Alf Ramsey

Alfred Ernest Ramsey (født 22. januar 1920 i Dagenham i England, død 28. april 1999) var en britisk fotballspiller og senere manager for Englands herrelandslag i fotball, fra 1963 til 1974. Hans største bragd var å vinne VM i fotball 1966 på hjemmebane 30. juli 1966. Landslaget kom også på tredjeplass i EM i fotball 1968 og kvartfinalen i VM i fotball 1970 under hans ledelse. Han ble i 1967 utnevnt til knight bachelor og dermed slått til ridder. Han hadde deretter rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.

Tidlig liv og spillerkarriere 
Han var en svært talentfull fotballspiller da han var ung, og fikk spille mye da han var i hæren under krigen. Han spilte for Portsmouth FC i Londons krigsliga i 1942, før han spilte for Southampton FC fra 1943 til 1949, og da siden 1944 som profesjonell. Etter denne tid spilte han også for Tottenham Hotspur, der han hadde stor suksess. Han spilte høyre-back i mer enn 250 liga- og cupkamper for klubben. I 1948 debuterte han også for  mot s, og han var kaptein ved 3 anledninger for landslaget. Hans siste landskamp kom i det berømte 3-6 tapet mot  i 1953, da han scoret på en straffe. Tilsammen fikk han 32 landskamper (3 mål), samt en B-landskamp. Som spiller ble Ramsey sett på som treg, men hadde en glimrende plasseringsevne, leste spillet bedre enn de fleste, var oppmerksom og konsentrert, hadde styrke og distribuerte pasninger på en glimrende måte til å være en forsvarsspiller. Han var samtidig spesialist på straffespark. Han var iskald i opphetede situasjoner og var flink å analysere, noe som ga ham kallenavnet «The General of Penalties».

Statistikk

Managerkarriere

Ipswich Manager 
Han la opp spillerkarrieren i 1955 for å bli manager i Ipswich Town, som han gjorde stor suksess med. Han tok dem fra 3. divisjon (avdeling sør) til 1. divisjon, som var den øverste divisjonen på den tiden. Laget vant 1. divisjon i 1962, noe man fortsatt snakker om som den største overraskelsen gjennom ligaens historie. Laget var nyopprykket, det var faktisk deres første sesong gjennom tidene i øverste divisjon, og journalister og andre eksperter spådde et sikkert nedrykk. Ramseys taktikk og filosofi om å ikke ha stjernespillere, bare solide, hardarbeidende lagspillere hjalp klubben til seier.

England manager 
Han ble ansatt som Englands landslagsmanager i 1963 og fikk stor oppmerksomhet da han uttalte at England kom til å vinne VM i 1966 på hjemmebane. Dette var en modig uttalelse på bakgrunn av at Englands landslag aldri hadde hatt suksess i denne turneringen. Han forlangte også fullstendig kontroll over uttakene til landslagstroppen, noe som ikke hadde vært vanlig før denne tid. Hans forgjenger, Walter Winterbottom, hadde aldri hatt full kontroll over dette, siden det ble oppnevnt egne komiteer for slike uttak, spesielt i sammenheng med turneringssluttspill. Dermed ble Ramsey referert til som Englands første «ordentlige» manager.

Ramsey var en streng men rettferdig manager og ble ofte sett på som «vanskelig» av pressen. Hans regime var autoritært, ingen spillere fikk spesialbehandling eller kunne noensinne føle seg sikker på en plass på laget. Da en gjeng spillere ikke dukket opp til riktig tidspunkt på et hotell, angående et møte om en forestående turnering, ble de utelatt fra troppen. Dette oppdaget de da de kom tilbake til hotellrommet sitt og fant passet på sengen sin. Hans holdninger passet ikke alle type spillere, men de som hadde respekt for Ramsey økte sine prestasjoner fordi de aldri var sikker på sin plass. Mange mener dette var en del av seiersoppskriften til VM-1966. Hans utnevnelse av den unge Bobby Moore viste også hans evne til å se stort potensial i unge spillere.

Taktikk 
Gjennom sin tid som Ipswich-manager hadde Ramsey eksperimentert med en ny spillestil, som etter hvert skulle lede England til VM-gull med et lag som ble kalt «wingless wonders». Siden vinger ikke alltid var kjent for sine defensive kvaliteter, droppet Ramsey dem til fordel for angripende midtbanespillere som også kunne gjøre solid defensivt arbeid. Systemet ble revolusjonerende, siden motstandernes backer forventet at vingene skulle komme stormende nedover sidelinjen så snart laget hadde vunnet ballen. I stedet ble ballen spilt gjennom midtforsvaret, og førte til et stort overraskelsesmoment. Systemet fungerte bra i Ipswich, og ga resultater på internasjonal arena første gang da England slo Spania i en vennskapskamp like før VM-1966. Bobby Charlton uttalte etterpå at «de spanske spillerne bare stod og kikket på hverandre mens vi brøt gjennom midtforsvaret deres gang på gang». Å reise til Spania og vinne lett var en svært sjelden opplevelse før Ramsey overtok sjefsstolen.

VM 1966 
I første gruppespillkamp mot Uruguay ble det bare uavgjort 0-0, til tross for en skremmende angrepslinje med Jimmy Greaves og Roger Hunt. Folk begynte nå å tvile på Ramseys uttalelser om å vinne VM. Han eksperimenterte med laget gjennom hele gruppespillet, med 4-3-3 systemet, der han brukte en ving i hver kamp: John Connelly mot Uruguay, Terry Paine mot Mexico og Ian Callaghan mot Frankrike.

Ramsey droppet Alan Ball og John Connelly og satte inn Martin Peters, som ved sin avanserte spillestil passet bedre inn i lagets system. Terry Paine ble også byttet inn. England vant 2-0 mot Mexico og oppnådde samme resultat mot Frankrike i siste kamp. Storscorer Jimmy Greaves ble skadet i gruppespillet, og ville være ute for de neste kampene, så derfor satte Ramsey inn den unge West Ham-spilleren Geoff Hurst. Frankrike-kampen markerte også slutten for bruk av vinger under dette mesterskapet. Dermed ble Ian Callaghan erstattet med Alan Ball for å styrke midtbaneleddet.

I kvartfinalen ble Argentina slått 1-0, takket være et mål av nettopp unge Hurst etter pasning fra Martin Peters. Ramsey havnet i medias søkelys da han nektet spillerne å bytte skjorter med det han kalte «dyrene» fra Argentina.

I semifinalen ble Portugal, med Eusébio i spissen, slått 2-1.

30. juli møtte England Vest-Tyskland i finalen på Wembley Stadium. Jimmy Greaves var nå skadefri og klar til innsats og media presset på for at han skulle få spille, men Ramsey beholdt troen på den unge Geoff Hurst. Det skulle vise seg å være et lykkelig valg, siden han som eneste spiller gjennom tidene scoret hat-trick i 4-2-seieren (etter ekstraomganger). Kampen er også kjent for Hursts kontroversielle skudd i tverrligger der ballen spratt inn i mål før den spratt ut igjen. Problemet var at det gikk så kjapt og TV-bildene var så dårlige at nesten ingen kunne avgjøre om ballen var inne eller ikke. Dommeren blåste for mål (2-1), og situasjonen har vært omdiskutert siden den gangen. Først med moderne teknologi har man kunnet avgjøre at ballen faktisk var inne. En annen avgjørelse fra dommeren kunne feilaktig forandret kampbildet og resultatet dramatisk.

Ramsey forholdt seg rolig under feiringen av VM-gullet, og overlot dette til spillerne som hadde oppnådd resultatene. Han hadde nå oppfylt sine lovnader om gull fra 1963 da han overtok som landslagssjef. Han hadde samtidig bevist at 4-4-2-systemet virket, samt at England virkelig kunne være verdens beste fotballag. Han er fortsatt den eneste som noensinne har klart den prestasjonen, til tross for meget bra spillermateriell også i senere år.

1966-1970 
Selv om England tapte 2-3 i den berømmelige kvalifiseringskampen mot , klarte laget å kvalifisere seg for Fotball-EM 1968, men tapte for  i semifinalen. Dermed ble det en flott tredjeplass etter England slo  i bronsefinalen.

1970-1974 
England røk ut av VM i fotball 1970 da de tapte 2-3 mot  i kvartfinalen, etter å ha ledet 2-0 tyve minutter før full tid. Deler av skylden ble lagt på Alf Ramsey på grunn av hans defensive taktikk denne perioden. Men andre skylder på Englands reservekeeper Peter Bonetti. Ramsey ble sparket i 1974 etter at England ikke klarte å kvalifisere seg til fotball vm i Tyskland. Nok en gang fikk Ramseys taktiske valg skylden, blant annet på grunn av innbytter på feil tidspunkt. England kunne vært kvalifisert for VM hadde det ikke vært for den  keeperen Jan Tomaszewskis fantastiske innsats.

Senere liv 

I sine eldre dager var Ramsey styreformann i Birmingham City, og teknisk rådgiver for den greske klubben Panathinaikos mellom 1979 og 1980. Han dukket også opp, som tegnet versjon, i tegneserien «Roy of the Rovers», når han var midlertidig manager for «Melchester Rovers» da Roy selv lå i koma.

Han fikk et hjerteattakk under fotball-VM 1998, og døde av Alzheimers på et sykehjem i Ipswich 28. april 1999, i en alder av 79.

Arven etter Ramsey 
Ramsey ble innlemmet i engelsk fotballs «Hall of fame» i 2002 for sin påvirkning av engelsk fotball som manager. England, som regnes som fotballens fødeland, har aldri vunnet VM utenom seieren i 1966. Det stadige presset fra media har gjort at den ene landslagssjefen etter den andre har blitt sammenlignet med Ramsey, men ingen har klart å leve opp til hans bragder, noe som gjentatte ganger har ført til landslagssjefers avgang etter store mesterskap. 

«Sir Alf Ramsey Way», tidligere «Portman's Walk», er en gate i Ipswich oppkalt etter Ramsey kort tid etter hans død, for å minnes hans tid som manager i Ipswich Town. I år 2000 satte man opp en statue av Ramsey på Portman Road, Ipswich Towns hjemmebane.

Sitater 
 «Never change a winning team.»
 «Our best football will come against the right type of opposition – a team who come to play football, and not act as animals.» – Ramseys synspunkt på Argentina, etter England vant 1-0 i kvartfinalen i fotball-VM 1966.
 «You've won it once. Now you'll have to go out there and win it again.» – Ramseys korte motivasjonstale før ekstraomgangene i finalen i fotball-vm 1966.
 «You must be fucking joking.» – Ramseys respons til skotske journalister som sa «welcome to Scotland». Ramsey var kjent for å sterkt mislike skottene.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Engelsk fotballs «Hall of Fame» profil

Engelske fotballtrenere
Engelske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 1950
Trenere i Fotball-VM 1966
Trenere i Fotball-EM 1968
Trenere i Fotball-VM 1970
Fotballspillere for Southampton FC
Fotballspillere for Tottenham Hotspur FC
Fotballtrenere for Ipswich Town FC
Fotballtrenere for Birmingham City FC
Trenere for engelske fotballandslag
Knights Bachelor
Personer fra Barking and Dagenham