mot hverandre, men de innførte bestandene danner «superkolonier» uten aggresjon mellom individene. I Sør-Europa finnes det to superkolonier, og den største strekker seg over 6000 km.

Arten er skadelig på mange måter. Den fortrenger nesten alle opprinnelige maurarter og andre leddyr. Dette fører til stor endringer i økosystemene og påvirker også naturlig forekommende virveldyr. Ett eksempel er kystområdene i California der bestandene av paddeiguaner (Phrynosoma) er sterkt redusert. Disse øglene eter store maur, som nesten er borte, mens argentinamauren er for liten til å ete.

Argentinamaur har et mutalistisk forhold til forskjellige arter av nebbmunner der den beskytter de sugende insektene og til gjengjeld får honningdugg i belønning. Dette kan føre til store avlingstap.

I Norge ble argentinamaur første gang oppdaget i Sandnes i 2005. Den er senere funnet i Oslo i 2012 og 2015. Det er usikkert om den kan etablere seg utendørs i Norge. I Fremmedartslista 2018 er arten vurdert som høy risiko på grunn av begrenset invasjonspotensial og høy økologisk effekt.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Maur
Insekter formelt beskrevet i 1868
Høyrisikoarter på fremmedartslista
Gendarmerie maritime

Det maritime gendarmeriet er en spesialisert avdeling av det franske gendarmeri, stilt til disposisjon for sjefen for den den franske marine. Ansvaret strekker opptil 200 nautiske mil fra kysten. Det har generell politimyndighet  og kriminalpolitimyndighet og deltar i sjøforsvaret, i sjøredningen, miljøbeskyttelsen og i bevaring av fiskeressursene samt bekjemper smugling og ulovlig innvandring. Det maritime gendarmeri har en stab, tre skvadroner, sju kompanier og 63 grunnenheter samt enheter i Frankrikes oversjøisk områder. Det har 1.899 ansatte i uniform og 24 kystpatruljebåter og 8 havnepatruljebåter.

Oppdrag
Det maritime gendarmeriet sitt ansvar strekker opptil 200 nautiske mil fra kysten. 
 Generell politimyndighet under de maritime prefekter og kriminalpolitimyndighet under statsadvokatembetene.
 Deltar i sjø- og havnesikkerhet, spesielt i de tre havner av vital interesse, Le Havre, Marseille-Port de Bouc, Marseille-Joliette. 
 Deltar i sjøforsvaret.
 Deltar i sjøredningen.
 Deltar i miljøbeskyttelsen.
 Deltar i bevaring av fiskeressursene.
 Bekjemper smugling og ulovlig innvandring.
Kilde:

Organisasjon
Det maritime gendarmeriet er en spesialisert avdeling av det franske gendarmeri, stilt til disposisjon for sjefen for den den franske marine:
 Stab og etterforskingsavdeling i Houilles
 Tre skvadroner, en for var og en av de tre maritime prefekturer, den Engelske kanal, Atlanten og Middelhavet, med sammenlagt 7 kompanier.
 Utdanningssentrum i Toulon
 63 grunnenheter, inkludert 24 kystpatruljebåter og 8 havnepatruljebåter, landpatruljer, flyvepatruljer, etterforsking, havnepoliti. 
 Transmarine enheter i Ny-Caledonia, Réunion, Fransk Guyana, Mayotte, Polynesia, Guadeloupe, Martinique, Dakar og Djibouti.

Personale
Det maritime gendarmeriet har 1.089 ansatte i uniform, inkludert mer enn 281 sjøfolk i fastlands-Frankrike, men også utenlands (7% av personalestyrken), fordelt på følgende måte:
 52 offiserer
 848 underoffiserer 
 17 teknisk-administrative underoffiserer
 172 hjelpegendarmer på åremål

Grader og distinksjoner

Kilde:

Patruljebåter

Referanser 

Gendarmerier
Fransk politi
Frankrikes forsvar
Kystvakter
Hamilton (musikal)

Hamilton er en musikal med musikk og tekst av Lin-Manuel Miranda, som handler om en av USAs grunnleggere, Alexander Hamilton. Den hadde urpremiere 15 2015 i New York «off Broadway». I august ble den flyttet til Richard Rodgers Theatre hvor den per 2020 fortsatt går. Under Tony Awards i 2016 vant musikalen 11 priser, blant annet beste musikal. Musikalen har også vunnet Pulitzer-pris for beste drama, og Grammy-pris for beste musikalalbum.

I juni 2020 ble en filmet sceneutgave av musikalen sluppet på strømmetjenesten Disney+.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Musikaler satt opp på Broadway
Musikaler satt opp på West End
Folkets demokratiske parti (Tyrkia)

Folkets demokratiske parti (tyrkisk: Halkların Demokratik Partisi, HDP, kurdisk: Partiya Demokratîk a Gelan), er et sosialistisk og pro-minoritets parti i Tyrkia. Partiet står på venstresiden, og setter sterkt fokus på saker som direkte demokrati, feminisme, minoritets rettigheter, unges rettigheter og egalitarisme. HDP er assosiert medlem av Det europeiske sosialdemokratiske parti (PES) og rådgivende medlem i Sosialistinternasjonalen.

HDP ble grunnlagt i 2012 som en allianse av flere partier på venstresiden i Tyrkia. Per i dag har partiet 39 334 aktive medlemmer (2020). Fra 2013 til 2015 var partiet med i fredsforhandlinger mellom den tyrkiske regjeringen og kurdistans arbeiderparti (PKK).

Til kontrast fra andre store partier i Tyrkia, har HDP 2 ledere, en mann og en kvinne. Ledere av partiet er Mithat Sancar og Pervin Buldan (2020). Tidligere ledere er Selahattin Demirtas, som også var partiets presidentkandidat i 2014 og vant 9.77% av stemmene. Etter dette valget så HDP en sjanse for å komme seg over 10% sperregrensen, og stilte heller som et politisk parti, og ikke som uavhengige kandidater. Til tross for frykten for at HDP ikke skulle klare å komme seg over sperregrensen, fikk partiet 13,12% oppslutning under parlamentsvalget i 2015. Dermed ble partiet det tredje største i parlamentet. Partiet var med i en midlertidig koalisjons-regjering med AKP i fra august 2015.

Under kuppforsøket i juli 2016, kom partiet sterkt ut imot kuppmakerne, og fordømte ethvert forsøk på å styrte demokratiet. Dette på grunn av at det hadde blitt sett hva slags friheter som hadde blitt innskrenket etter tidligere kuppforsøk i Tyrkias historie. Likevel ble flere tusen partimedlemmer arrestert, deriblant tidligere partiledere Selahattin Demirtas og Figen Yuksekdag.

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisielt nettsted

Politiske partier i Tyrkia
Sosialistiske partier
Sergio Bassi

Sergio Bassi (født 23. juni 1951 i Codogno i Lombardia i Italia, død 16. mars 2020 i Crema) var en italiensk singer-songwriter.

Bassi ble oppdratt av sine besteforeldre i nærheten av Codogno. Som voksen flyttet han til Legnano, så til Piacenza og bodde i syv år i San Francesco al Campo. Deretter returnerte han til hjembyen.

Der ble han smittet av viruset SARS-CoV-2 og døde i mars 2020 i Crema.

Diskografi

Singler 
 1982 - Una città su misura (45 GIRI) 
 2011 - Il Mantovano Volante (CD AUDIO) Museo Tazio Nuvolari
 2016 - Inno a Santa Francesca Cabrini  (CD AUDIO)

Album 
 1984 - Fermati Guerriero 
 1985 - Ali per volare
 1986 - Cambio di stagioni
 1989 - L'Equilibrista  (prima versione LP 33 giri)
 1993 - Storie Padane & non... (prima versione in cassetta non pubblicata)
 2003 - Storie padane & non...
 2004 - L'Equilibrista
 2006 - E Il fiume sta a guardare...
 2007 - Cavallo Pazzo
 2011 - I Cieli della Terra
 2015 - Identità Musica & Parole
 2017 - Una zolla di terra - Antologia

Referanser

Eksterne lenker 
 Sito ufficiale
 I video on Sergio Bassi on Youtube  
 Vi racconto il mio rock fra terre del Po e ballate popolari  
 Sergio Bassi, an album del narratore at the piano fra la Bassa e il West

Italienske sangere
Italienske forfattere
Italienske musikere
Personer fra provinsen Lodi
Dødsfall relatert til covid-19 i Italia
Forfattere ofre for covidpandemien
Ryesgade

Rysegade er en flere kilometer lang gate i København, som begnner på Nørrebro og fortsetter inn på Østerbro med Blegdamsvej og Søerne og ender som en sidegate til Østerbrogate. 

Ryesgade er oppkallt etter den norske general Olaf Rye, og ble anlagt i 1860-årene. Den er i dag delt over av Fredensgade. Den lengste del mot nordøst ligger på Østerbro mens den mindre del mot sydvest hører til Nørrebro og fortsetter her som Ravnsborggade.

Referanser 

Gater på Østerbro
Gater på Nørrebro
Sotra Arena

Sotra Arena er en idrettshall på Straume i Øygarden kommune. Hallen ble offisielt åpnet 27. oktober 2013 med EM-kvalifiseringskampen mellom Norge og Romania. Hallen er bygget i samarbeid mellom Fjell kommune og Sotra Sportsklubb. Hallen har et areal på  m2, med en kapasitet på ca.  tilskuere. Sotra Arena er hjemmearena for Sotra Sportsklubb og Sotra Volleyballklubb fra 2013/14-sesongen.

Se også 
 Straume Idrettspark

Referanser

Eksterne lenker 
 

Idrettshaller i Norge
Idrettsanlegg i Vestland
Byggverk i Øygarden
Byggverk fullført i 2013
Etableringer i 2013
2013 i Norge
Sport i Øygarden
Abdrirahmaan Sheikh Muhiadiin Eli

Abdrirahmaan Sheikh Muhiadiin Eli (født 15. juni 1970 i Somalia, død 22. mai 2020 i Göteborg) var en svensk-somalisk imam, språklærer og samfunnsdebattant.  Han var en fremtredende imam i Göteborg og rundt om i Sverige.
Han døde av Covid-19, og en måned etter hans død ble omstendighetene rundt hans sykdom og bortgang gjenstand for stid, og en granskning er bebudet.

Liv og virke
Sheikh Abdirahman, som kom til Sverige i 1995, var initiativtaker til en koranskole i Göteborg med sufiske innslag, der han strebet etter å gi en motvekt til den saudiarabisk influerte wahabismen.

Han beskrives som den imam som tok opp kampen mot ekstremismen. De en gjeng ungdommer sluttet seg til IS var han der og støttet foreldre som var i behov av rådgivning. I mars 2020 tapte han en sønn, som var blitt skutt ihjel. Etter mordet skal faren ha samlet sønnens venner og formant til at ingen skulle ta hevn.

Han innehadde en språklærertjeneste på Bergsjöskolan i Göteborg. Abdrirahmaan Sheikh Muhiadiin Eli satt i den rådgivende gruppe som ble dannet da politikeren Mona Sahlin var nationell samordnare mot våldsbejakande extremism.

Død, og strid om behandlingsforsømmelse
Han døde som følge av Covid-19 i mai 2020, etter tre ukers behandling på Sahlgrenska i Göteborg.

Kort etter dødsfallet oppstod det en kritikk mot helsevesenet i Göteborg. Det ble hevdet at han ved flere anledninger var blitt nektet hjelp fra vårdcentralen; påstanden kom fra hans pårørende. Saken verserte lokalt en tid, men ble i juli tatt fatt i av SVT etter at det ble besluttet å gå til en offentlig granskning. Virksomhetssjefen kunne  bare se at imamen hadde hatt en eneste kontakt med en sykepleier på vårdcentralen under hele sykdomsforløpet. Den 24. april hadde han via telefon beskrevet feber, hoste og pustebesvær, og om blod ved hoste. Sykepleieren bestilte et såkalt distansebesøk (telefonsamtale) hos ansvarlig lege samme dag. Ved det «besøket» skulle mannen ha sagt at han holdt på å bli bedre. Her stod det altså ord mot ord. Hendelseforlåpet skulle så utredes ifølge «lex Maria» av Inspektionen för vård och omsorg, IVO.

Referanser 

Somaliere
Imamer
Dødsfall relatert til covid-19 i Sverige
NGCC «Amundsen»

NGCC «Amundsen» er en canadisk kombinert isbryter og polarforskningsfartøy som seiles av Canadas kystvakt. Skipet begynte sin tjeneste i 1979 som «Franklin», senere kalt «Sir John Franklin» 1980–1994. Skipet ble satt i reserve i 2000 og ble tatt i bruk igjen i 2003, ombygd for å fungere også som forskningsfartøy og omdøpt til «Amundsen».

«Amundsen» ble bygget 1977–1979 som en isbryter i kystvaktens Pierre Radisson-klasse. Skipet har helikopterlandingsplass og hangar. Det kan ta imot et lett helikopter av type MBB Bo 105 eller Bell 206L. Skipet har isklasse Arctic Class 3.

Vinterstid tjenestegjør «Amundsen» som isbryter i Saint Lawrence-bukten, Saint Lawrence-elven og Saguenayfjorden. Om våren kan skipet ved behov fungere som isbryter i Saint Lawrence-leden og på De store sjøer. Om sommeren går «Amundsen» tilbake til status som forskningsfartøy i arktiske farvann.

Kilder 
 Om Amundsen på Canadas kustbevaknings nettsted
 Denne artikkel er delvis basert på artikkelen CCGS Amundsen på engelskspråkiga Wikipedia.

Eksterne lenker 
 
 
 Nettsted om CCGS Amundsen på Université Lavals nettsted 

Polarskuter
Skip fra 1979
Forskningsskip
Isbrytere
Artikler i sjøfart-prosjektet
Calicnemis latreillei

Calicnemis latreillei er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (ca. 16 millimeter), blank, gulbrun hornbille. Den mangler horn på hodet, men hannene har en knøl midt på forsiden av pronotum. Kroppen er høyt hvelvet, uten tydelig punktering. På beina er leggene (tibiae) sterkt utvidete, på forbeina med to lange tenner, bakleggen er nærmest halvsirkelformet. Føttene (tarsene) er derimot små og tynne. Undersiden er kledt med lange, gule hår.

Levevis 
De lever i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Italia, Spania og Frankrike.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini 
 Slekten Calicnemis Laporte de Castelnau, 1832
 Calicnemis latreillei Laporte de Castelnau, 1832 - Sardinia

Kilder 
 Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr

Eksterne lenker 
 Bilder av de europeiske artene
 Nettside om arten
 Bilder av arten
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 1832
Europas insekter
Onychionyx moluccanus

Onychionyx moluccanus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (23-28 millimeter), avlang, blankt svartbrun hornbille. Denne arten har ikke horn eller knøler på pronotum, kjønnene er overflatisk nokså like. Begge kjønn har to lave knøler i pannen. Kroppen er parallellsidig og nokså bred. Pronotum er fint og spredt punktert. Dekkvingene er jevnt og kraftig punktert, beina nokså korte.

Levevis 
Lite ser ut til å være kjent om biologien til denne slekten.

Utbredelse 
Arten er utbredt på Molukkene (øyene Obi og Bacan).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Oryctoderini 
 Slekten Onychionyx Arrow, 1914
 Onychionyx moluccanus Jákl & Zidek, 2016

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 2016
Molukkenes insekter
Dipelicus acutus

Dipelicus acutus er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende 
En middelsstor (ca. 20 millimeter), bred og kraftig, blankt brunsvart hornbille. Hannen har et kort horn i pannen og en bred uthuling foran på pronotum, denne har et horn over seg. Oversiden er fint punktert, tett på pronotum og spredt på dekkvingene. Undersiden er kledt med lange, oransje hår.

Levevis 
Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse 
Arten er kjent fra Northern Territory, Australia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
 Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
 Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
 Stammen Pentodontini Mulsant, 1842 
 Slekten Dipelicus Hope, 1845
 Dipelicus acutus Silvestre, 2006

Kilder 
 Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker 
 
 

Hornbiller
Biller formelt beskrevet i 2006
Australias insekter