alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Mămăligă

Mămăligă er navnet i rumensk språk oppskrift på en tallerken tilberedt av maisstivelse (mălai).

Det er bedre kjent i resten av verden som det italienske navnet, polenta men det finnes også i mange andre land som Ungarn (puliszka), Savoy, Sveits, Østerrike, Kroatia (palenta, žganci, pura), Slovenia (polenta, žganci), Serbia (palenta), Bulgaria, Korsika (pulenta), Brasil (polenta), Argentina (polenta), Ukraina (culeșa), Uruguay, Venezuela og Mexico eller til saxon fra Transylvania (Palukes, Pålix).

Det er verdt å nevne at både russere og østlige ukrainere forstår og dialektalt bruker ordet мамалыга.

Noe som ligner på mămăliga det er også veldig populært blant noen kaukasiske folk - georgiere (kalt გომი - gomi), abkhasere (abh. abysҭa) adygere (tsjerkessere) (pıaste, meremyse), tsjetsjenere (ahar khoudary - grøt fra maisstivelse), ingush (zhuran-hudar) og ossetere (mamulayy kabur - bokstavelig talt "stykke for ikke å dø").

Mămăliga er en tradisjonell rumensk rett. Anses mat av bønder, brukes ofte som erstatning for brød eller som grunnleggende mat i sommer perioder når det harde arbeidet gjort i feltene ikke lenger tillater utarbeidelse av hjemmelaget brød, og i fattige landlige områder. Det ble hovedsakelig brukt i perioden før industrialiseringen på grunn av det enkle som det ble tilberedt i forhold til brød. I den moderne perioden er bekymringen for mangfoldig og sunn ernæring gjenstand for mange undersøkelser, matvitenskap vurderer mămăliga som å ha et rikt inntak av vitaminer, det anbefales spesielt for personer som lider av lungesykdommer, luftveissykdommer, anemier, etc. For tiden har mămăliga og andre retter basert på den blitt retter tilgjengelig i utvalgte restauranter, verdsatt av gourmeter.

Tradisjonelt er mămăliga kokt fra kokt vann, salt og maisstivelse i en gryte med støpejern med en spesiell form kalt ceaun. Forberedt i bondestil og brukt i stedet for brød, er mămăliga tettere enn italiensk polenta til det punktet å bli kuttet i stykker som brød. Når kokt til andre formål, kan mămăliga være mykere, noen ganger nær konsistensen av grøt.

Grunnen til at mămăliga er så populær i Romania er at osmannerne la mais bare på hvete, mais forblir det mest næringsrike alternativet.

Mămăliga spises enten som sådan eller skjæres i skiver og stekt i smult ved siden av stews, buljonger av greener. På sauekve, hvor grønnsaker og frukt knapt når, har en kulinarisk tradisjon dannet seg hovedsakelig basert på polenta, melkeprodukter og flesk.

Historie 
Navnet "mămăligă" har endret sin betydning over tid. Først, før brakt mais fra USA, i landene i dagens Romania, "mămăliga" var navnet på en frøkoking av hirse.

De så etter hus, spunnet, vevet, oppvokst barn; menn, da de ikke var i krig, førte til beite bøling, bøling av storfe og flokk av sauer, sådd på de fruktbare slettene ved foten av Karpaterne hvete for handel og hirse til deres mat - den gamle mămăligă.

Referanser 

Grøt
4. mekaniserte bataljon

4. mekaniserte bataljon er en vedtatt norsk manøverbataljon som skal etableres. Plassering er ikke bestemt per april 2022, men Hæren ønsker etablering på Setermoen leir i Midt-Troms. Bataljonen vil bestå av om lag 500 soldater og befal.

Dette vil bli den fjerde manøverbataljonen i Brigade Nord sammen med 2. bataljon, Panserbataljonen og Telemark Bataljon.

Bakgrunn og etablering 
1. desember 2020 vedtok Stortinget å etablere en ny mekanisert manøverbataljon i Brigade Nord. De første kapasitetene er beregnet å være klare i 2026 og bataljonen skal være fullt oppsatt i 2032.

Materiell 
Bataljonens hovedmateriell blir stormpanservogner av typen CV90 og stridsvogner.

Referanser 

Forsvaret i Troms og Finnmark
Avdelinger og forband i Hæren (Norge)
Mari Nyhagen

Mari Rosendal Nyhagen (født 6. mai 2004) er en norsk fotballspiller som spiller for Vålerenga.

Hun kom til Vålerenga før 2020-sesongen, og spilte på rekruttlaget det første året. Som 17-åring debuterte hun i Toppserien i serieåpningen mot Avaldsnes, i mai 2021.

Hun har landskamper for J15- og J18-landslaget til Norge.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Fotballspillere for Vålerenga Fotball
Norgesmestere i fotball
Lys over tundraen

Lys over tundraen (originaltittel: russisk: Сельская учительница) er en sovjetrussisk spillefilm fra 1950 regissert av Mark Donskoj.

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Russiske filmer
Filmer fra 1947
Russiskspråklige filmer
Sovjetiske dramafilmer
Gosudarstvennyj tsjinovnik

Gosudarstvennyj tsjinovnik (originaltittel: Государственный чиновник) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Ivan Pyrjev.

Skuespillere 
 Maksim Shtraukh som Apollon Fokin
 Lidija Nenasjeva som Fokina
 Naum Rogozjin som Razverzajev
 Leonid Jurenev som Fon Mekk
 Aleksandr Antonov

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske stumfilmer
Filmer fra 1930
Zemlja zjazjdet

Zemlja zjazjdet (originaltittel: Земля жаждет) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Julij Rajzman.

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske stumfilmer
Filmer fra 1930
Prividenije, kotoroje ne vozvrasjtsjajetsja

Prividenije, kotoroje ne vozvrasjtsjajetsja (originaltittel: Привидение, которое не возвращается) er en sovjetisk stumfilm fra 1930, regissert av Abram Room.

Handling 
Historien følger hovedpersonen José Real (spilt av Boris Ferdinandov) på hans reise fra fengsel, til den virkelige verden. Real ble opprinnelig fengslet på livstid etter å ha forsøkt å forene et sør-amerikansk oljefelt og forsøke å oppfordre til streik blant alle arbeiderne. Men uten at han vet det, blir José forfulgt av en annen agent med ordre om å myrde ham. Etter å ha hoppet på et tog for å møte familien sin, sovner Real ved et uhell og går glipp av der han burde gått av toget. Han må derfor gå av toget ved en senere stasjon, og komme seg tilbake til den tidligere holdeplassen.

Men når han endelig kommer hjem til sin kone, er huset deres helt tomt. Faren og sønnen hans er imidlertid der, og forteller José om en ny streik som pågår ved det lokale Hillside Inn. Real velger å delta ved streiken, men det samme gjør agenten som følger etter ham - og politiet. Real blir beordret til å returnere til fengselet. Han avslår, og erklærer at han aldri i verden skal tilbake i fengsel. Det bryter deretter ut en stor slåsskamp mellom politiet og arbeiderne.

Skuespillere 
 Boris Ferdinandov som José Real
 A. Filippov som Syn Khose
 Karl Gurnyak som Rabochiy.
 Dmitriy Kara-Dmitriev som Shef agentov
 Ivan Lavrov som Otets Khose
 A. Repin som Soblaznitel
 Maksim Shtraukh som politi-betjent.
 Gavril Tereekhov som Santander.
 Daniil Vvedenskiy som Nachalnik.

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske stumfilmer
Filmer fra 1930
Iuda

Iuda (originaltittel: Иуда) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Jevgenij Ivanov-Barkov.

Skuespillere 
 Boris Ferdinandov som Iona
 Emma Tsesarskaja som Nastja
 Vasilij Kovrigin som Onufrij
 Ivan Sjtraukh som Fjodor
 Ivan Kljukvin

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske stumfilmer
Filmer fra 1930
Salt for Svanetia

Salt for Svanetia (originaltittel: Соль Сванетии/Sol Svanetii) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Mikhail Kalatozov.

Handling 
Mesteparten av filmen beskriver dagliglivet og landskapet til Svanere, som lever isolert fra resten av sivilisasjonen, i et tøft miljø i fjell-regionen Svanetia. Historien begynner med et sitat fra Vladimir Lenin: «Selv nå finnes det fjerne deler av Sovjetunionen, hvor den patriarkalske livsstilen vedvarer sammen med rester av klan-systemet»

Svanetia og fjell-landsbyen Ushguli er fullstendig avskåret fra sivilisasjonen, på grunn av fjell eller isbreer. I nærheten av landsbyen står det høye tårn som ble konstruert av landsbyboere for å tjene som et forsvar mot føydale tilsynsmenn, og den viser hvordan landsbyboere har brukt dem til å avverge skatteoppkrevere ved å hive steiner fra tårnene. Landsbyboernes daglige rutine innebærer å avle sauer, produsere ull eller garn, og produsere bygg. Disse sekvensene formidler også den kraftige teknologiske under-utviklingen i området.

Svan-folket produserer sine egne klær, klipper håret sitt, og begraver selv deres døde. Men etter hvert som filmen skrider frem kommer den isolerte regionen mer og mer i kontakt med omverdenen. En gruppe bygningsarbeidere skal blant annet hogge ned en stor skog som er det siste hinderet for å legge en vei som skal forbinde Svan-folket med resten av den sovjetiske sivilisasjonen.

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske stumfilmer
Filmer fra 1930
Sovjetiske filmer
Russiske filmer
Prostoj slutsjaj

Prostoj slutsjaj (originaltittel: Простой случай) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Vsevolod Pudovkin og Mikhail Doller.

Skuespillere 
 Aleksandr Baturin - Langovoj
 Jevgenija Rogulina - Masjenka
 Aleksandr Tsjistjakov - Sasja
 V. Kuzmitsj - Zjeltikov
 Marija Belousova

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske stumfilmer
Filmer fra 1930
Spjasjtsjaja krasavitsa

Spjasjtsjaja krasavitsa (originaltittel: Спящая красавица) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Georgij Vasiljev og Sergej Vasiljev.

Skuespillere 
 Konstantin Mukhutdinov som Rebrov
 Varvara Mjasnikova som Vera
 Nikolaj Simonov
 Ivan Tsjuvelev

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske stumfilmer
Filmer fra 1930
Prazdnik Svjatogo Jorgena

Prazdnik Svjatogo Jorgena (originaltittel: Праздник Святого Йоргена) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Jakov Protasanov.

Skuespillere 
 Igor Ilinskij som Franz Schulz
 Anatolij Ktorov som Michael Korkis
 Mikhail Klimov
 Igor Arkadin
 Marija Strelkova som Oleandra

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske stumfilmer
Filmer fra 1930
Veter v litso

Veter v litso (originaltittel: Ветер в лицо) er en sovjetisk film fra 1930 regissert av Iosif Khejfits og Aleksandr Zarkhi.

Skuespillere 
 Aleksandr Melnikov som Valerian
 Oleg Zjakov som Boris
 Zoja Gleizarova som Nina
 Aleksandr Melnikov

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1930
Russiskspråklige filmer
Aleksandr Zarkhi

Aleksandr Zarkhi (Алекса́ндр Григо́рьевич Зархи́, Aleksandr Grigorjevitsj Zarkhi; født  i St. Petersburg i Det russiske keiserdømmet, død 1997 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

Filmografi (utvalg) 
 1930 – Veter v litso (Ветер в лицо)
 1933 – Moja Rodina (Моя Родина)
 1935 – Gorjatsjije denjotsjki (Горячие денечки)
 1936 – Deputat Baltiki (Депутат Балтики)
 1939 – Tsjlen pravitelstva (Член правительства)
 1942 – Ego zovut Sukhe-Bator (Его зовут Сухэ-Батор)
 1944 – Malakhov kurgan (Малахов курган)
 1947 – Vo imja zjizni (Во имя жизни)
 1948 – Dragotsennyje zjorna (Драгоценные зёрна)
 1957 – Vysota (Высота)
 1959 – Ljudi na mostu (Люди на мосту)
 1962 – Moj mladsjij brat (Мой младший брат)
 1967 – Anna Karenina (Анна Каренина)
 1976 – Povest o neizvestnom aktjore (Повесть о неизвестном актёре)
 1981 – Dvadtsat sjest dnej iz zjizni Dostojevskogo (Двадцать шесть дней из жизни Достоевского)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske regissører
Stille flyter Don (1930)

Stille flyter Don (originaltittel: Тихий Дон) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Ivan Pravov og Olga Preobrazjenskaja.

Filmens forelegg er de to første bindene i Mikhail Sjolokhovs roman av samme navn som først ble utgitt i fire bind fra 1928 til 1940.

Handling
Handlingen følger donkosakken Gregorij Melekhovs liv under første verdenskrig og den påfølgende russiske revolusjonen.

Medvirkende 
 Nikolaj Podgornyj som Pantelej Melekhov 
 Andrei Abrikosov som Gregorij Melekhov
 Emma Tsesarskaya som Aksinya Astagova

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske stumfilmer
Filmer fra 1930
Filmer om første verdenskrig
Entuziazm: Simfonija Donbassa

Entuziazm: Simfonija Donbassa (originaltittel: Ентузіязм: Симфонія Донбасу) er en sovjetisk film fra 1930 regissert av Dziga Vertov.

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske dokumentarfilmer
Filmer fra 1930
Putjovka v zjizn

Putjovka v zjizn (originaltittel: Путёвка в жизнь) er en sovjetisk film fra 1931 regissert av Nikolaj Ekk.

Handling 
I Moskva finnes det utallige kriminelle gjenger med hjemløse gatebarn. En av dem er Zhigans gjeng, og alle guttene som tilhører denne gjengen har bodd på gaten lenge. Men i desember 1923 gjennomfører politiet et raid, og får tak i cirka 1 000 hjemløse barn. Nesten alle barna havner til forskjellige barnehjem. Men det er flere titalls mindreårige som flykter fra alle barnehjemmene de blir sendt til. Mustafa har for eksempel stukket av åtte ganger, og må returneres av myndighetene hver gang. Det blir derfor fattet en beslutning om å sende alle barna til et fengsel for mindreårige kriminelle.

Men det blir også foreslått en annen løsning: å skape en slags arbeidskommune for barn. Barna skal få arbeide som blant annet snekkere, skomakere eller andre yrker, og forhåpentligvis skal guttene klare å brødfø seg selv - med ved ærlig arbeid i stedet for tyveri. Men gode intensjoner fungerer som oftest bare i teorien. I praksis blir ikke de tidligere gatebarna umiddelbart ærlige hardt-arbeidende borgere.

Skuespillere 
 Nikolai Batalov som Nikolai Sergeiev
 Yvan Kyrlyasom Dandy Mustapha.
 Mikhail Dzhagofarov som Nikolai Rebrov
 Aleksandr Novikov som Vaska Busa
 Mikhail Zharov som Fomka Zhigan.
 Mariya Andropova som Maria Skriabina
 Vladimir Vesnovsky som Mr. Rebrov.
 Mariya Gonfa som Lelka.

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1931
Nikolaj Ekk

Nikolaj Vladimirovitsj Ekk (russisk: Николай Владимирович Экк; født  i Riga i Det russiske keiserdømmet, død 1976 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

Filmografi (utvalg) 
 1931 – Putjovka v zjizn (Путёвка в жизнь)
 1936 – Solovej-Solovusjko (Соловей-Соловушко)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske regissører
Gorizont

Gorizont (originaltittel: Горизонт) er en sovjetisk film fra 1932 regissert av Lev Kulesjov.

Skuespillere 
 Nikolaj Batalov som Lev Abramovitsj Horizon
 Dmitrij Kara-Dmitriev
 Nikolaj Gladkov
 Andrej Gortsjilin som Monya
 Sergej Komarov

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1932
Garmon

Garmon (originaltittel: Гармонь) er en sovjetrussisk musikal fra 1934 regissert av Igor Savtsjenko.

Medvirkende (utvalg) 
 Zoja Fjodorova - Marusenka
 Pjotr Savin - Timoshka
 Igor Savtsjenko - kulakkens søn
 Nikolai Gorlov - Mitya

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1934
Filmmusikaler
Sovjetiske filmmusikaler
Naslednyj prints Respubliki

Naslednyj prints Respubliki (originaltittel: Наследный принц Республики) er en sovjetisk film fra 1934 regissert av Eduard Ioganson.

Skuespillere 
 Pjotr Kirillov
 Jevgenija Pyrjalova
 Andrej Apsolon som Andrej
 Georgij Zjzjonov
 Georgij Orlov

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1934
Russiskspråklige filmer
Tsjetyre vizita Samjuelja Vulfa

Tsjetyre vizita Samjuelja Vulfa (originaltittel: Четыре визита Самюэля Вульфа) er en sovjetisk film fra 1934 regissert av Aleksandr Stolper.

Skuespillere 
 Andrej Abrikosov
 Viktor Kulakov
 Maksim Sjtraukh

Referanser

Eksterne lenker 

Sovjetiske filmer
Filmer fra 1934
Russiskspråklige filmer
Aleksandr Stolper

Aleksandr Stolper (Александр Борисович Столпер, Aleksandr Borisovitsj Stolper; født  i Daugavpils i Det russiske keiserdømmet, død 1979 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

Filmografi (utvalg) 
 1934 – Tsjetyre vizita Samjuelja Vulfa (Четыре визита Самюэля Вульфа)
 1940 – Zakon zjizni (Закон жизни)
 1942 – Paren iz nasjego goroda (Парень из нашего города)
 1943 – Zjdi menja (Жди меня)
 1944 – Dager og netter (Дни и ночи)
 1948 – Povest o nastojasjtsjem tsjeloveke (Повесть о настоящем человеке)
 1950 – Daleko ot Moskvy (Далеко от Москвы)
 1955 – Doroga (Дорога)
 1957 – Nepovtorimaja vesna (Неповторимая весна)
 1958 – Trudnoje stsjastje (Трудное счастье)
 1964 – Zjivyje i mjortvyje (Живые и мёртвые)
 1967 – Vozmezdije (Возмездие)
 1972 – Tsjetvjortyj (Четвёртый)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sovjetiske regissører
Physoperinthus

Physoperinthus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.

Utseende 
Små (ca. 1 millimeter), halvblanke, avlangt dråpeformede, rødbrunlige kortvinger. Føttene er fire-leddete, hos noen arter kan de være fem-leddete på bakbeina. Antennene er 9-11- leddete.

Levevis 
Disse små billene lever sammen med termitter i undergruppen Nasutitermitinae (Termitidae) i tuene deres.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
 Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
 Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae Fleming, 1821
 Stammen Termitonannini Fenyes, 1918
 Understammen Perinthina
 Slekten Physoperinthus Pasteels & Kistner, 1970
 Physoperinthus coatoni Pasteels & Kistner, 1970
 Physoperinthus josensi Pasteels & Kistner, 1970
 Physoperinthus setosus Kistner, 1976

Referanser

Kilder 
 Nettside om gruppen

Eksterne lenker 
 

Småkortvinger
Biller formelt beskrevet i 1970
Noteucinetus

Noteucinetus er en slekt av biller. De er små biller som ligner hårbiller. Brystskjoldet (pronotum) er uvanlig kort, hodet er lite og nedbøyd, og bakhoftene har plateaktige utvekster som dekker mye av de fremste bukleddene. Billene er soppetere.

Utseende 
Små (1,2-1,6 mm) biller, mer eller mindre bredt dråpeformede sett ovenfra, gulbrune til svarte. Kroppsformen er litt hvelvet. Disse billene kan ikke rulle seg sammen til en ball, i motsetning til de beslektede dvergbillene. Oversiden er dekket med fine hår, uten groper eller opphøyde lister. Hodet er lite og nedbøyd, som oftest ikke synlig ovenfra. Fasettøynene er temmelig små eller de kan mangle helt. Antennene er middels lange, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Hos noen arter er munndelene trukket ut til en kort, tynn snabel. Brystskjoldet (pronotum) er svært kort, mye bredere enn langt, høyst 1/3 så langt som dekkvingene. Dekkvingene dekker hele bakkroppen, er avlange og gjerne avflatet over ryggen. Hos noen arter har de tydelige lengdestriper, hos andre ikke. Beina er temmelig lange, bakhoftene har plateformede utvekster som dekker mye av de fremste bukleddene, og som bakbeina kan skjules under. Leggene er noe avflatet, med en tornekrans ytterst. Føttene er sylindriske og fem-leddete.

Levevis 
Både larvene og de voksne billene lever av sopp. Noen spiser sporer av slimsopper, andre lever av hyfer av stilksporesopper (gruppen som de hattsoppene hører til). Noen akn finnes på råtnende plantemateriale. De voksne billene kan hoppe.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Australia, New Zealand og Chile.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (ev. Scirtoidea)
 Familien Eucinetidae  
 Slekten Noteucinetus Bullians & Leschen, 2005
 Noteucinetus chilensis Bullians & Leschen, 2005
 Noteucinetus latipennis Bullians & Leschen, 2005
 Noteucinetus nunni Bullians & Leschen, 2005
 Noteucinetus ornatus Lawrence, 2019
 Noteucinetus victoriae Lawrence, 2019

Referanser

Eksterne lenker 
 

Biller formelt beskrevet i 2005
Eucinetidae
Australias insekter
Metallidascillus

Metallidascillus er en slekt av biller.

Utseende 
Middels store (ca. 7–15 mm), avlange biller. Kroppen er brunrød, glatt og blank. Hodet er ganske lite. Fasettøynene er forholdsvis små. Antennene er 11-leddete, ganske lange (når minst til bakkanten av brystskjoldet) sagtakkede eller litt kamformede. Brystskjoldet (pronotum) er temmelig kort og bredere enn langt. Dekkvingene er avlange, 3-5 ganger så lange som pronotum, som oftest med litt utydelige lengdestriper. Beina er middels lange og slanke. Det fjerde (nest ytterste) fotleddet er mer eller mindre tolappet, det femte (ytterste) leddet er langt og tynt.

Larvene ligner noe på scarabaeiforme larver. De er krumme, med tydelig markerte ryggplater, tre par ganske lange bein og en kraftig hodekapsel med sterke kjever (mandibler). Arten som finnes i Norge, Dascillus cervinus, er 7–8 mm lang, matt, hannene er gråaktige og hunnene gulbrune.

Levevis 
Larvene lever i jorden. Man regner med at larvene til underfamilien Dascillinae spiser røtter. Underfamilien Karumiinae ser ut til å være knyttet til termitter, og man tror at larvene lever i eller ved termittenes underjordiske reir. De voksne billene kan være vanlige på blomsterenger om sommeren, de flyr gjerne i solskinn. Den norske arten kan finnes ganske langt til fjells, og av og til kan man finne dem tallrikt på snøfonner, der de trolig har blitt blåst ut.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Laos, Vietnam, Taiwan).

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien engbiller (Dascilloidea)
 Familien engbiller (Dascillidae)
 Underfamilien Engbiller (Dascillinae) – mest i tempererte områder
 Slekten Metallidascillus Pic, 1914
 Metallidascillus atricollis Pic, 1914
 Metallidascillus sasajii Satô & Osawa, 2001
 Metallidascillus wakaharai Satô, 2003
 Metallidascillus yangiSatô, Li & Lee, 2004

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936

Eksterne lenker 
 
 Interaktiv bestemmelsesnøkkel
 Delta Interactive Key – Dascillidae

Biller formelt beskrevet i 1914
Engbiller
Morychus

Morychus er en slekt av pillebiller.

Utseende 
Små til middelsstore (gjerne 3-4 millimeter), ovale pillebiller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. På farge er de gjerne grå/brun/svarte, ofte med metallglans. Oversiden er fint hårete. Hodet er lite, nedbøyd og vanligvis ikke synlig ovenfra. Det kan felles inn i en grop i forbrystet. Fasettøynene er temmelig små og ovale. Antennene er nokså korte, 11-leddete, svakt kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. Dekkvingene er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. Beina er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. Larvene er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.

Levevis 
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.

Utbredelse 
Slekten er utbredt i Holarktis. Tre arter fra New Zealand blir også plassert her, men det er kanskje en feil.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
 Familien pillebiller, Byrrhidae
 Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
 Stammen Morychini
 Slekten Morychus Erichson, 1846
 Morychus aeneolus (LeConte, 1863)
 Morychus aeneus (Fabricius, 1775)
 Morychus dovrensis Münster, 1902 - nå overført til slekten Arctobyrrhus
 Morychus gemmeus Broun, 1882 - New Zealand, hører kanskje ikke til her
 Morychus granulatus Broun, 1893 - New Zealand, hører kanskje ikke til her
 Morychus insuetus Broun, 1882 - New Zealand, hører kanskje ikke til her
 Morychus oblongus (LeConte, 1857)
 Morychus ostasiaticus Tshernyshev, 1997
 Morychus viridis Kuzmina & Korotyauv, 1987

Referanser

Litteratur 
 Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 

Biller formelt beskrevet i 1846
Pillebiller