alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Yngling

Yngling kan også henvise til formering.

Yngling er en norsk seilbåt på 21 fot for regatta og dagsseilaser. Jan Herman Linge konstruerte Yngling i 1967 som en lillesøster til Solingen og tanken var at den skulle være en rekrutteringsbåt for Soling.

Klassen ble fort stor i Norge og utkonkurrerte BB11. Det er bygget mer enn 4 000 i flere forskjellige land. Etter hvert spredde klassen seg særlig til Danmark, Tyskland, Østerrike, Sveits, Australia og USA. Yngling ble godkjent som internasjonal klasse i 1979 av IYRU, og fra 2004 har den vært OL-klasse for kvinner. Som OL-klasse for kvinner var mannskapsvekt på maksimalt 205,0 kg. I OL i London i 2012 er ikke Ynglingen OL-klasse. Elliott 6m tar over i som kjølbåt i øvelsen match-racing for damer.

Eksterne lenker
 Norsk Ynglingklubb
 International Yngling Association
 Foto

Kilder

 Seilmagasinet Besøkt 5. november 2007
 Udkik.dk Besøkt 5. november 2007

Entypekjølbåter
Dagliglivets aktiviteter

Dagliglivets aktiviteter (også betegnet ADL etter engelsk activities of daily living) er et begrep som brukes innen helsevesenet. Dagliglivets aktiviteter kan defineres som gjøremål vi til daglig utfører, som for eksempel av- og påkledning, matlaging, spising, holde orden på personlige eiendeler og personlig hygiene.

Graden av evne til å utføre dagliglivets aktiviteter brukes av helsepersonell til å måle funksjonsgraden til en person. Denne målingen er nyttig når man skal vurdere hvilke pleietjenester personen eventuelt trenger.

ADL brukes også som begrep innen barne- og ungdomsvern  og HVPU som forkortelse for Adult Daily Life. Betegnelsen kan brukes ved beskrivelse av funksjonsnivå for en enkelt bruker og til oppsetting av treningsprogrammer, der skalaen kan være en enkel sammenligning med hva en rimeligvis kan forvente av en vanlig voksen person – eller en mere presist spesifisert målestokk som tar for seg små deler av helheten for å kunne bearbeide og trene på disse hver for seg.

Se også 
Modifisert Rankinskala
Synsrehabilitering

Referanser 

Helse
Jomfruen

Jomfruen (fra latin Virgo) er et stjernebilde på den nordlige himmelhalvkulen.

Jomfruen er et Y-formet stjernebilde uten andre sterke stjerner enn Spica. 
Det er mest kjent for alle galaksene i Coma-Virgo hopen samt himmelens klareste kvasar, som med sin avstand på ca. 2 000 millioner lysår er det fjerneste objektet som er innen rekkevidde
Spica –som er den klareste stjernen i jomfruen. Den er blåhvit.
Den er himmelsens 16. Klareste stjerne.
Dens lysstyrke er drøyt 2000 ganger solas lysstyrke, og avstanden er ca. 260 lysår. Spica er en tett spektroskopisk dobbeltstjerne med omløpstid på 4.01 døgn.
Etter Spica er det kun fem stjerner i Jomfruen med lysstyrke som er ganske svak.
Jomfruen er ikke noe i øyefallende stjernetegn, men det er ganske lett å identifisere pga. den y formen.

Se også 
 Stjernetegnet Jomfruen

 
Artikler i astronomiprosjektet
Free National Movement

Free National Movement (FNM) er et konservativt politisk parti på Bahamas. Det har vært landets regjeringsparti.

FNM ble dannet i 1971, ved en sammenslåing av United Bahamian Party, et av de viktigste partiene på Bahamas, og utbrytergruppe med åtte representanter fra det Progressive Liberal Party. 

Hubert Ingraham ble leder av partiet i 1990. I parlamentsvalget i 1992 vant FNM en klar seier over hovedrivalen PLP, og vant 32 av de 49 setene. FNM-regjeringen privatiserte de regjeringseide hotellene, som hadde forfalt etter at de var blitt overtatt av det offentlige. Private radiostasjoner ble tillatt, og dermed var regjeringens kringkastingsmonopol opphevet. I valget i 1997 ble FNM-regjeringen gjenvalgt med hele 35 av 40 plasser i nasjonalforsamlingen. Partiet tapte imidlertid valget i 2002, men kom tilbake til makten i 2007. FNM, ledet av Hubert Ingraham, fikk 49,86 % av stemmene i valget i 2007, mens Progressive Liberal Party fikk 47,02 %. Partiet fikk 23 av 41 seter i parlamentet og Ingraham ble Bahamas' statsminister. Han satt til 2012, da partiet led nederlag i valget for Progressive Liberal Party. Ingraham gikk da av som statsminister.

Eksterne lenker 
 
 Valgresultater 2007

Politiske partier på Bahamas
Konservative partier
Politiske partier etablert i 1971
1970-årene på Bahamas
Serafimerordenen

Serafimerordenen er den fornemste svenske orden, innstiftet 23. februar 1748 av Fredrik I. Den har én grad, og tildeles av Sveriges konge. Ordenskjedet består av vekselvis elleve serafhoder, det er disse som også har gitt ordenen navn, og elleve patriarkalkors. Bryststjernen (krasjanen) består av et malteserkors med monogrammet IHS, det vil si «Jesus Hominum Salvator» (Jesus menneskenes frelser).

Inntil 1975 kunne både svenske og utenlandske borgere tildeles Serafimerordenen. Etter ordensreformen dette året kan ordenen kun tildeles utenlandske statssjefer og deres jevnbyrdige, samt medlemmer av det svenske kongehuset.

Heraldiske tradisjoner
Til Serafimerordenen er knyttet noen heraldiske tradisjoner. Den som tildeles ordenen får sitt våpenskjold malt av den kongelige våpenmaleren. Hvis vedkommende ikke har noe våpen fra før, foreslår våpenmaleren et nytt våpen, eller det utvikles for anledningen av andre. Dette var tilfellet for blant andre president Lech Wałęsa. I andre tilfeller benyttes riksvåpenet, eller flagget for landet presidenten kommer fra, som grunnlag for «serafimervåpenet». 

President Nelson Mandela fikk Sør-Afrikas flagg som motiv for våpenet, mens Tanzanias riksvåpen er utgangspunktet for våpenet som er malt for president Julius Nyerere. Våpenskjoldene for nålevende riddere henges opp i Serafimersalen på Stockholms slott. Når en ridder av Serafimerorden dør, henges en metallplate med vedkommendes navn og våpenskjold opp i Riddarholmskyrkan i Stockholm. På begravelsesdagen ringes det uavbrutt fra samme kirke mellom klokken 12 og 13.

Metallplatene med våpenskjoldene har ofte også vedkommendes valgspråk  og rundt skjoldene er malt serafimerordenens kjede og ordenstegn. De fleste eldre platene har bare våpnenes skjold med rangkrone på øvre skjoldkant. Flere nyere våpen har også hjelm, hjelmtegn og hjelmklede. Våpenet til norsk statsminister Frederik Due har en murkrone på skjoldet, statsråd Jørgen Herman Vogts skjold har bare en vulst med hjelmtegn, og statsminister Otto Richard Kierulfs våpen har hjelm uten hjelmtegn.

Unionstidens mest framstående nordmenn har fått serafimerordenen, og våpenskjoldene deres finnes fortsatt malt på plater i Riddarholmskyrkan, bl.a. Peder Anker, Peter Motzfeldt, Peter Motzfeldt,  Wilhelm Stabell og Herman Wedel-Jarlsberg. Siste nordmann som fikk ordenen utenom de kongelige, var Gregers Winther Wulfsberg Gram i 1898.

Se også
Artikler på Wikipedia om personer som har mottatt Serafimerordenen.

Litteratur
Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: Europæiske ordner i farver, København: Politikens forlag, 1966
Per Nordenvall: Kungliga Serafimerorden, 1748–1998, Stockholm: Kungl. Maj:ts Orden, 1998
Hans Cappelen: «Norske Serafimerridderes våpenskjold», Heraldisk Tidsskrift, bind 2, side 233-242, København 1965-1969

Eksterne lenker
 Serafimerorden fra det svenske kongehuset
Universitetshagen

Universitetshagen er en park på området til universitetsbygningene ved Karl Johans gate i Oslo. 

Hagen ligger mellom universitetsbygningene og gatene Universitetsgata, Kristian IVs gate og Frederiks gate. Hagen eies av Universitetet i Oslo og er inngjerdet, men åpen for allmennheten. 

Parken var med på Christian H. Grosch' tegninger over universitetsanlegget da byggingen begynte i 1841. Anlegget sto ferdig i 1852. Det er ikke kjent hvilket år parken var ferdig opparbeidet. 

Universitetshagen ble rehabilitert i årene 1996-2002. Universitetsanlegget med hagen ble fredet av Riksantikvaren i 2001.

Skulpturer og annet i hagen
 Monument i sort granitt over Torgny Segerstedt, utført av Sigrid Friedman, avduket 1955
 Minnesmerke i grå granitt over Fredrik Paasche, utført av Knut Steen, avduket 1950. 
 Kai Nielsens portrettbyste av Fridtjof Nansen fra 1920. Hermen sto i hagen 1922–1949, ble siden flyttet til Rådhushagen, men ført tilbake til hagen i 2011, da til en annen plassering enn den opprinnelige.

Fra 1904 til 1926 sto Osebergskipet plassert i et midlertidig skur i Universitetshagen, inntil det ble flyttet til Vikingskipshuset på Bygdøy.

Litteratur og kilder
 Riksantikvaren om fredningen 2001. Lest 5. november 2007 
 Universitetet om rehabiliteringen 1996-2002. Lest 5. november 2007
Universitetet om de to minnesmerkene. Lest 5. november 2007

Eksterne lenker 
 
 Flyfoto med kartmulighet

Parker i Oslo
Oslo sentrum
Universitetet i Oslo
Kulturminner i Sentrum (Oslo)
Diego Ribas da Cunha

Diego Ribas da Cunha (født 28. februar 1985 i Ribeirão Preto, São Paulo), best kjent som Diego, er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den brasilianske klubben Clube de Regatas do Flamengo. Han har over 30 landskamper for .

Karriere 
Santos FC signerte Diego da han var 12 år. Diego gikk gjennom ungdomssystemet til Santos FC, og debuterte på førstelaget da han var 16 år i turneringen Torneio Rio-São Paulo i 2002.
I 2004 ble han kalt inn til den brasilianske landslagstroppen til Copa América, og
skåret i straffekonkurransen mot  i finalen. Robinho og Diego var i Brasil kjent som en fryktet, ung duo for Santos, før de begge ble solgt til europeiske toppklubber, henholdsvis Real Madrid og FC Porto.

Men det var derimot Tottenham som lå best an i løypa for å få Diego. I 2003, da Diego var 17, var Diego så godt som Tottenhamspiller, men styreformannen i Santos avbrøt overgangen .
FC Porto fikk endelig kjøpt ham i juli 2004, like etter Copa América.
Diego greide ikke å spille seg til fast plass i FC Porto under Co Adriaanse, og ble derfor utelatt fra Brasils tropp til VM 2006.

Forut for 2006-seongen gikk han til det tyske laget Werder Bremen for kun 54 millioner kroner. Der ble han etter hvert en stor stjerne, og scoret blant annet 38 mål på sine 84 opptredener for klubben. Hans beste sesong var 2008-2009 der han hjalp laget til finalen i UEFA-cupen, til tross for at laget kun kom på 10.-plass i Bundesliga. Diego fikk imidlertid et gult kort i semi-finalen, som gjorde at han ble utestengt i selve finalen. Den tapte Werder Bremen 2-1 mot Shakhtar Donetsk fra Ukraina.

I sin aller siste kamp for Werder Bremen stod Diego bak pasningen bak målet som gjorde at Werder vant den tyske cupen mot Bayer Leverkusen.

Diego ble forut for 2009-2010-seongen solgt til Juventus i Italia for 240 millioner kr.. Sommeren 2010 vendte Diego tilbake til Bundesliga men til Wolfsburg

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Brasilianske fotballspillere
Brasilianere av italiensk opphav
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Brasil under Sommer-OL 2008
Fotballspillere under Sommer-OL 2008
Fotballspillere for FC Porto
Fotballspillere for Santos FC
Fotballspillere for SV Werder Bremen 1899
Fotballspillere for Juventus FC
Fotballspillere for VfL Wolfsburg
Fotballspillere for Atlético Madrid
Personer fra Ribeirão Preto
Olympiske medaljevinnere i fotball
Lupe

En lupe, eller forstørrelsesglass, er et optisk hjelpemiddel og brukes til å studere ting på nært hold. Luper skiller seg fra forstørrende nærbriller og lupebriller ved at de har en annen utforming, noe som blant annet gir et annet bruksmønster. Luper finnes i mange varianter og er vanligvis enkle å bruke.

Etter at det ble mulig å fremstille optisk klar plast, er det fremstilt Fresnel-linse-luper i lommeformat, med tykkelser ned mot en millimeter og bra forstørrelse.

Ulike luper

Håndholdt lupe
En håndholdt lupe fåes både med og uten lys. Håndholdte luper brukes gjerne ved lettere grad av synsnedsettelse eller i situasjoner hvor man trenger forstørrelse for kortere varighet. Håndholdte luper kan fåes med forstørrelse fra ca. 2 til 20 ×. Ekstra belysning i lupen kan være nødvendig for svaksynte med ekstra lysbehov. En håndholdt lupe er mer tolerant overfor variasjoner i avstand (eller unøyaktig innstilling) enn andre luper. Det som kan være problematisk for brukeren er å finne riktig sittestilling, unngå reflekser i lupen fra lyskildene i rommet samt å holde lupe og objekt i riktig avstand fra øynene. De riktige avstandene finner man lettest ved å prøve seg fram.

Blokklupe
En blokklupe (visolettlupe) er en lupe med liten forstørrelse (ca. 1,5–2,5×), som legges direkte på tekst eller bilder. Blokklupene er svært enkle i bruk og de gir god avbildning.

Stativlupe
En stativlupe finnes både med og uten lys og med forstørrelse fra om lag 2–20×. Stativlupene kjennetegnes ved at korrekt avstand mellom objektet og lupen er sikret gjennom lupens konstruksjon. De som likevel ikke ser et skarpt bilde når lupen står på underlaget, eventuelt må løfte lupen fra underlaget for å få et skarpt bilde, har sannsynligvis behov for å kombinere bruken av lupen med en tilpasset nærbrille. Stativluper er ofte et godt alternativ for folk som skjelver på hendene.

Lupelampe

En lupelampe har mye til felles med håndluper, men i stedet for å holdes i hånden er de festet i et fleksibelt stativ/arm som skal gjøre det mulig å benytte begge hender til håndarbeid, skriving og liknende. Lupelampene fåes både med og uten lys og egner seg best med forstørring i området 2–5×.

Se også
 Kikkert

Referanser

Optiske hjelpemidler
Lars Erik Grønntun

Lars Erik Eikum Grønntun (født 19. september 1970) er en norsk næringslivsleder og tidligere politiker fra Fremskrittspartiet (FrP). Grønntun
leder Hill+Knowlton Strategies globalt. Han er også styreleder i det norske PR-byrået Gambit Hill+Knowlton, som han var med å grunnlegge i 1995.

Han var formann i Fremskrittspartiets Ungdom (FpU) 1992–94, og i denne egenskap medlem av gruppestyret i Fremskrittspartiet på Stortinget. Fra 1993 til 1997 var Grønntun varamedlem av Oslo bystyre. Han var FpU-formann under det dramatiske Bolkesjø-landsmøtet i FrP i 1994 hvor partiet ble splittet.

Etter endt formannstid forlot også Grønntun FrP-bevegelsen, og startet kommunikasjonsselskapet Gambit, som ble kjøpt opp av det globale markedsføringsselskapet WPP i august 2002 og fusjonert med Hill & Knowlton, som senere har skiftet navn til Hill+Knowlton Strategies. Grønntun ledet Gambit H+K frem til 2011, da han ble utnevnt til leder for Hill+Knowlton Strategies’ divisjon i Nord-, Øst- Og Sentral-Europa. I 2014 ble han utnevnt til sjef for selskapets EMEA-divisjon (Europa, Midtøsten og Afrika), en divisjon han også har vært strategidirektør for. Høsten 2018 ble Grønntun utnevnt til Global President for Hill+Knowlton Strategies, et av verdens største kommunikasjonsbyråer. Grønntun har i tillegg flere styreverv i norsk næringsliv.

Referanser 

Norske kommunikasjonsfolk
FrP-politikere i Oslo
Norske bedriftsledere
FpUs ledelse
Kirill Razumovskij

Kirill Grigorjevitsj Razumovskij (russisk: Кирилл Григорьевич Разумовский, ukrainsk Кирило Григорович Розумовський - Kyrylo Hryhorovytsj Rozumovskyj, født  i Kozelets i Russland, død  i Baturyn) var en ukrainsk hetman og russisk generalfeltmarskalk.

Liv og virke

Bakgrunn
Razumovskij ble født i en familie av registrerte kosakker tilknyttet Kiev-regimentimentet. Hans adelsbakgrunn er uklar, forskjellige biogafer har hver sine beskrivelser av hvor dette kom fra.

Fra 1743 til 1744 studerte Kirill Razumovskij ved Universitetet i Göttingen. Razumovskijs adjutant mens han var i Tyskland var Grigorij Teplov. Teplov hadde stor innflytelse over styret av Lillerussland i sin egenskap som sekretær og rådgiver til Kirill Razumovskij (hvis kusine han giftet seg med).

Karriere
Razumovski ble utnevnt til president for det russiske vitenskapsakademiet da han nettopp var blitt 18 år gammel. Dette var på grunn av påvirkningen fra hans bror, Aleksej Grigorjevitsj Razumovskij.

I 1750 ble han hetman for de ukrainske kosakker. Han tjente som hetman til 1764. Razumovskij valgte Hlukhiv og Baturyn som steder for hetmanens residens, og fikk oppført overdådige barokke palasser. Den keiserlige arkitekten bak palassene var Andrej Kvasov. Razumovskij planla også å åpne et ukrainsk universitet i Baturyn.

Han var siste av hetmanene og tok aktivt del i sammensvergelsen mot Peter III (1762). Katarina den store, som han helhjertet støttet under hennes ektemanns herredømme, hadde ikke særlig høye tanker om ham. Men hun gjorde ham til feltmarskalk, selv om han aldri deltok i et slag. Til tross for dette, ble hun snart skuffet. Hun likte ikke hans idé om å gjøre hetmanskapet til et arvelig embede, fratok ham hetmanskapet i 1764, og opphevet hans status som feltmarskalk.

Kirill hadde flere sønner, av hvem grev Aleksej Kirillovitsj (1748–1822) var utdanningsminister i 1810-16, og prins Andrej Kirillovitsj (1752–1836) var russisk ambassadør i Wien.

Han døde i 1803 i Baturyn. Der ble han etter eget ønske begravet uten noen pomp og prakt, i sterk kontrast hans helle flamboyante livsstil.

Referanser

Litteratur 
 Maria Razumovsky. Die Rasumovskys: eine Familie am Zarenhof. Köln 1998. — 300 s.

Eksterne lenker 
 Kort biografi på russisk

Ukrainere
Hetmaner
Personer fra Nizjyn rajon i Tsjernihiv oblast
Den hvite ørns orden
Fødsler i 1728
Dødsfall i 1823
Fedreland

Fedreland er nasjonen til ens fedre eller forfedre. Uttrykket kan bli tolket nasjonalistisk eller patriotisk. Begrepet er hyppig brukt som symbol i kultur og kunst.

Nedenfor gjengis folkegruppers navn på sitt fedreland.

 italienere, rumenere, spanjoler og latinamerikanere kaller det for Patria. Det samme gjaldt for romerne.
 armenere kaller det for Hayrenik (som i nasjonalsangen Mer Hayrenik, som bokstavelig talt betyr Vårt Fedreland)
 brasilianere kaller det for Pátria.
 bulgarere kaller det for Tatkovina og Otechestvo
 tsjekkere kaller det for otčina
 dansker kaller det for fædreland
 estlendere kaller det for isamaa
 franskmenn kaller det for patrie
 finner kaller det for isänmaa
 georgiere kaller det for Mamuli (მამული) 
 tyskere kaller det for das Vaterland (som i nasjonalsangen deres, Das Lied der Deutschen)
 grekere kaller det for patris, rotordet for patriotisme.
 islendinger kaller det for Föðurland 
 indere kaller det for pitribhūmi (पितृभूमि), selv om det blir brukt svært sjelden. Ordet for moderland, Matrubhumi, blir vanligvis benyttet.
 kasakhstanere kaller det for atameken
 litauere kaller det for tėvynė
 makedonere kaller det for Tatkovina
 nordmenn kaller det for fedreland
 polakker kaller det for Ojczyzna, (men macierz (Moderland), blir vanligvis benyttet)
 portugisere kaller det for Pátria.
 russere kaller det for Otechestvo (отечество) eller Otchizna (отчизна), selv om Rodina er vanligere.
 slovenere kaller det for Očetnjava, men bruken er ansett som arkaisk, Domovina (hjemland) er brukt isteden
 serbere kaller det for otadžbina (отаџбина)

 svensker kaller det for fäderneslandet, selv om fosterlandet er vanligere
 thailendere kaller det for pituphum (ปิตุภูมิ), ordet kommer fra sanskrit
 tibetanere kaller det for pha yul
 tyrkere kaller det for atavatan
 ukrainere kaller det for bat'kivschina (батьківщина)
 ungarer kaller det for hon eller haza

«Fedrelandet» i norsk kunst og kultur
Galleriet viser noen eksempler på norske henvisninger til fedrelandet i kunst og kultur.

Se også
 Patriotisme
 Forfedre
 Fedrelandet, TV-serie sendt i NRK 1991
 Fedrelandspartiet, norsk politisk parti 1990–2008
 Fedrelandslaget, norsk konservativ propagandaorganisasjon 1925–1940
 Fedrelandsforbundet, politisk parti i Ukraina
 Fedrelandsforbundet – litauiske kristendemokrater
 Fedrelandsvennen, dagsavis i kristiansand, grunnlagt 1875
 For konge og fedreland, norsk illegal avis under andre verdenskrig
 Fedrelandssang, nasjonalsang
 Gud signe vårt dyre fedreland, norsk salme og landshymne
 Gud frede om vårt fedreland, norsk oversettelse av en finsk nasjonalsalme
 Moderland

Eksterne lenker
 https://web.archive.org/web/20110310161750/http://www.caucasus.dk/chapter2.htm#_Toc448816639 (engelsk)
 http://www.pganuszko.freeuk.com/dissertation/begin.htm (engelsk)
 Nasjonalsanger (engelsk)
 https://web.archive.org/web/20011127215827/http://germanlife.com/Archives/1998/9808_02.html (engelsk)



Nasjonalisme
Tromsøregionen

Tromsøregionen er en byregion i Troms og Finnmark fylke i landsdelen Nord-Norge som i henhold til Stortingsmelding nr. 31 (2002-2003) består av de to kommunene  Tromsø og Karlsøy. Antall innbyggere er  per . Regionsenteret er byen Tromsø. I Tromsø-områdets regionråd inngår også Balsfjord kommune.

Kommuner

Byregion
I storbymeldingen til Stortinget (2002–2003) ble Norge delt inn i èn storbyregion og 15 byregioner, åtte på Østlandet og åtte utenfor Østlandet. De åtte på Østlandet danner en geografisk sammenhengende helhet. De åtte byregionene utenfor Østlandet er alle geografisk frittstående.
Alle byregionene er definert ved en bykommune som senter og med et utvalg omlandskommuner rundt. Drammens- og Mosseregionen er en del av Oslo-regionen, mens de andre byregionene langs Oslofjorden pluss Mjøsbyene i utgangspunktet ikke har en slik relasjon.

Se også 
 Liste over norske storby- og byregioner

Referanser

Troms og Finnmark
Byregioner i Norge
Fylkesvei 251 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 251 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 251 (Akershus)
Fylkesvei 251 (Aust-Agder)
Fylkesvei 251 (Hordaland)
Fylkesvei 251 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 251 (Nordland)
Oppland (primær fylkesvei)
Fylkesvei 251 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 251 (Oppland) (før 1. januar 2010}
Fylkesvei 251 (Rogaland)
Fylkesvei 251 (Sør-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 251 (Troms)
Fylkesvei 251 (Vestfold)

Fylkesvei 251
Liv Monica Bargem Stubholt

Liv Monica Bargem Stubholt (født 24. juli 1961) er forretningsadvokat og partner i advokatfirmaet Selmer. Hun er aktiv både i energisektoren (olje og gass, vannkraft) og i havbrukssektoren. Hun er tidligere politiker og hun var statssekretær i Utenriksdepartementet og deretter i Olje- og energidepartementet i Jens Stoltenbergs andre regjering.

Hun ble ansatt som investeringsdirektør i Aker ASA i 2009 og var konsernsjef i Aker Seafoods ASA i 2010. Hun har vært styreleder og senere daglig leder i Aker Clean Carbon (teknologi for karbonfangst). I perioden 2012–2014 var hun direktør i konsernledelsen i Kværner ASA.

Stubholt var styremedlem i aluminiumsselskapet Norsk Hydro ASA (fra 2010-2018) og hun er tidligere styreleder i vannkraftselskapet Varanger Kraft AS. Nå er hun styreleder i Fortum Oslo Varme AS (fjernvarme og energi fra restavfall) og i Silex Gas Norway AS (med eierskap i Gassled). Stubholt er styremedlem i det børsnoterte oljeselskapet EnQuest i Stor-Britannia og i Sintef Energi AS.

Hun er styremedlem Norsk-Tysk Handelskammer.

Stubholt var nestleder i Europautredningen, som utredet Norges samlede avtalerelasjoner med EU (NOU 2012:2) etter oppnevning fra  Utenriksdepartementet. Hun ledet Hav21 - det regjeringsoppnevnte strategiutvalget som i 2012 avla en rapport om prioriteringer for FoU på havet og havets ressurser.

Hun er tidligere medlem av Forskningsrådets Divisjonsstyre for energi miljø og ressurser. Hun er også rådsmedlem for avdeling for petroleumsrett og hun bidro til å få etablert tilknyttet havbruksfaget  på juridisk fakultet ved universitetet i Oslo 

Stubholt var statssekretær fra 2005 til 2009 i Jens Stoltenbergs første rødgrønne flertallsregjering først som statssekretær for utenriksminister Jonas Gahr Støre (som representant for Senterpartiet) og senere som statssekretær i Olje- og energidepartementet først for statsråd Åslaug Haga og senere for Terje Riis-Johansen. Hun var med å stifte tankesmien Agenda i 2014 og satt i styret 2014–2015. I perioden 1995 til 1997 var hun rådgiver for Senterpartiets stortingsgruppe for saker i Finanskomiteen.

Hun var tidligere medlem i rådet for Fridtjof Nansens Institutt. Stubholt er styremedlem i det internasjonale styret i World Ocean Council, en næringslivsorganisasjon for ansvarlige havnæringene.  Hun var medlem av rådet i den internasjonale NGO «International Crisis Group» 2012–2014.

Stubholt er utdannet jurist fra Universitetet i Oslo, og er partner i advokatfirmaet Selmer. Hun har tilleggsutdanning innen EU-/EØS-rett og rettsinformatikk. Hun har arbeidet som advokat fra 1988 og var partner i advokatfirmaet BA-HR fra 2000 til 2005 og advokatfirmaet Hjort fra 2013–2015.

Eksterne lenker 
 
 Regjeringen.no om Liv Monica Bargem Stubholt
 Om Stubholt, fra nettsted for advokatfirmaet Selmer.

Statssekretærer fra Sp
Statssekretærer i Regjeringen Stoltenberg II
Personer tilknyttet Akergruppen