alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Chieftain

FV 4201 Chieftain var en britisk stridsvogn, som var i bruk i 60- og 1970-årene. Den var en av samtidens mest avanserte stridsvogner. Chieftain var en videreføring av den suksessfulle Centurion-serien. Siden britiske stridsvogner hadde vist seg på flere felter underlegene de tyske stridsvognene under andre verdenskrig satset Storbritannia, i motsetning til Frankrike og Tyskland, på tyngre stridsvogner i etterkrigstiden. Chieftain ble eksportet til flere land, spesielt i Midtøsten.

Den var i bruk frem til den ble erstattet av Challenger i 1980-årene.

Historie og utvikling 

De første prototypene sto klare i 1959, og det første produksjonskjøretøyet sto klart på begynnelsen av 1970-tallet. Produksjonen fortsatte fram til 1978.

Teknisk 

Vognføreren sitter foran i skroget, med vognkommandøren og skytteren på høyre side av tårnet og laderen på venstre side.

Vogna er bestykket med en 120 mm Royal Ordnance L11 riflet kanon. Den kan eleveres fra -10° til +20°. Prosjektilet og drivladningen lades separat. Ammunisjonstyper tilgjengelige er APFSDS, APDS, HESH og røyk. En 7,62 mm mitraljøse er montert på vognkommandørens luke, med en til montert koaksialt med hovedskytset. I tidlige utgaver var en 12,7 mm mitraljøse montert for å skyte prøveskudd for å bestemme rekkevidden. Denne ble erstattet med en laseravstandsmåler i senere utgaver.

Motoren er en Leyland L60, en seksylindret motor med to stempler per sylinder. Den har multifuel-egenskaper, og gir 750 hk ved 2 100 omdreininger i minuttet. Motoren og girkassen er montert bak i skroget.

Varianter 

Mk 1, Mk 1/2, Mk 1/3, Mk 1/4, Mk 2, Mk 3, Mk 3/S, Mk 3/3, Mk 5, Mk 6, Mk 7, Mk 8 Varianter for den britiske hæren.
Mk 9, Mk 10, Mk 11, Mk 12 Variant for den britiske hæren med forbedret ildledningssystem.
Shir 1/Khalid Opprinnelig bestilt av Iran, men etter den iranske revolusjonen ble bestillingen kansellert og vognene ble senere kjøpt av Jordan.
Chieftain Stillbrew Variant for den britiske hæren med ekstra pansring på tårnfronten.
Quayis Al Ardh Variant for Oman.

Andre kjøretøyer på Chieftain-chassis 

Chieftain ARV og ARRV Bergepansere.
Chieftain AVLB Brolegger.
Chieftain AVRE Ingeniørkjøretøy.

Eksterne lenker 
 

Stridsvogner fra Storbritannia
Gisundbrua

Gisundbrua er en fritt frambygg-bru på fylkesvei 86 i Senja kommune i Troms og Finnmark. Den krysser Gisundet vest for Finnsnes og forbinder Senja med fastlandet.

Brua ble åpnet 23. juni 1972 av kronprins Harald. Den er  meter lang, med lengste spenn 142,5 meter. Seilingshøyden er 41 meter, og brua har i alt 25 spenn. Den var i sin tid bompengefinansiert, men er for lengst nedbetalt. På enkelte kart er brua feilaktig kalt Trangstraumen bru.

Se også
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser

Fritt frambygg-broer
Veibroer i Troms og Finnmark
Veier i Senja
1972 i Norge
Broer åpnet i 1972
Malangsgrunnen

Malangsgrunnen er en fiskebanke utafor Kvaløya, nord for Senja, i Troms. Den har et dyp på omkring 200 meter.

Eksterne lenker 
 «Eventyret på Malangsgrunnen», Kyst & fjord
 Værvarsel for Malangsgrunnen, yr.no

Fiskebanker
Norskehavet
Troms og Finnmarks geografi
Fiske i Troms og Finnmark
Conseil National pour la Défense de la Démocratie–Forces pour la Défense de la Démocratie

Conseil National pour la Défense de la Démocratie–Forces pour la Défense de la Démocratie (fork. CNDD–FDD) var en av de største opprørsgruppene i borgerkrigen i Burundi på 1990-tallet. Senere ble det et politisk parti. CNDD-FDD ble grunnlagt i 1994, et år etter at president Melchior Ndadaye ble drept. Den politiske delen var dominert av hutuer fra regionen Bururi sør i landet. Den militære delen bestod av personer fra hele landet.

I 2001 hadde gruppen 15 000 medlemmer og var ledet av Jean-Bosco Ndayikengurukiye. I oktober 2001 ble Ndayikengurukiye styrtet av Pierre Nkurunziza og gruppen ble delt. Nkurunziza sin gruppe utgjorde størsteparten av gruppen med 10-12 000 personer mens Ndayikengurukiye hadde bare om lag 5000 personer. I desember 2002 inngikk gruppen til Nkurunziza våpenhvile, men fortsatte å krige. Ndayikengurukiye sin gruppe inngikk våpenhvile i oktober samme år. 

Ved en seremoni i januar 2005 registrerte gruppen seg som et politisk parti. CNDD vant valget senere samme år og Pierre Nkurunziza ble president.

Politiske partier i Burundi
Politiske partier etablert i 1994
1990-årene i Burundi
1994 i Afrika
Sejm

Se Sejm (elv) for elven i Ukraina og Russland.

Sejm er underhuset i det polske parlamentet. I tidsperioden 1567–1795 ble Sejm brukt som betegnelse på hele parlamentet i Det polsk-litauiske samveldet og i Kongress-Polen. Fra og med den andre polske republikk (1918) har betegnelsen kun dekket Polens underhus, og ikke i tillegg Polens senat.

Sejm i kongedømmet Polen og i det polsk-litauiske samvelde
Det første Sejm var samlet i 1182 i Łęczyca. Senere møttes Sejm annenhvert år utenfor Warszawa. Etter 1673 ble hvert tredje Sejm holdt i byen Grodno i Litauen.

Et Sejm besto av kongen, samt et senat og et underhus. I senatet satt det stort sett biskoper, i underhuset satt det representanter valgt i lokale provins-Sejmer (sejmiki).

Kongen måtte ha Sejms godkjennelse for å kunne utskrive skatter etter 1374. Senere fikk Sejm flere og flere rettigheter. Sejm hadde ansvaret for å lage nye lover, ansvar for statsbudsjettet, utenrikspolitikk og utnevnelsen av ny adel. 

I 1493 ble parlamentet etablert som et tokammersystem, med et representanthus og et senat. I 1573 sørget Sejm for å garantere alle rikets innbyggere religionsfrihet.

Etter en avtale fra 1505 skulle alle lover godkjennes av både kammeret og kongen selv. Alminnelig flertall var på denne tiden nok til å få en lov godkjent.

Utover på 1600-tallet ble imidlertid prinsippet om liberum veto gradvis innført. Nå måtte alle vedtak være enstemmige, en eneste motstander av loven var nok til å velte den. Samtidig ble det stadig flere og flere delegater til hvert Sejm, noe som økte sannsynligheten for at en lov ble blokkert. 

Parlamentet fungerte godt inntil siste halvdel av 1700-tallet, da prinsippet om liberum veto førte til handlingslammelse og gav opphav til betegnelsen polsk riksdag. Dette ble utnyttet av Russland, Østerrike og Preussen til å gjennomføre Polens delinger.

Etter første verdenskrig 
Etter første verdenskrig ble Polen en selvstendig stat. Det folkevalgte Sejm fra 1919 vedtok 20. februar dette året den såkalt lille konstitusjon og proklamerte landets selvstendighet. Den 17. mars 1921 ble det vedtatt en ny konstitusjon, den såkalte Marskonstitusjonen. Konstitusjonen fra 1921 bygde på Montesquieus maktfordelingsprinsipp. Den etablerte et tokammerparlament som besto av Sejm og et senat, med Sejm som det sterkeste parlamentet. En ny konstitusjon i april 1935 (Aprilkonstitusjonen) overførte den sterkeste lovgivningsmakt til senatet.

Sejm holdt sitt siste møte i mellomkrigstiden 2. september 1939, dagen etter Tysklands angrep på landet, og ble oppløst 2. november 1939.

Sejm etter andre verdenskrig

Etter den andre verdenskrig ble Polen et kommunistisk land. Grunnloven i Folkerepublikken Polen (1946–1989) gjorde Sejm til landets eneste lovgivende makt, da senatet ble oppløst.

Etter kommunismens fall i 1989 ble senatet gjeninnført, og Sejm ble gjort om til rent underhus igjen. I dag består Sejm av 460 representanter.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Polsk politikk
Polens historie
Litauens historie
Nasjonale parlamenter
Polen
MagCom

MagCom AS ble stiftet i 1999 for å utvikle en norsk, avansert mobiltelefon. Idé og rå design var det Per Andresen og Torstein Olaussen som sto for. Endelig design ble utformet av John Roland Houghton og kom i salg i 2001. Firmaet gikk konkurs etter om lag to år på grunn av produksjonsproblemer og sviktende finansiering. Kun drøytt 1000 enheter ble produsert totalt. MagCom ble kjøpt av det Trondheims-baserte firmaet Q-Free, som er mest kjent for sine køfribrikker til bruk i bomringer.

Da telefonen var i salg hadde den egenskaper som lå langt i forkant av markedet:

Svart/hvitt grafisk display, 1/4 VGA
Sending og mottak av e-post (SMTP, POP3, IMAP)
Nettleser for både WAP/WML men også HTML
Automatisk justering av dato/tid via Internett tidstjenere (NTP)
Automatisk justering av tidssone
Bygget i magnesium, med ekstremt lav stråling i hoderetningen (0,043 W/kg SAR)
Trebånds, kunne brukes i nesten hele verden (900, 1800 og 1900MHz)
Programvaren kunne oppdateres via Internett av brukeren selv
Polymer-litium-ion batteri
Plattformuavhengig synkronisering av adresseliste og kalender (FTP-tjener på telefonen)
Blokkering av innkommende samtaler basert på nummer

Eksterne lenker
 Magcom på mobilmuseet

Elektronikkselskaper
Tidligere norske industriselskaper
Mobiltelefonprodusenter
Mobiltelefoner
Norske teleselskaper
Selskaper etablert i 1999
Torgny Mogren

Nils Arne Torgny Mogren (født 26. juli 1963) er en svensk tidligere langrennsløper som representerte Åsarna IK.

Mogren vant verdenscupen i langrenn i sesongen 1986/87, og endte fem ganger blant de tre beste i sammendraget. Han vant gull på 50 km fristil under Ski-VM 1991 i Val di Fiemme og gjentok bedriften to år senere, under VM i Falun i 1993. Samme året ble han også tildelt både Svenska Dagbladets gullmedalje og Radiosportens Jerringpris.

Mogren ble i flere år regnet som verdens beste fristilløper teknisk sett.

OL- og VM-medaljer 
 OL-medaljer:
 OL 1988 i Calgary: Gull på 4 x 10 km stafett
 VM-medaljer:
 Oberstdorf 1987: gull på 4 x 10 km stafett, bronse på 50 km
 Lahtis 1989: gull på 4 x 10 km stafett, sølv på 15 km og 50 km fristil
 Val di Fiemme 1991: gull på 50 km, sølv på 4 x 10 km stafett, bronse på 10 km
 Falun 1993: gull på 50 km

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Åsarna IKs hjemmeside

Svenske langrennsløpere
Olympiske mestere for Sverige
Verdensmestere i langrenn
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1984
Langrennsløpere under Vinter-OL 1984
Deltakere under Ski-VM 1985
Deltakere under Ski-VM 1987
Medaljevinnere under Vinter-OL 1988
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1988
Langrennsløpere under Vinter-OL 1988
Deltakere under Ski-VM 1989
Deltakere under Ski-VM 1991
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1992
Langrennsløpere under Vinter-OL 1992
Deltakere under Ski-VM 1993
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1994
Langrennsløpere under Vinter-OL 1994
Deltakere under Ski-VM 1995
Deltakere under Ski-VM 1997
Deltakere for Sverige under Vinter-OL 1998
Langrennsløpere under Vinter-OL 1998
Personer fra Hällefors kommun
Olympiske medaljevinnere i langrenn
Drangedal bygdetun

Drangedal bygdetun i Drangedal i Telemark er en del av Telemark Museum. Det er et friluftsmuseum med 19 historiske bygninger, hvorav de fleste er gaver fra bygdefolket. Museet har også et nybygg med stor fotoutstilling og samlinger av historiske tekstiler, redskaper, skolerekvisita og annet. Her er også rekonstruert et gammelt tannlegekontor, legekontor, prestekontor og bankkontor.

Tunet benyttes også til forskjellige eksterne arrangementer, alt fra årlige veteranvogntreff til gudstjenester fra utescenen. På området er det en større grillhytte som fritt kan benyttes av de besøkende. I august 2020 fikk bygdetunets styre tillatelse til å legge tilrette for 10 bobilplasser på området ved den gamle skytterbanen, rett utenfor selve tunet, med nærhet til grillhytta og Motjenn.

Bygdetunet ligger i utkanten av kommunesenteret Prestestranda.

Bygninger
 Våningshus fra heigården Myra, ca. 1800.
 Stabbur fra Myra, ca. 1820.
 Høybu fra Myra, ca. 1850.
 «Berås-stua», husmannsbolig under Lensegrav, ca. 1750.
 Stabbur fra Berås, ca. 1850.
 Låve fra Berås, ca. 1850.
 Fjøs/stall fra Berås.
 «Rødbygningen», gårdshus fra gården Rød i Kroken, fra 1700-tallet.
 Stabbur fra østre Sannes, 1700-tallet.
 Låve fra prestegården, 1700-tallet.
 Bu fra seteren Lauve under Nås i Kjosen, ca.1870.
 Sommerfjøs fra Bergane i Tørdal, ca. 1850.
 Skaustue fra Gamleseter under Tveit i Kjosen, ca. 1900.
 Skaustall v.Nedre Grunnvann u. Tveit i Kjosen, ca. 1900.
 Badstue/korntørke fra Bergane i Kjosen, ca. 1850.
 Smie fra gården Høidalen i Kjosen, ca. 1850.
 Kvernhus fra Høidalen, ca. 1900.
 Utedo fra ytre Vefall, ca. 1930.
 Utedo fra Lohne, ca. 1910.
 «Nystue» (2009) med div. utstillinger, arkivrom, møterom, forsamlingslokale m.m.

Litteratur

Eksterne lenker
 

Friluftsmuseer i Norge
Telemark Museum
Byggverk i Drangedal
Kultur i Drangedal
Drangedals historie
Boeing AH-64 Apache

Boeing AH-64 Apache (Attack Helicopter) er et amerikansk kamphelikopter. Fra midten av 1980-årene begynte den å erstatte forgjengeren AH-1 Cobra i amerikansk tjeneste. 

Det finnes to varianter av Apache i den amerikanske hæren, Apache A og Apache Longbow D. Det ble riktignok planlagt B og C varianter også, men disse kom aldri i produksjon. Den største utvendige forskjellen på disse to er radarkulen som er festet over rotoren på D-variantene. Det finnes også noen eksportvarianter av disse, blant annet den britiske Westland WAH-64 Apache.

Apache helikopteret er spesielt kjent for sin innsats under Gulfkrigen der de fikk ry på seg som «stridsvognsjegere». 
Apachehelikopteret er også et av de mest avanserte helikopteret som kan bære mest ammunisjon i hele verden.

Eksterne lenker 
 AH-64 Apache

Kamphelikoptre
Narvesen

Narvesen ble etablert i 1894 av Johan Bertrand Narvesen og har vært en viktig servicebedrift i mer enn 100 år. Kjeden er i dag eid av Reitan Convenience, et av de fire forretningsområdene i Reitangruppen. 370 Narvesenkiosker finnes i Norge, fordelt over hele landet.

Narvesen-konseptet omfatter Narvesen i Norge, Litauen og Latvia. Hver av kjedene har en dominerende markedsposisjon i sine hjemmemarkeder. Antall utsalgssteder er til sammen 1124, hvorav 370 er lokalisert i Norge, 249 i Latvia og 260 i Litauen. 

Narvesen selger blant annet kioskvarer, lesestoff, bakevarer og pølser, samt billetter og elektroniske tjenester. Narvesens kioskeeiere er franchisetakere som eier og driver kioskene selv, med rammer satt av Reitan Convenience.

Eksterne lenker 
 
  Bergen byleksikon på nett, om Narvesen

Fritt Ord
Reitangruppen
Norske detaljistselskaper
Selskaper etablert i 1894
1894 i Norge
Svensker

Svensker er betegnelsen på den etniske gruppen som er etterkommere etter svensker som opprinnelig kommer fra Sverige.

Referanser
Laissez-faire

Laissez-faire er et fransk uttrykk som betyr «la det være» eller «la det skure». Det kan også uttrykkes via «laissez-passer», som betyr «la det gå sin gang/passere»

Det er også sagt at dette uttrykket har sin opprinnelse fra 1600-tallet, hvor økonomien i Frankrike var kraftig regulert. Kong Ludvig XIVs reguleringsvennlige finansminister Jean-Baptiste Colbert skal i et møte med en samling forretningsmenn ha spurt om hva han kunne gjøre for at økonomien og handelen ville styrkes. Da skal den liberale forretningsmannen M. Le Gendre ha svart lakonisk: «Laissez-nous faire», noe som direkte oversatt blir «la oss gjøre», med betydningen «bare overlat til oss å gjøre det vi finner hensiktsmessig». Laissez-faire ble deretter et populært internasjonalt slagord for et fritt marked, motstand mot merkantilisme og begrenset statsmakt.

Laissez-faire-økonomi betyr at markedet fungerer best uten innblanding. For eksempel er det unødvendig at staten styrer forsyningen av varer til forbrukere i ulike deler av landet, slik det fungerer i land med planøkonomi. Markedet vil selv effektivt gi tilgang (tilbud) på varer hvor det eksisterer etterspørsel, på grunn av konkurranse og ønske om å tjene penger. Dersom tannkrem er etterspurt, vil markedet levere tannkrem. Hvis markedet etterspør sko i størrelse 45, vil markedet klare å levere slike.

Laissez-faire er en av grunnpilarene i den klassiske liberalismen.

Referanser

Eksterne lenker 
  Leave Us Alone - Lewis J. Walker 
  Filosofi en innføring, Politikk - Vegard Martinsen

Liberalisme
Økonomiske ideologier
Politisk økonomi
Franske ord og uttrykk
Heteronormativitet

Må ikke forveksles med begrepet «cisnormativitet» som går ut på kjønn i stedet for seksualitet.

Heteronormativitet er et uttrykk som beskriver den sosiale normen og institusjonaliserte antagelsen om at alle mennesker i utgangspunktet er heterofile, og at avvik fra dette er unormalt og tillært.
Dette inkluderer antagelsen om at alle mennesker faller inn under to fullstendig adskilte kategorier, mann og kvinne; at den eneste «normale» samlivsformen er mellom to mennesker av motsatt kjønn, og at hvert kjønn har særlige naturgitte roller i livet.

Sosialt sett er de fleste kulturer basert på denne antagelsen. Dette fører blant annet til at homofili i stor grad blir stigmatisert og sosialt usynlig, og at homofile opplever å måtte gå på tvers av forventninger, og «forklare seg» når temaer som partnere og familieliv taes opp.
«Komme ut»-prosessen blir dermed for mange homofile et livslangt prosjekt der de stadig må forklare seg for nye mennesker, hver gang med usikkerheten om hvordan vedkommende vil reagere. Dette sammen med frykten for negative reaksjoner kan for mange være så belastende at de velger å holde sitt privatliv hemmelig for for eksempel kolleger.

Se også
Heterosexisme
Queerteori
Sosial norm
Homofili
Heterofili
Bifili
Homofobi

Referanser

LHBT
Identitetspolitikk
Dubnium

Dubnium er et kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med kjemisk symbol Db og atomnummer 105.

Historie 
Dubnium er oppkalt etter den russiske byen Dubna. Dubnium ble rapportert framstilt i 1967 ved Det forente instituttet for kjerneforskning i Dubna. Forskerne der hadde ved å bombardere 243Am (americium) med 22Ne (neon), framstilt noen få atomer med 260Db og 261Db. Forskere ved Berkeley-universitetet i California kunne i april 1970 bekrefte eksistensen av grunnstoff 105.

Det amerikanske forskerteamet framstilte grunnstoffet ved å bombardere americium med nitrogenkjerner i en partikkelakselerator, med 260Db (halveringstid på 1,6 sekund) som resultat.

Forskere fra Berkeley-universitetet forsøkte senere med mer sofistikerte metoder å bekrefte de sovjetiske funnene man hadde i forbindelse med grunnstoffet. De foreslo at grunnstoffet skulle hete hahnium (Ha), etter den tyske vitenskapsmannen Otto Hahn. Amerikanske og vesteuropeiske forskere brukte dette navnet konsekvent.

En navnekontrovers angående navnsetting var i gang, og russiske forskere protesterte på navnet. The International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC) gav grunnstoff 105 navnet unnilpentium, etter de latinske ordene for 1, 0 og 5, som en midlertidig løsning. I 1997 kom de imidlertid til enighet, og grunnstoffet fikk sitt nåværende navn etter byen der Det forente instituttet for kjerneforskning ligger. De tidligere navnene på grunnstoffet inkluderer hahnium, joliotium, nielsbohrium, og eka-tantal.

Egenskaper 
Dubnium er et kunstig fremstilt, meget radioaktivt transisjonsmetall. Dubnium er det andre av de transaktinide grunnstoffene, og man tror det har egenskaper som ligner på de tantal har.

Isotoper 
Dubnium har ingen kjente stabile isotoper. 13 isotoper er kjent hittil, og de mest stabile er 268Db med halveringstid 16 timer, og 267Db med halveringstid 73 minutter. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 minutt og de fleste kortere enn 10 sekunder. De fleste isotopene kan nedbrytes ved spontan kjernespalting (fisjon).

Den relativt høye stabiliteten sammenlignet med naboer i det periodiske system, er et bevis på at man ved å endre antall nøytroner i atomkjernen, også kan endre atomkjernens stabilitet.

CAS-nummer: 53850-35-4

Forekomst 
Dubnium forekommer ikke naturlig, men framstilles i laboratorier.

Anvendelse 
Dubnium har per i dag ingen anvendelse, bortsett fra i forskningssammenheng.

Referanser

Eksterne lenker
 Los Alamos National Laboratory – Dubnium
 WebElements.com – Dubnium

Grunnstoffer
The Brazz Brothers

The Brazz Brothers er en norsk jazzgruppe fra Langevåg på øya Sula utenfor Ålesund.  De kalles også Brazz Broz og Brass Brør.

Musikken de spiller er en blanding av tradisjonell og moderne jazz og folkemusikk fra ulike deler av verden, men mest fra Skandinavia.

Bakgrunn og historie
Gruppen ble dannet av brødrene Jarle, Jan Magne og Helge Førde og Runar og Stein Erik Tafjord i 1981 som en ren messingkvintett. Disse hadde spilt sammen i Langevåg Skulekorps, og Jarle, Helge og Stein Erik hadde allerede vært del av Ytre Suløens Jassensemble i 1976 på Jazz & Heritage Festival i New Orleans i USA som første norske jazzband. 

I 1985 ble  Egil «Bop» Johansen (1934–98) medlem av gruppen, og sammen spilte de over 1 200 konserter sammen. Etter hans bortgang tok Marcus Lewin fra Eskilstuna, Sverige over som trommeslager.  I tiden 1990–95 hadde de et omfattende med den amerikanske trompetstjernen Lester Bowie.

I 1986 startet innspillingen av deres første album, Brazzy Landscapes med egne komposisjoner og arrangement med opptreden av den britiske sangeren Phil Minton.

Gruppen har spilt og gitt ut en rekke plater sammen med mange kjente fra  inn- og utland. De har turnert i USA, Afrika, Asia og store deler av Europa, og holdt mange konserter i året. Alle medlemmene har også gjennomført en rekke soloprosjekter.

Kurs
Mange skolekorpsmedlemmer over hele Norge har fått stifte bekjentskap med gruppen gjennom sine kurs i å lære å spille uten noter, som gruppen holder både for nybegynnere, viderekomne, profesjonelle og musikklærere i både inn- og utland.

Medlemmer
Jan Magne Førde: trompet/flygelhorn
Kåre Nymark Jr.: trompet/flygelhorn (2015–)
Runar Tafjord: valthorn
Helge Førde: trombone
Stein Erik Tafjord: tuba
Kenneth Ekornes: trommer (2009–)

Tidligere medlemmer 
Egil «Bop» Johansen: trommer (1985–1998)
Marcus Lewin: trommer (1998–2009)
Jarle Førde: trompet/flygelhorn (1981–2014)

Diskografi
1987 Brazzy Landscapes
1989 Live at Oslo Jazz House
1992 Norwegian Air
1993 AfroBrazz
1994 All Included
1995 Julefergå
1996 The Brazz Brothers and Dutch Marine Band
1996 Brazzy Voices med Lester Bowie 
1997 Roll Tide Roll
1998 New Orleans Parade | Towards The Sea
1999 Ngoma
2000 Aftenvind med Povl Dissing
2001 Aquarium
2003 Live in Cape Town
2004 African Marketplace med Kongelige Norske Marines Musikkorps
2004 Rosalina med Povl Dissing og Benny Andersen
2007 Vågåblot med Vågå Spelmannslag

Fjernsyn
 1995 Julefergå Julekalender

Priser
Gammleng-prisen 2007 i klassen jazz
Den 1. Sildajazzprisen 2000

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Brazz Brothers
Brazz Brothers
Carl Hiaasen

Carl Hiaasen (født 12. mars 1953) er en amerikansk forfatter og journalist, født i Plantation, Florida av norsk familie.

Han har skrevet en rekke satiriske romaner med handling fra Florida. Mange av historiene dreier seg om korrupte forretningsfolk og politikere, overgrep mot miljøet og truede (eller truende) dyr. Bøkene er ikke kriminalromaner i vanlig forstand, men en vanlig del av plotet er at noen dør under tragikomiske omstendigheter.

Hiaasen har siden 1976 vært spaltist i avisen The Miami Herald.

Bibliografi

Romaner 
 1981: Powder Burn, sammen med Bill Montalbano
 1982: Trap Line, sammen med Bill Montalbano
 1984: A Death in China, sammen med Bill Montalbano
 1986: Tourist Season (på norsk: Turistsesong, 1992)
 1987: Double Whammy (på norsk: Farlig fiske, 1993)
 1989: Skin Tight (på norsk: Huden full, 1994)
 1991: Native Tongue (på norsk: Hjemme verst, 1995)
 1993: Strip Tease (på norsk 1994; filmatisert som Striptease, 1996)
 1995: Stormy Weather (på norsk: Bedratt av vinden, 1996)
 1996: Naked Came the Manatee (kapittel «The Law of the Jungle»)
 1997: Lucky You
 2000: Sick Puppy
 2002: Basket Case (på norsk: Splitter pine, 2003)
 2002: Hoot (under filmatisering; på norsk: Uhu, 2005)
 2004: Skinny Dip (på norsk: Nakenbad, 2005)
 2005: Flush (på norsk: Rett i dass, 2006)
 2006: Nature Girl (på norsk: Et naturbarn, 2007)
 2009: Scat (på norsk: Drit og dra, 2009)
 2010: Star Island
 2013: Bad Monkey

Andre utgivelser 
 1998: Team Rodent: How Disney Devours the World
 1999: Kick Ass: Selected Columns of Carl Hiaasen, redigert av Diane Stevenson
 2001: Paradise Screwed: Selected Columns of Carl Hiaasen, redigert av Diane Stevenson
 2008: The Downhill Lie

Referanser

Kilder 
 BIBSYS (NTNU)
 Library of Congress Online Catalog

Eksterne lenker 
 
 
 Carl Hiaasens spalte i The Miami Herald

Forfattere fra USA
Journalister fra USA
Personer fra USA av norsk opphav
Personer fra Plantation i Florida
Personer fra Fort Lauderdale
Fødsler i 1953