alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Takashi Shimura

Takashi Shimura , født 12. mars 1905 i Ikuno, Hyōgo (prefektur) i Japan, død 11. februar 1982 i Tokyo, var en japansk skuespillerinne. Sammen med Toshiro Mifune er han en av skuespillerne som internasjonalt er mest kjent for sitt samarbeid med Akira Kurosawa. Hans roller innebefatter blant annet  legen i Den berusede engelen (1948), detektiven i Revolveren (1949), vedhuggeren i Demonenes port (1950), den dødelig syke byråkraten Watanabei i Å leve (1952), og Kambei, lederen for samuraiene, i De syv samuraier (1954).

Filmografi i utvalg 
1943 – En judosaga
1945 – Mannen som tråkket på tigerens hale
1948 – Den berusede engelen
1949 – Revolveren
1950 – Skandalen
1951 – Å leve
1951 – Idioten
1952 – O'Haru
1954 – De syv samuraier
1954 – Godzilla
1955 – Ikimono no kiroku
1957 – Blodets trone
1957 – De ukjente
1958 – Den skjulte festning
1963 – Himmel og helvete
1965 – Kwaidan
1980 – Kagemusha – generalens dobbeltgjenger

Referanser

Eksterne lenker 
 

Japanske skuespillere
Personer fra prefekturet Hyogo
Fødsler i 1905
Dødsfall i 1982
Vitenskapsåret 1679

Vitenskapsåret 1679 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1679.

Astronomi
 Edmond Halley fikk publisert en katalog over of 341 stjerner på den sydlige halvkule, den første systematiske oversikt over sydhimmelen.

Matematikk
 Samuel Morland fikk publisert avhandlingen «The Doctrine of Interest, both Simple & Compound», sannsynligvis de første tabellene som har blitt laget ved hjelp av en regnemaskin.
 Fermats sønn fikk publisert en serie artikler og utdrag av farens korrespondanse posthumt, under tittelen «Varia opera mathematica».

Teknologi
 Malpastunnelen, Europas første kanaltunnel for skip (165 meter lang, forsterket med betong), for Canal du Midi i Hérault, Frankrike.
 Denis Papin finner opp trykkokeren, der han også anvender den første sikkerhetsventilen.

Publikasjoner
 Edme Mariotte får publisert de første «Essays de physique»: «De la végétation des plantes», et pionérarbeid om plantefysiologi; og «De la nature de l'air», en diskusjon av Boyle-Mariottes lov. Paris.
 Parisobservatoriet publiserer verdens første nasjonale efemeridealmanakk, «Connoissance des temps». Jean Picard var redaktør.

Institusjoner 
 Kurfyrsten åpner Berlin botaniske hage i det som nå er Heinrich-von-Kleist-Park.

Fødsler

Dødsfall

Referanser
Rød hestekastanje

Rød hestekastanje (Aesculus × carnea) er et løvfellende treslag.

Den er en hybrid mellom den europeiske arten vanlig hestekastanje (Aesculus hippocastanum) og den nordamerikanske amerikahestekastanje (Aesculus pavia). Vanlig hestekastanje er et høyt tre med hvite blomster, mens amerikahestekastanje er en busk eller lite tre med røde blomster. Hybriden ble oppdaget i en europeisk hage i 1812.

Den blir 10–15 m høy med en kuppelformet krone. Knoppene er ikke, eller bare litt, klebrige. Bladene er håndkoblete med 5, mer sjelden 7, tannete småblad. Bladstilken er inntil 23 cm lang. Småbladene er mørkere, mer ru og som regel mindre enn hos vanlig hestekastanje. De er sittende, eller har en kraftig, 1 cm lang stilk. Det er ingen spesiell høstfarge. Blomstene er røde og sitter i 12–20 cm høye topper. Frukten har mindre torner enn hos vanlig hestekastanje.

Rød hestekastanje er vanlig plantet i parker og store hager på De britiske øyer og andre steder, men er lite brukt i Norge. Det finnes flere kultivarer. Den vanligste er 'Briotii' med friskt røde blomster og mer glinsende blad. Rød hestekastanje blir ikke så hardt angrepet av kastanjeminermøll (Cameraria ohridella) som vanlig hestekastanje blir.

Denne hybriden er tetraploid med 2n = 80 kromosomer, altså ett kromosompar fra hver av foreldreartene. Den danner spiredyktige frø, men det er likevel vanligst å pode rød hestekastanje på stammen til vanlig hestekastanje.

Kilder

Eksterne lenker 

 

Hippocastanoideae
Forrest Hancock

Forrest Hancock (født i 1778 i Kentucky, død 1847 i Kentucky) var en trapper boende og virkende i det daværende Missouriterritoriet. Han er kjent som en av de to fangstmenn som overtalte Meriwether Lewis og William Clark til å la John Colter bli med dem til villmarken da deres ekspedisjon var på hjemvei etter to år i felten.

Familieliv
Forrest Hancock var gift med Emily Boone. Paret hadde minst ett barn, født i 1797.  Familien flyttet i 1799 sammen med Hancocks far og bror til det spanske Missouri i samband med den store utflyttingen fra Kentucky som Daniel Boone organiserte. Hancock drev der et 400 tønneland stort jordbruk. Han skal ha gjengiftet seg med en enke Fleming og tok etter hennes død med seg sin tiårige stesønn til mandanenes byer, ettersom det ikke var noen som kunne ta seg av gutten.

Trapper i Missouri
Forrest Hancock hadde fått opplysninger om Lewis og Clarks ekspedisjon av Daniel Boone. På tømmerhugging hadde han blitt kjent med Joseph Dickson fra Illinois. De la sammen på vei i ekspedisjonens kjølvann for å bedrive pelsfangst langs Missouriflodens øvre løp. Vinteren 1804-1805 tilbragte de i hva som nå er vestlige  Iowa. De hadde lykke med fangsten, men fikk alt sitt pelsverk stjålet. Vinteren 1805-1806 var de med av et større fangstlag, men deres pelsverk ble stjålet av lakotaindianere, og Dickson ble såret i en strid.

Rocky Mountains
I august 1806 var Hancock og Dickson atter på vei til fangstmarkene da de møtte Lewis og Clarks ekspedisjon i nærheten av mandanenes byer. De overtalte Lewis til å la Colter ta avskjed og følge med dem tilbake til villmarken. Ved Missouris kilder ble fangstmennene uenige og Hancock og Colter dro fra Dickson til å overvintre alene. Selv trakk te seg til mandanenes byer. Hancock kom tilbake til St. Louis i juli 1807 og Colter begav seg hjemover noe senere.

Senere liv
Forrest Hancocks gård forekommer i en fortegning over ubetalte skatter 1817 og hans navn forekommer ikke i de folketellinger som fant sted i 1817 og 1819. Det senere året ble gården drevet av et annet medlem av familien Hancock. Den manglende dokumentasjonen kan skyldes at Hancock tilbragte meget av litt liv i villmarken.

Referanser

Personer tilknyttet pelshandel i Nord-Amerika
Trappere
Personer fra Kentucky
Žiga Jelar

Žiga Jelar (født 22. oktober 1997) er en slovensk skihopper som representerer SK Triglav Kranj.

Karriere 
Jelar debuterte i verdenscupen i skihopping den 23. februar 2016 i Kuopio under 2015/16-sesongen, men kvalifiserte seg ikke til finaleomgangen og endte på en 43.-plass.

Han ble dobbelt juniorverdensmester under Junior-VM på ski 2017 i Park City, der han etter en 6.-plass individuelt tok gull med det slovenske herrelaget, bestående av Tilen Bartol, Aljaž Osterc og Bor Pavlovčič, og avsluttet mesterskapet med et nytt gull på mikslag med Nika Križnar, Bartol og Ema Klinec.

Jelar ble tatt ut i den slovenske troppen til Ski-VM 2019 i Seefeld, der han endte på 23.-plass i stor bakke og dagen etter fikk en 6.-plass med herrelaget i samme bakke.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Slovenske skihoppere
Juniorverdensmestere i skihopping
Deltakere under Ski-VM 2019
Deltakere under Ski-VM 2021
VM i kunstløp 1979

VM i kunstløp 1979 (verdensmesterskapet i kunstløp) ble arrangert i Wien i Østerrike i 1979.

Medaljetabell

Referanser 

VM i kunstløp
Internasjonale mesterskap i Østerrike
Internasjonale mesterskap i 1979
1979 i Østerrike
Sport i Wien
Artikler i skøytesportprosjektet
Kunstløp i 1979
Kunstløp i Østerrike
Monika Skinder

Monika Skinder (født 19. november 2001 i Tomaszów Lubelski) er en polsk langrennsløper som representerer Mulks Grupa Oskar Tomaszów Lubelski.

Under junior-VM på ski 2019 i Lahtis tok Skinder sølvmedaljen på klassisk sprint, mellom norske Kristine Stavås Skistad og finske Anita Korva.

Skinder ble tatt ut i den polske troppen til Ski-VM 2019 i Seefeld, der hun først endte på 55.-plass i sprinten og tre dager senere, på lag med Justyna Kowalczyk, kvalifiserte seg til finalen i lagsprint hvor de endte på 10. og siste plass.

Hun tok gull i sprint klassisk under junior-VM på ski 2021 i Vuokatti.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 42 på sprinten.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Polske langrennsløpere
Deltakere under Ski-VM 2019
Juniorverdensmestere i langrenn
Personer fra Tomaszów Lubelski fylke
Deltakere under Ski-VM 2021
Deltakere for Polen under Vinter-OL 2022
Langrennsløpere under Vinter-OL 2022
Karl Akre (Rendalen)

''Se også stortingsmann Karl Akre fra Finnmark

Karl Akre (født 31. oktober 1868 i Rendalen, død 9. oktober 1936) var en gårdbruker og lokalpolitiker som var ordfører i Ytre Rendal 1899–1904 og 1908–1913. Han drev gården Bortstu Akre fra 1894 til sin død.

Akre var knyttet til både Venstre, Høyre og etter hvert Bondepartiet. Han var bare 27 år gammel da han i 1895 ble valgt inn i formannskapet i kommunen, og 31 år gammel da han ble ordfører. 

Han nevnes som sentral i arbeidet med å få opprettet den flyttbare landbruksskolen i 1905 som senere utviklet seg til Storsteigen landbruksskole, og satt i styret for skolen fra 1906 til 1912, og i styret for Storsteigen fra 1912 til 1929. Han var styreformann for Nord-Østerdal husmorskole i Alvdal fra etableringen i 1906 til 1936.
Han hadde også andre verv lokalt og regionalt: styremedlem i Hedmark landbruksselskap 1925–36, medlem av representantskapet for Østlendingen, og styremedlem i Hedmark husflidslag 1900–1928. 

Akre var elev på Sagatun Folkehøyskole som ung, og hadde Olaus Arvesen og Viggo Ullmann som lærere. Han gikk også på Jønsberg landbruksskole. I skoletiden på Sagatun utviklet han et «ideelt livssyn» med interesse for ungdom og ungdomsarbeidet, og han var i mange år aktiv i Ytre Rendal og Østerdal ungdomslag fra 1890-åra., og med på å etablere Austmannalaget – østlandsavdelingen av Noregs Mållag.

I 1900 fikk han, sammen med en gruppe andre bønder, stipend slik at han kunne delta på Verdensutstillingen i Paris.

Han var svigerfar til trekkspilleren Ottar E. Akre og til sin etterfølger som ordfører Peter Edvard Vorum, og var varaordfører i Vorums første ordførerperiode 1914–1916.

Referanser 

Ordførere i Rendalen
Nynorskforkjempere
Joséphine Pagnier

Joséphine Pagnier (født 4. juni 2002 i Pontarlier) er en fransk skihopper.

Karriere 
Pagnier tok lagbronse med de franske juniorjentene under Junior-VM på ski 2018 i Kandersteg, på lag med Océane Paillard, Romane Dieu og Lucile Morat.

15. desember 2018 debuterte hun i verdenscupen i skihopping på hjemmebane i Prémanon, hvor hun kom til finaleomgangen og endte på 30.-plass.

Hun deltok i skihopping under Vinter-OL for ungdom 2020, og fikk der sølv i jenteklassen individuelt, bak Anna Sjpynjova fra Russland. I mikslagkonkurransen kom Frankrike på tredjeplass.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 11 i normalbakkerennet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 

Franske skihoppere
Deltakere under Ski-VM 2019
Deltakere under Vinter-OL for ungdom 2020
Personer fra Pontarlier
Deltakere under Ski-VM 2021
Deltakere for Frankrike under Vinter-OL 2022
Skihoppere under Vinter-OL 2022
EM i kunstløp 1898

EM i kunstløp 1898 (europamesterskapet i kunstløp) ble arrangert i Trondheim i Norge i 1898.

Medaljetabell

Referanser 

EM i kunstløp
Internasjonale mesterskap i Norge
Internasjonale mesterskap i 1898
1898 i Norge
Sport i Trondheim
Sportsarrangementer i Trøndelag
Artikler i skøytesportprosjektet
Kunstløp i 1898
Kunstløp i Norge
Sølvbusk

Sølvbusk (Elaeagnus commutata) er en løvfellende busk i sølvbuskfamilien.

Den er 1–4 m høy med en opprett vekst og mange rotskudd. Bladene er eggformete til avlange, 2–10 cm lange med kileformet basis og kort stilk. Begge bladsidene er dekket av sølvfargete skjoldhår. Blomstene er firtallige, dufter og er 12–15 mm lange. Frukten er avlang, minner om en steinfrukt og er 8–10 mm lang. Busken lever i symbiose med aktinobakterier i slekta Frankia som fikserer nitrogen fra lufta.

Utbredelsen strekker seg fra Alaska og Yukon østover til Store Slavesjø i Nordvestterritoriene og sørover gjennom Canada og nordlige USA fra Britisk Columbia og Québec til Minnesota, Sør-Dakota, Colorado og Utah.

Den vokser i boreal skog sammen med banksfuru, balsamgran, svartgran, amerikalerk, amerikaosp, papirbjørk, kvitgran og balsampoppel. En finner den ofte langs elver sammen med pil og poppel. Sølvbusk er også en viktig art på prærien i sørlige Canada og nordlige USA. Her vokser den sammen med blant annet amerikaosp, fjærgras, snøbær, virginiapoppel, amerikanesletre, buskmure, Juniperus horizontalis, virginiahegg, hagtorn, taggblåhegg, engrapp, kvitmaure og canadagullris.

Fugler, snøskohare og andre dyr bruker buskene som skjulested. Spisshalejerpe og spurvefugler eter fruktene. Elg, wapiti, mulhjort, hvithalehjort, tykkhornsau og gaffelbukk beiter på sølvbusk.

Sølvbusk dyrkes som hageplante på grunn av de vakre bladene. Den er hardfør, nøysom og kan plantes nesten overalt i Norge (herdighetssone 7). Arten er forvillet i mange europeiske land, og i Norge er forvillete planter funnet nordover til Nordland. I den norske fremmedartslista er sølvbusk vurdert til lav risiko på grunn av moderat invasjonspotensial og ingen kjent økologisk effekt.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Rosales
Dorothea Sophie av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg

Dorothea Sophie (født 9. oktober 1636, død 6. august 1689) var hertuginne av Braunschweig-Lüneburg
1653–1665 og kurfyrstinne av Brandenburg 1668–88. 

Hun nedstammet fra kong Christian III av Danmark og Norge og var datter av hertug Philip av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg og hans hustru Sophie Hedvig av Sachsen-Lauenburg. Hun ble født på Glücksborg slott i Slesvig og oppdratt ved hoffet i København. Den 9. oktober 1653 giftet hun seg 17 år gammel  med hertug Christian Ludwig av Braunschweig-Lüneburg (1622–1665) hvoretter paret slo seg ned i Celle. Da ektemannen døde i 1665 flyttet Dorothea til sitt enkesete i Herzberg. 

Tre år senere giftet hun seg med kurfyrste Friedrich Wilhelm av Brandenburg, men hvem hun fikk flere barn. For å sikre sønnene økonomisk, ervervet hun i 1670 Brandenburg-Schwedt og et par andre områder. I 1676 fikk hun sitt eget infanteriregiment, som hun overlot til sønnen Philipp Wilhelm i 1688. Dorothea døde i Karlsbad i august 1689 og ble begravet i Berliner Dom.    

Bydelen Dorotheenstadt i Berlin er oppkallt etter henne.

Referanser 
 

Huset Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg
Tanja Heiberg Storm

Tanja Heiberg Storm (født 27. april 1946) er en norsk diplomat, utdannet cand.mag. 

Hun arbeidet i utenrikstjenesten fra 1974. Storm var underdirektør i Utenriksdepartementet 1994-95, avdelingsdirektør 1995-97, assisterende utenriksråd («spesialråd») for utviklingssaker 1997–2001. Hun var ambassadør ved OECD i Paris 2001–06, og spesialrådgiver i Utenriksdepartementet 2006–14.

Hun ble i 2002 kommandør av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for embedsfortjeneste.

Hun var gift med Ivar Glomstein.

Referanser 

St. Olavs Orden
Norske diplomater
Tamara M. Gudima

Tamara M. Gudima (født 5. juni 1936 i Arkhangelsk, Russland, død 19. oktober 2021 på Moscow Central Clinical Hospital) var en russisk politiker.

Politisk karriere 
Fra 1993–95 representerte Gudima Arkhangelsk oblast i Statsdumaen

Statsdumaen er underhuset i Russlands føderale forsamling, landets nasjonalforsamling som består av to kamre.

Hun ble gjenvalgt til Statsdumaen for perioden 1995–2000. Tamara M. Gudima var medlem i dumaens kulturkomité i perioden 1993-99.

Tamara M. Gudima arbeidet i det russiske kulturdepartementet i perioden 2000-10. Hun var rådgiver for Russlands kulturminister

Referanser

Russiske politikere
Johannes Bell

Johannes Bell (født 23. september 1868 Essen, død 21. oktober 1949 i Würgassen/Weser (Kreis Höxter)) var en tysk jurist og politiker (Zentrum). Bell var flere ganger minister i regjeringene i Weimarrepublikken og undertegnet Versaillestraktaten på vegne av Det tyske keiserrike, sammen med Hermann Müller.

Johannes Bell ble født inn i en embetsmannsfamilie, utdannet seg som jurist og slo seg ned som advokat på sitt hjemsted. Han var medlem av Preussens landdag fra 1908, medlem av Riksdagen fra 1911 til 1933, og visepresident samme sted fra 1920 til 1926. Han var fra februar 1919 til mai 1920 Reichskolonial-  (kolonial-) og dessuten fra juni 1919 samtidig Reichsverkehrminister (samferdsel). Fra juli 1926 til februar 1927 var han justisminister og minister for okkuperte områder.

Bell ledet arbeidet med å overdra jernbanen til staten, han undertegnet sammen med Hermann Müller Versaillestraktaten og var senere leder av utvalget i riksdagen for folkerettsbrudd. Som medlem av ledelsen i sin partigruppe i parlamentet var Bell en kjent politiker i Weimarrepublikken.

Referanser 

Personer fra Essen
Tyske justisministre
Tyske samferdselsministre
Rune Fardal

Rune Fardal (født 12. januar 1959 i Drøbak) er en norsk tidligere karateutøver som er kjent for sin motstand mot barnevernet.

Idrettskarriere 
Som tenåring var Fardal en talentfull turner, men gikk som voksen over til kampsport. I 1984 ble han norgesmester i karate da han representerte Ås Karateklubb. Både i 1983 og 1984 deltok han i europamesterskapet i karate. I 2022 ble han norgesmester i karate både i kamp lag i klassen 40+, og individuelt i klassen 50+ da han representerte Bjørgvin Karateklubb.

Utdanning 

Fardal har oppgitt å ha 8 eller 20 års utdanning.  Ifølge VG er under et halvt år av dette ved universitet, mens resten er selvstudium.

Aksjonisme mot barnevernet 

Fardal oppgir selv å ha studert psykologi ved Universitetet i Bergen. Dagbladet skrev i 2017 at han ikke har avlagt eksamen i faget,. 

Han er straffedømt tre ganger; han ble dømt til fengsel i 2004 og i 2016, sist for ulike økonomiske forbrytelser samt for dokumentforfalskning; i 2019 ble han dømt for ærekrenkelser mot en psykolog.

Fardals interesse for barnevernets arbeidsmetoder startet i 1999 etter at han selv var blitt personlig involvert i en barnevernssak. Han har samarbeidet med blant andre eks-advokat Marius Reikerås i konflikter mellom barnevernet og foreldre som har opplevd omsorgsovertagelse. Han driver videobloggen Familiekanalen (på Facebook) hvor det legges ut videoer med foreldre i konflikt med barnevernet.

I oktober 2022 avdekket VG og faktisk.no at Fardal har eksponert over 100 norske barn, og at Familiekanalen har fremstilt foreldre som ofre for ubegrunnet inngripen fra barnevernet, selv om de hadde utsatt sine barn for grov vold. Barne- og familieminister Kjersti Toppe ba Fardal om å slette videoene og om å aldri gjøre noe tilsvarende igjen. Vest politidistrikt uttalte at de ville undersøke materialet for å vurdere om det er grunnlag for å starte etterforskning mot Fardal. 

I et intervju med VG fortalte Fardal at han ikke ville slette innhold på Familiekanalen, men i desember 2022 opplyste VG og faktisk.no at syv videoer var slettet fra Familiekanalen som hadde ligget åpent ute siden 2018 og 2019.

Annet engasjement 

Fardal har tidligere vært leder for Landsforeningen for Psykopatofre. I 2004 etablerte han nettverket «Gruppen til Familiens Selvstendige Rett» som hadde en nettside hvor mer enn 400 fagpersoner innenfor blant annet barnevern, rettssystemet og media ble advart mot med navn. Han var en del av den såkalte rettssikkerhetsgruppen som stortingspolitiker Ulf Leirstein etablerte i juni 2014 og nedla i oktober samme år.

Fardal stilte som andrekandidat for Partiet De Kristne i Øygarden kommune ved Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2019.

Bibliografi 
 Psykopati og forsvarsmekanismer, eget forlag, 2006, ISBN 8299731909

Referanser 

Personer fra Frogn kommune
Norske aktivister
Norske karateka
Norske turnere
Norgesmestere
Barnevern
Nordmenn dømt for lovbrudd
Strategisk nivå

Strategisk nivå i militæret er et sett med idéer eller politikk som blir benyttet av militære væpnede styrker til å oppnå det de ønsker. Denne strategien blir benyttet til å vinne væpnet strid, slag og kriger, og involverer planlegging, logistikk og villedelse av fienden. Carl von Clausewitz er av mange regnet som den som først definerte militær strategi.

Referanser

Eksterne lenker 
 Strategy ved molossia.org

Militære kommandonivå
Sider uten gjennomgåtte oversettelser
Xabier Arzalluz

med José María Aznar, 1996.]]
Xabier Arzalluz, eller Javier Arzalluz Antia (født 24. august 1932 i Azkoitia i Gipuzkoa i Baskerland i Spania, død 28. februar 2019) var en baskisk politiker. Han var leder for Det baskiske nasjonalistparti fra 1979 til 2004. He var nasjonalist og kristendemokrat, og ble i en tid ansett som den mest innflytellsesrike politiker i Baskerlandet.

Biografi

Bakgrunn
Arzallus ble født i Azcoitia og kom fra karlistisk famillie. Han tok utdannelse i rus og filosofi ved universitetet i Zaragoza og stilbragte noe tid i Frankfurt-am-Main der han studerte kristendemokrati og teologi.

Han ble katolsk prest i jesuittordenen, og etter en periode i Frankfurt og Madrid virket han ved University i Deusto (i Bilbao) som var drevet av jesuittene. I 1969 ble han medlem av det underjordiske baskiske nasjonalistpartiet (PNV), med Juan de Ajuriaguerra som mentor. I 1971 ble han med i ledelsen av partiets biscaya-gren.

Han ble laisert og ble gift.

Spanias overgang til demokrati
I 1977 og  1979 ble han valgt til Spanias deputertkammer for Guipúzcoa. Hans samtaler med Adolfo Suárez banet veien til autonomistatuttet for Baskerland. I 1979 fratrådte han sitt verv og etterfulgte Carlos Garaikoetxea som PNVs leder, og forble i dette verv til 2004. Hele tiden beholdt partiet sin dominerende stilling og oppslutning i det autonome Baskerlandets politiske liv.

Arzalluz var Det baskiske nasjonalispartis ledende talsmann, og gav hver søndag uttrykk for sine synspunkter i den baskiske avisen Deia og i mange offentlige taler, noen av dem på større mønstringer som Partiets dag og Det baskiske hjemlands dag. Han var svært populær i Baskerland, men samtidig den minst populære blant hele landets spanske almenhet i 1997.

Det var en gjensidig beundring mellom ham og de italienske kristeligdemokratiske lederne Francesco Cossiga og Giulio Andreotti. Til tross for hans kontakter til de europeiske kristendemokrater måtte PNV gå ut av Centrist Democrat International - l'Internationale Démocrate Centriste i 1990-årene etter påtrykk fra det spanske konservative Partido Popular.

Ved siden av sitt politiske virke var Arzalluz professor for konstitusjonell rett (på baskisk) ved Universitetet i Deusto i Bilbao inntil 1999.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Spanske jesuitter
Spanske katolske prester
Spanske politikere
Baskere
Personer fra provinsen Guipuzcoa
Cathrine Bakke Bolin

Cathrine Bakke Bolin (født 11. november 1969) i Moss) er forlagssjef for oversatt skjønnlitteratur i Gyldendal Norsk Forlag.

Bakke Bolin er utdannet journalist fra Norsk Journalisthøgskole. Fra 1996 – 2004 jobbet hun som redaktør og redaksjonssjef i Cappelens Bokklubber. I 2004 ble hun ansatt som redaktør for oversatt skjønnlitteratur i Gyldendal Norsk Forlag og i 2010 ble hun sjefredaktør.

Bakke Bolin har gitt ut tre barnebøker En mamma og pappa til Gabriel (Gyldendal, 2006), Thea og Jens på Pensjonat Forglemmegei (Tiden Norsk Forlag, 1994) og Tror jeg blir, sa Jens (Tiden Norsk Forlag, 1991).

Hun er medlem av Rivertonklubben og Norsk PEN, og juryleder i PO Enquists pris (som tildeles et ungt forfatterskap på vei ut i Europa).

Referanser

Eksterne lenker 
 Rivertonklubben 
 Nasjonalbiblioteket: Tror jeg blir, sa Jens
 Nasjonalbiblioteket: Thea og Jens på Pensjonat Forglemmegei
 Nasjonalbiblioteket: En mamma og pappa til Gabriel

Norske forleggere
Norske barnebokforfattere
Norske journalister
Personer fra Moss kommune
EM i kunstløp 1981

EM i kunstløp 1981 (europamesterskapet i kunstløp) ble arrangert i Innsbruck i Østerrike i 1981. 

Det ble konkurrert i klasser for menn, kvinner, parløp og isdans.

Medaljetabell

Referanser 

EM i kunstløp
Internasjonale mesterskap i Østerrike
Internasjonale mesterskap i 1981
1981 i Østerrike
Sport i Innsbruck
Artikler i skøytesportprosjektet
Kunstløp i 1981
Kunstløp i Østerrike
EM i kunstløp 1996

EM i kunstløp 1996 (europamesterskapet i kunstløp) ble arrangert i Sofia i Bulgaria i 1996. 

Det ble konkurrert i klasser for menn, kvinner, parløp og isdans.

Medaljetabell

Referanser 

EM i kunstløp
Internasjonale mesterskap i Bulgaria
Internasjonale mesterskap i 1996
1996 i Bulgaria
Sport i Sofia
Artikler i skøytesportprosjektet
Kunstløp i 1996
Kunstløp i Bulgaria