alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Nvivo

NVivo er et analyseverktøy/dataprogram som brukes innen kvalitativ forskning. Analyseverktøyet ble utviklet i 1997, og har sine røtter i universitetsprosjektet NUD*IST fra 1981 . Ifølge produsenten har programmet mer enn 1,5 millioner brukere.

Kvalitativ forskning innebærer analyse av lavt strukturert data i motsetning til strukturert og kvantifisert data. Et eksempel på lavt strukturert data er intervjuer, spørreundersøkelser med åpne svar, videoavsnitt osv. NVivo er et såkalt "CAQDAS"-program (Computer-assisted qualitative data analysis software) som brukes til å håndtere denne type forskning og de omfattende forbindelsene som kan trenge utforskning .

Bakgrunn 
Programmet NVivo produseres av QSR International, og har blitt skapt for brukere innen kvalitativ forskning. Kvalitative forskere analyserer ofte et omfattende, tekstbasert materiale samt annen multimediainformasjon (f.eks. bilde, lyd, video, PDF). NVivo brukes til analyse av slike datamengder.

NVivo brukes i dag av akademiske, statlige og kommersielle forskere innen forskjellige felt. Eksempler er sosiale vitenskaper som antropologi, psykologi, kommunikasjon, sosiologi, men også forskningsfelt som økonomi, turisme, markedsføring og kriminalteknikk/rettsvitenskap.

Historien bak NVivo går tlbake til Tom og Lyn Richards i 1981, da programmet NUD*IST ble skapt. NUD*IST startet som et universitetsprosjekt.

Beskrivelse 
NVivo brukes til å organisere og analysere ikke-numeriske eller ustrukturerte data. Programmet kan klassifisere, sortere og arrangere informasjon, undersøke relasjoner i data og kombinere analysen med lenker, søk og modellering. Forskeren, eller analytikeren, kan teste teorier, identifisere trender og kryssundersøke informasjon.

NVivo støtter ulike forskningsmetoder som debattanalyse, organisasjonsstudier, grounded theory, fenomenologi, holdningsundersøkelser, etnologi, litteraturoversikt, «mixed methods» , Framework. NVivo har støtte for import fra SurveyMonkey . SurveyMonkey brukes blant annet til web-baserte open-ended-spørreundersøkelser, dvs spørreundersøkelser der brukere kan skrive svar helt fritt.

NVivo støtter tekstanalyser i språkene Windows støtter. NVivos grensesnitt finnes på engelsk, spansk, portugisisk, fransk, tysk, japansk og forenklet kinesisk. Videre støtter NVivo dataformater som lydfiler, video, digitale bilder, Word, PDF, regneark, Rich Text Format og enkel tekst .

Med versjon 11 av NVivo kom muligheten til å studere informasjonsflyten i et nettverk gjennom introduksjonen av Social Network Analysis. Nå kan brukeren benytte sosiogramvisualiseringer for å se nettverksrelasjoner og samhandlinger, bruke beregninger for å oppdage betydningsfulle nettverksroller som påvirkere, kontaktskapere og meglere. NVivo kan importere og analysere nettverksdata fra sosiale plattformer som Facebook og Twitter.

Referanser 

Programvare
Świdwin

Świdwin er en by i Polen. Byen ligger i det vestlige Pommern (Vestpommerske voivodskap), like nordøst for Szczecin. Świdwin ligger på begge sider av elven Rega. Avstanden i en rett linje mellom byene Świdwin - Szczecin er 90 km til Warszawa er 385 km.

Byen har 15 714 innbyggere.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 BIP Świdwin

Byer i det vestpommerske voivodskap
Resko

Resko er en by i Polen. Byen ligger i det vestlige Pommern (Vestpommerske voivodskap), like nordøst for Berlin. Resko ligger på begge sider av elven Rega. Avstanden i rett linje mellom byene Resko og Oslo er 748 km, til Warszawa er det 406 km.

Byen hadde  innbyggere pr. mars 2014.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 BIP Resko

Byer i det vestpommerske voivodskap
Peter M. Haugan

Peter Mosby Haugan (født 28. juli 1958) er en norsk forsker og leder av Geofysisk institutt ved Universitetet i Bergen. Hans forskning inkluderer forskjellige aspekter av fysisk oseanografi med fokus på Nordsjøen og Nordishavet. Hans forskning er ofte presentert i Journal of Geophysical Research så vel som i Cicerone,  et klimatidsskrift utgitt av CICERO Senter for klimaforskning (CICERO - Center for International Climate and Environmental Research Oslo).

Utvalgt bibliografi 
 Haugan, P. M and F. Joos, (2004) Metrics to assess the mitigation of global warming by carbon capture and storage in the ocean and in geological reservoirs(Journal of Geophysical Research, Vol. 31. 18. september 2004)
 Haugan, P. M., and Alendal, G. (2005) Turbulent diffusion and transport from a CO2 lake in the deep ocean (Journal of Geophysical Research. 21. september 2005)

Eksterne lenker 
 Geofysisk institutt, Universitetet i Bergen
 Biografi hos Universitetet i Bergen
 Forskningsplan for Geofysisk Institutt

Norske oseanografer
Professorer ved Universitetet i Bergen
Eliteserien i håndball for menn 2014/15

Eliteserien i håndball for menn 2014/15 var det øverste nivået i norsk herrehåndball 2014/15-sesongen, og den første sesongen under navnet Grundigligaen.

Ligaen besto av de 9 beste lagene fra Postenligaen 2013/14, de to beste lagene fra 1. divisjon 2013/14 samt vinneren av fjorårets kvalifiseringskamp. Sesongen startet 10. september 2014, og ble avsluttet med en full runde 25. mars 2015.

 tok klubbens første seriemesterskap, to poeng foran sølvvinner , og seks poeng foran regjerende mester og bronsevinner, .

Nyopprykkede  rykket rett ned igjen til 1. divisjon 2015/16, sammen med  som de to foregående sesongene har unngått nedrykk etter kvalifiseringskamper.

 endte på tiendeplass og måtte ut i kvalifiseringskamp mot  som endte på tredjeplass i 1. divisjon 2014/15. Bækkelaget vant begge kampene og beholdt dermed plassen i Grundigligaen.

Tabellen

Referanser

Eliteserien i håndball for menn
Håndball i 2014
Håndball i 2015
Sport i Norge i 2014
Sport i Norge i 2015
Nordflåten

Nordflåten (russisk: Северный флот, Severnij flot) er en av den russiske marines flåter, med baser ved Kolahalvøya og Hvitehavet. Flåten utgjør størstedelen av OSK Nord. Den omfatter kystartilleri, marinefly og kystforsvarsenheter. Nordflåten ble grunnlagt i 1937 og fikk sin base i Vajenga, (dagens Severomorsk). Under andre verdenskrig spilte den en heller beskjeden rolle, og syslet mest med enkelte landstigningaksjoner i små enheter.

I sovjettiden ble den kalt Røde Banner-Nordflåten.

Noe helt annet ble det under den kalde krigen da atomubåtene med kjernevåpen for en stor den ble basert her. Disse måtte ha omfattende serviceinnretninger, og måtte beskyttes av store styrker. Nordflåten vokste raskt til Sovjets største marine, og den er fortsatt størst i Den russiske flåte. Kolahalvøya ble svært militarisert i sovjettiden. I juni 1956 ble en ombygd ubåt av typen Prosjekt 611 den første ubåten med kjernvåpenbærende ballistiske missiler.

Nedgangsperioden etter Sovjetunionens fall ble komplisert av blant annet store miljøproblemer grunnet atomavfall fra kasserte atomubåter og våpen. Forliset av atomubåten Kursk i 2000 kastet også skygger over Nordflåtens ledelse.

«Nordflåtens 32. separate arktiske hydrografiske gruppe» var det «offisielle militære namnet på den sovjetiske Kapp Heer-basen på Svalbard. 
Dekknamnet som ble brukt, var "Arktikugol geologiske ekspedisjon», skrev Erling Folkvord i 1998.

Sammensetning
Militær kommando og kontroll

Flåtestab i Severomorsk
Nordflåtens ubåtkommando i Gadzjijevo
Etterretningsskipet «Jantar» (GUGI) i Severomorsk
518. etterretningskipsskvadron i Poljarnyj       
601. hydrograffartøysskvadron i Poljarnyj         
41. hydrograffarttøygruppe (rajon) i Severodvinsk   
83. hydrograffarttøygruppe i Severodvinsk      
86. søk- og redningsgruppe (otryad) i Poljarnyj     
29. spesialubåtbrigade (GUGI) i Olenjabukta, Gadzjijevo 
 
Ubåtstyrke:

7. ubåtdivisjon Vidjajevo
11. ubåtdivisjon (DPL) i Murmansk-150
18. ubåtdivisjon (DPL) i Zapadnaja Litsa
24. ubåtdivisjon  i Jagelnaja Guba
31. ubåtdivisjon i Gadzjijevo
14. antiskipsbrigade i Severomorsk
161. ubåtbrigade i Poljarnyj 

Vern av baser og nærmeste farvann (OVR):

Kolaflotiljen

Militær ildstøtte på operasjonelt nivå.

43. missilskipdivisjon i Severomorsk
14. antiskipsbrigade i Severomorsk

Militær logistikk

566. forsyningsskipsgruppe (otrjad) i Murmansk              :
44. forsyningsskipsgruppe  i Severodvinsk 
43. skipsskvadron for vern av indre havområder (OVR) i Severodvinsk     
16. bygge- og reparasjonsverkstadsbrigade i Severodvinsk      
8. forsyningsskipsgruppe  i Severodvinsk       
339. bygge- og reparasjonsverkstadsbrigade for Ubåtar i Severodvinsk

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Nordflåten hos warfare.ru (engelsk)

Nordflåten
Guloninae

amerikamår
 fiskermår
 gulhalsmår
 nilgirimår
 japanmår
 jerv
 mår
 sobel
 steinmår
 taira

Guloninae (ekte mårdyr) er en gruppe med rovpattedyr som tilhører mårfamilien (Mustelidae) og mangler norsk navn. Gruppa består av ti arter fordelt i fire slekter, hvorav to arter er vanlig i Fennoskandia.

Fylogeni 
Nyere genetisk forskning antyder at mårfamilien bør deles inn i åtte underfamilier. Forholdet mellom gruppene er ikke avklart, men det synes å være enighet om at Taxidiinae var den første linjen som splittet fra hovedlinjen. Likeledes synes det å være enighet om at Lutrinae og Mustelinae er søstergrupper.

Inndeling 
Inndelingen følger Sato et al. (2004), Fulton & Strobeck (2006) og Law, Slater & Mehta (2018).

 rovpattedyr, (Carnivora)
 Mustelidae, mårfamilien
 Guloninae
 Eira
 Eira barbara, (taira)
 Gulo, (jerv) 
 Gulo gulo, (jerv)
 Martes, (ekte mår) 
 Martes americana, (amerikamår)
 Martes americana atrata, (Newfoundland skogsmår)
 Martes foina, (steinmår)
 Martes gwatkinsii, (nilgirimår)
 Martes martes, (mår)
 Martes melampus, (japanmår)
 Martes zibellina, (sobel)
 Martes flavigula, (gulhalsmår)
 Pekania, (fiskermår)
 Pekania pennanti, (fiskermår)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mårdyr
Brunskrubb

{{Taksoboks
| bilde=Birkenpilz02.jpg
| bildetekst= 
| norsknavn=Brunskrubb
| vitenskapsnavn=Leccinum scabrum
| autor=Bul.
| autorår=1821   
| synonymer=<small>Boletus scaberKrombholzia scabra</small>
| regnum = Sopper
| divisio = Stilksporesopper
| subdivisio = Hymeniesopper
| classis = Ekte hymeniesopper
| subclassis = Agaricomycetidae
| ordo = Rørsoppordenen
| familia = Boletaceae
| genus = Skrubber}}

Brunskrubb (Leccinum scabrum'') er en spiselig sopp i slekten skrubber. Brunskrubben danner sopprot med bjørketrær. Brunskrubben ble først vitenskapelig beskrevet i 1821, og både Jean Baptiste François Pierre Bulliard og Samuel Frederick Gray regnes som ansvarlige for å ha gitt brunskrubben sin vitenskapelige definisjon.

Kjennetegn
Det er en rørsopp, og har dermed et tykt svampaktig rørlag på undersiden av hatten. Selve hatten er gjerne 5 - 15 cm bred og konveks. I fuktig vær kan brunskrubben være svakt klebrig. Fargen varierer fra brun til gråbrun, men gamle sopper kan være delvis blågrønne. Rørlaget, altså det svampaktige laget under hatten, er først skittenhvitt, men går over til brungrått eller får brune flekker. 

Stilken er 8-15 centimeter høy og 1-3 cm. tykk. Den er som oftest tynn og svakt konisk slik at den er tykkere i bunn. Stilken har ingen krager eller slirer, men er skjellet med brunsvarte skjell. Kjøttet til fruktlegemet er hvitt, og skifter ikke farge ved overskjæring, i motsetning til svartskrubb og svart ospeskrubb, som begge har rødlig eller grønnlig kjøtt. Brunskrubben har ingen markant lukt.

Utbredelse
Brunskrubb kan finnes i hele Europa og Nord-Amerika. Den er også godt utbredt på New Zealand. I Norge er brunskrubb spredt over hele landet.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Skrubber
Matsopp
Arter formelt beskrevet i 1821
Friidrett under Sommer-OL 1920 – Kappgang 3 km menn

3 km kappgang for menn var en av øvelsene i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Det var første og eneste gangen distansen var med på det olympiske programmet. (3 km kappgang var en av øvelsene under Jubileumslekene 1906 i Athen). Tjueto deltakere fra tolv nasjoner deltok i øvelsen som ble avviklet 20. og 21. august 1920.

Rekorder
Gjeldende rekorder før lekene i 1920

Jubileumslekene 1906 i Athen

Donato Pavesi fra Italia satte ny olymisk rekord i første semifinalen med 13.46,8 minutes og i den andre semifinalen forbedret hans landsmann Ugo Frigerio rekorden til 13.40,2. I finalen forbedret Frigerio den olympipske rekorden til 13.14,2 og ettersom øvelsen ikke har stått på det olynpiske programmet er det fremdeles olympisk rekord.

Resultat

Semifinaler
Fredag 20. august

Semifinale 1

Semifinale 2

Finale
Lørdag 21. august 1920

Eksterne lenker
 Resultater og profilside  på sports-reference.com

03000 meter herrer
Kappgang
Mjøsaksjonen

Mjøsaksjonen var en miljøaksjon som pågikk i perioden 1973 til 1982 for å redusere forurensning i Mjøsa og sikre en trygg og bærekraftig drikkevannsforsyning til områdene rundt. De viktigste tiltakene var å bygge kommunale renseanlegg, erstatte eldre og defekte kloakkrørsystemer, forby fosfatholdige kjemikalier, hindre direkte utslipp fra prosess- og næringsmiddelindustri samt hindre gjødselavrenning fra landbruket.

Bakgrunn 
Vannvernloven fra 1970, som var forløperen til forurensningsloven fra 1983, markerte et vendepunkt for miljøpolitikken og bidro til økt oppmerksomhet om eksisterende utslipp og sterkt forurensede områder for å tilfredsstille nye krav. I det nasjonale handlingsprogrammet som ble presentert i 1975, kom det forutsetninger om at oppryddingsarbeider knyttet opp mot industrien skulle være ferdig avsluttet i 1984. Mjøsa hadde allerede siden 1960-tallet vært sterkt forurenset både fra industri, landbruk og husholdninger, og en rapport utarbeidet av NIVA i 1973 kom med dystre konklusjoner om Mjøsas tilstand og fremtidige utsikter om ikke situasjonen ville snu.

Tiltak 
Gjennom St.prp. nr. 119 (1973–1974) ble mulige forurensningskilder omtalt i et aksjonsprogram som skulle gjelde for perioden 1974 til 1977. Et av de viktigste tiltakene i dette programmet var å etablere en tilskuddsordning for kommunale renseanlegg. Staten bidro med 60 millioner kroner til bygging av renseanlegg, i det som senere har blitt kalt «den lille Mjøsaksjonen». Da algeoppblomstringen i Mjøsa tiltok som følge av økt forurensning under sensommeren i 1976, ble Mjøsaksjonen trappet opp, samtidig som varigheten av denne ble flyttet til 1980. St.prp. nr. 89 (1976–1977), som siden ble kalt «den store Mjøsaksjonen», gikk fra 1977 til 1982, hvor det ble brukt rundt 1,4 milliarder kroner i ulike tiltak rettet mot forurensning fra boligområder.

Referanser

Eksterne lenker 
 Miljostatus.no – Statusrapport Aksjon Mjøsa (Av Miljøverndepartementet, våren 1979)
 Svanemerket.no – Mjøsas algerike historie (Publisert 21. september 2012)
Miljøstatus i Norge: Forurensning og støy
Miljøstatus i Norge: Advarsel mot fisk og sjømat
Miljøstatus i Norge: Ferskvann

Forurensning
Akershus' historie
Hedmarks historie
Opplands historie
Hendelser i 1970-årene
Hendelser i 1980-årene
Odd Henrik Sælen

Odd Henrik Sælen (født 8. juni 1920 i Bergen, død 23. januar 2008) var en norsk oseanograf.

Sælen tok dr.philos. graden i 1963, han ble professor av fysisk oseanografi ved Universitetet i Oslo i 1965 og medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1971. Fra 1978 frem til han gikk av med pensjon var han professor ved Universitetet i Bergen.

Referanser 

Norske oseanografer
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Professorer ved Universitetet i Oslo
Professorer ved Universitetet i Bergen
Personer fra Bergen kommune
Olavskleivå

Olavskleivå, eller Kleven, var den bratte skråningen fra Lars Hertervigsgate opp til Løkkeveien i Stavanger. Området var fra gammelt delt i Vasskleivå og Brattkleivå.

Navnebruk 

Navnet Olavskleivå ble tatt i bruk på 1800-tallet, og var koblet mot middelalderens Olavsklosteret som lå like nedenfor og Olavskjeldå. Gatenavnet Olavskleivå kom i 1861.

Navnet Kleven ble konsekvent brukt i et stort antall 1600- og 1700-talls kilder. 

Sankt Oles kilde eller Olskjeldå er omtalt første gang i 1745.

Historie 
Det er begrenset med arkeologisk materiale. I 1960 ble det funnet en kokepotte – som kan være fra middelalderen. I tillegg er funnet en kløvd kvernstein av uviss alder. 

Olavskleivå hørte trolig til Eiganes. Eiganes var da eid av biskopen fram til reformasjonen, så kongen til 1607, og så byen Stavanger. 

Når Kleven ble bebygd er uvisst, men det var bosetninger der på 1630-tallet. Området besto på 1700-tallet av et stort antall småhus, som var bygget tett sammen. Skattelistene viser at de som bodde der var i stor grad arbeidsfolk, håndverkere og sjømenn. På 1850-tallet lå byens postkontor i Olavskleivå og noe senere Jernbanehotellet.

Dagens Olavskleivå 

I etapper fra 1950- til 1970-tallet ble en stor del av bebyggelsen revet, delvis under stor strid mellom de som ville bevare og de som ville bygge nytt og stort. Det var for å bygge Rådhuset (opprinnelig bibliotek), kommunale kontorer, svømmehall, parkeringsplasser, Straensenteret og park med minnesmerker for Christian Bjelland og Arne Rettedal.

Store og Lille trappegang har endret seg, men blitt delvis bevart. Bekken som rant i det som var Bekkegata, er lagt synlig i en liten strekning mellom Rådhuset og svømmehallen. Resten av bekken ligger i rør. Kvilesteinen er fredet. Over Olskjeldå er det satt en fontene med en skulptur. En del av bebyggelsen i området rundt Olav Kyrresgate er bevart, herunder huset til Stavanger klubbselskap.

Kultur 
Det er skrevet flere viser og dikt om Kleivå, som:
 "Kleiva-visaa" ("Paa Kleivaa der har me ein Kjerregaard...")
 "Kleven" av G.S. ("Smale fortau, søleskvetter, ...")
 "I min by" ("I min by ligger et hus...")

Olavskleivå er temaet i rekke bilder og tegninger fra Mons Gabriel Monsens akvarell fra 1856 og framover.

Kilder 
 Anders Bærheim: "Fra Olavsbrønnen til ”Sinklegaards Hauge", Dreyermappen, 1957.
 Arne Bang Andersen: "Det gamle Olavsklostret i Kleivå", Stavanger Aftenblad 13.7.1951.
 Arne Kvitrud: "Hvor lå Olavsklosteret i Stavanger?", I Ætt og heim, Lokalhistorisk årbok for Rogaland 2006.
 Ludvig Solheim: "Olskjellaa i Stavanger". Rogaland Historielag Årshefte 1924, Stavanger.

Bydeler og delområder i Stavanger
Stavangers geografi
Måge kraftverk

Måge kraftverk er et vannkraftverk i Ullensvang kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 147 meter i Mågeelvi.

Installert effekt er 550 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 2,4 GWh.

Referanser

Kilder
 
 NVE vannkraftdatabase
 Blåfallnytt
 Blåfall

Minikraftverk i Vestland
Kraftverk i Ullensvang
Kraftverk etablert i 2009
Blåfall
Mohsen Shadi

Mohsen Shadi (født 4. juni 1988) er en iransk roer som spesialiserer seg i singlesculler. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 22.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Iranske roere
Deltakere for Iran under Sommer-OL 2008
Roere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Iran under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Fødsler i 1988
Mindaugas Griškonis

Mindaugas Griškonis (født 17. januar 1986) er en litauisk roer som spesialiserer seg i singlesculler. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 8.

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 6 i singlesculler.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fødsler i 1986
Litauiske roere
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2008
Roere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2016
Roere under Sommer-OL 2016
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2020
Roere under Sommer-OL 2020
Olympiske medaljevinnere i roing
Ángel Fournier

Ángel Fournier (født 31. desember 1987) er en cubansk roer som spesialiserer seg i singlesculler. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 7.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Cubanske roere
Deltakere for Cuba under Sommer-OL 2008
Roere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Cuba under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Cuba under Sommer-OL 2016
Roere under Sommer-OL 2016
Fødsler i 1987
Felix Drahotta

Felix Drahotta (født 1. januar 1989) er en tysk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 7.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske roere
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 2008
Roere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Tyskland under Sommer-OL 2016
Roere under Sommer-OL 2016
Fødsler i 1989
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Olympiske medaljevinnere i roing
Danmark under EM i friidrett 1938

Danmark deltok med tre utøvere i EM i friidrett 1938 som ble arrangert for menn 3.–5. september 1938 i Paris og for kvinner 17.–18. september 1938 i Wien. Danmark tok 11 medaljer i mesterskapet.

Referanser 

Nasjoner under EM i friidrett 1938
Danmark under EM i friidrett
1938 i Danmark
Scott Brennan

Scott Brennan (født 9. januar 1983) er en australsk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 8. Han tok gull i samme øvelse under Sommer-OL 2008 i Beijing.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Australske roere
Olympiske mestere for Australia
Deltakere for Australia under Sommer-OL 2004
Roere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Australia under Sommer-OL 2008
Roere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Australia under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Fødsler i 1983
Olympiske medaljevinnere i roing
David Crawshay

David Crawshay (født 11. august 1979) er en australsk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 8. Han tok gull i samme øvelse under Sommer-OL 2008 i Beijing.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Australske roere
Olympiske mestere for Australia
Deltakere for Australia under Sommer-OL 2004
Roere under Sommer-OL 2004
Deltakere for Australia under Sommer-OL 2008
Roere under Sommer-OL 2008
Medaljevinnere under Sommer-OL 2008
Deltakere for Australia under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Fødsler i 1979
Olympiske medaljevinnere i roing
Saulius Ritter

Saulius Ritter (født 23. august 1988) er en litauisk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 6.

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 12 i dobbeltsculler.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Litauiske roere
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2016
Roere under Sommer-OL 2016
Medaljevinnere under Sommer-OL 2016
Deltakere for Litauen under Sommer-OL 2020
Roere under Sommer-OL 2020
Fødsler i 1988
Olympiske medaljevinnere i roing
Cristian Rosso

Cristian Alberto Rosso (født 29. januar 1984) er en argentinsk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 4.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Argentinske roere
Deltakere for Argentina under Sommer-OL 2012
Roere under Sommer-OL 2012
Fødsler i 1984
Deltakere for Argentina under Panamerikanske leker 2011