Wenche Foss

Eva Wenche Steenfeldt-Foss Stang (født 5. desember 1917 i Kristiania, død 28. mars 2011 i Oslo) var en norsk skuespiller, ofte karakterisert som etterkrigstidens store diva i norsk teater.

Biografi 
Foss debuterte i 1935 på Søilen Teater i Vilhelm Dybwads operette Taterblod. Aftenposten skrev at Foss hadde «smukke betingelser for scenen – både talestemme og sangstemme av en avgjort tiltalende beskaffenhet, et godt sceneytre, en fri og naturlig fremtreden, en god diksjon.» Hun markerte seg tidlig som operette- og lystskuespiller på flere av Oslos scener. Hennes største operetterolle var som Hanna Glawari i Den glade enke i 1948. Det ble Centralteatrets største suksess. Hun kom til Nationaltheatret første gang i 1952 og var der i 15 år. Etter en periode på Oslo Nye Teater fra 1967 til 1978, avsluttet hun sin karriere som fast ansatt skuespiller, på Nationaltheateret fra 1978. Hun spilte 55 roller.

Hun begynte tidlig å spille inn film. I 1940 debuterte hun i Tørres Snørtevold og hun ble også kjent for sin rolle i En herre med bart i 1942. Foss huskes også for samspillet med Per Aabel i teaterstykket Soloppgang i Riga (1979).

Hennes senere filmer omfatter blant annet stemmen til tekannen i Disney-filmen Skjønnheten og udyret og hovedrollen i Gull og grønne skoger, en kortfilm og svart komedie i Harald Zwarts regi, om eneboersken som blir gal i møte med media. 

Hun mottok Aamot-statuetten i 1959, og i 1988 ble hun utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Hun ble i 1963 utnevnt til ridder av Dannebrogordenen. Foss var også ridder av den franske Æreslegionen. Hun mottok St. Hallvard-medaljen fra Oslo by i 1991. I september 2007 ble det avduket en bronsestatue av Wenche Foss, utført av Per Ung, på Johanne Dybwads plass i Studenterlunden rett ved Nationaltheatret.

Hun var åpen om forhold omkring sin egen helse, som selvmordsforsøk og at hun overlevde brystkreft både i 1971 og ved senere tilbakefall. I forbindelse med utdelingen av Wenche Foss' ærespris i desember 2010 offentliggjorde hun at hun var alvorlig syk. Foss var rammet av anemi og benmargssvikt, noe som førte til at hun var avhengig av jevnlige blodoverføringer. Hun døde av sykdommen 28. mars 2011.

4. april 2011 ble hun bisatt fra Oslo domkirke på statens bekostning. Hun hadde regissert bisettelsen selv.

Foss' sønn, Fabian Stang, var ordfører i Oslo i 2007–2015.

Aktivisme og livssyn

«Våre små søsken» 
Etter at Wenche Foss i 1953 fikk en sønn med Down syndrom som hun kalte Tommeliten, engasjerte hun seg for å øke bevisstheten omkring utviklingshemmedes kår.   

I 2003 ble det arrangert opptak hjemme hos Wenche Foss hvor skuespilleren fremførte diktet «Våre små søsken». På 100-årsdagen for Wenche Foss' fødsel, 5. desember 2017, ble den nye innspillingen av «Våre små søsken» lansert, hvor Wenche Foss og Tore Magnus Pettersson står som hovedartister.

Annen aktivisme
Foss gikk flere ganger ut i media og talte homofiles sak, og har blant annet derfor en høy stjerne hos mange homofile.

Foss engasjerte seg sterkt i Rødseth-saken der hun tok initiativ til en underskriftskampanje til støtte for gjenopptakelse av saken.

Hun donerte én million kroner til feriekolonien på Hudøy i 2018.

Livssyn
Foss tilkjennegav et kristent livssyn. Hun uttalte til VG at det var en dårlig idé å blande politikk og religion, og at Kristelig Folkeparti derfor burde nedlegges.

Filmografi 
  .... Gammel kvinne (novellefilm)
  .... faster Ploug (TV mini-serie) 
  .... Karen
  .... Lisa
 
  .... gammel dame 
  .... bestemor (TV-serie) 
  .... Karls mor (TV-serie)
  .... (stemmen til Enkefru Stengelføhn-Glad)
 1998 – Vestavind .... Marie Nedrebø (TV-serie) 
  - Dronningen (stemme) (Tegnefilm)
  (TV) 
  .... Tora (hovedrolle, kortfilm) 
  .... Fru Potts (stemme)
  .... fru Arvik (TV) 
  .... tante Ally 
  .... Rogers svigermor 
  .... Mor Aase (TV) 
  .... mor til Atle 
  .... Hybelvertinne 
  .... Victoria Lund
  .... Reader (TV)  
  .... Fru Åstrøm 
  .... fru Bergmann
  .... Ella (TV) 
  .... Emily/Celia/Dorothy/mor (TV mini-serie)  
  ....(stemmen til Enkefru Stengelføhn-Glad)
  .... baronessen
 1974 Fru Biksby og skinnkåpen. Etter en novelle av Roald Dahl. Fru Biksby
  .... moren 
  .... fru Hagerup 
  .... justisministeren 
  .... Amanda Wingfield (TV)  
  .... Julia (TV)  
  .... Mrs Vasser 
  (TV) 
  .... Moren 
  .... Overlegen 
  .... Gina Ekdal 
  .... Tonnys mor 
  .... Edna Grindheim
  .... fru Helmer
  .... Sosse Laurantzon, fru skipsreder 
  .... en bardame 
  .... Tora Haug, kriminalkonstabel 
  .... Ingrid
  .... Elise Gjør
 
 
  .... Louise Lund	
 
  .... Liv Bøhmer	   	 	
  .... Cecilie, hans kone
  .... frøken Thorsen

Litteratur 
 1943. Reidar Lunde. Wenche Foss (i serien 12 små filmbiografier)
 1970. Ebba Haslund. Aldri en grå hverdag
 1984. Sverre Inge Apenes. Livets gave
 1988. Hilsen Wenche! brev gjennom året (av Wenche Foss i samarbeid med Peter Brandt)
 1992. Mona Levin. Wenche Foss : på livets scene
 1999. Etterpå (av Wenche Foss i samarbeid med Sturle S. Nærø)
 2002. Jan E. Hansen (red.) Kjære Wenche!
 2004. Petter Mejlænder  Nærkontakt : Wenche Foss & Arne Næss

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Om Wenche Foss, fra Norsk biografisk leksikon

Norske skuespillere
Skuespillere ved Nationaltheatret
St. Olavs Orden
Dannebrogordenen
Æreslegionen
St. Hallvard-medaljen
Amandakomiteens Ærespris
Vinnere av Heddaprisen
Vinnere av Homofrydprisen
Mottakere av Bergesens Almennyttige Pris
Personer fra Oslo
Norske teaterfolk