alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Fotballmagasinet

FotballMagasinet er et nettsted med nyheter, tippetips, kampfakta, spillerfakta, tabeller og mye annen fotball-statistikk. Nettstedet er lagt opp som en wiki hvor hvem som helst kan bidra. 

FotballMagasinet har sitt utspring fra FotballPrat.com som var et nettforum for fotballinteresserte fra 1999. FotballPrat.com ble FotballMagasinet.no i august 2005. Forumet ble fjernet, og det ble lagt opp til å diskutere nyheter i nyhetartiklene, klubber på klubbprofil-siden og spillere på spillerprofil-siden. Dette har redusert spam, usaklige innlegg og persontrakasseringer betraktelig.

Siden 2005 har antall aktive administratorer og moderatorer økt jevnt, fra to i 2005 til ca. 70 per august 2008.

Fotballkultur
Nettsteder
Sportslitteratur
Syracuse University

Syracuse University er et amerikansk privat forskningsuniversitet i byen Syracuse. Skolen ble grunnlagt som et Metodistisk-episkopal institusjon i 1832, og som college i 1850. Men kirken var ikke lenger en del av skolen etter 1920 da det ble et universitet. Bygningene på universitetet er for det meste av romansk stil fra 1800-tallet.

Kjente personer
Carmelo Anthony – basketballspiller i NBA
Eileen Collins – astronaut ved NASA
Clement Greenberg – amerikansk kunstkritiker
Per Brinch Hansen – professor ved Syracuse University 
Daniel Heradstveit – norsk statsviter med tilknytning til universitetet.
Demetris Nichols – basketballspiller i NBA (nå for Chicago Bulls)
Meyer Prinstein – amerikansk friidrettsutøver
Charles Reidpath – amerikansk friidrettsutøver
Amartya Sen – økonomi og nobelpris-vinner
Aaron Sorkin – amerikansk manusforfatter og produsent
Vaughn Bodé – amerikanske kunstner og tegneserietegner
Dorothy Vogel – amerikansk kunstsamler
Joe Biden – amerikansk senator (1973–2009), visepresident (2009–2017) og president (fra 2021)

Referanser

Eksterne lenker
 

Universiteter i New York (delstat)
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1870
1870 i USA
Georgias forsvar

Georgias forsvar (საქართველოს შეიარაღებული ძალები, sak'art'velos sheiaraghebuli dzalebi) består av republikken Georgias væpnede styrker.  De er hjemlet i landets grunnlov, forsvarslov og internasjonale avtaler.  Deres oppdrag løses under ledelse av det georgiske forsvarsdepartementet.  28 666 personer tjenestegjør for tiden i den militære strukturen Den nåværende forsvarsministeren er Davit Kezerashvili og forsvarssjefen er oberst Zaza Gogava.

Historie

Det georgiske forsvaret ble etablert tidlig på 1990-tallet fra tidligere enheter av sovjethæren på georgisk territorium, irregulære styrker og georgiske innbyggere som hadde tjenestegjort andre steder i Sovjetunionen.

23. mars 1994 var Georgia en av de første tidligere sovjetrepublikkene som gikk inn i Partnerskap for fred.  Av PFF-landene var Georgia det første som leverte inn dokumentasjonen som kreves for å få en Individual Partnership Action Plan (IPAP) fra Nato.  Hvis denne lykkes så har Georgia mulighet til å gå videre og få en Membership Action Plan (MAP), et skritt videre på stigen for å få Nato-medlemskap.

Det amerikanske forsvaret har trent det georgiske under et program kalt Georgia Train and Equip Program fra mai 2002 til mai 2004.  I denne perioden ble rundt 2 600 georgiske soldater trent av amerikanske marinesoldater og spesialstyrker.  Et annet program kalt Georgia Security and Stability Operations Program (Georgia SSOP) gikk fra januar 2005 som en fortsettelse av det første programmet.

Georgiske styrker var involvert i KFOR og deltar i operasjoner i Irak-krigen og i Afghanistan.

Det georgiske forsvaret har gjennomgått store reformer i senere år for å stå rustet til støtte opp Georgias ambisjoner om Nato-medlemskap, samt de pågående i konfliktene i Abhkazia og Sør-Ossetia, samt internasjonal terrorisme.  Georgia ser også invasjon og spredning av konfliktene i russisk Nord-Kaukasus som de verste scenariene på henholdsvis kort og lang sikt.

Flagg
Dette er Georgias militære flagg.

Kilder

Eksterne lenker
 Forsvarsdepartementets hjemmeside 
 Det nasjonale sikkerhetsrådet
 Verneplikten i Georgia
 Georgian Armed Forces Network
 The Guardian: Georgian troops trained by US army and SAS veterans

Militærvesen etter land
Forsvar
Jefferson Avenue

Jefferson Avenue er en 102,53 km lang vei langs den østlige delen av Detroits storbyområde i den sørøstlige delen av den amerikanske delstaten Michigan. Veien har vakker utsikt langs Eriesjøen, Detroitelven og St. Clairsjøen. Det er også en rekke rekreasjonsfasiliteter i det samme området. Den vestlige delen av Jefferson Avenue er hovedsakelig kommersiell mens den østlige Jefferson Avenue inneholder et historisk bostadområde.

Historie 
Jefferson Avenue er en av fem betydelige veier (sammen med Woodward, Michigan, Grand River, og Gratiot) som ble planlagt av dommer Augustus B. Woodward i 1805 som strakte seg fra sentrum av Detroit i ulike retninger. Den var først kartlagt i 1807 og da kalt for Main Street, men ble senere omdøpt til Jefferson Avenue etter president Thomas Jefferson som var en venn av Woodward. Det var planlagt at Jefferson Avenue skulle strekke seg lenger øst for sentrum, parallelt med Detroitelven, men senere tillegg til veien gjorde at den strakte seg vest for sentrum hvor den fortsetter å gå seg langs vannkanten nedover langs elven.

Geografi 
Veien starter i Detroit og går blant annet igjennom området Grosse Pointe, forstadsbyen St. Clair Shores og Harrison Township. Den fungerer som ryggraden til de rike nabolagene i Grosse Pointeområdet som grenser til de østre delene til Detroit. Jefferson Avenue er også en korridor til broene til Grosse Ile.

Veien starter i sør på grensen mellom Wayne County og Monroe County i Brownstown Township og ender i nord like ved grensen mellom Chesterfield Township og New Baltimore.

Selv om veien er kontinuerlig med Jefferson Avenue i nord og sør, forandrer navnet seg i Wyandotte til Biddle Avenue i sør. På samme måte forandrer navnet seg til Lake Shore Drive i Grosse Pointe Farms og Grosse Pointe Shores i nord.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Detroit
Veier i Michigan
Bucine

Bucine er en kommune i Provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:

Ambra, Badia Agnano, Badia a Roti, Capannole, Castiglione Alberti, Cennina, Duddova, Galatrona, Gavignano, I Tribbi, La Villa, Levane, Lupinari, Mercatale Valdarno, Montaltuzzo, Montebenichi, Perelli, Pietraviva, Pogi, Ponticelli, Rapale,  San Leolino, San Martino in Valdambra, San Pancrazio, Sogna, Solata, Tontenano, Torre, Vepri

Severdigheter
Chiesa di Santa Maria Assunta
Abbazia di Santa Maria di Agnano
Chiesa dei Santi Tiburzio e Susanna
Chiesa della Compagnia della Visitazione
Badia di San Pietro a Ruoti  
Chiesa di San Giovanni Battista
Chiesa di San Salvatore
Chiesa di San Quirico (Bucine)
Pieve di San Giovanni Battista a Galatrona
Santuario di Santa Maria della Ginestra
Pieve di Santa Maria Assunta in Altaserra
Chiesa di San Leolino

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i provinsen Arezzo
Capolona

Capolona er en kommune i provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:

Bibbiano, Castelluccio, Lorenzano, Pieve San Giovanni, San Martino Sopr'Arno

Severdigheter
Chiesa di San Michele Arcangelo
Pieve dei Santi Giovanni Battista e Marino 	
Pieve di Santa Maria Maddalena a Sietina
Pieve di San Martino Sopr'Arno

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i provinsen Arezzo
Caprese Michelangelo

Caprese Michelangelo er en kommune i provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana. Stedet er kjent som fødested for Michelangelo (1475) og for astronomen og matematikeren Giovanni Santini (1787).

Nabokommunene er Anghiari, Chitignano, Chiusi della Verna, Pieve Santo Stefano og Subbiano.

Severdigheter

Museer 
Museo Michelangiolesco
Museo dell'acqua e del mulino

Bibliotek 
Biblioteca Michelangiolesca

Religion 
Chiesa di San Giovanni Battista
Eremo La Casella 
Chiesa di San Cristoforo a Monna
Chiesa di San Paolo a Monna
Pieve dei Santi Ippolito e Cassiano
Abbazia di San Martino a Tifi

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:

Casalino di Caprese, Dicciano, Fragaiolo, Gregnano, Lama, Monna,  Papiano, Ponte Singerna, San Casciano, San Cristoforo, Selva Perugina, Sovaggio, Trecciano, Valboncione

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i provinsen Arezzo
Castel Focognano

Castel Focognano er en kommune i Provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.

Nabokommunene er Bibbiena, Capolona, Chiusi della Verna, Loro Ciuffenna, Ortignano Raggiolo, Poppi, Subbiano og Talla.

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:

Calleta, Carda, Castel Focognano, Ornina, Pieve a Socana, Rassina (Capoluogo), Salutio, Zenna

Vennskapsbyer 
 Champcevinel, Frankrike, fra 1992

Severdigheter
Badia a Cornano
Chiesa delle Sante Flora e Lucilla
Pieve di Sant'Antonino a Socana
Pieve di Sant'Eleuterio

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i provinsen Arezzo
Den transkaukasiske demokratiske føderale republikk

Den transkaukasiske demokratiske føderale republikk (TDFR, Закавказская демократическая федеративная республика (ЗКДФР), Zakavkazskaja demokratitsjeskaja federativnaja respublika (ZKDFR) var et kortvarig forsøk i 1918 på å skape en ny statsdannelse mellom landene Georgia, Aserbajdsjan og Armenia etter at Det russiske keiserdømmet gikk i oppløsning som en følge av den russiske revolusjon.

En nasjonalforsamling ble etablert og møttes 10. februar 1918, ledet av den georgiske mensjeviken Nikolaj Semjonovitsj Tsjkheitsje. 24. februar ble føderasjonen erklært, men både kampene i Kaukasus mot Det osmanske riket under første verdenskrig og de indre motsetningene var for store til at den kunne fungere. 

Føderasjonen gikk i oppløsning da Georgia erklærte uavhengighet 24. mai. To dager senere fulgte også de to andre landene.

Se også 
 Den demokratiske republikken Armenia
 Den transkaukasiske sosialistiske føderative sovjetrepublikk

Historiske stater
Tidligere land i Asia
Armenias historie
Aserbajdsjans historie
Georgias historie
Kaukasia
Stater og territorier etablert i 1918
Stater og territorier opphørt i 1918
Kolchis

Kolchis (georgisk: კოლხეთი, k'olxeti, gammelgresk: Κολχίς) var et gammelt georgisk kongedømme og en region i den vestlige delen av dagens Georgia, som spilte en viktig rolle i den etniske og kulturelle dannelsen av den georgiske nasjon og dens undergrupper. 

Som en georgisk statsdannelse, bidro Kolchis betydelig i utviklingen av middelalderens georgiske statsdannelse, etter å ha opprettet en union med Kaukasisk Iberia. Benevnelsen kolshisianere brukes også som fellesbenevnelse på de tidlige georgiske stammene som befolket østkysten av Svartehavet.

I gresk mytologi var Kolchis hjemlandet til aietene og medeia, argonautenes reisemål, såvel som det mulige hjemlandet til amasonene. Kongedømmets område omfatter idag de georgiske provinsene, Abkhasia, Mingrelia, Svaneti, Racha, Imereti, Guria, Adsjaria, Rize, Trabzon, Artvin og de tyrkiske provinsene.

Kolshisianerne bebodde muligens Kaukakus i midten av bronsealderen.

Referanser

Georgias historie
Karin Park

Karin Maria Erika Park (født 6. september 1978 i Djura församling i Kopparbergs län) er en svensk/norsk låtskriver, musikkprodusent og vokalist. Karin Park vokste opp i Sverige og tok sin musikkutdannelse ved konservatoriet i Stockholm. Hun bosatte seg i Bergen etter et tre års opphold i Japan. Hun skapte overskrifter da hun hadde på seg en t-skjorte fra Amnesty på sin Kina-turné, med ordet «menneskerettigheter» skrevet på kinesisk. I tillegg til sin musikkarriere, arbeider Karin Park også som modell og skuespiller.

Biografi 
Karin Park debuterte 2003 med debutsingelen «Superworldunknown» og albumet med samme navn. Hun ble nominert til Spellemannprisen i kategoriene «Årets nykommmer», samt «Beste kvinnelige popsolist» samme år. «Superworldunknown» ble dessuten nominert til «Norges beste låt» av magasinet Spirit og radiokanalen P3.

Etter utgivelsen av Karin Parks andre album. Change Your Mind (2006) utviklet musikken seg i en mørkere og mer beat- og synthbasert retning. Det tredje albumet, Ashes To Gold (2009), ble produsert av Fredrik Saroea fra det norske elektrobandet Datarock.

Deretter har Karin Park fortsatt med å utvikle en elektronisk/industriell musikkstil, med et stadig mer eksperimentelt lydbilde. Hun  har også utført remixer for andre band, blant annet den svenska elektronika-duoen Systraskap.

Sammen med sin bror David Park, Barry Barnet og Christoffer Berg produserte hun sitt fjerde album, Highwire Poetry (2012).

2013 var Karin Park med som låtskriver til Margaret Bergers sang «I Feed You My Love», Norges bidrag til Eurovision Song Contest 2013. Den fikk 191 poeng og endte på en fjerdeplass.

2015 deltok Karin Park selv som artist i Melodi Grand Prix som sanger og låtskriver med sangen «Human Beings».

Hennes femte album, Apocalypse Pop kom ut i 2015.

I perioden 2017–2018 spilte Park rollen som Fantine i oppsetningen av Les Misérables på Folketeateret i Oslo.

Hun er også sanger og låtskriver i det Londonbaserte bandet Pandora Drive, som ga ut sin første EP, Albino Heart, 2018.

Hun hadde en rolle i den norske filmen Skjult (2009). I soundtracket var hennes låt «Out of the Cage».

Diskografi 

Album
 Superworldunknown – 2003 
 Change your mind – 2006
 Ashes To Gold – 2009
 Highwire Poetry – 2012
 Apocalypse Pop - 2015
 Church of Imagination - 2020

Singler
 «Superworldunknown» (2003)
 «Fill it up» (2003)
 «Masterpiece» (2006)
 «Bachelorette» (2006)
 «Can't Stop Now» (2009)
 «Out of the Cage» (2009)
 «Tiger Dreams» (2011)
 «Fryngies» (2012)
 «Restless» (2012)
 «Thousand Loaded Guns» (2012)
 «Shine» (2014)
 «Look What You've Done» (2014)
 «Life is Just a Dream» / «Human Beings» (2015)
 «Stick to the Lie» (2015)
 «Blue Roses» (2018)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Svenske låtskrivere
Svenske sangere
Mahé Drysdale

Alexander Mahe Owens Drysdale (født 19. november 1978 i Melbourne, Australia) er en roer fra New Zealand og fem ganger verdensmester i singelsculler.

Han deltok i Roing under Sommer-OL 2004, Roing under Sommer-OL 2008 og Roing under Sommer-OL 2012

Drysdale ble i 2008 utnevnt til medlem av New Zealands fortjenstorden.

Han tok gull under Sommer-OL 2016.

OL-medaljer 
 2012  London -  Gull i roing, singelsculler  New Zealand
 2008  Beijing -  Bronse i roing, singelsculler  New Zealand

VM-medaljer 
 2005 -  Gifu  Gull i roing, singelsculler 
 2006 -  Eton -  Gull i roing, singelsculler 
 2007 -  München -  Gull i roing, singelsculler 
 2009 -  Poznan -  Gull i roing, singelsculler 
 2010 -  Karapiro -  Sølv i roing, singelsculler 
 2011 -   Bled -  Gull i roing, singelsculler

Referanser

Eksterne lenker 
 

Newzealandske roere
Olympiske bronsemedaljevinnere for New Zealand
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 2004
Roere under Sommer-OL 2004
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 2008
Roere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Deltakere for New Zealand under Sommer-OL 2016
Roere under Sommer-OL 2016
New Zealands fortjenstorden
Personer fra Melbourne
Fødsler i 1978
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Olympiske medaljevinnere i roing
Borre ungdomsskole

Borre ungdomsskole er en ungdomsskole i Borre i Vestfold. Skolen er én av Horten kommunes tre ungdomsskoler. Skolen har rundt 300 elever.

Borre ungdomsskole åpnet høsten 1965 med vel 150 elever. Skolebygningene er nylig rehabilitert. I tilknytning til skolen ligger Borrehallen fra 1974. Hallen omtales også som "Albert Hall" etter skolesjef Albert O. Førsund som var aktiv i prosjekteringen.

Eksterne lenker
 Borre ungdomsskoles hjemmeside
 Om Borre ungdomsskole 1965-1970
 Kart med luftfoto av Borre ungdomsskole
 Søk på «Borre ungdomsskole» i lokalavisa Gjengangeren i Horten

Skoler i Horten
Ungdomsskoler i Vestfold og Telemark
Utdanningsinstitusjoner etablert i 1965
Stein Hernes

Stein Hernes (16. desember 1971) er direktør for myndighetskontakt i Equinor, og tidligere spesialrådgiver for strategisk kommunikasjon for NATOs generalsekretær Jens Stoltenberg.

Karriere 
Hernes har tidligere blant annet jobbet som direktør for kommunikasjon og samfunnskontakt i Flytoget, som kommunikasjonssjef i Olje- og energidepartementet, politisk rådgiver for Arbeiderpartiets stortingsgruppe og ved Statsministerens kontor i Jens Stoltenbergs første regjering. Hernes har også jobbet som manager i Burson-Marsteller. Han var direktør for myndighetskontakt i Statkraft da han ble hentet til stillingen som spesialrådgiver for strategisk kommunikasjon for NATOs generalsekretær. Etter at han sluttet i NATO tiltrådte han en stilling som direktør for bærekraft («Vice President Corporate Sustainability») i Equinor.

Utdanning 
Hernes er cand.polit. fra Universitetet i Oslo. Han mottok Fafo-prisen 1999 for hovedoppgaven What's left? som omhandlet moderniseringen av Det britiske arbeiderpartiet, og har skrevet boken Tony Blair – Veiviser eller Værhane? i samarbeid med Jan Tystad.

Bibliografi 
 1998: What's left? – a study of the British Labour Party from 1983 to 1997 Hovedoppgave (engelsk)
 1999: Tony Blair : veiviser eller værhane?, medforfatter Jan Tystad ISBN 978 82 788 4175 4

Familie 
Hernes er sønn av Arbeiderpartipolitiker og tidligere statsråd Gudmund Hernes og tidligere ambassadør og statssekretær Helga Hernes.

Stein Hernes er gift med tidligere kulturredaktør i NRK, Hege Duckert.

Referanser

Eksterne lenker 
 regjeringen.no: Stein Hernes blir ny kommunikasjonssjef i Olje- og energidepartementet publisert 26. februar 2007

Politiske rådgivere fra Arbeiderpartiet
Norske embets- og tjenestemenn
Norske kommunikasjonsfolk
Politiske kommunikasjonsarbeidere
Castelfranco di Sopra

Castelfranco di Sopra' er en kommune i Provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.

Castelfranco di Sopra har en bykjerne fra middelalderen. Byen ble grunnlagt av Firenze i det 13. århundre.

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni'':

Caspri, Certignano, Lama, Pietravigne, Pulicciano

Severdigheter 
 Palazzo Comunale
 Chiesa di San Filippo Neri
 Torre d'Arnofo oder Porta Campana
 Porta Fiorentina

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kommuner i provinsen Arezzo
Tidligere kommuner i Italia
Kommuner opphørt i 2014
Den demokratiske republikken Armenia

Den demokratiske republikken Armenia (armensk: Դեմոկրատական Հայաստանի Հանրապետություն, Demokratakan Hayastani Hanrapetutyun) eksisterte i perioden 28. mai 1918 til 29. november 1920. Dette var den første, moderne armenske statsdannelsen, dannet som en følge av at Det russiske keiserriket brøt sammen etter den russiske revolusjon. Det ble først gjort et forsøk på å skape en stat for Armenia, Georgia og Aserbajdsjan i februar 1918 gjennom den såkalte Den transkaukasiske demokratiske føderale republikk, men denne falt sammen allerede i mai samme år.

Med utgangspunkt i den gruppen den såkalte Armenias revolusjonære føderasjon hadde innenfor Det russiske keiserrikets styre, utropte disse Den demokratiske republikken Armenia 28. mai 1918 med utgangspunkt i den representasjonen denne gruppen hadde innenfor det tidligere styret.

Den nye statsdannelsen måtte imidlertid umiddelbart håndtere kampene i Kaukasus som var en del av første verdenskrig og armenerne måtte overta posisjonene til de russiske styrkene som gikk i oppløsning. Ved fredsavtalen i Batumi ble kampene innstilt. Denne fredsavtalen med Det osmanske riket var den første internasjonale avtalen den nye republikken inngikk. Da Det osmanske riket senere tapte krigen og senere gikk i oppløsning, foreslo den amerikanske presidenten Woodrow Wilson på Paris-konferansen i 1919 at den nye republikken også skulle omfatte de historiske armenske områdene, som blant annet inkluderte provinsene Erzurum, Trabzon, Bitlis og Van i dagens østlige Tyrkia. Dette ble ratifisert gjennom freden i Sèvres, men dette ble aldri gjennomført og ble endret i senere traktater, senest i Lausanne 24. juli 1923.

I 1920 utgjorde denne republikken omtrent dagens Armenia, men også deler av dagens østlige Tyrkia, Nakhitsjevan, Nagorno-Karabakh og Qazakh som det har vært kjempet om med Aserbajdsjan. Det var også uenighet med Georgia om hvilke provinser og distrikt som skulle være hvor.

I september 1920 rykket tyrkiske revolusjonære grupper inn i Jerevan, og etter at en våpenhvile ble em realitet 18. november, ble det i desember undertegnet en fredsavtale mellom Den demokratiske republikken Armenia og det nye Tyrkia under ledelse av Kemal Atatürk.

På samme tid sendte Sovjetunionen Den røde armé inn i landet. Grensene ble krysset 29. november, og 4. desember rykket de sovjetiske styrkene inn i Jerevan. Dagen etter kom den såkalte Armenske revolusjonskomite, som i det vesentlige besto av armenere fra Aserbajdsjan. Den påfølgende dagen kom Feliks Dzerzjinskijs hemmelige politi Tsjeka og sørget for at Den demokratiske republikken Armenia opphørte å eksistere.

Se også 
 Armenias historie
 Den transkaukasiske sosialistiske føderative sovjetrepublikk

Historiske stater
Tidligere land i Asia
Armenias historie
Stater og territorier etablert i 1918
Stater og territorier opphørt i 1920
1918 i Asia
1920 i Asia
Sovjetunionens historie
Rebecca Adlington

Rebecca Adlington (født 17. februar 1989 i Mansfield, Nottinghamshire) er en britisk svømmer som konkurrerer i fristil. Under OL 2008 i Beijing vant hun gull på 400 m fri da hun svømte inn til tiden 4.02,24 som også er rekord i Samveldet av nasjoner.

Tre dager senere vant hun sin andre gullmedalje, da hun satte ny verdensrekord på 800 m fri med tiden 8.14,10.

Under sommer-OL 2012 i London vant hun bronse på 400 meter fri den 29.juli 2012. I semifinalen hadde hun dårligst tid av de som kvalifiserte seg.

Referanser

Eksterne lenker 
 

 

Britiske svømmere
Olympiske mestere for Storbritannia
Olympiske mestere i svømming
Olympiske bronsemedaljevinnere for Storbritannia
Olympiske bronsemedaljevinnere i svømming
Verdensmestere i svømmesport for Storbritannia
VM-sølvmedaljevinnere i svømmesport for Storbritannia
VM-bronsemedaljevinnere i svømmesport for Storbritannia
Europamestere i svømmesport for Storbritannia
EM-sølvmedaljevinnere i svømmesport for Storbritannia
EM-bronsemedaljevinnere i svømmesport for Storbritannia
Verdensrekordholdere i svømming
Årets svømmere i Europa
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 2008
Svømmere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Storbritannia under Sommer-OL 2012
Svømmere under Sommer-OL 2012