alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Skogstjerneblom

Skogstjerneblom (Stellaria nemorum) er en av 13 arter i Stjerneblomslekten, som tilhører nellikfamilien. Likheten med skogstjerne er kun navnet; skogstjerne er en art i fredløsfamilien (eller tidligere nøkleblomfamilien). Skogstjerneblom vokser i skog, raviner og i bjørkeskog i fjellet opp til 1.400 moh. Den danner mattestrukturer ved at røttene spres horisontalt og skyter opp nye skudd.

Skogstjerneblom har brede eller etterhvert smalere, lansett- til hjerteformede blader, og tynn, hårete stengel. Andre varianter av stjerneblomster har mindre kraftige og smalere blader. Blomstene har fem spaltede, hvite kronblader som kan se ut som ti smale kronblad.

Det sitter gjerne flere (2-4) blomster på hver stilk. Blomsten har også begerblader, og tre griffeler. Frøkapslene sprekker i seks deler før spredning.

Identifikasjon av arten 
Flere av artene i stjerneblomslekten, smelleslekten  og storarveslekten kan være vanskelige å skille fra hverandre. nedenfor gjengis de viktigste trekk for å gjenkjenne og skille de vanligste artene fra hverandre.

 Finnstjerneblom (Stellaria fennica) – voksested bare i Finland og Varanger
 Gresstjerneblom (Stellaria graminea) – grønn stilk, få blader bare nederst på planten
 Lundstjerneblom (Stellaria holostea) – rød jordstilk, få men meget lange og smale blad
 Myrstjerneblom (Stellaria palustris) – rød jordstilk, mange mellomlange og smale blad
 Rustjerneblom (Stellaria graminea) – ru stilk, mange smale blad på halve stilken
 Saftstjerneblom (Stellaria crassifolia) – korte, smale blad på hele stilken, kronblad dypt spaltet
 Skogstjerneblom (Stellaria nemorum) – brede, hjerteformede og spisse blad
 Storarve (Cerastium arvense) – mange lange og smale blad, kronblad ca. 1/5 spaltet
 Vanlig arve (Cerastium fontanum ssp vulgare) – brede nedoverbøyde blad, begerblad tydelige
 Strandsmelle (Silene uniflora) – jordstengel forvedet, rundt beger med 20 nerver

Eksterne lenker 
 

Nellikfamilien
Hvite blomster
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Planter formelt beskrevet i 1753
Vestunionen

Vestunionen var en forsvarsallianse mellom Frankrike, Storbritannia, Belgia, Luxembourg og Nederland, mellom 1948 og 1954. Alliansen ble etablert ved Brusseltraktaten av 1948. Dette utgjorde en utvidelse av Dunkerquetraktaten, som var underskrevet av Storbritannia og Frankrike året før.

I 1951 ble hoveddelen av Vestunionens forsvarsfunksjoner overført til NATO, og ble dermed kjernen i NATOs Supreme Headquarters Allied Powers Europe (SHAPE), det vil si NATOs hovedkvarter i Europa.

Brusseltraktaten ble modifisert i 1954, og Vestunionen ble da erstattet av Den vesteuropeiske union. Brusseltraktatens sosialpolitiske innhold ble siden overført til Europarådet.

Se også
Parisavtalene

Referanser

Eksterne lenker 
 History of the Western Union, European Navigator
 Bruxelles-traktaten – NATO Basic Document (engelsk)

Den kalde krigen
Internasjonale avtaler
1948 i Frankrike
Europeisk forsvarssamarbeid
Internasjonale militære organisasjoner
Organisasjoner etablert i 1948
Militære allianser
Politikk i 1948
Statped

Statped (Statlig spesialpedagogisk tjeneste, tidligere Statlig spesialpedagogisk støttesystem) er en norsk spesialpedagogisk støttetjeneste for kommuner og fylkeskommuner.

Statpeds samfunnsmandat er å bidra til at barn, unge og voksne med særskilte opplæringsbehov gis muligheten til å være aktive deltakere i utdanning, arbeid og samfunnsliv. De formidler spesialpedagogisk kunnskap til skoler og brukere med mål om at Statpeds kompetanse skal bidra til å bygge kompetanse hos brukerne.
 
Etaten skal bidra til en tilpasset og inkluderende opplæring for barn, unge og voksne med særskilte opplæringsbehov. Statped har spisskompetanse innen seks definerte fagområder (døvblindhet, ervervet hjerneskade, hørsel, sammensatte lærevansker, språk/tale, syn), og jobber flerfaglig ut mot den enkelte bruker og samarbeidspartner.

Statpeds tjenester 
Statped gir tjenester til kommuner og fylkeskommuner som skal medvirke til at barn, unge og voksne med særskilte opplæringsbehov får god og tilrettelagt opplæring som fører til mestring. Til samarbeidspartnere og fagmiljø utvikler Statped kompetanse og formidler kunnskap om spesialundervisning og likeverdig, tilpasset og inkluderende opplæring.

En nasjonal etat 
Statped er en nasjonal etat underlagt  Kunnskapsdepartementet. Etaten er inndelt i fire regioner. I årene 2020-2024 er Statped under omstilling. Utgangspunktet for å omstille Statped var i henhold til Melding til Stortinget 6 (2019-2020) Tett på -tidlig innsats og inkluderende fellesskap i barnehage, skole og SFO.
 
 likeverdig tilgang til Statpeds tjenester for kommuner og fylkeskommuner («tettere på»)
 mer enhetlig oppfatning av hvem som er brukere av Statped
 mer enhetlig strategi for å utvikle og bruke spisskompetanse
 tydelige forventninger til Statped som en 3. linjetjeneste
 tydeligere profil for brukere og ansatte

Referanser

Eksterne lenker 
 Statped.no
Colin Campbell, 3. jarl av Argyll

Colin Campbell, 3. jarl av Argyll (født  ca. 1486, død 9. oktober 1529) var en skotsk adelsmann og soldat. Han var sønn av Archibald Campbell, 2. jarl av Argyll og Elizabeth Stuart, datter av John Stuart, 1. jarl av Lennox. I 1506/1507 giftet Colin seg med Lady Jean Gordon, eldste datter av Alexander Gordon, 3. jarl av Huntly.

Adelige skotter
Fødsler i 1486
Dødsfall i 1529
Ekudden

Ekudden eller Villa Ekudden (finsk Tamminiemi) er en villa i Helsingfors' bydel Mejlans. Villaen er kjent som tidligere presidentbolig, og er i dag museum.

Villaen ble bygd i 1904 av arkitektbyrået Sigurd Frosterus og Gustaf Strengell for den danskefødt forretningsmannen Jørgen Nissen. Etter flere eiere ble villaen i 1940 donert til staten av den daværende eieren Amos Anderson, en kjent forretningsmann og mesén. Anderson var en venn av daværende president Kyösti Kallio, og tanken var å la boligen bli presidentens embetsbolig. Kallio rakk imidlertid aldri å bosette seg på Ekudden, før han døde i embetet i desember 1940.

Ekudden var embetsbolig for presidentene Risto Ryti (1940–44) og Mannerheim (1944–46), mens J. K. Paasikivi (1946–56) foretrakk å bo i palasset i Helsingfors sentrum. Urho Kekkonen bodde i huset i sin embetsperiode fra 1956 til 1981; og da han måtte trekke seg fra embetet på grunn av sykdom, ble det besluttet at han skulle få bo i huset så lenge han ønsket.

Etter Kekkonens død i 1986 har Ekudden blitt et museum, og det er innredet slik det var i den legendariske presidentens tid. Ekudden nås fra sentrum med Buss nr 24; og ligger nær Helsingfors bys kunstmuseum og friluftsmuseum Fölisön. Den nåværende presidentboligen Talludden ligger også i samme bydel.

Eksterne lenker 
 

Embetsboliger
Museer i Helsingfors
Byggverk i Helsingfors
Nettfletting

Nettfletting (mashup) er en vevapplikasjon som integrerer data fra flere forskjellige kilder og presenterer disse på en felles side. 

Datakilder brukt i nettfletting stammer ofte fra offentlige programmeringsgrensesnitt (API-er) eller tilsvarende som er gratis tilgjengelig. Et typisk eksempel er nettsteder som kombinerer data over boliger til salgs fra eiendomsmeglere og plotter disse inn på kart ved hjelp av Google maps. Andre hyppig brukte er Amazon (salg), eBay (auksjoner), Flickr (bilder), Yahoo og YouTube. I Norge er Yr (et samarbeidsprosjekt mellom Meteorologisk institutt og Norsk rikskringkasting) en mye brukt nett-tjeneste, og denne publiserer et API som brukes for nettfletting. Det er også vanlig at nyhetskilder som publiserer i RSS-format benyttes som datakilde, men disse blir ofte innkapslet og ikke flettet inn i annet innhold. 

Enkelte regner ikke data som stammer fra ikke-åpne kilder inn under mashup-begrepet.  Det blir også av og til skilt mellom innbygging (embedding, altså innkapsling av innhold) og mashup. Eksempler på det første å legge inn videoer eller kart som en upåvirkelig del av en nettside.

Referanser

Eksterne lenker 
 På godt norsk – avløserord

Internett
Nils Jernsletten

Nils Jernsletten (født 14. september 1934, død 20. mai 2012) var en norsk professor i samiske språk ved Universitetet i Tromsø.

Virke 
Jernsletten utdannet seg til lærer og studerte etter dette norsk, samisk og finsk. I årene 1964–1967 var Jernsletten redaktør i bladet Ságat.

I 1974 avla han magistergraden ved Universitetet i Oslo på avhandlingen Hállangiella: En undersøkelse av prosodiske faktorer i samisk i Tana. Han arbeidet ved Tromsø lærerskole, men ble i 1974 adjunkt i samisk ved Universitetet i Tromsø, der han i 1990 ble professor. Fra 1990 til 1997 var han styreleder ved Senter for samiske studier. I 1994 deltok han i etableringen av det første samiskspråklige vitenskapelige tidsskriftet, Sámi dieđalaš áigečála.

Jernsletten var aktiv i samiske saker. Han satt i Sametinget, var medlem av Samerettsutvalget og var den første lederen i Samisk kirkeråd. Jernsletten var leder for arbeidet med å oversette Det nye testamentet til samisk.

Kong Harald V utnevnte ham i 2005 til kommandør av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden «for hans samfunnsnyttige virke». I 2004 ble han tildelt Samerådets ærespris.

Bibliografi 
 Utkast til samisk ordliste for 1.-3. klasse. Oslo: Folkeskolerådet, 1969.
 Hállangiella: En undersøkelse av prosodiske faktorer i samisk i Tana. Avhandling (Magistergrad) – Universitetet i Oslo, 1974.
 Davvisámi suopmanat : Davvisámegiela ja divttasvuonasámegiela suopmanteavsttat ja suopmankárttat, Romssa: Romssa universitehta. Sámegiela ossodat, ISL, 1980.
 Álgosátnegirji: Samisk-norsk ordbok Oslo: Universitetsforlaget, 1983.
 Intonation as a distinctive factor in Saami. Riepmočála. Oslo: Novus.

Referanser

Kilder  
 Gaup Eira, Inger Marie; Johanna Ijäs oga Ole Henrik Magga. «Juho-Niillasa 70-jagi beaivái». Sámi dieðalas áigecála, nr. 1/2004 (bibliografi over Jernslettens arbeider).
 Odd Mathis Hætta: Sametinget i navn og tall : Høsten 1989 - høsten 1993

Eksterne lenker 
 Nils Jernslettens forfatterskap registrert på Bibsys.no

Norske filologer
Professorer ved Universitetet i Tromsø
St. Olavs Orden
Personer fra Troms og Finnmark
Norske sametingspolitikere
Gåsemure

Gåsemure (Potentilla anserina eller Argentina anserina) er en flerårig blomst av slekten mureslekten i rosefamilien (Rosaceae) som er 5-10 cm høy, men har inntil 50 cm lange utløpere fra røttene. Blomstene er sterkt gule, og de mørke grønne bladene er lett gjenkjennelige med sine markerte flikete finner.

Utbredelse 
Gåsemuren vokser på steder med tett og nitrogenholdig jord, gjerne i veigrøfter eller ute ved kysten. Den trives på strender med noe jord og stein, og danner tepper som kan bli relativt dominerende i lav høyde.

Beskrivelse 
Bladene er karakteristiske, de sitter vannrett langs den liggende stengelen i grupper på om lag 10-20, og er sterkt flikete eller tannete med små finner imellom. De er mørkt grønne på oversiden, men har hvite eller grå dekkhår på undersiden hvor de fremstår som lysere. Blomstene har fem kronblad og er sterkt gule eller gul-oransje. De danner runde fruktstender med små nøtter som sitter i klaser.

Planten var ifølge Jens Holmboe en av de viktigste kildene til spiselige røtter i gammel tid. Smaken omtales som søt og lik nøttekjerner.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Rosefamilien
Gule blomster
Europas flora
Stauder
Norges flora
Strandkål

Strandkål (Crambe maritima) er en flerårig plante av korsblomstfamilien, som vokser langs kysten ved strender. Den er 25-75 cm høy og har en rekke, hvite små blomster. Bladene er tykke, krøllete og grønnblå, og godt spiselige som salat.

Planten er rikt forgreinet, kraftig og kjøttfull. Fargen er overveiende "kålgrønn" – det vil si blågrønn. 

Bladene er trekantede eller uregelmessig formede, krusete og sterkt varierende i form. Nedre bladplater er tykke, inntil 50 cm lange, og står på lange bladskaft. 

Blomstene er hvite eller melkehvite og har fire små kronblad, 5-10 mm lange, med grønn blomsterbunn og gule fruktlegemer. Blomstene sitter i stort antall i en blomsterskjerm. Blomstringen skjer i juni-juli, noen steder fra mai.

Om høsten omdannes de til enkeltstående, 10-14 mm lange skulper eller fruktlegemer ("nøtter"), som er toleddet. Det nederste leddet er lite og innsnevret, det ytterste er rundt og gulgrønt, om lag og 6-10 mm i diameter. Bare det øverste leddet bærer frø, og blir brunt utover sensommeren. Skulpene spres delvis over havet. 

Navnet Krambe er gresk for en kålart som Hippokrates anvendte som medisinsk plante ca. 400 f. Kr. Bladene kan fint blandes i en salat eller i suppe.

Arten spres nå raskt langs kysten, etter å ha vært sjelden på Østlandet i mellomkrigstiden. Den er likevel regnet som relativt sjelden fortsatt, og skal ikke plukkes i store mengder. Den vokser særlig på strender, som lett får stort brukspress fra mennesker.

Utbredelse 
I Norden vokser strandkål spredt langs kysten av det aller sørligste Finland og kysten av Baltikum, Sverige fra Stockholms skjærgård til norskegrensa, og derfra til Jæren og med spredte forekomster nord for dette. Hele Danmark unntatt vestkysten mot Nordsjøen har spredte forekomster.

Strandkål er ganske sjelden i Norge, og vokser på strandområder med stein, grus eller sandvoll. I Norge fantes det etter krigen forekomster  i hele Oslofjorden ned til Skåtøy (Kragerø), og det var ellers forekomster ved Vestre Moland (Arendal), Fjære (Grimstad), og på Lista.

I den siste tiden har utbredelsen økt noe, med forekomster også i Dalane, Jæren, Randaberg, i Sunnhordland og på Frøya.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 Kristins nettflora – Strandkål

Korsblomstfamilien
Hvite blomster
Europas flora
Stauder
Planter formelt beskrevet i 1753
Norges flora
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Presidentvalget i USA 2008

Presidentvalget i USA 2008 var det 56. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 4. november 2008, og Barack Obama ble valgt som USAs 44. president. Med ham ble også Joe Biden valgt som visepresident for perioden 2009–2013, og de to inntok sine embeter den 20. januar 2009. Valget falt sammen med en rekke andre valg avholdt samme dag, heriblant ordinære valg til Senatet for plasser fra 33 delstater, samt valg til to nyutnevnte senatorer for bekreftelse av resten av perioden, til Representantenes hus i alle delstater og dessuten en rekke lokale valg.

Velgerne stemte på 538 valgmenn fra de 50 amerikanske delstatene. En presidentkandidat trenger 270 valgmenn for å vinne valget.

Kandidatene til de to største partiene, Demokratene og Republikanerne, var henholdsvis Barack Obama og John McCain. Joe Biden var Demokratenes visepresidentkandidat, mens Sarah Palin var Republikanernes visepresidentkandidat.

Bakgrunn 
Landets grunnlov tillater ikke at embetsinnehaveren George W. Bush kunne stille til valg flere ganger, ettersom han hadde sittet i to mandatperioder. Visepresident Dick Cheney klargjorde før valget at han ikke hadde til hensikt å stille som kandidat til presidentposten. Dermed ble presidentvalget i november 2008 det første siden 1928 der verken den sittende president eller visepresident konkurrerte om å bli nominert av sitt parti, og dessuten det første siden 1952 der ingen av dem stilte opp som kandidat for sitt parti. I tillegg var nominasjonsprosessen til Det demokratiske parti spesiell ved at begge toppkandidatene hørte til samfunnsgrupper som ennå aldri hadde bekledt presidentposten: en kvinne, Hillary Clinton, og en afroamerikaner, Barack Obama.

Kandidater

Valgkamp

Dan Quayle og Sarah Palin 
Palin ble, etter annonseringen som McCains visepresidentkandidat, raskt sammenlignet med Dan Quayle, og Kongressens majoritetsleder, Steny Hoyer (D), mente Palin var enda verre enn Quayle. Allikevel ble Quayle tatt i forsvar ettersom han hadde 12 års erfaring fra Kongressen da han ble valgt. Quayle uttalte til Los Angeles Times at mediestormen omkring Palin virket lik den han selv opplevde i 1988. Senere ble det kjent at Quayle hadde snakket med Palin, og gitt henne råd og oppfordring om å «være seg selv».

Se også 
 USAs presidentkandidater 2008

Referanser

Eksterne lenker 

 USA-valg 2008 (NRK)
 McCain–Palin
 Obama–Biden

 
Barack Obama
2008 i USA
Petter Hansson

Petter Hansson (født 14. desember 1976 i Söderhamn) er en svensk fotballspiller. 

Hansson startet karrieren i Söderhamn FF. I 1998 gikk han til Halmstads BK, og debuterte i Allsvenskan 4. oktober samme år. To år senere var han med på å bli svensk mester, og 1. februar 2001 debuterte han på  i en kamp mot . 

Hanssons første utenlandske klubb var nederlandske SC Heerenveen, der Hansson raskt etablerte seg i startoppstillingen. Han var med i Sveriges tropp under EM 2004, men fikk ikke spille noen kamper. Under VM 2006 fikk han bare spille i en kamp, da han kom innpå som innbytter for Kim Källström i åttendedelsfinalen mot , en kamp Sverige tapte 0-2.

Sommeren 2007 utløp Hanssons kontrakt med Heerenveen, og han gikk til den franske klubben Rennes. Han ble tatt ut i Sveriges tropp til EM 2008, og takket for tilliten ved å score Sveriges andre mål i åpningskampen mot tittelforsvarer , som Sverige vant 2-0.

Eksterne lenker 
 
 Hanssons profil hos Stade Rennes

Svenske fotballspillere
Svenske landslagsspillere i fotball
Spillere i Fotball-EM 2004
Spillere i Fotball-VM 2006
Spillere i Fotball-EM 2008
Fotballspillere for Halmstads BK
Fotballspillere for SC Heerenveen
Fotballspillere for Stade Rennais FC
Fotballspillere for AS Monaco
Personer fra Söderhamns kommun
Fødsler i 1976
Norsk Akustisk Selskap

Norsk Akustisk Selskap (etablert 28. mars 1955 i Oslo) arbeider for nordisk og internasjonalt samarbeid som fremmer
vitenskap og teknikk innen faget akustikk.
Det ble startet som ledd i etableringen av Nordisk Akustisk Selskap, og er i tillegg medlem i 
European Acoustics Association og International Commission for Acoustics.  Opptak krever akademisk grad eller realkompetanse. Foreningen arrangerer årlig «NAS høstmøte», som er en 2-dagers konferanse om akustikk.

Æresmedlemmer
dosent Reno Berg, Trondheim, en av stifterne
audiofysiker Gordon Flottorp, Oslo, en av stifterne
amanuensis Wilhelm Løchstøer, Oslo, en av stifterne
professor emeritus Asbjørn Krokstad, Trondheim (utnevnt 2001)
professor emeritus Tor Erik Vigran, Trondheim (utnevnt 2001)
sivilingeniør Truls Gjestland, Trondheim (utnevnt 2005) 
cand. scient Iris Turunen-Rindel (utnevnt 2015) 
sivilingeniør Tor Halmrast (utnevnt 2015) 
sivilingeniør Sigurd Solberg (utnevnt 2016)

Referanser

Akustikk
Akustisk selskap
Organisasjoner etablert i 1955
Tamanhalvøya

Tamanhalvøya er ei halvøy i Krasnodar kraj i Russland. Den ligger på østsiden av Kertsjstredet mellom Svartehavet og Azovhavet, som skiller Tamanhalvøya fra Krimhalvøya i Ukraina i vest. Tamanhalvøya er rundt 30 kilometer lang (øst-vest) og rundt 12 kilometer bred (nor-sør).

Historie 
I antikken lå det flere greske kolonier på halvøya, først og fremst Hermonassa og Fanagoria. Halvøya har siden ligget under en lang rekke stater og folk som har invadert området gjennom århundrene, blant annet Romerriket, hunerne, khazarene, Kievriket, Det storbulgarske rike, Genova og Det ottomanske rike.

Under andre verdenskrig ble halvøya besatt av Wehrmacht, under oppmarsjen mot Kaukasus i 1942. Tilbaketrekningen fulgte i 1943.

Eksterne lenker 
 Portrett av Tamanhalvøya (russisk)

Halvøyer i Russland
Krasnodar krajs geografi
Svartehavet
Heksesot

Heksesot er et fenomen der klebrig sot fester seg på overflater i hus. Fenomenet oppstår gjerne der det er benyttet løsemiddelfrie produkter ved oppussing. Fenomenet oppsto første gang på 1990-tallet. De løsemiddelfrie produktene bruker lang tid på avdampingsprosessen og etterlater et klebrig belegg som sot fester seg i, særlig på kalde flater som for eksempel dårlig isolerte yttervegger og der kuldebroer finnes. Fenomenet tiltar ved bruk av peisvarme, stearinlys, sigarettrøyking eller andre sotkilder.

Synderen er TMPD-MIB
I august 2011 konkluderte et prosjekt gjennomført av Mycoteam i samarbeid med NILU at det er molekylet 2,2,4-trimetyl-1,3-pentandiol monoisobutyrat, forkortet TMPD-MIB, med kjemisk formel C12H24O3, som er synderen.

Stoffet finnes i enkelte malingtyper, gulvpolish, trykkfarger og andre materialer vi omgir oss med i hverdagen. «Når det er kaldt ute og tørr luft inne, legger dette molekylet seg på gipsveggene og gjenstander av plast, og det blir sort».

Vanlig interiørmaling for tak og vegg inneholder ikke dette stoffet.

Referanser

Eksterne lenker 
 Infoside om heksesot www.heksesot.com
 Hva er heksesot?
 Har du sotflekker i tak og på vegger?
 Heksesot

Forurensning
Ola Bratteli

Ola Bratteli (født 24. oktober 1946 i Oslo, død 8. februar 2015 sammesteds)  var en norsk matematiker, kjent for Bratteli-diagrammene som benyttes i gruppeteori. Hans far var statsminister Trygve Bratteli.

Etter Oslo katedralskole studerte han til cand.mag. og cand.real. i matematikk ved Matematisk institutt ved Universitetet i Oslo (1967–71). Avhandlingen Inductive limits of finite dimensional C* -algebras omhandlet operatoralgebraer og Bratteli-diagrammer, og ga karakteren 1.1 skriftlig og 1.0 muntlig. Arbeidet har gitt mange teoretiske anvendelser og han har over hundre publikasjoner, mange med sin veileder Erling Størmer.

Bratteli jobbet som stipendiat ved New York University (1971–73) og avla sin dr.philos. ved Universitetet i Oslo (1974). Utover en rekke kortere opphold som professor og forsker verden over, var Bratteli i perioden 1980-1991 fast ansatt som professor ved Norges tekniske høgskole (NTH) og fra 1991 ved Universitetet i Oslo.

Bibliografi 
 Operator Algebras and Quantum Statistical Mechanic (Springer-Verlag, 2 volum, 1980). Med Derek W. Robinson.
 Derivations, Dissipations and Group Actions on C* -algebras (Springer-Verlag, 1986)
 Wavelets through a looking glass, the world of the spectrum Birkhäuser, 2002). Med Palle T. Jørgensen

Priser og utmerkelser 
 Professor Ingerid Dal og søster Ulrikke Greve Dals legat til støtte av humanistisk forskning (2001). Kr. 200 000.
 Nansenfondets pris for fremragende forskning fra Det Norske Videnskaps-Akademi (2004)
 Norges forskningsråds pris for fremragende forskning (2004). Delt med Erling Størmer.

Referanser

Eksterne lenker  
 
 

Norske matematikere
Norske matematikkprofessorer
Professorer ved NTNU
Professorer ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Medlemmer av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab
Prisen for fremragende forskning
Personer fra Oslo
Pazyryk

Pazyryk (russisk: Пазарык) er betegnelsen på en gammel nomadisk folkegruppe som levde Altajfjellene i den sibirske delen av dagens Russland, sør for byen Novosibirsk, mot grensen til Kina, Kasakhstan og Mongolia. I denne delen av Ukokplatået er det funnet mange gravhauger fra bronsealderen, hvor jord har blitt dekket over med lag av trestokker og stein. Gravhaugene tilsvarer de som er funnet etter skyterne lenger vest. Funnområdet for gravplassene er inkludert i «de gylne fjell i Altaj» som står på UNESCOs verdensarvliste.

Se også
 Russisk arkeologi

Eksterne lenker 

 Samling av gjenstander fra Novosibirsk State University, blant de Pazyryk (engelsk)
 BME wiki: Pazyryk Mumier (engelsk)
 (Discovery Channel) Winnie Allingham, «Den nedfryste rytteren i Sibir» (engelsk)
 "Reconstruction of the genogond pecularitis of the ancient Pazyryk population(I-II MILLENIUM BC) from Gorny Altai according to the MtDNA structure." 

Russlands historie

tr:Pazırık Kurganı