alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Inspektionen för vård och omsorg

Inspektionen för vård och omsorg (IVO) er en svensk statlig tilsynsmyndighet som ble opprettet 1. juni 2013. Myndigheten har blant annet tilsyn og kontroll over helsevesenet og sosialtjenesten og internasjonale adopsjoner.

Forslaget om å opprette den nye tilsynsmyndigheten ble gitt av den særskilte utrederen Stefan Carlsson i dennes utredning om de statlige helsemyndighetene og deres fremtidige arbeid. Til generaldirektør og sjef for den nye myndigheten har regjeringen utnevnt Gunilla Hulth-Backlund.

Inspektionen för vård och omsorg har sitt hovedkontor med støttefunksjoner i Stockholm. Utover dette har myndigheten sin hovedsakelige virksomhet ved seks regionale avdelinger med kontor beliggende i Göteborg, Jönköping, Malmö, Stockholm, Umeå og Örebro.

Referanser

Eksterne lenker
 Informasjon fra Sveriges regjering
 

Svenske myndigheter
Helse
Etableringer i 2013
Furiant

Furiant (tsjekkisk «begeistret», av lat. furians) er en hurtig og ildfull bøhmisk folkedans, som i likhet med den sydtyske dansen zwiefacher kjennetegnes av en veksling mellom 2/4- og 3/4-takt. I tsjekkisk kunstmusikk går den oftest i 3/4 med typiske hemioler (rytmiske aksentforkyvninger), eksempelvis hos Smetana og Dvořák. Furiant ble først beskrevet i Daniel Gottlob Türks klaverskole fra 1789, da som «Furie».

Kjente eksempler fra kunstmusikken på 1800-tallet er furianten fra Smetanas opera Den solgte brud og flere komposisjoner av Dvořák, deriblant første og siste sats av Slaviske danser op. 46, tredje sats av 6. symfoni i D-dur med satsbetegnelsen «Scherzo, Furiant, Presto», finalesatsen av Tsjekkisk suite op. 39, samt to klaverstykker op. 42, kalt «To furianter».

Litteratur 
 Carl Dahlhaus, Heinrich Eggebrecht (red.): Brockhaus-Riemann Musiklexikon, bind 2, 3. opplag 1995, ISBN 3-254-08400-4, s. 89

Eksterne lenker 
  Enjott Schneider: Furiant (für kleines Orchester) (1999)
 Tschesska – Furiant, noter

Folkedans
Tsjekkisk musikk
Ricinus

Ricinus communis (på norsk oljeplante eller kristpalme) er en tropisk plante som brukes til utvinnelse av lakserolje. Planten er det eneste medlem er slekten Ricinus, samt undertribus Ricininae.

I tropene kan den vokse til store trær opp til 12 meter høye.

I Norge dyrkes den oftest som ettårig solitærplante, som kan bli ca. to meter høye på én sesong. Den kan også dyrkes som flerårig hvis den står frostfritt om vinteren.

Bladene blir opp til ca. 60 cm i diameter. Blomsterstandene består av uunseelige han- og hunblomster som avløses av store piggete frukter med 3 frø i hver.

Det giftige proteinet ricin utvinnes av planten, men er ikke fettløselig, og finnes ikke i farlige mengder i oljen. Ricin er en sterk gift, dødelig dose for en voksen person er rundt 2mg ved injeksjon, og 80mg ved inntak gjennom munnen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Giftige planter
Vortemelkfamilien 
Kulturplanter 
Afrikas flora
Røde blomster
Belarus' herrelandslag i ishockey

Belarus' herrelandslag i ishockey er underlagt Belarus' Ishockeyforbund og representerer Belarus i internasjonale ishockeyturneringer. Belarus har ikke tatt noen medaljer i VM eller OL, og deres beste plassering er en 4.-plass i OL og 6.-plass i VM.

Se også 
 Extraliga (Hviterussland)

Eksterne lenker 
 

Landslag i ishockey
Ishockey i Hviterussland
Hviterussiske landslag
Statsarkivet i Kongsberg

Statsarkivet i Kongsberg, Frogs vei 44, er en del av Arkivverket og har fylkene Buskerud, Vestfold og Telemark som sitt embetsdistrikt. Statsarkivet i Kongsberg er et av åtte statsarkiv og ble opprettet i 1994 og er dermed landets yngste statsarkiv.

Statsarkivets arbeidsoppgaver 
Statsarkivet i Kongsberg tar imot og gjør tilgjengelig arkivmateriale fra den lokale og regionale statlige forvaltning i sitt distrikt. Statsarkivet har ansvar med å føre tilsyn av arkivforholdene i offentlig forvaltning og i den kommunale sektor. De bistår også med veiledning og rådgiving. En viktig oppgave er å spre informasjon og kunnskap om arkiv og arkivmaterialet de oppbevarer. Statsarkivet arbeider også for å bevare verneverdige private arkiver. Alt i alt utgjør arkivene ved Statsarkivet i Kongsberg i overkant av 14 000 hyllemeter.

Statsarkivarer 
 1994–dd : Nils Johan Stoa (1951–)

Arkiver 
Statsarkivet i Kongsberg har fire bidrag på lista over Norges dokumentarv:
 Andebu kirkebok (1623–1738), landets eldste kirkebok
 Telemarkskanalenes arkiv (1854–1980)
 Kongsberg Våpenfabrikks arkiv (1824–1987)
 Larvik grevskaps arkiv (1671–1821)

Publikasjoner 
Statsarkivet i Kongsberg. Dokumentene forteller (Riksarkivaren, skriftserie 26, 2006)

Eksterne lenker 
 Arkivverkets hjemmeside
 Statsarkivet i Kongsberg på Lokalhistoriewiki
 Digitalarkivet
 Norges dokumentarv

Kongsberg
Myndigheter i Viken
Etableringer i 1994
Myndigheter i Vestfold og Telemark
Martinskirken (Bergen)

Martinskirken også kalt Martinikirken og St. Martinskirken var en steinkirke i Bergen. Kirken lå ved Øvregaten, overfor Finnegården, rett ved nedre stasjon på Fløibanen og Christi Krybbe skoler.

Martinskirken er kjent fra historiske kilder første gang Byloven av 1276 som nevner Martinskirkegården. Kirken ble trolig oppført en gang før bybrannen i 1248 da 11 kirker i Bergen gikk med. Den ble i middelalderen omtalt som sognekirke. Kirken er vist på Scholeusstikket fra 1580. Den ble svært skadet ved bybrannen i 1623, trolig også ved brannen i 1413. Kirken ble helt ødelagt i brannen 19. mai 1702. Etter brannen sto den som ruin til 1722 da tyskerne begynte å bruke stein til gjerde rundt kirkegården. Ved brannen i 1702 ble bare en alterkanne i sølv og tre kalker med fat reddet ut. To alterkalker ble senere brukt i Mariakirken. Kirken hadde ifølge Edvard Edvardsen spir kledd med kobber og takket dekket med rød takstein. I 1738 ble fundamentet/tomten brukt til å bygge Christi Krybbe skoler. Kirkegården ble i 1735 overdratt til Korskirken og i 1750 utvidet mot sør. Kirkegården ble nedlagt i 1839 og ryddet i 1872. I 1873 ble en ny skolebygning oppført mot nord og den gamle ombygget, i forbindelse med dette arbeidet ble kirkens grunnmurer (40-45 alen lange) avdekket.

I middelalderen var det seks kirker langs Øvregaten i tillegg til de to som har overlevd (Mariakirken og Domkirken). Steinkirken (Columbakirken) og Lavranskirken like ved Martinskirken forsvant trolig i middelalderen (Hans-Emil Liden nevner ikke Lavranskirken.)
, litt lenger nord var Nikolaikirken og langs den senere Lille Øvregate var Hallvardskirken som også er forsvunnet. Martinskirken var den siste som forsvant. I 1350 var det minst 20 kirker i Bergen. 

Bryggen fra Rothmansgården til Kappen soknet til Martinskirken, resten soknet til Mariakirken. I Nils Paasches tid begynte de tyske kirkene, Martinskirken og Mariakirken, å akseptere den norske kirkeordinansen og adlyde biskopen i Bergen. Christoffer Valkendorf tok kontroll over kirken i på 1550-tallet, men formelt var kirken tysk til 1632. I tilknytning til kirken er et sykehus for syfilissyke nevnt på 1500-tallet.-

Kilder

Eksterne lenker
 

Norske middelalderkirker i stein
Tidligere kirker i Bergen
Kulturminner i Bergen
Slovenias herrelandslag i ishockey

Slovenias herrelandslag i ishockey er underlagt Slovenias ishockeyforbund og representerer Slovenia i internasjonale ishockeyturneringer. Slovenia er rangert som 18. beste laget i verden av IIHF etter avslutningen av ishockey-VM 2012. Slovenia har ikke vunnet noen medalje i en større ishockeyturnering, og deres beste plassering til dato er en 13.-plass i 2002 og 2005. Siden da har de vært et av de såkalte heiselagene mellom elitedivisjonen og divisjon I ved ishockey-VM. Slovenia har kun 943 spillere og 148 seniorspillere (nest lavest etter Litauen blant de 25 beste landene). I februar 2013 ble de historiske da de kvalifiserte seg til Vinter-OL 2014 før første gang etter å ha beseiret både Ukraina, Hviterussland og hjemmelaget og favoritten Danmark.

Deres nåværende landslagstrener er Matjaž Kopitar, faren til NHL-spilleren Anže Kopitar.

Drakter

Stab

Nåværende stab

Kilde: Official Roster - Slovenia - IIHF Ice Hockey World Championship 2013

Landslagstrenere

Laget

Spillerstall under ishockey-VM 2013

Referanser

Eksterne lenker
Offisielt nettsted

Landslag i ishockey
Ishockey i Slovenia
Slovenske landslag
Baolriket

Baolriket (eller Bawolriket) i sentrale Senegal var et av de kongedømmer som oppsto fra oppdelingen av kongeriket Jolof (Diolof) i 1555. Herskeren, kalt for teigne eller teen, styrte fra en hovedstad i Diourbel.

Kongeriket besto av en stripe land som strakte seg østover fra havet og til hovedstaden, og omfattet også byene Touba og MBacke. Riket lå rett sør for kongeriket Cayor og nord for Sineriket. Den første kjente kongen av Baol er Ji den store.

Baolriket var kjent for sine hester. Det hadde en særlig hesterase som var raskere og sterkere enn de fleste hestene på sletten. Baolerne var også meget gode ryttere.

Baolriket var etnisk sett av woloffolket, men omfattet også samfunnene Serer-Safen og andre grupper fra sererfolket. De sosiale og politiske systemene var grunnleggende det samme som de i Cayor. Faktisk ble disse to rikene tidvis slått sammen for felles forsvar.

Den franske erobringen av Baolriket begynte i 1859. Det meste av Baol ble erobret av franskmennene innen 1874, men fullstendig kontroll av det tidligere kongeriket ble likevel ikke oppnådd før i 1895. Det var en av de mange militære kampanjene til guvernør Louis Faidherbe som ledet erobringen av Cayor i 1886.

Herskerliste 
 1790–1809: Amari Ngone Ndèla Komba Fal (2.) 
 1809–1812: Ce Yasin Jeng Fal 
 1812–1815: Ce Kumba Fatim Pènda Fal 
 1815–1825: Amari Jor Borso Fal 
 1825–1832: Biram Fatma Cub Fal 
 1832: Ma-Kodu Kumba Yande Fal (første gang) 
 1832–1842: Lat Jegeñ Fal 
 1842–: Malik Kumba Jaring Xuja Fal 
 1842–1854: Maysa Tènde Jor Samba Fal 
 1854–1855: Ce Yasin Ngone Jegeñ Fal (første gang) 
 1855–1856: Ma-Kodu Kumba Yande Fal (2.) 
 1856–1860: Ce Yasin Ngone Jegeñ Fal (2.) 
 1860: Ma-Kodu Kumba Yande Fal (3.) 
 1860–1871: Ce Yasin Ngone Jegeñ Fal (3.) 
 1871–1873: Ce Yasin Jor Galo Gana Fal (første gang) 
 1873–1874: Lat Dior Ngoné Latyr Diop 
 1874–1890: Ce Yasin Jor Galo Gana Fal (2.) 
 1890–3. Juli 1894: Taanor Goñ Jeng

Litteratur 
 Clark, Andrew F. & Phillips, Lucie Colvin (1994): Historical Dictionary of Senegal, 2. utg. utgitt som No. 65 av African Historical Dictionaries, Metuchen, New Jersey: The Scarecrow Press, s. 74-75

Eksterne lenker 
 Senegal Traditional States

Franske Vest-Afrika
Tidligere land i Afrika
Senegals historie
Rites at Dawn

Rites at Dawn er det tredje musikkalbumet fra det norske progressiv rock-bandet Wobbler, utgitt 16. mai 2011.

Dette er bandets første album med vokalisten Andreas Wettergreen Strømman Prestmo. Han erstattet Tony Johannessen som forlot bandet etter utgivelsen av albumet Afterglow i april 2009. Den gjenværende kvartetten valgte å starte innspillingene av et nytt album 17. mai 2009, kun seks uker etter utgivelsen av Afterglow, og Prestmo startet sin del av innspillingene tidlig i 2010. Dette er også det siste albumet der gitaristen Morten Andreas Eriksen medvirker, da han valgte å forlate bandet kort tid etter at albumet var ferdig innspilt. 

Musikken på albumet beskrives som sterkt inspirert av band som PFM, King Crimson, Gentle Giant, Yes, Genesis og spesielt har Yes' utgivelser Fragile fra 1971 og Close to the Edge fra 1972 blitt nevnt som referanser til albumets lydbilde. Gjestemusikere er Ketil Vestrum Einarsen på fløyter og Hanne Rekdal som spiller fagott på låtene «In Orbit» og «The River».

Rites at Dawn er per mai 2022 rangert på 19.-plass på ProgArchives' liste over de beste progressiv rock-albumene utgitt i 2011 og det fikk 5.-plass på Prognytts liste over tiårets (2010–2019) beste norske progalbum.

Sporliste
 «Lucid» 1:40
 «Lá Bealtaine» 7:52
 «In Orbit» 12:28
 «This Past Presence» 6:12
 «A Faerie's Play» 5:17
 «The River» 10:04
 «Lucid Dreams» 2:17

Personell 
Lars Fredrik Frøislie – keyboard, piano, synthesizer
Martin Nordrum Kneppen – trommer, blokkfløyte, krumhorn, perkusjon
Kristian Karl Hultgren – bass, glockenspiel, saksofon
Andreas Wettergreen Strømman Prestmo – vokal
Morten Andreas Eriksen  – el. gitar, akustisk gitar

Andre medvirkende
Ketil Vestrum Einarsen – fløyter
Hanne Liland Rekdal – fagott på «In Orbit» og «The River»

Referanser

Eksterne lenker 
 
Rites at Dawn hos AllMusic.com
Rites at Dawn hos ProgArchives.com
Dokumentar: Wobbler – Recording album 3 - Rites at Dawn (22 episoder) på YouTube.com

Musikkalbum fra 2011
Wobbler-album
Wasim Zahid

Wasim Zahid (født 20. juni 1975 i Oslo) er en norsk lege som er spesialist i indremedisin og kardiologi. Zahid har ph.d.-grad i samme fagfelt. Han er skribent, foredragsholder og forfatter, og har særlig skrevet om helse og integrasjon.

Bakgrunn og virke 
Zahid studerte medisin ved Universitetet i Oslo. Zahid gjennomførte sin spesialisering innen generell indremedisin og kardiologi fra Drammen sykehus, (2005–2010) og Oslo universitetssykehus, Rikshospitalet (2010–2016). I oktober 2016 fullførte han sin doktorgrad om bruk av ultralyd ved hjertesykdom. Han er overlege og kardiolog på hjerteavdelingen på Drammen sykehus. Han har vært nestleder i tankesmien Minotenk, og medlem av Forum for sosial- og helsetjenester ved migrasjon (SOHEMI) Helsedirektoratets rådgivende organ innenfor minoritetshelse. Han er styremedlem i Amnesty International Norge.

Foreldrene innvandret til Norge fra Pakistan.

Zahid er aktiv på Twitter og har blitt omtalt som «Twitter-legen». Han har utgitt boken På liv og død: en leges bekjennelser, som gjennom ulike pasienthistorier beskriver hvordan det er å være lege i det norske helsevesenet. I 2016 ga han ut livsstilboken Hemmeligheten slik lever du godt - lenge. I 2018 utga han boken Hjerte for hjerte, en bok om hjertet og dets lidelser. Zahid har vært spaltist i VG Helg og med i LHL sitt ekspertpanel. Han er ikke-troende og har uttalt seg offentlig om å forlate islam.

I 2019 fikk han nok stemmer i kommunevalget til å rykke opp fra 43. til 8. plass. Med dette ble han nummer åtte i kommunestyret til Bærum Arbeiderparti.

Wasim Zahid er fast deltager i TV-serien Hva feiler det deg? på NRK. Han vant sesong 1 av quizprogrammet Alle mot alle på TVNorge sammen med Astrid Nylander-Almaas i 2020.

Han har også en YouTube-kanal som per juli 2022 har  abonnenter. På kanalen deler han tanker og opplevelser og driver folkeopplysning.

Bibliografi 
  På liv og død : en leges bekjennelser Kagge forlag ISBN 978-82-489-1347-4
  Hemmeligheten : slik lever du godt - lenge Kagge forlag ISBN 978-82-489-1798-4
2018 Hjerte for hjerte Gyldendal forlag ISBN 978-82-055-1735-6

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Norske bloggere
Norske forfattere
Nordmenn av pakistansk opphav
Personer fra Oslo
Norske leger
Norske sakprosaforfattere
Youtubere fra Norge
Lokalpolitikere i Bærum
Lokalpolitikere fra Ap
Ilja Kovaltsjuk

Ilja Valerjevitsj Kovaltsjuk (russisk: Илья́ Вале́рьевич Ковальчу́к; engelsk transkripsjon: Ilya Kovalchuk) (født 15. april 1983 i Kalinin, russiske SFSR, Sovjetunionen) er en russisk profesjonell ishockeyspiller som for tiden spiller for den russiske klubben SKA St. Petersburg i Kontinental Hockey League (KHL). Han har tidligere spilt for Atlanta Thrashers og New Jersey Devils i National Hockey League (NHL) og Ak Bars Kazan og Atlant Mytisjtsji i Russlands superliga i ishockey (RSL), som var forgjengeren til KHL).

Han representerte Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok gull.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Russiske ishockeyspillere
Olympiske mestere for Olympiske utøvere fra Russland
Deltakere for Russland under Vinter-OL 2002
Ishockeyspillere under Vinter-OL 2002
Deltakere for Russland under Vinter-OL 2006
Ishockeyspillere under Vinter-OL 2006
Deltakere for Russland under Vinter-OL 2010
Ishockeyspillere under Vinter-OL 2010
Deltakere for Russland under Vinter-OL 2014
Ishockeyspillere under Vinter-OL 2014
Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018
Ishockeyspillere under Vinter-OL 2018
Medaljevinnere under Vinter-OL 2018
Personer fra Tver
Fødsler i 1983
Olympiske medaljevinnere i ishockey
Dedichen

Dedichen er en norsk slekt med utenlandsk opphav som havnet i Modum.

Slektstre

 Hans Gabriel Sundt Dedichen (1836–99) som var lege ved Modum bad og ved Blaafarveverket. Han var gift med Caroline Henriette Fredrikke Thaulow (1836–1917) av slekten Thaulow, hvis far Heinrich Arnold Thaulow (1808–1894) hadde startet Sandefjord Bad og Modum bad. Blant deres barn var:
Henrik Arnold Thaulow Dedichen (1863–1935), psykiater som drev Dr. Dedichens privatasyl i Østre Aker fra 1901 til 1933. Ble gift 1890 i Kristiania med Antoinette (Toinon) Pauline Marie Nyblin (1861–1941).
 Nicoline Aimée Dedichen (1892–1975) forfatterinne, gift i 1919 med språkprofessor Alf Axelssøn Sommerfelt (1892–1965). Se slekten Sommerfelt.
 Hans Henrik Thaulow Dedichen (1895–1960) psykiater og fra 1933 overlege og sjef ved Dr. Dedichens privatasyl som faren hadde etablert i 1901.
 Hagbart Emil Waldemar Dedichen (født 1865), jurist, fra 1897 sakfører i Modum, anla kraftverk i 1907. Gift 1901 med skipsrederdatter Andrea Helgesen (født 1877).
 Claudius Lucien Dedichen (1867–1944) var lege i Kristiania, anla Modum Tuberkulosehjem i 1908. Ble nær venn av maleren Edvard Munch som også portretterte ham i 1925. Lucien var gift med Karoline Sofie Bettum (1876–1961), og ble far til:
 Hans Gabriel Dedichen (1901–1981), overlege og stedfortredende medisinaldirektør under den andre verdenskrig. Han ble gift 1929 med Emma (Emse) Heffermehl (1905–1970) som var datter av konsul Fredrik Stang Heffermehl (1870–1938)
 Jens Dedichen (1906–1985) indremedisiner og professor i medisin ved Universitetet i Oslo.<ref>Ragnar Stien, Johan A. Aarli , Skjelettet i skapet i Tidsskrift for Den norske legeforening den 18. desemtber 2003.</ref> Ble gift med Wenche Mowinckel Blehr (1907–2001), datter av skuespilderinnen Agnes Mowinckel (1875–1963) og skipsmegler Hans Brecke Blehr (1875–1945).
 Wenche Lise Dedichen (født 1932) gift med kringkastingsmannen Karl Lyche (1903–1971).
 Ove Jan Dedichen (1934–2011), lektor i Fredrikstad, som fra skolegården så Karl Marthinsen (1896–1945) bli likvidert.
Louise Kathrine Dedichen (født 1964), Norges første kvinnelige kontreadmiral, sjef Forsvarets Høgskole, gift med PR-mannen Per Høiby, bror av kronprinsesse Mette-Marit.
 Henriette Dedichen (1971–) kunstkjenner og Munch-ekspert fra Fredrikstad.
 Georg Maria Dedichen (1870–1942) ble en prisbelønt kjemiker, ungdomsvenn av Edvard Munch, som i 1922 fikk oppdraget med å utsmykke spisesalen til Freia Sjokoladefabrikker, der Dedichen var produktutvikler. Gift 1902 med kokebokforfatteren Hetna Ingeborg Brandes (1876–1936), datter av den danske politiker Edvard Brandes.
 Herman Dedichen (1896–1958), dansk ingeniør og motstandsmann.
 Jan Kurt Dedichen (1897–1935) skipsmegler, gift 1929 med skuespillerinnen Aase Bye.
 Christiane (Kekki) Jeanette Aimée Dedichen (1872–1959), gift med rådmannen i Oslo, han Jacob Vilhelm Rode Heiberg (1860–1946).
 Edvard Heiberg (1897–1958) arkitekt i Danmark
 Hans Dedichen Heiberg (1904–78), teatersjef

 Bildegalleri 


 Referanser 

 Litteratur 
 Thure Erik Lund, Dedichenfamilien i Modum'', 1993

Etternavn
Personer fra Modum kommune
Planbeskrivelse

Planbeskrivelse i plan- og bygningsloven er omtalt i § 4-2.
«Alle forslag til planer etter loven skal ved offentlig ettersyn ha en planbeskrivelse som beskriver planens formål, hovedinnhold og virkninger, samt planens forhold til rammer og retningslinjer som gjelder for området.»

Referanser

Kilder
 Lov av 27. juni 2008 nr. 71 om planlegging og byggesaksbehandling. (plan- og bygningsloven) hos Lovdata.
 Lovkommentar til plandelen av plan- og bygningsloven i Veiledninger og brosjyrer, 01.06.2009. Miljøverndepartementet.

Plan- og bygningsloven
Hans-Christian Gabrielsen

Hans-Christian Gabrielsen (født 27. juli 1967, død 9. mars 2021) var en norsk fagforeningsleder fra Slemmestad i Asker, tidligere Røyken kommune. Fra 11. mai 2017 og til sin død den 9. mars 2021 var han leder i LO.

Biografi 
Gabrielsen tok fagbrev som prosessoperatør på Tofte Industrier, hvor han var ansatt fra 1984 til 1995. I fagforeningen på Tofte var han ungdomstillitsvalgt, ble nestleder i 1994 og overtok som leder i 1995.

Han ble ansatt i Fellesforbundet i 1996 og ble valgt til 2. nestleder på landsmøtet i forbundet i 2003.

Gabrielsen var medlem av kommunestyret i Røyken for Arbeiderpartiet fra 1995 til 2003. Han ble valgt til 2. nestleder i LO på LO-kongressen i 2013 og til LO-leder på LOs 34. ordinære kongress i mai 2017. 

Gabrielsen døde i sitt hjem på Slemmestad 9. mars 2021, antageligvis av hjertesvikt.

Referanser

Eksterne lenker  
 lo.no Hans-Christian Gabrielsen  

Norske fagforeningspersoner
Personer fra Asker kommune
Ledere for Landsorganisasjonen i Norge
Edvard Johannes Stangeland

Edvard Johannes Stangeland (født 21. juni 1947) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han er varaordfører i Austevoll kommune fra 2003.

Kilder 
 Informasjon på Austevoll kommunes nettsted; besøkt 8. mai 2013.

Lokalpolitikere i Austevoll
Sp-politikere i Hordaland
Fødsler i 1947
George Shaw

George Shaw (født 10. desember 1751 i Bierton, Buckinghamshire, død 22. juli 1813 i London) var en britisk zoolog. 

Han var den første forsker som arbeidet seriøst med den australske fauna.

Skrifter 
 Zoology of New Holland and the isles adjacent (1794)
 Museum Leverianum (1792-96)
 General Zoology, or Systematic Natural History (1809–1826) 
 The Naturalist's Miscellany: Or, Coloured Figures Of Natural Objects; Drawn and Described Immediately From Nature (1789–1813)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Liste av online disponible publikasjoner i Biodiversity Heritage Library. Besøkt 18. mai 2013.

Britiske zoologer
Autorer for zoologi
Medlemmer av Royal Society
Personer fra distriktet Aylesbury Vale
Sofie Aubert Lindbæk

Sofie Aubert Lindbæk (født 19. mai 1875 i Kristiania, død 29. oktober 1953) var en norsk forfatter og lærer, også virksom som filmsensor. Hun var datter til juristen og politikeren professor Ludvig Mariboe Benjamin Aubert (1838–1896) og forfatteren Elise Aubert, født Aars (1837–1909). Hun var mor til journalist og krigskorrespondent Lise Lindbæk (1905–1961) og til banksjef, cand. jur. Jannik Lindbæk (1906–1966), som var far til forretningsmannen Jannik Lindbæk (født 1939) og skuespiller Peter Lindbæk (født 1945).

Sofie Aubert Lindbæk fikk 1896 eksamen fra Olaf Bergs lærerinneskole i Kristiania og arbeidet som lærer inntil 1902 da hun giftet seg med den danske historikeren dr. philos. Johannes Peder Lindbæk (1872–1919) og flyttet til Danmark. De bodde siden dels i København, dels i Roskilde der mannen hennes fikk stilling som stiftskriver. Etter mannens død flyttet hun med sine barn tilbake til Norge. Hun arbeidet 1920–1936 som lærer ved Nissens pikeskole i Oslo, men var også virksom ved Statens Filmkontroll, som varamann fra 1920 og i tiden 1935–1940 som fast ansatt filmsensor.

Sofie Aubert Lindbæks første bøker var skjønnlitterære. Senere skrev hun kulturhistoriske skildringer fra 1800-tallet og ga ut dokumentasjon fra samme tid, til dels om sin egen familie. I sin tid i Danmark var hun styremedlem i Dansk forfatterforening.

Bibliografi 
 1900: Fanny Ramm
 1905: Den yngste
 1907: Student
 1910: Landflygtige; af Aubert'ske papirer
 1912: Hjemmet paa Fæstningen; af Aubert'ske papirer
 1913: Fra Det norske selskabs kreds, en samling aktstykker
 1915: "Moer Korens" dagbøger, 2 bind
 1921: Fra krinolinetiden, Elise Auberts brev og dagbøker
 1922: En russ fra femti-aarene : L.M.B. Auberts dagbøker i utdrag
 1929: Gamle minder fra Christiania og Jeløen : fru Sofie Volds erindringer
 1935: Karl Johans brev till riksståthållaren [Carl] Mörner 1816–1818 – utgiver
 1938: Statholder C. Mørners brev til Carl Johan 1816–1818 – sammen med Reidar Omang
 1939: Hjemmet på Akershus : Aubertske papirer
 1948: Årgang 1875
 1950: Nye tomter
 1951: Sommerdøgn på skjæret

Referanser

Kilder 
 Lindbæk, Sofie i Hvem er hvem? 1912
 Lindbæk, Sofie Aubert i Hvem er hvem? 1930
 Lindbæk, Sofie Aubert i Hvem er hvem? 1948
 Sofie Aubert Lindbæk i  Store norske leksikon

Norske forfattere
Personer fra Oslo