alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Sleepyard

Sleepyard er et psykedelisk popband fra Hafrsfjord. Oliver Kersbergen dannet bandet i 1994.

Bandet slapp minialbumet Intersounds på sitt eget label Orange musikk i 1999.  Denne ble senere hyllet som en av de aller første Post rock album fra Norge av Dagsavisen.

Sleepyard ga ut første fullengder The runner på Trust Me Records (2003) og bidro med musikk til filmen Monstertorsdag. 

Neste album Easy Tensions  hørte man nå i bandet en roligere og rikere lyd. Plata var også spekket med drømmende vokal harmonier . 

På deres siste album Future lines  samarbeidet  bandet med avant garde pianisten Mike Garson (kjent fra David Bowies band) og Sonic Boom fra Spacemen 3.  Denne platen bekreftet at Sleepyard nå hadde gått helt nye retninger med musikken. 

I 2010 bandet samarbeidet med Jim Shepherd av The Jasmine minks og ga ut en 7" Down Tangerine Road på hans Oatcake Records. ''''''

Bandet har nå spilt inn en versjon av The Seeds låta Chocolate river med Nik Turner fra Hawkwind på Saksofon til en kommende Sky Sunlight Saxon tributealbum. 

Sleepyard samarbeidet med Dawn Smithson (Jessamine og Sunn O)))), Judy Dyble fra Fairport Convention og Geoff Leigh (Henry Cow) på plata Black Sails fra 2014. Dette albumet inneholdt også cover versjon av Chocolate River.

Diskografi 
Intersounds EP (1999) Orange/Intersounds 
The Runner (2003) Trust Me Records
Easy Tensions (2006) Orange/Intersounds
Future Lines (2009) CCAP Knirk
Down Tangerine Road 7" (2010) Oatcake Records 
Wall Of Confusion (2013) Agharta
Black Sails (2014) Global Recording Artists 
Winter Crickets (2018) Global Recording Artists

Medlemmer  
Oliver Kersbergen
Svein Kersbergen

Gjestemusikere  
Sonic Boom 
Mike Garson
Nik Turner 
Geoff Leigh 
Jim Shepherd 
Dawn Smithson 
Gaute Storsve
Øyvind Berekvam
Tom-Erik Løe (2004-2014)

Eksterne lenker 
 
 
  Oppslag på mic.no

Norske popgrupper
Band etablert i 1994
Damaskios

Damaskios (, født i Damaskus ca. 458, død etter 538) var en gresk filosof innen den nyplatonske skole. Han var den siste forstander for det nyplatonske akademiet i Athen.

Han var en av de ikke-kristne filosofene som ble forfulgt av keiser Justinian tidlig på 500-tallet, og måtte en tid søke tilflukt ved det persiske hoffet. Av hans verk er bevart tre kommentarer til Platons verk, og den metafysiske teksten Om de første prinsipper (ἀπορίαι καὶ λύσεις περὶ τῶν πρώτων ἀρχῶν), hvor han med klassisk retorisk bruk av spørsmål og svar forklarer Det Ene, og deretter jobber seg nedover i det metafysiske hierarkiene. Verket refererer hyppig til orfiske og kaldeiske tekster, og siterer også eldre nyplatoniske filosofer. Damaskios aksepterte stort sett Syrianos og Proklos' metafysiske system, men på enkelte områder foretrakk han den eldre Jamblikos.

Utdrag fra Om de første prinsipper er utgitt på norsk i antologien Orfeus (2009) og i antologien Nyplatonismen (2010).

Referanser

Litteratur 
 «Damascius» i Hugh Chisholm: Encyclopædia Britannica 1911 bind 7. Engelsk Wikisource.

Eksterne lenker 
 John Dillon: «Damascius (c.462–540)», Routledge Encyclopedia of Philosophy, 

Greske filosofer fra oldtiden
Østromerriket
Nyplatonisme
Fødsler på 400-tallet
Dødsfall på 500-tallet
Basketball under Panamerikanske leker 1951

Basketball under Panamerikanske leker 1951. Basketball var med som en av atten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 8. mars. Det var en turnering med ti herrelag som ble vunnet av USA.  De vant finalen over Argentina med 57-51.

Medaljer

Sluttplassering

Men

Eksterne lenker
  Panamerikanske leker 1951 

Panamerikanske leker 1951
Basketball under Panamerikanske leker
Basketball i Argentina
Basketball i 1951
Jomo Sono

Ephraim Matsilela Sono, bedre kjent under kallenavnet Jomo Sono (født 17. juli 1955 i Soweto) er en sørafrikansk fotballspiller og trener.

Tidlig liv og spillerkarriere 
Sono ble født i townshipen Orlando East i Soweto, ved Johannesburg.
Da han var åtte år gammel, døde faren hans Eric Bhamuza Sono som følge av en bilulykke. Faren var midtbanespiller for fotbalklubben Orlando Pirates tidlig på 1960-tallet. Like etter forlot moren ham og etterlot Sono hos sine syke besteforeldre. Ettersom besteforeldrene var svært fattige, måtte Sono ty til å selge epler og peanøtter på fotballkamper og jernbanestasjoner for å tjene penger, kjøpe mat til sine besteforeldre og betale skolepenger.

Hans karriere som fotballspiller hadde en uvanlig begynnelse, under en kamp han gikk på var en av de faste spillerne for Orlando Pirates fraværende og Sono ble bedt om å spille for dem. Sono fikk raskt berømmelse for sin dribling og nøyaktige passeringer til sin lagkamerater. Klubbens trenere likte ham så godt at de ga ham en fast plass på laget. I 1977 reiste han til USA og begynte å spille for New York Cosmos, hvor en av hans lagkamerater var den legendariske spilleren Pelé. I 1978 begynte Sono å spille for Colorado Caribous.

Etter spillerkarrieren 
Sono underviste og gav demonstrasjoner ved Clemson University Soccer Camp for barn og ungdom. Da hans karriere i USA var over returnerte Sono til Sør-Afrika, der han kjøpte opp Highlands Park Club i Johannesburg i 1982, og han døpte klubben om til Jomo Cosmos. Under hans eierskap oppnådde klubben flere suksesser. De vant National Soccer League i 1987, Bobsave Super Bowl i 1990, Cola Cola Cup i 2002 og Super Eight i 2003. Jomo Cosmos har konsekvent vært blant de beste lagene i den sørafrikanske Premier Soccer League.

Sono har også hatt en ledende rolle i å oppdage og utvikle nye fotball-talenter, spesielt fra den sørafrikanske landsbygda. Noen av spillerne som Sono rekrutterte begynte senere å spille for det sørafrikanske landslaget og kjente europeiske klubber som f.eks. Filemon Masinga, Helman Mkhalele, Sizwe Motaung og Mark Fish. Sono var med på å danne kjernen i den sørafrikanske fotballtroppen som vant African Nations Cup i 1996. I 1998 ble Sono utnevnt som midlertidig trener for Bafana Bafana like før African Nations Cup-turneringen i Burkina Faso, i stedet for Clive Barker, som hadde fått sparken like før arrangementet skulle begynne. Under Sonos ledelse nådde klubben finalen i turneringen, før de tapte mot . Han er gift og har fire barn, hvorav to av dem fulgte i sine fars fotspor og spilte profesjonell fotball.

Sono ble i 2014 tildelt Ikhamanga-ordenen i sølv.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Jomo Cosmos Soccer Club Website
 NASL stats

Sørafrikanske fotballspillere
Sørafrikanske fotballtrenere
Trenere i Fotball-VM 2002
Fotballspillere for Orlando Pirates FC
Fotballspillere for New York Cosmos
Fotballspillere for Colorado Caribous
Fotballspillere for Atlanta Chiefs
Fotballspillere for Toronto Blizzard
Trenere for Sør-Afrikas herrelandslag i fotball
Personer fra Soweto
Fødsler i 1955
Prix Anne-Hébert

Prix Anne-Hébert er en canadisk litteraturpris som blir delt ut årlig til det beste skjønnlitterære verk på fransk skrevet av en forfatter fra Quebec. Prisen ble opprettet i 2000 for å ære forfatteren Anne Hébert etter hennes død.

Prisen er på $ . Den er sponset av Centre culturel canadien à Paris og Société Radio-Canada.

Vinnere
 2008 - Anne Rose Gorroz  L'homme Ligote" Michèle Plomer, (spesiell omtale av juryen) Jardin sablier 2007 - Mélanie Vincelette, Crimes horticoles 2006 - Nicolas Dickner, Nikolski 2005 - Gilles Jobidon, La Route des petits matins 2004 - Hélène Dorion, Jours de sable 2003 - Marie-Hélène Poitras, Soudain le Minotaure 2002 - Denis Thériault, L'Iguane 2001 - Maryse Barbance, Toxiques''

Eksterne lenker
 Prix-Anne-Hebert hos prix-litteraires.net 
 Bokpriser: Prix Anne-Hébert hos librarything.com

Canadiske litteraturpriser
Utmerkelser etablert i 2000
2000 i Canada
Pan Yuliang

Pan Yuliang (kinesisk: 陈玉清, pinyin: Pān Yùliáng; født 14. juni 1895 muligens i Zhenjiang i provinsen Jiangsu i Kina – eller kanskje i Anhui, død 22. juli 1977 i Paris), fødenavn Zhang Yuliang, var en kinesisk kunstner. 

Som 14-årig jente ble hun solgt av sin opiumsforgjeldede onkel til et bordell i Wuhu i Anhui etter foreldrenes død. Her tiltrakk hun oppmerksomhet fra den velhavende embedsmannen Pan Zanhua. Han kjøpte henne fri fra bordellet, tok henne med til Shanghai og giftet seg med henne som annenhustru. Hun begynte å tegne og dro senere til Paris for å studere. 

Tilbake i Shanghai ble hun meget kjent for akttegninger, særlig av kvinner. Hennes tegninger krenket normene i Kina og skapte meget debatt der. På grunn av dette ble hun i 1937 nødt til å flytte til Frankrike for at fortsette sin tegne- og malerkarriere der. Der skapte hun seg etterhvert et navn, og ble fakultetsmedlem på École des Beaux Arts.  

Hun virket i Paris i førti år. Eksilkinesiske kunstnere i Frankrike valgte henne til formann for Den kinesiske kunstnerforening. Hennes arbeider ble utstilt internasjonalt, særlig i Storbritannia, USA, Tyskland, Japan,  Italia, Sveits, Belgia og Hellas.

Hun tegnet, malte, laget linoleumstrykk og skulpturer. Hun levde i Paris til sin død i 1977. Hun ble begravet på Cimetière du Montparnasse.

Hennes historie er løst fortalt i den kinesiske romanen Hua Hun (A Soul Haunted by Painting) fra 1984 av Shih Nan, som i 1994 ble filmatisert i filmen av samme navn med Gong Li i hovedrollen. Jennifer Cody Epsteins roman The Painter from Shanghai (2008, på norsk: Maleren fra Shanghai) er basert på Pan Yuliangs liv.

Hennes verker er utstilt blant annet på Musée Cernuschi og på Musée national d'Art moderne i Pompidou-senteret i Paris, på Kinas nasjonale kunstmuseum i Beijing og på Anhuis provinsmuseum i Hefei i Kina.

Referanser

Eksterne lenker 
 "Pan Yuliang's Paintings", Jennifer Cody Epstein Website
 "Pan Yuliang", Anhui Museum
 "Pan Yuliang 2", Anhui Museum
 "Pan Yuliang", Lingnanart  

Kinesiske malere
Tegnere
Personer fra Zhenjiang
Personer fra Wuhu
Gøril Fuhr

Gøril Fuhr (født Gøril Fuhr Gundersen 1. desember 1975 i Stavanger) er en norsk billedkunstner. Hun er rotfestet i den europeiske klassisk-figurative tradisjonen, men hennes verker bærer også preg av sterk innflytelse fra japansk og kinesisk billedkunst.

Gøril Fuhr er utdannet ved Oslo Tegne og Maleskole (1997– 98) og Einar Granum Kunstfagskole (1998–99). Hun har også vært sommerelev hos Odd Nerdrum (2001) og arbeidet på atelier hos Thomas Knarvik. Hun har deltatt på kollektivutstillinger siden 2001, og sin første separatutstilling holdt hun på Galleri Semmingsen i Oslo i 2004.

Utstillingen «Figurasjoner», arrangert av Telemarksgalleriet skapte en del debatt da den ble vist i Stockholm i 2009.  Hensikten med utstillingen var å vise figurativ tradisjon i Norge siden 1960-tallet, og utgangspunktet var boka «Figurationer – romantikk och realism i norskt samtidsmåleri», skrevet av Johan Lundberg og Christopher Rådlund. En femtitalls kunstnere deltok, og blant disse Gøril Fuhr. Kritikken gikk på at figurative motiv var «umulige» i en moderne tid. 

Fuhr har atelier i Oslo, med tilknytning til Senter for Frie Kunster.  Hun er bosatt i Asker.

Kollektivutstillinger 
 2001 Karmøyutstillingen, Lions, Kopervik 
 2001 Senter for Frie Kunster, Oslo 
 2002 Karmøyutstillingen, Lions, Kopervik
 2002 Senter for Frie Kunster, Oslo
 2002 Galleri Graff, Kraftfestivalen, Askim
 2002 Galleri Rønnquist & Rønnquist, Retrogardet, Malmö, Sverige
 2002 Galleri Semmingsen, Oslo
 2003 Karmøyutstillingen, Lions, Kopervik
 2003 Senter for Frie Kunster, Oslo
 2003 Galleri Semmingsen, Oslo
 2004 Senter for Frie Kunster, Oslo
 2004 Galleri Kabinettet, Stavanger
 2004 Galleri Semmingsen, Oslo
 2005 Karmøyutstillingen, Lions, Kopervik
 2005 Senter for Frie Kunster, Oslo
 2005 Galleri Dethsgaard, Lesø, Danmark
 2005 Galleri Semmingsen, Oslo
 2008 Galleri Semmingsen, Oslo, sommerutstilling.
 2009 «Figurasjoner», Stockholm, arrangert av Telemarksgalleriet.
 2010 «Figurasjoner», Telemarksgalleriet, Notodden
 2010 Aalsunds Kunstforening, Ålesund

Eksterne lenker 
 Fineart.no om Gøril Fuhr  Besøkt 9. mars 2012.
 Hdeboeck om Gøril Fuhr  Besøkt 9. mars 2012.
 www.ta.no 19. januar 2010 «Kontroversiell utstilling».  Besøkt 9. mars 2012.

Norske malere
Personer fra Stavanger kommune
Kvinnelige malere
Fødsler i 1975
Tsjekkoslovakias nasjonaldemokratiske parti

Československá národní demokracie (norsk: Tsjekkoslovakias nasjonaldemokratiske parti, ČsND) var et konservativt og nasjonalistisk parti i Tsjekkoslovakia som ble grunnlagt i 1919 av Karel Kramář.

Politiske partier i Tsjekkoslovakia
Politiske partier etablert i 1919
1910-årene i Tsjekkoslovakia
Pyelonefritt

Pyelonefritt (Nyrebekkenbetennelse) er betennelse i nyrebekkenet og nyrevevet og kan føre til urosepsis, det vil si blodforgiftning som utgår fra nyreveiene.

Eksterne lenker
 Norsk Helseinformatikk: Nyrebekkenbetennelse

Nefrologi
Sykdommer
Wu Bingjian

Wu Bingjian (kinesisk: 伍秉鉴, pinyin: Wu Bǐngjiàn; jyutping: Ng5 Bing2 Gaam3, født i 1769 i Xiamen i Kina, død 4. september 1843 i Kanton), også kjent som Wu I-ko, med tilnavnet Howqua, var en kinesisk handelsmann.

Han ble overhode for hong-kjøpmennene innen det gamle utenlandshandelssystemet gjennom Kanton. På grunn av sin rolle som mellommann mellom europeerne og amerikanerne i de tretten faktorier på den ene side, og alle de øvrige hong-kjøpmennene på den annen, ble han umåtelig velstående, med sikkerhet en av verdens og hjemlandets rikeste menn noensinne, sett relativt i forhold til sin tids standard. Hans egen hong var en av de få som var autorisert i å handle med silke og porselen med utlendingene.

Personer fra Xiamen
Kinesiske forretningsfolk
Fødsler i 1769
Dødsfall i 1843
Alex Kingston

Alexandra Elizabeth «Alex» Kingston (født 11. mars 1963) er en engelsk skuespiller kjent for sin rolle som Elizabeth Corday på NBCs medisinske drama Akutten og som River Song i Doctor Who.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skuespillere i Doctor Who
Engelske skuespillere
Personer fra Epsom
Borchgrevink (slekt)

Borchgrevink er en norsk slekt som stammer fra Nederland. Slekten kom til Norge fra Danmark med Henrik Chr. Borchgrevink (død ca 1699) som i 1680 kom til Trondheim.

Slektsvåpen
Slektens våpenskjold kan spores tilbake til middelalderen i Nederland med en hund som hovedmotiv. I Danmark og Norge har slekten et våpen med i gull skjold en gående svart hund. På øvre skjoldkant er det en hjelm eller et dødningehode på hjelmens plass. Som hjelmtegn er det en oppvoksende svart hund.

Kjente slektsmedlemmer
Slekten har mange medlemmer som har gjort seg spesielt bemerket, bl.a.:
 Leonard Christian Borchgrevink (1698–1772), verksdirektør for Røros Kobberverk 1737-1772 
 Catharina Borchgrevink (1730–1804), mesén, Røros
 Christian Døderlein Borchgrevink (1841–1919), norsk lege og misjonsprest 
 Johanne Christiane (Kristine) Borchgrevink (1836–1924),norsk misjonær
 Axel Borchgrevink (1838–1902),norsk ingeniør og kanalbestyrer, Skien
Carsten Borchgrevink (1864–1934), norsk polarforsker og oppdagelsesreisende
 Gina Schou Borchgrevink (1870–1939), norsk feminist og første leder av Lillehammer kvinneråd  
 Ridley Borchgrevink (1898–1981), norsk tegner, grafiker, illustratør og maler
 Mette Borchgrevink (illustratør) (født 1922), norsk illustratør
 Hanne Borchgrevink (født 1951 ),norsk billedkunstner 
 Mette Borchgrevink (advokat) (født 1954), norsk advokat
 Axel Borchgrevink (født 1957), dr. polit, seniorforsker
 Ragnhild Borchgrevink, administrerende direktør i VEAS
 Finn Borchgrevink jr. (født 1968), norsk svømmer 
 Aage Storm Borchgrevink (født 1969 ), norsk forfatter og kritiker
 Henrik Borchgrevink (født 1969) norsk verdensmester i øko-kjøring 2013. Gjennomførte historiens første kjøretur på over 1000 miles uten etterfylling av drivstoff.

Litteratur
 Bj. Borchgrevink: Slægten Borchgrevink med Sidelinjer, Christiania 1911
 Vaabenførende Slægter i Danmark, København 1946
 Hans Cappelen: Norske slektsvåpen, Oslo 1969 (2. opplag Oslo 1976), side 68
Herman L. Løvenskiold: Heraldisk nøkkel, Oslo 1978
"Slekten Borchgrevink anno 2004", Oslo 2004

Referanser

Eksterne lenker
 http://www.bergstaden.org/index.php?option=com_content&task=view&id=140&Itemid=57&limit=1&limitstart=3
 http://www.borchgrevink.info/
 http://no.geneanet.org/Slektforskning/no/borchgrevink.html

Norske slekter
Våpenførende slekter
Fotball under Panamerikanske leker 1955

Fotball var med som en av nitten sporter i de andre Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. til 26. mars. Det var en turnering for menn, fire lag deltok. Det ble spilt en dobbeltserie der alle lagene møttes to ganger. Argentina vant turneringen, etter å ha vunnet fem kamper og spilt en uavgjort.

Medaljer

Resultater

Plassering

Eksterne lenker
  Panamerikanske leker 1955

Panamerikanske leker 1955
Fotball under Panamerikanske leker
Fotball i Mexico
Fotball i 1955
Presidentvalget i Russland 2012

Presidentvalget i Russland 2012 ble avholdt 4. mars 2012. Dette var første gang presidenten ble valgt for en periode på seks år fremfor fire år. Tidligere president Vladimir Putin fra Forent Russland vant valget med 64 % av stemmene. Presidentvalg i Russland gjennomføres som flertallsvalg med to valgomganger, men siden Putin fikk absolutt flertall i første omgang var det ikke nødvendig å avholde en andre valgomgang. Putin inntrer som landets president den 7. mai 2012.

Månedlige opinionsundersøkelser i perioden januar til juli 2011 viste at dersom valget var nært forestående ville mellom 22 og 25 % stemt på tidligere president Vladimir Putin, mellom 18 og 21 % ville stemt på sittende president Dmitrij Medvedev, mellom 4 og 6 % ville stemt på Gennadij Ziuganov og mellom 3 og 5 % ville stemt på Vladimir Zjirinovskij. Ifølge en opinionsundersøkelse i september 2011 trodde 41 % at Putin ville bli president, mens 22 % trodde Medvedev ville bli det. På landsmøtet til Forent Russland foreslo Medvedev Putin som partiets kandidat, et tilbud Putin aksepterte. Dagen etter demonstrerte Garri Kasparov og flere hundre opposisjonelle mot Putin som kandidat.

I desember 2011 erklærte milliardæren Mikhail Prokhorov at han vil stille som partiløs presidentkandidat. Prokhorov har tidligere vært med i partiet Den rette sak, men trakk seg fra partiet i september 2011.

Kandidater 

Den endelige listen over kandidater ble annonsert 29. januar 2012, og inneholdt fem kandidater:

Opinionsmålinger

Resultater

Referanser  
 

Valg i 2012
Valg i Russland
2012 i Russland
Presidentvalg
Niels Werring

Niels Roth Heyerdahl Werring (født 4. august 1897 i Kristiansund, død 19. august 1990 i Oslo) var en norsk skipsreder.

Bakgrunn og virke 
Werring kom fra en klippfiskfamilie fra Kristiansund som både drev tilvirkning og transport (sjøfart) til de europeiske markeder. Hans far Edvard Werring (1857–1949) var liketil konsul.  Moren het  Gina Mathea Heyerdahl (1872–1948) og var datter av Niels Roth Heyerdahl som var handelsmann på Smøla.  Etter å ha vokst opp i Kristiansund, flyttet Niels med foreldrene til Kristiania.  Der tok Niels sin eksamen fra Oslo handelsgymnasium i 1916 og tilbrakte noen år i utlandet (USA og Brasil) der han representerte klippfisk. Vel hjemme startet han konsulentfirmaet Niels Werring i samme bransje (sjøfart). I 1926 giftet han seg med Else Wilhelmsen (1905–1989), datter av skipsreder Halfdan Wilhelmsen. På det viset ble han i 1930 medeier i selskapet Wilh. Wilhelmsen. Niels Werring ble seniorpartner i 1955 og var direktør fra 1958 til 1973.  

Samme året som han ble medeier (1930) kjøpte han slottet Munkebakken på Fornebolandet av Gerda og Otto Nyquist, der han bodde frem til sin død i 1990, da Munkebekken ble solgt til Einar Nagell-Erichsen (født 1958). Og, samme året (1930) ble også hans sønn Niels Werring jr. født, han var jo partner i rederier Wilh. Wilhelmsen fra 1958, det året Nagell-Erichsen ble født og sønnen ble partner, ble moren (Else) utnevnt til overhoffmesterinne etter Borghild Anker (1876–1955). Niels og Else var gode venner med Det norske kongehus:  Else døde i 1989, året før Niels.  Sønnen Niels jr. fortsatte som  partner til år 2000 og var mangeårig formann i Norges Rederiforbund i likhet med Niels sr.

Niels og Else eide flere kunstverk, som Huset ved Stranden (1905) av Edvard Munch.

Verv og utmerkelser 
 Styremedlem i Rederiforbundet 1945–1947 og Oslo nye rederiforening 
 Styremedlem i Kunstindustrimuseet, Nasjonalgalleriets venner, Radiumhospitalet
 Innvalgt i Valutakomiteen og Reformutvalget for utenrikstjenesten 1945–48
 Medlemskap (på innbydelse) i Académie de Marine (etablert 1752) i Paris
 St. Olavs Orden kommandant i 1961

Se også 

 Werring (slekt)

Referanser 

Norske skipsredere
St. Olavs Orden
Personer fra Kristiansund kommune
Fødsler i 1897
Dødsfall i 1990
Artikler i sjøfart-prosjektet
Kalle Stropp, Grodan Boll och deras vänner

Kalle Stropp, Grodan Boll och deras vänner er en svensk barnefilm fra 1956 basert på radioserien Kalle Stropp och Grodan Boll. Regi er ved Hasse Funck.

Filmen ble innspilt i dyrekostyme og med sminkete skuespillere, noe som i samtiden kunne virke delvis skremmende. Det var dessuten en del trickfotografering av Lasse Molén, samt at deler av filmen ble gjort med dukker. Samtlige stemmer i filmen ble dubbet av Thomas Funck, tilsvarende som i den opprinnelige radiosendingene. Senere norsk distribusjon hadde derimot ulike skuespillerstemmer på de ulike figurer.

Det er laget flere filmer om disse figurene.

Skuespillere 
 Erik Sjögren – Kalle Stropp 
 Thor Zackrisson – Grodan Boll 
 Sten Ardenstam – Plåt-Niklas 
 Thore Segelström – Reven 
 Tyyne Talvo Cramér – Papegøyen 
 John Starck – Bakeren 
 Ewert Ellman – Sot-Sotis 
 Stig Grybe – Tos-Sotis 
 Elsie Ståhlberg – Høne/Gumman Kom i Håg 
 Rutger Nygren – Gubben Glömsk 
 Sten Mattsson – Kaptein 
 Thomas Funck – Mann

Norske Stemmer  
 Nils Ole Oftebro–Sirre Strikk
 Sverre Anker Ousdal–Padde Ball
 Jon Øigarden–Tallerken Niklas
 Nicolay Lange-Nielsen–Reven
 Morten Røhrt–Papegøyen
 Stig Henrik Hoff–Bakeren
 Ola Fjellvikås–Sot,Sotis
 Roy Bjørnstad–Tos,Sotis
 Iren Reppen–Høne
 Jannike Kruse–Gumman huske på
 Bjørn Jenseg–Gammel Mann Glemsk
 Thorbjørn Harr–Kaptein
 Håvard Bakke–Mann

Referanser

Eksterne lenker 
 

Svenske barnefilmer
Filmer fra 1956
Svenskspråklige filmer
Lifehacker

Lifehacker er en blogg om  life hacks og programvare som ble startet 31. januar 2005. Siden er eid av Gawker Media og handler om Microsoft Windows-, Apple Macintosh- og Linux-programmer og tips og triks. De ansatte oppdaterer websiden ca. 18 ganger hver hverdag og reduserer oppdateringer i helgene. Lifehackers motto er «Tips and downloads for getting things done.» («Tips og nedlastinger for å få ting gjort.») 

I tillegg har Lifehacker to internasjonale utgaver, Lifehacker Australia og Lifehacker Japan som tar fleste innlegg fra den amerikanske versjonen og flere fra sine lokale lesere.

Eksterne lenker 
 

Web 2.0
Blogger
Teknologi