alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Jurodidae

Sikhotealinia zhiltsovae

Jurodidae er en liten familie av biller der alle utenom én av artene er utdødde. Den eneste kjente nålevende arten, Sikhotealinia zhiltsovae, ble beskrevet fra Sikhote-Alin-fjellene i Øst-Sibir i 1996. Jurodidae tilhører gruppen Archostemata, som i dag er meget artsfattig, men som omfatter de fleste av de eldste kjente bille-fossilene. Sikhotealinia zhiltsovae er meget sjelden og er foreløpig bare funnet i et eneste eksemplar (holotypen, som arten ble beskrevet utfra).

Utseende 
Små til middelsstore (3,5 - 7 millimeter), brunlige, fint hårete biller. Hodet har store, utstående fasettøyne og tre punktøyne (ocelli) i pannen. Kjevene er forholdsvis store og framoverrettede. Antennene er trådformede til spoleformede, så lange som hode og pronotum eller kortere. Pronotum er forholdsvis lite, knapt bredere enn hodet, bredest foran midten, ofte med lengdefurer. Forhoftene er sammenstøtende, beina nokså tynne. Dekkvingene har er mye bredere enn pronotum, med markerte "skuldre", bredest bak midten, med punktrader, men ikke rader av firkantede celler som hos mange andre primitive biller.

Historie 
Gruppen er kjent fra fossiler tilbake til jura-tiden, 160 millioner år før nåtid. Den er bare funnet i Kina og det østlige Sibir. Det er interessant at den eneste kjente nålevende arten også lever i dette området.  Familien har antagelig alltid vært sjelden og det er ikke kjent noe spor av den på de 145 millioner år som ligger mellom den yngste av de fossile artene og den nålevende arten.

Systematisk inndeling 
Denne familien har trekk både fra underordenene Protocoleoptera, Archostemata og Adephaga, men nyere fylogenetiske undersøkelser (Yan m.fl. 2014) støtter en plassering i Archostemata.

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Archostemata
 Familien Jurodidae Ponomarenko, 1985
 Slekten Jurodes Ponomarenko, 1985
 Jurodes daohugouensis Yan, Wang, Ponomarenko & Zhang, 2014
 Jurodes ignoramus Ponomarenko, 1985
 Jurodes minor Ponomarenko, 1990
 Jurodes pygmaeus Yan, Wang, Ponomarenko & Zhang, 2014
 Slekten Sikhotealinia Lafer, 1996
 Sikhotealinia zhiltsovae Lafer, 1996

Eksterne lenker 
 
 E.V. Yan, B. Wang, A.G. Ponomarenko og H. Zhang (2014) The most mysterious beetles: Jurassic Jurodidae (Insecta: Coleoptera) from China. Gondwana Research 25: 214-225 
 Tegning av Sikhotealinia zhiltsovi: 
 Most mysterious representative of beetles – Sikhotealinia zhiltzovae Lafer, 1996

Biller
Archostemata
Fossile insekter
Biller formelt beskrevet i 1985
Pike County (Alabama)

Pike County er et fylke i den amerikanske delstaten Alabama. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Bullock County i nordøst, Barbour County i øst, Dale County i sørøst, Coffee County i sør, Crenshaw County i vest og mot Montgomery County i nordvest.

Pike Countys totale areal er 1 741 km² hvorav 3 km² er vann. I 2000 hadde fylket 29 605 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Troy som også er fylkets største by. 

Fylket ble etablert i 1821 og har fått sitt navn etter general Zebulon Pike.

Eksterne lenker 
 

Fylker i Alabama
Fylker i USA etablert i 1821
1820-årene i Alabama
Dale County

Dale County er et fylke i den amerikanske delstaten Alabama. Det ligger i de sørøstlige delene av staten og grenser mot Barbour County i nord, Henry County i øst, Houston County i sørøst, Geneva County i sørvest, Coffee County i vest og mot Pike County i nordvest.

Dale Countys totale areal er 1 457 km² hvorav 4 km² er vann. I 2000 hadde fylket 49 129 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Ozark som også er fylkets største by. 

Fylket ble etablert i 1824 og har fått sitt navn etter  general Samuel Dale.

Eksterne lenker 
 

Fylker i Alabama
Fylker i USA etablert i 1824
1820-årene i Alabama
Commer

Commer var en britisk produsent av nyttekjøretøyer som eksisterte fra 1905 til 1979.

Selskapet ble stiftet som Commercial Car Company i Lavender Hill, Sør-London. For å starte serieproduksjon ble det kjøpt en eiendom i Biscot Road, Luton, hvor produksjonen av den første lastebilen, Type RC, startet i 1907. I 1909 ble den første bussen produsert. Ved utbruddet av 1. verdenskrig ble det i stedet produsert militære kjøretøyer for den britiske hæren, og frem til 1919 ble over 3000 slike kjøretøyer produsert.

I 1926, etter å ha vært på konkursens rand flere ganger, ble Commer tatt over av Humber, som i 1931 ble en del av Rootes-gruppen.

Commer ble senere kjent som produsent for varebiler for det britiske postverket, noe de produserte frem til de ble lagt ned i 1979. Commer-navnet ble erstattet med Dodge på 1970-tallet, etter Rootes' oppkjøp av Chryslers Europa-avdeling.

Commer overlevde ikke kollapsen i Chryslers europeiske avdeling i 1978, da Peugeot tok over. Fabrikken ble brukt til produksjon av lastebiler av Renaults lastebilavdeling, som fortsatte å produsere Dodge-modellene i en tid, med Renault-logoer, men gikk over til å produsere Renault-motorer for lastebiler og busser tidlig på 1990-tallet.
Britiske bilprodusenter
Bilmerker
Tidligere bussprodusenter
Selskaper etablert i 1905
Selskaper opphørt i 1979
1905 i Storbritannia
1979 i Storbritannia
Lastebilprodusenter
Caterpillar

Caterpillar (fra engelsk for sommerfugllarve), ofte forkortet Cat) er et amerikansk selskap, verdens største produsent av bygge- og anleggsmaskiner og gruveutstyr, samt diesel- og propanmotorer og gassturbiner til industribruk.

Varemerket Caterpillar er kjent for den gule fargen, og på engelsk omtales framdrift med belter ofte  som «larveføtter». Det engelske ordet for «larve» er caterpillar.

Caterpillar er et aksjeselskap, og et av de 30 aksjeselskapene som spores i indeksen Dow Jones Industrial Average. Det er også på Fortune 100-listen, hvor det er først i sin klasse, med mer enn 30 milliarder dollar i kapital.

Historie 

Sent på 1800-tallet holdt Daniel Best og Benjamin Holt på med utvikling av damptraktorer for landbruket. I 1904 hadde damptraktorer vært i bruk på åkrene i California i 14 år, og noen ganger ble disse sittende fast i det bløte jordsmonnet, spesielt etter regn.  De svære maskinene var vanskelig å få løs, selv med store hestespann. Holt hadde en idé – hvorfor ikke la kjøretøyet ta med seg veien? Den 24. november 1904 la han et belte med treklosser på rundt hjulene på Holt No. 77, testtraktoren sin. Resultatet var oppløftende, og den moderne beltetraktoren var født.

Selskapet Caterpillar ble stiftet 15. april 1925 da Holt Manufacturing Company fra Stockton, California og C. L. Best Gas Traction Company fra San Leandro, California slo seg sammen og dannet Caterpillar Tractor Co. Salget det første året kom opp i USD 13 millioner, og i 1929 hadde det klatret opp til USD 52,8 millioner. Salget fortsatte å gå opp selv gjennom depresjonen på 1930-tallet. 

Etter sammenslåingen var selskapet tidlig ute i å ta i bruk dieselmotorer.  Caterpillar-produkter ble tatt med verden rundt under andre verdenskrig av den amerikanske marinen, som bygget flyplasser rundt i Stillehavet. Etter krigen økte selskapets størrelse raskt, og det første utenlandskontoret ble startet i 1950, noe som markerte Caterpillars utvikling til å bli et multinasjonalt selskap.

På 1980-tallet gikk selskapet nesten konkurs da etterspørselen dabbet av. Caterpillar var også involvert i store konflikter mellom arbeidere og ledelse på 1980- og 1990-tallet. Mot slutten av 1990-tallet tok økonomien seg opp igjen og selskapet gikk bedre.

Caterpillar har også vært involvert i flere kontroverser. Én er leveranse av utstyr til den israelske hæren, som har brukt dette i konflikter med palestinerne. En annen er bruk av Caterpillar-utstyr i skogbruk i sårbare områder eller i rovdrift på naturen.

Caterpillars produkter går fra diesel- og gassmotorer og gassturbiner til strømaggregater/generatorsett, beltetraktorer, hydrauliske gravemaskiner, veihøvler, tunge terrenggående lastebiler, jordbrukstraktorer. De brukes i byggebransjen, til vegbygging, gruvedrift, skogbruk, i energibransjen og til transport. Caterpillars beltetraktorer ga inspirasjon til de første stridsvognene som kom under første verdenskrig.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Norsk hjemmeside

Industriselskaper fra USA
Traktorprodusenter
Motorer
Anleggsmaskinprodusenter
Etableringer i 1925
Stampesletta

Stampesletta, eller Stampa er en flat sandvoll omkring Mesnaelva og Mesnafossen på Lillehammer. Området har navn etter en stampemølle som har ligget ved fossen og utnyttet vannkraften derfra.

Stampesletta er en del av et idyllisk friluftsområde i nedre del av Lillehammer Olympiapark med gangavstand til Lillehammer sentrum. Her er det den dag i dag en badedam som brukes av lokalbefolkningen. Stampa er også utgangspunktet for turstier som går oppover i Lillehammer Olympiapark og oppover langs Mesna, bl.a. til Mesnafossen som lenge var en av byens store attraksjoner.

På Stampesletta avsluttes hvert år både Birkebeinerrittet og Birkebeinerløpet. I nordenden av området ligger Kristins hall og Håkons hall, og rett på nedsiden mot vest finner man Bjerkebekk, Sigrid Undsets hjem. Vi finner også en løpebane på stampesletta.

Stampesletta stadion
Stampesletta stadion, eller Stampa, er Lillehammer Fotballklubb og Lillehammer Kvinnefotballklubb sin hjemmebane. Det ble lagt kunstgress på banen i 2004. Stampesletta består av seks fotballbaner og to haller.

Se også
Stampemølle

Fotballstadioner i Norge
Friidrettsarenaer i Norge
Idrettsanlegg i Innlandet
Sport i Lillehammer
Tidligere skøytearenaer i Norge
Artikler i skøytesportprosjektet
Byggverk i Lillehammer
Greg Palast

Greg Palast (født 1952 i Los Angeles) er en amerikansk journalist og forfatter som blant annet jobber for BBC og The Observer. Han bor delvis i New York City, delvis i London. Han skriver først og fremst om amerikanske næringsinteresser og deres forhold til politikerne.

Blant sakene Palast er mest kjent for er anklager om valgfusk i forbindelse med de amerikanske presidentvalgene i 2000 og 2004 og anklagen om at Exxon Valdez med viten og vilje ble ført på grunn i 1989 for å spare penger. I september 2006 ble han anklaget for å ha forbrutt seg mot bestemmelser om rikets sikkerhet etter at han hadde fotografert flyktningleiren fra orkanen Katrina som ligger rett opp til et raffineri som drives av Exxon.

Palast har gitt ut flere verbalplater og bøker, hvorav én, «Svindel og bedrag! : kunsten å kjøpe politikere, lure velgerne og gjøre mediene tannløse», er utgitt på norsk.

Eksterne lenker 
 GregPalast.com – Greg Palasts offisielle hjemmeside
  – Om Greg Palast på PENs sider

Journalister fra USA
Sakprosaforfattere fra USA
Personer fra Los Angeles
Fødsler i 1952
Liste over konger av Connacht

Kongene av Connacht var herskerne av cóiced (ofte oversatt til del, femtepart, provins) av Connacht, som ligger vest for Shannon-elven i Irland. Navnet ble kun tatt i bruk i den tidlige middelalderen da det kom av Connachta.

Det gamle navnet på provinsen var Cóiced Ol nEchmacht (femtedelen av Ol nEchmacht). Ptolemaios sitt kart fra 150 f.kr. viser faktisk et folk med kallenavnet Nagnatae som bodde i den vestlige delen av Irland. Noen mener at Ptolemaios sitt kart over Irland kan ha vært basert på kartlegging fra opptil 500 år før hans tid.

Connachta var en gruppe med dynastier som påberopte seg å være etterfølgerne etter de tre eldste sønnene av Eochaid Mugmedon: Brion, Ailill og Fiachrae. De tok sitt kollektive navn fra den påståtte etterfølgelsen fra Conn Cétchathach. Deres yngre bror Niall Noigiallach var stamfaren til Uí Néill.

Her følger en liste over kongene av Connacht:

Prehistoriske konger av Ol nEchmacht

Historiske konger av Connacht

Lovbestemte konger av Connacht: O Connor Donn

Connacht
Konger av Connacht
T-44

T-44 var en fullstendig overhaling av stridsvognen T-34. Chassiet var grundig re-designet, og kom senere til å danne grunnlaget for den klassiske T-54/T-55 serien fra den kalde krigen, men den første versjonen av T-44 beholdt tårnet og kanonen fra T-34/85. Senere ble den oppgradert med en 100 mm kanon i et nytt tårn. T-44 var i produksjon og allerede i tjeneste med sovjetiske styrker før den andre verdenskrig tok slutt, men ingenting tyder på at den ble brukt i kamp. Den ble produsert i et antall på 1 823 eksemplarer mellom 1944 og 1947.

Chassiet ble gjort lavere og Christie-fjæringene ble erstattet av torsjonsstenger. Den fikk tykkere panser, fra 15 mm til 120 mm på det tykkeste, og kraftigere motor. Den slet med mye mekaniske feil og ble etter bare noen få år erstattet av T-54, men det er verdt å merke seg at sovjetrusserne greide å skape en panservogn med nesten samme stridsdyktighet som den tyske Panther med en vekt på bare 65% av sistnevnte stridsvogn.

Eksterne lenker 
 

Stridsvogner fra andre verdenskrig
Nys

Et/en nys er en reflektorisk mekanisme, der stemmebåndene lukkes kortvarig slik at lufttrykk kan bygge seg opp i lungene. Når stemmebåndene så åpnes, strømmer denne luften nærmest eksplosjonsaktig ut gjennom nesen. Det er ulike former for påvirkning i neseslimhinnen som utløser nysingen. Fenomenet er vanlig både hos mennesker og dyr.

Det er en utbredt myte at hjertet stopper når man nyser, men dette stemmer ikke.

Det har vært vanlig å si «Prosit!» til en som nyser. Nys er blitt knyttet til overjordiske makter. Hos Homer i Odysseen finnes replikken: «Min sønn har nyst til det jeg sa. Så vil det sikkert skje.»

Årsaker

Mennesker som er hypersensitive for stoffer som vi omgir oss med hele tiden, eller som har allergiske disposisjoner, kan oppleve nyseanfall, men selv bare lette forkjølelser og virusinfeksjoner kan også gi slike anfall. Et tørt inneklima kan gi enkelte problemer med neseslimhinnen, som igjen kan føre til nyseanfall. Anatomiske forandringer som skjeve neseskillevegger kan bli verre med tiden, og også gi lokal irritasjon i nesen. Sjeldnere enn dette kan svulster i nesehulen eller bihulene gi opphav til slik irritasjon, og også blødninger fra nese eller svelg.

Nysing mot solen
Enkelte mennesker kan begynne å nyse av å se mot solen eller annen sterk lyskilde. Dette er en refleks vi ennå ikke kjenner bakgrunnen for, men nysingen gir øynene en forbigående beskyttelse mot det sterke lyset. Denne formen for nysing ser ut til å være arvelig, og er til en viss grad koblet til overfølsomhet i neseslimhinnene. Fenomenet forekommer hos omtrent en av fire personer, og skal være vanligere blant personer som røyker.

Avverging
Det er mange mer eller mindre gode teorier om hvordan man kan unngå nys, både innenfor medisin og kjerringråd.

 Løft beinet 90 grader mot vest 
 Press lillefinger (eller pekefinger) og tommel så hardt mot hverandre som man klarer, på begge hender. Fortsett å presse til alle symptomer på nys har lagt seg.
 Press pekefingeren mot neseryggen, og beveg den opp og ned.
 Plasser pekefingeren rett under nesen vannrett, utfører dette i startfasen av et nys.
 Press tungen opp i ganen.

Felles for disse tipsene er at de må utføres i startfasen av opptakten til et nys. De fungerer med andre ord ikke særlig godt når neseslimhinnen har vært påvirket lenge, og det er rett før man nyser.

Referanser

Helse
Howard Zinn

Howard Zinn (født 24. august 1922 i Brooklyn i New York, død 27. januar 2010 i Santa Monica i California) var en amerikansk historiker og statsviter. Han hadde siden 1960-tallet vært en markant forkjemper for borgerrettigheter og mot krig. Politisk var han inspirert av både marxisme, anarkisme, sosialisme og sosialdemokrati. Hans mest kjente bok, A People's History of the United States er gitt ut på norsk under tittelen USA: Folkets historie: 1492 - i dag.

I 1958 skrev han doktoravhandlingen sin om Fiorello H. LaGuardias karriere i Kongressen, men det var som politisk aktivist han skulle bli kjent. I 1963 ble han fratatt stillingen fra Spelman College ved Atlanta University Center etter å ha støttet et studentopprør mot collegets filosofi om å utdanne «unge fruer».

Engasjement mot amerikansk-ledete kriger 
I 1964 begynte han ved Boston University der han raskt ble aktiv i motstanden mot Vietnamkrigen. Zinn hadde erfaring fra den annen verdenskrig og hadde selv vært med første gang napalm ble brukt, og visste derfor av egen erfaring at det ikke bare dreper soldater, men også sivile. Han har også sagt at denne erfaringen fikk ham til å sette kraftige spørsmålstegn ved andre tilfeller av bombing av sivile, som i Dresden, Hiroshima og Nagasaki.

I 1968 besøkte han Hanoi og bidro til å få frigitt de første tre amerikanske krigsfangene. Sammen med Daniel Ellsberg og Noam Chomsky bidro han i 1971 til å offentliggjøre hemmeligstemplede dokumenter om de diplomatiske relasjonene mellom USA og Vietnam siden 1945. Zinn har siden vært en av de fremste amerikanske ekspertene på Vietnamkrigen. I tråd med dette har han også kritisert amerikanskledet krigføring i Jugoslavia, Afghanistan og Irak.

A People's History of the United States 
Zinn var mest kjent for A People's History of the United States som har solgt over én million eksemplarer i USA. I motsetning til tradisjonell amerikansk historieskriving så Zinn her utviklingen fra de undertryktes side – fra Columbus og de første kolonialistenes forsøksvise utrydding av urbefolkningen, via slavehandelen og de uverdige forholdene amerikanske arbeidere har levd under til borgerrettigheter og krigsmotstand. I 2003 deltok blant andre Danny Glover, Alice Walker, Kurt Vonnegut og Marisa Tomei på en tilstelning i forbindelse med salget av eksemplar nummer én million. Boken er også lest inn som lydbok av skuespilleren Matt Damon som også har uttrykt at Zinn gjorde et meget sterkt inntrykk på ham.

Zinn har gitt ut flere verbalplater, samt en plate sammen med bandet Resident Genius, og han har også skrevet skuespill.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Howard Zinn (1922-2010: skandinaviske & engelske lenker – to Sites & collections, Obituaries & articles, Books, plays & videos (på Modkraft.dk)

Historikere fra USA
Sakprosaforfattere fra USA
Statsvitere fra USA
Personer fra New York City
Borgerrettighetsforkjempere fra USA
Arundhati Roy

Arundhati Roy (født 24. november 1961) er en indisk forfatter og politisk aktivist. Hennes første roman, Guden for små ting, vant Bookerprisen i 1997 og hennes andre roman, Ministeriet for den høyeste lykke, ble publisert på norsk i 2017. Hun har gjort seg bemerket som en markant radikal kritiker.

Roy har blant annet kritisert demningsprosjektet i Narmada i India, det indiske atomvåpenprogrammet, Indias innsats i Kashmir, krigen mot Irak og Israels angrep på Libanon sommeren 2006. Hun er også en markant kritiker av globalisering og nyliberalisme. Denne aktivismen har gjort henne upopulær i visse kretser. Hun er blant annet blitt beskyldt for å være anti-indisk og anti-hinduistisk, noe som forsterkes av hennes familiemessig bakgrunn i den kristne minoriteten i India. Hun er også blitt beskyldt for anti-amerikanisme.

Arundhati Roy har gitt ut flere politiske bøker, og også en verbalplate sammen med Howard Zinn

Bøker av Arundhati Roy på norsk 
 Guden for små ting. Roman. Oversatt av Ragnfrid Stokke. Originaltittel: The God of Small Things. (Pax Forlag, 1997)
 Levekostnader. Essays. Oversatt av John Erik Bøe Lindgren. Originaltittel: The Cost of Living. (Pax  Forlag, 1999)
 Til alle murmeldyr og markmus her i verden. Essays. Oversatt av Tone Formo. (Pax Forlag, 2004)
Ministeriet for den høyeste lykke. Roman. Oversatt av Kirsti Vogt. (Pax Forlag, 2017)

Bøker av Arundhati Roy på engelsk 
 The Ministry of Utmost Happiness. Hamish Hamilton, 2017. ISBN 0-24-130397-4

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
  Dokumentar om Arundhati Roy
  Litterært leksikon
  Biografi hos SAWNET
 

Indiske forfattere
Engelskspråklige forfattere
Personer fra Shillong
Vinnere av Sydneys fredspris
Krematorium

Krematorium (av lat. cremo «forbrenne», «brenne opp»), er en bygning hvor man kremerer lik. Brenneprosessen tar cirka en time og foregår i elektriske eller gassfyrte insineratorovner som har en forbrenningstemperatur mellom 760-1150 °C. Asken og eventuelle beinrester blir kvernet sammen til et fint støv og plassert i en aluminiumsurne sammen med en keramisk identifikasjonsbrikke.

Den moderne kremasjonsbevegelsen startet på slutten av 1800-tallet som en reaksjon på helsespørsmål og plassbehovet i de voksende byene. Etter år med eksperimentering kunne den italienske professor Brunetti presentere sitt brennkammer og modell for et krematorium på Verdensutstillingen i Wien i 1873. Kremasjon ble  legalisert i Italia og det første krematoriet ble oppført i Milano i 1876. Samme året ble også det første krematorium oppført i Nord-Amerika av Julius LeMoyne i Washington, Pennsylvania. I Gotha, Tyskland, ble det første krematorium oppført i 1878. 

De første skandinaviske krematoriene ble oppført i Sverige i 1887 og i Danmark i 1893. 
I Norge var det i 1888 heftig debatt i Luthersk Ukeskrift om kremasjon. I Norge fikk man først i 1898 en lov som tillot kremasjon og det første norske krematoriet åpnet på Møllendal i Bergen i 1907. Bygningen ble tegnet i 1906 av arkitekt Schak Bull, samme mann som de første årene hadde ledet Bergens Likbrendingsforening. Samme året krematoriet åpnet ble Schak Bulls mer berømte fetter, Edvard Grieg, den syvende som ble kremert her. Griegs urne ligger nå i fjellet under Troldhaugen. 

Viktige arkitekturhistoriske krematorier er Peter Behrens krematorium (1905–1907) i Hagen, Tyskland, Robert Belli og Henri Roberts krematorium (1908) i La Chaux-de-Fonds, Sveits og Gunnar Asplunds krematorium (1934–1940) i tilknytning til Skogskirkegården i Stockholm, Sverige.

Debattene rundt kremasjon har både handlet om helse og om hvorvidt likbrenning var teologisk forsvarlig. I 1963 opphevet pave Paul VI forbudet om kremering og i 1966 fikk prester i den romersk-katolske kirke lov til å utføre ritualer i tilknytning til kremasjon. Den ortodokse kirken har fremdeles ikke godkjent kremering, men det hender det vises en fleksibilitet i land hvor dette er vanlig. De fleste religioner tillater og praktiserer kremasjon eller likbrenning, med det er fremdeles forbud innen zoroastrisme, ortodoks jødedom og islam.

I Sverige og i Danmark kremeres ca. 72-75 % av alle døde (2004). I Finland og i Norge kremeres bare 32,7 % (2004). Det er forøvrig stor variasjon fra sted til sted: Kristiansund: 71 %, Drammen 70 %, Asker 69 %, Oslo og Bærum 67 %, Bergen 64 %, Trondheim 44 %, Stavanger 38 %, Kristiansand 17 %.

I Europa varierer også tallene mye: Nederland 50,9 %, Frankrike 21,8 %, Spania 17,8 %, Island 17,2 %, Italia 7,5 %.

Eksterne lenker
 Kremasjon: Sosiologiske og historiske perspektiver
 Om kremasjon i Norge 
 Om kremasjon i Bergen
 Nettutstilling av Historisk Museum: Far Vel – Livets slutt i det flerkulturelle Norge 
 Krematorium.eu Krematorier i Europa
 Om Møllendal

Byggverk etter funksjon
Arkitektoniske former
Proletären

Proletären er en svensk ukeavis som gis ut av Kommunistiska Partiet. Den er Sveriges største kommunistiske avis og har et opplag på omkring 3.500. Avisa spres først og fremst gjennom abonnement og gatesalg.

Proletären ble etablert i 1970. Lars Rothelius er ansvarlig redaktør. Han etterfulgte i 1999 nåværende partileder Anders Carlsson.

Eksterne lenker
 

Svenske aviser
Kommunistiske publikasjoner
Aviser etablert i 1970
1970 i Sverige
T-60

T-60 var en lett stridsvogn utviklet av Sovjetunionen for å erstatte alle tidligere lette stridsvogner da i tjeneste. Den var løselig basert på stridsvognen T-40 og hadde tilsvarende drivverk, men manglet amfibiekapabiliteten til forgjengeren. Over 6 000 eksemplarer ble produsert fra 1941 til den ble erstattet av T-70 på produksjonslinjene i februar 1943.

Bestykningen besto av en 20 mm ShVAK maskinkanon og en 7,62 mm mitraljøse, den hadde et mannskap på to og veide 5 750 kg. Pansringen var mellom 7 mm og 25 mm tykk, og den var utstyrt med en bensinmotor på 85 hk.

Fra begynnelsen av 1942 ble den produsert som T-60A med en tykkere frontplate på 35mm og andre små endringer, de mest synlige var hjulene.

Stridsvogner fra andre verdenskrig
GAZ
Lette stridsvogner