alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Pilbukk

Pilbukk (Gracilia minuta) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den forekommer ikke naturlig i Norge, men har av og til blitt importert med kurver av kurvpil. Den er den eneste arten i slekten Gracilia.

Utseende 
En ganske liten (3–7 mm), flat, rødbrun trebukk, en av de minste nordiske artene. Kroppen er ganske slank, antennene minst så lange som kroppen. 
Kroppsformen er ganske jevnbred, hodet kort og bredt. Pronotum er hvelvet med jevnt buede sider. Dekkvingene er middels grovt punkterte uten noen lengderibber eller punktrekker. Beina er nokså korte.

Levevis 
Larven utvikler seg i tynne greiner av løvtrær, først og fremst kurvpil (Salix viminalis). Disse billene klekker ofte fra kurver og andre flettverksprodukter, det kan merkes om en kurv er angrepet ved at det drysser ut boremel. Larveutviklingen tar ett år, men dersom man oppbevarer kurven lunt kan arten gå gjennom flere generasjoner i den samme kurven, som da gjerne blir ganske spist opp. De voksne billene er nattaktive og blir derfor gjerne oversett.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa. I tillegg er den innført til USA, Argentina, Uruguay og Australia. Den har ikke faste bestander i Norden, men er funnet en del ganger i sammenheng med importerte flettverks-produkter, et par ganger i Norge.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
 Stammen Graciliini 
 pilbukk, Gracilia minuta  (Fabricius, 1781)

Referanser

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Gracilia minuta

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Dyr formelt beskrevet av Johann Christian Fabricius
Biller formelt beskrevet i 1781
Ragnvald Olsen (bryter)

Ragnvald Engelhardt Olsen (født 27. august 1897 i Kristiania, død 1. september 1948 i Oslo) var en norsk bryter. Han representerte Fagforeningens Idrettslag.

Olsen deltok for Norge under Sommer-OL 1924 i Paris med en delt femteplass i vektklassen Bantamvekt (58 kg).

Eksterne lenker 
 

Norske brytere
Deltakere for Norge under Sommer-OL 1924
Brytere under Sommer-OL 1924
Personer fra Oslo
Fødsler i 1897
Dødsfall i 1948
Cerambyx cerdo

Stor eikebukk (Cerambyx cerdo) er en meget stor bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norden finnes arten nå bare på én lokalitet på Öland i Sverige. Den er fredet.

Utseende 

En stor (svenske eksemplarer 40–53 mm, søreuropeiske gjerne noe mindre), slank, svart trebukk. Den er den største nordiske tømmerbukken, bare Ergates faber blir omtrent like stor av trebukkene som forekommer i Nord-Europa. Dekkvingenes spiss er mørkt rødbrun, ellers er den svart. Antennene er kraftige, hos hannen mye lengre enn kroppen, hos hunnen omtrent så lange som kroppen. Hodet er fremstrakt med ganske store kjever (mandibler). Pronotum er bredere enn langt, blankt, knudrete og med pigger på sidene. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre, er svakt tilsmalnende bakover og har en læraktig overflate. Beina er temmelig lange. Larven er opptil 8 centimeter lang og 2 centimeter bred, hvit med tre par velutviklede bein, en gul hodekapsel og svarte munndeler.

Levevis 

Larvene utvikler seg i skadede partier av grove, fortsatt levende eiker. Trærne bør helst være soleksponerte. Larven lever først under barken, men gnager seg så inn i veden. Den kan også gå inn i levende ved. Det er publisert tilfeller av at denne arten har klekket fra cognac-fat av eik, har gått inn og lagt seg selv på sprit, fatene må i så fall være forholdsvis nye. Larveutviklingen tar fire til fem år. Den utvokste larven bygger et puppekammer og forsegler dette med et lokk av kalk. Her forvandler den seg til en puppe, og etter omtrent seks uker, på høsten, klekkes den voksne billen. Denne overvintrer i puppekammeret og kommer først fram neste vår. De voksne billene er aktive det meste av sommeren og flyr i solskinn eller løper omkring på eikestammene, denne store og tunge arten er overraskende kjapp. Samme eiketre kan trolig brukes av arten i minst 100 år om det får stå i fred.

Utbredelse 

I Nord-Europa finnes arten etter alt å dømme bare på lokaliteten Halltorps hage på Öland, der den er kjent fra mer enn 150 år tilbake. Hele bestanden er knyttet til et titalls gamle eiker. Tidligere var den noe mer utbredt i Sør-Sverige. Lenger sørover i Europa er arten noe vanligere, slik at den enkelte steder blir oppfattet som et skadedyr. Den finnes også i Nord-Afrika og østover til Iran.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
 Stammen Cerambycini 
 stor eikebukk, Cerambyx cerdo Linnaeus, 1758

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Cerambyx cerdo

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Cerambyx scopolii

Liten eikebukk (Cerambyx scopolii) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norge er den bare funnet i Aust-Agder.

Utseende 
En ganske stor (17–28 mm), slank, svart trebukk. Den kan ligne på et lite eksemplar av eikebukken (Cerambyx cerdo) men kan kjennes på at dekkvingene er helt svarte (ikke rødbrune i spissen) og at pronotum er ganske matt. Antennene er kraftige, betydelig lengre enn kroppen hos hannen, omtrent så lange som kroppen hos hunnen. Pronotum er nærmest sekskantet sett ovenfra, med markerte, spisse knøler på sidene. Overflaten har en spesiell struktur med bølgete tverr-ribber og virker ganske matt. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre, bak disse er de parallellsidige. Overflaten er læraktig. Beina er nokså lange og svarte.

Levevis 
Larvene utvikler seg i nylig dødt virke av ulike løvtrær, blant andre hassel, eik, bøk og bjørk. Larvene lever først under barken, men gnager seg etter hvert inn i veden. Larveutviklingen tar to-tre år, når larven er fullvokst gnager den ut et puppekammer og forsegler det med et lokk av kalk. De voksne billene klekkes om høsten, men overvintrer inne i puppekammeret og kommer først fram neste vår. Man kan finne dem på blomster i juni-juli.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Nord-Afrika og i Europa nord til det sørligste Skandinavia. I Norge er den bare funnet i Aust- og Vest-Agder, der den imidlertid synes å ha levedyktige bestander langs kysten.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
 Stammen Cerambycini 
 liten eikebukk, Cerambyx scopolii Fuessly, 1775

Referanser

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Cerambyx scopolii

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1775
Rosalia alpina

Alpebukk (Rosalia alpina) er en stor og oppsiktsvekkende bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den fantes tidligere i Sør-Sverige, men er nå utdødd i Nord-Europa.

Utseende 
En stor (20–38 mm), slank trebukk, umiskjennelig. Den er regnet for en meget vakker art. På farge er den lyst blågrå med svarte flekker, antennene har de innerste 2/3 av hvert ledd blågrå, de ytterste 1/3 svarte med en tett kvast av svarte hår som gjør antennene litt piperenser-aktige. Der er minst så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt, med rundede ytterkanter og en svart flekk i midten foran. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre og er parallellsidige bak disse. Bunnfargen er blågrå, de svarte tegningene noe variable, men gjerne med et par store, ovale sideflekker foran midten, et bredt tverrbånd omtrent i midten og et par små flekker nær spissen. De svarte områdene er smalt kantet med hvitt. Beina er for det meste blågrå.

Levevis 
Larvene lever for det meste i nylig døde trær eller stubber av bøk, men kan også leve i andre løvtrær. Trærne bør være soleksponerte. Larven borer seg dypt inn i veden. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene kan finnes ved vertstrærne i juni-august og besøker også blomster.

Utbredelse 
Arten fantes tidligere i Nord-Europa nord til det sørlige Sverige, men er nå utdødd her. De nordligste gjenlevende bestandene er i det sørlige Polen, videre er arten utbredt sørover til Middelhavet, mot øst til Kaukasus. Den er sjelden nesten over alt og fredet i de fleste land der den forekommer.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
 Stammen Rosaliini 
 alpebukk, Rosalia alpina (Linnaeus, 1758)

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Brunsule

Brunsule (Sula leucogaster) er en stor sjøfugl av sulefamilien,Sulidae. Den voksne brunsula blir om lag 76 cm lang. Hodet og overkroppen er mørk brun i skarp kontrast til den hvite undersiden. Ungfuglene er grå-brune med mørkere farge på hodet, vinger og hale. Selv om disse fuglene vanligvis er tause, gir de fra seg sporadiske lyder i hekketiden som kan beskrives nærmest som grynting eller kvekking.

Arten har en pantropisk utbredelse, og hekker på øyer og kyster i tropiske deler  av Atlanterhavet og Stillehavet, men også f.eks på Christmasøya i Indiahavet. De er svært tallrike i hekkeområdene på øyene i Mexicogolfen og Det karibiske hav. Hekkingen foregår i store kolonier. Hunnen legger to egg med tykt blått kalkskall på bakken i en haug av knuste skjell og vegetasjon. Parene holder som regel sammen over flere hekkesesonger. De utfører omfattende hilsningsritualer. Om vinteren streifer den på sjøen over et større område.

Brunsulene er spektakulære dykkere og stuper ned i havet med høy hastighet. De spiser hovedsakelig små fisk eller blekksprut. De samles gjerne  rundt stimer av fisk og skummer overflaten for dermed å få fisk til å hoppe. Selv om de er kraftige og raske til å fly er de spesielt klønete når de tar av og når de lander. De letter gjerne fra trær eller klippeskrenter og benytter seg av vinden når de letter.

Referanser

Kilder 
 Hoyo, Josep del, Elliott, Andrew & Sargatal, Jordi: handbook of The Birds of The World, Vol. 1, p 325, Lynx Edicions Barcelona, 1992 ISBN 84-87334-10-5
 AnimalBehavior51:273,1197;68:1331. BullBOC101:339. Caldasia27:271. Condor58:107. Micronesica37:69.
 Harrison, Peter: Seabirds of the World, Princeton University Press,1996  ISBN 0-691-01551-1
 Bull, John og Farrand, Jr., John, The Audubon Society Field Guide to North American Birds, Eastern Region Alfred A. Knopf Publishing, 1984, New York, ISBN 0-394-41405-5

Eksterne lenker 
 
 Brown Booby videos, photos & sounds on the Internet Bird Collection

Sulefugler
Dyr formelt beskrevet av Pieter Boddaert
Fugler formelt beskrevet i 1783
Ballygar

Ballygar er en landsby i grevskapet Galway i Irland.

Kjente folk fra Ballygar 
 Patrick Gilmore (1829–1892), komponist og korpsdirigent
 Mattie McDonagh (1936–2005), gælisk fotballspiller

Eksterne lenker 
 GalwayTourist.com  Turistinformasjon

Landsbyer i Galway
Khmer-folkets nasjonale frigjøringsfront

Khmer-folkets nasjonale frigjøringsfront (forkortet KPNLF, engelsk: Khmer People's National Liberation Front) var en politisk front som siden 1979 kjempet en motstandskamp mot den vietnamesiske okkupasjonen av Kambodsja. De 200,000 vietnamesiske styrkene i Kambodsja ble allment ansett som frigjørere, ettersom de styrtet det folkemorderiske diktaturet under Pol Pot og hans Røde Khmer. KPNLF delte ikke denne oppfatningen, og mente at khmer-folket og vietnameserne var historiske rivaler, og at samarbeid mellom de to landene var umulig, og mange fryktet dessuten at Vietnam ville forsøke å underlegge seg Kambodsja som et trekk i deres kamp for hegemoni i Indokina. KPNLF kjempet, sammen med Røde Khmer og ANS, mot den vietnamesiske okkupasjonen, og ble etterhvert presset nesten fullstendig ut av Kambodsja. Organisasjonen fortsatte sin motstandskamp fra Thailand, men uten resultat. Når Vietnam trakk seg ut i 1988, hadde de installert et regime som av mange ble ansett som en vietnamesisk nikkedukke. Dette regimet, styrt av FUNSK, hadde ved vietnamesisk hjelp etablert seg så sterkt både militært og politisk at ingen opprørsbevegelser lyktes i å styrte dem.

Siden 1995 har partiet vært preget av en innenpolitisk maktstrid, som har ført til at dets omfang har sunket betraktelig.

Antikommunistiske organisasjoner
Kambodsjas historie
Thailands historie
Där björkarna susa

«Där björkarna susa» er en finsk vise. Teksten er et dikt av Viktor Sund (1915) og ble tonesatt av Oskar Merikanto.

Sangen har ligget på Svensktoppen to ganger:

Den første gang var en singleinnspilling med Jailbird Singers (Metronome J 670). Den lå på listen i 21 uker i perioden 30. januar-19. juni 1965, med en tredjeplass som høyeste resultat.

Den andre gang var en singlelinnspilling med Hootenanny Singers (Polar POS 1165). Den lå på listen i fem uker i perioden 31. desember 1972-28. januar 1973, med en tredjeplass som høyeste plassering.

Sangen har også blitt spilt inn på plate av blant annet Curt Haagers og Thorleifs.

Lotta Engberg spilte den inn som duett med Jan Carlsson på deres visepopalbum Man & kvinna fra 2005.

Norske versjoner 
Det finnes en kristen norsk tekst med tittelen «Golgata, det beste sted av alle». Kåre Mørkestøl, sang, spilte den inn 28. mai 1965. Sangen ble utgitt på EP-platen Harmoni HEP 241.

Arne Riis har skrevet en verdslig norsk tekst. Den norske tittelen er «Der bjørkene suser». Sangen ble utgitt på LP-platen Frem fra Glemselen kap.16  med Rita Engebretsen,  (PolyGram) i 1986.

Gjenbruk av melodi 
Den kristne sangen Vi går igjennom verden bare denne ene gang er diktet på samme melodi.

Referanser 

 
 

Finske sanger
Mattie McDonagh

Mattie McDonagh (født 1936, død 2005) var en berømt Gælisk fotballspiller fra Ballygar, Irland.

Referanser

Eksterne lenker 
 hoganstand.com Biografi i Hogan Stand Magazine fra 1992

Personer fra County Galway
Irske fotballspillere
Fødsler i 1936
Dødsfall i 2005
Lehet Más a Politika!

Lehet Más a Politika (LMP), (norsk: «Politikk kan være annerledes!») er et ungarsk politisk parti, stiftet i 2009. Det ble stiftet på grunnlag av en frivillig organisasjon som oppstår året før, med hensikt å reformere Ungarns politiske system
Partiet har en politisk profil som ligger nær opptil andre såkalte grønne partier i Europa, og er medlem av Det europeiske grønne partiet. 


Program 

Partiet har et hovedfokus på miljøvern, bærekraftig utvikling, og bekjempelse av angivelig korrupsjon innen dagens politiske elite. Partiet aviser høyre/venstre-aksen i politikken.

Valgresultater 

Partiet fikk 75 522 stemmer (2,61%) ved Europaparlamentsvalget i Ungarn 2009, noe som ble ansett for ganske mye for et helt nyetablert parti, men allikevel langt under sperregrensen på 5% for å få valgt en representant. 

Ved Parlamentsvalget i Ungarn 2010 fikk partiet 7,48% i den første valgomgangen 11. april, og nådde slik over sperregrensen, men klarte ikke å få valgt inn noen representant direkte i første valgomgang.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Partiets nyhetsside (engelsk)

Politiske partier i Ungarn
Grønne politiske partier
Politiske partier etablert i 2009
2009 i Ungarn
Leioderes kollari

Leioderes kollari er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).  Artsdatabanken har ikke tildelt noe normert navn, men blek lønnebukk er foreslått. I Norge er den bare funnet ved Oslo.

Utseende 
En middelsstor (9–15 mm), slank, ensfarget lysbrun til brunoransje trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen hos hannen, noe kortere hos hunnen. Hodet er forholdsvis stort og bredt. Pronotum er bredere enn langt og har jevnt rundede sider. Dekkvingene har markerte, rettvinklede hjørner, bak disse er de parallellsidige, de dekker ikke de to siste bakkroppsleddene. Vingene er ganske tett, middels grovt punkterte og har et ganske dypt lengdeinntrykk som går fra litt innenfor skuldrene skrått innover. Lårene er kølleformede, beina ellers slanke.

Levevis 
Arten lever bare på død ved av spisslønn (Acer platanoides). Larven utvikler seg helst i nylig døde grener som er 2-5 centimeter tykke. Larveutviklingen tar ett eller to år. De voksne billene kan finnes i juni-juli, av og til på blomster.

Utbredelse 
Arten har en østlig utbredelse i Europa, og har en nokså isolert forekomst i Sør-Skandinavia, videre finnes den fra Polen sørover til Syria, mot øst til Uralfjellene. I Norge er den bare funnet ved Oslo.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
 Stammen Callidiini 
 blek lønnebukk, Leioderes kollari Redtenbacher, 1849

Referanser

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Leioderes kollari

Eksterne lenker 
 
 Foto av arten

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1849
Rudolf Ericson

Rudolf Ericson (født 6. november 1872, død 20. august 1937) var en svensk skøyteløper. 

Ericson vant EM på skøyter, allround i 1893, og ble nest beste løper i VM på skøyter, allround samme år. Han var også første skøyteløper som toppet Adelskalenderen, da det i 1893 for første gang ble konkurrert i stor firkamp – 500 meter,  meter,  meter og  meter. Denne æren ble gitt Ericson i 1928, året da systemet med Adelskalenderen ble tatt i bruk.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Evert Stenlund: Adelskalenderen – historisk utvikling
 

Svenske skøyteløpere
Europamestere i skøytesport
Artikler i skøytesportprosjektet
Fødsler i 1872
Dødsfall i 1937
Callidium aeneum

Callidium aeneum er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norge har den en østlig utbredelse, og er funnet nord til Nordland.

Utseende 
En middelsstor (9–15 mm), bred, metallisk grønn trebukk. Arten er vanligvis lett å kjenne på fargen. Blåbukk (Callidium violaceum) ligner, men denne arten har blåfiolett metallskjær. Antennene er spinkle og omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt, med jevnt rundede sider og halvlang, oppstående, grålig behåring. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre, overflaten har en karakteristisk, grov-rynket struktur. Lårene er noe fortykkede, beina ellers slanke.

Levevis 
Larvene utvikler seg under barken på grove, døde grener som sitter igjen på fortsatt levende graner. Trærne skal helst være soleksponerte, som i skogbryn eller isolerte trær i havnehager eller lignende. Noen ganger kan larvene også finnes i furu. Denne arten har en karakteristisk larvegang, larven gnager ut en mer eller mindre sirkelrund grop som blir 3-4 centimeter i diameter. Larveutviklingen tar to år. Denne arten finnes gjerne sammen med andre vedlevende biller, blant andre kortvinget granbukk (Molorchus minor). De voksne billene kan man finne løpende omkring på døde greiner og tømmerstabler i juni-juli.

Utbredelse 
Arten er utbredt i Europa, bortsett fra de vestligste delene, og videre østover til Japan. I Norge forekommer den på Sør-Østalndet og noen steder i Trøndelag og Nordland.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
 Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
 Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
 Stammen Callidiini 
 Callidium aeneum (De Geer, 1775) (synonym Callidostola aenea)

Referanser

Kilder 
 Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
 Norges biller – Callidium aeneum

Eksterne lenker 
 

Cerambycinae
Biller formelt beskrevet i 1775
Den ukrainske folkerepublikk

Den ukrainske folkerepublikk (ukrainsk: Українська Народна Республіка, Ukrayins’ka Narodnia Respublika, også Den ukrainske nasjonale republikk og UNR (УНР)), var en statsdannelse fra 1918 til 1921 i området omkring dagens Ukraina.  

Etter den russiske revolusjon prøvde flere politiske fraksjoner å skape en uavhengig ukrainsk stat. Den 28. juni 1917 opprettet ukrainske bolsjeviker og mensjeviker Den ukrainske nasjonale republikk, og erklærte uavhengighet fra Russland.

Den 20. november 1917 erklærte Ukraina seg som en autonom del av Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk. 
Bolsjevikene ønsket en føderasjon med den russiske sovjetrepublikken, men manglet bred folkelig støtte. Under en separat kongress deklarerte de opprettelsen av sovjetrepublikken Ukraina (Respublyka Rad Ukrajiny) den 25. desember 1917, som imidlertid også var uavhengig av Russland.

Den 22. januar 1918 ble deretter den ikke-kommunistiske ukrainske folkerepublikk, opprettet – også uavhengig av Russland. Mellom 27. januar og 1. mars 1918 ble landet okkupert av russerne, og internt fulgte en serie allianser mellom anarkister og paramilitære grupper av haydamaker.

Mellom 1. mars og 16. desember 1918 ble landet deretter okkupert av en allianse mellom Tyskland og Østerrike-Ungarn. Bolsjevikene ble fullstendig fordrevet fra Ukraina, og mellom 18. april og 20. november 1918 var den kommunistiske staten oppløst i samband med freden i Brest-Litovsk som sa la Ukraina i den tyske innflytelsessfæren, og den ukrainske stat ble opprettet. Etter Tysklands nederlag i første verdenskrig ble denne avtalen ignorert og den 14. desember 1918 ble deretter Den ukrainske folkerepublikk gjenopprettet. Mellom 18. desember 1918 og 8. april 1919 ble Odessa okkupert av de vestallierte. 

Den 6. januar 1919 ble Den ukrainske sosialistiske rådsrepublikk grunnlagt, for deretter å opphøre den 21. desember 1919. Under den polsk-sovjetiske krig (februar 1919 – mars 1921) kjempet Den ukrainske folkerepublikk og Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk (Sovjet-Ukraina) på hver sin side. Etter krigen, den 7. mai 1921 ble imidlertid den ikke-kommunistiske delen av Ukraina absorbert av Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk. Denne staten forble så et eget land i de neste 1,5 årene inntil den 30. desember 1922 hvor Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk var en av de fire grunnleggende medlemmene av Sovjetunionen.

Presidenter

Se også 
 Den vest-ukrainske folkerepublikken
 Tsentralna rada

Eksterne lenker 
 

Ukrainas historie
Historiske stater og riker i Europa
Stater og territorier etablert i 1917
Stater og territorier opphørt i 1921‎