alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Electrocompaniet

Electrocompaniet var et norsk foretak som produserte forsterkere og forbrukerelektronikk.

Selskapet ble stiftet av Per Arild Abrahamsen og Svein Erik Børja tidlig på 1970-tallet for å produsere en TIM-fri forsterker, basert på forskningen til Matti Otala ved universitetet i Uleåborg. Denne forsterkeren fikk navnet The 2 Channel Audio Power Amplifier, og ble godt mottatt både i Norge og andre land og førte til at Electrocompaniet fikk et godt rykte. Siden teknologien var basert på arbeidet til Matti Otala, ble forsterkeren ofte kalt «Otalaforsterkeren» på folkemunne. Foretaket utvidet etter hvert med flere produkter, som ble for det meste eksportert. Michael Jacksons produsent Bruce Swedien brukte Electrocompaniet-forsterkere mens han mikset Jacksons album History og Invincible. Begge fikk «Special thanks to Electrocompaniet» på omslaget.

Starten 
I 1970 publiserte finnen Matti Otala resultatet av banebrytende forsking innen forsterker­teknologi.. Men arbeidet hans vakte ikke så mye oppsikt før han i 1973 holdt et foredrag om TIM ved en AES-konferanse. På denne konferansen var den norske lydteknikeren Svein Erik Børja tilstede. Børja var, som mange andre, ikke fornøyd med lyden til transistorforsterkere, som tidlig på 1970-tallet ble oppfattet som «metallisk» eller kunstig. Da han kom hjem fra konferansen tok han kontakt med Per Abrahamsen og de satt seg sammen for å lage en forsterker etter Otalas retningslinjer. De tok kontakt med Nils Jørgen Kjærnet, som jobbet på Nera og fikk han til å bygge en forsterker. Terje Sandstrøm var også involvert i utviklingen av forsterkeren.

Produksjon 
Det ble laget noen forskjellige versjoner av 25 watt-utgaven og de tidligste modellene het Otala Lohstroh. Navnet ble satt sammen av etternavnene til de to involverte i forskningen (Matti Otala og Jan Lohstroh.) Da de ikke var direkte involvert i Electrocompaniets prosjekt, ville de heller ikke at navnet deres skulle benyttes. Det ferdige produktet ble da omdøpt til The 2 Channel Audio Power Amplifier. Denne forsterkeren ble etter hvert godt mottatt både i Norge og i andre land. Produktet førte egenhendig til at Electrocompaniet fikk et godt rykte. På grunn av at teknologien var utviklet på arbeidet til Matti Otala ble forsterkeren likevel ofte kalt «Otalaforsterkeren» på folkemunne. Selskapet utvidet etter hvert til større produksjon, flere produkter og mer eksport.

Nye eiere 
Tidlig på 2000-tallet begynte Electrocompaniet å få økonomiske problemer, og gikk konkurs våren 2004. Det ble så kjøpt opp av WestControl Electronics på Tau, som skjøt inn ny kapital og fikk foretaket på føttene igjen. Produksjon ble så flyttet til Tau og per i dag representeres de i over 50 land. Abrahamsen startet deretter firmaet Abrahamsen Audio. I juni 2018 ble Electrocompaniet begjært konkurs for andre gang. Boet ble så kjøpt opp av en gruppe investorer, som startet opp på nytt kort tid etter konkursen. Produksjonssjef Bjørn Kindingstad overtok som daglig leder i 10. jan. 2022.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske produsenter av audioutstyr
César Cui

César Cui (Cesarius-Benjaminus, russisk Цезарь Антонович Кюи - Tsezar Antonovitsj Kjui, født  i Vilnius, død 13. mars 1918 i St. Petersburg) var en russisk militæringeniør, komponist og musikk-kritiker.

Cuis far var fransk, moren litauisk. Da Cui tidlig viste interesse for musikk, fikk han musikkundervisning fra tiårsalderen. En av lærerne var den polske komponisten Stanisław Moniuszko.

I 1856 ble Cui kjent med Milij Balakirev, og inspirert av ham ble han med i De Fem, ei gruppe komponister som arbeidet for å fremme en russisk nasjonal musikkstil. Til å begynne med var Cui en heftig forsvarer av De Fems musikkestetikk, men distanserte seg seinere fra dem, og skrev til og med enkelte totalslakt av medlemmenes verk, eksempelvis av Modest Mussorgskijs opera Boris Godunov.

Til tross for at Cui forsvarte den nasjonale musikkstilen som De Fem arbeidet for, fulgte han i liten grad de direktivene han selv var en av talsmennene for, og benyttet bare sjelden karakteristiske russiske folkemusikalske trekk. Musikken hans klinger mer «vestlig» enn Pjotr Tsjajkovskijs, en komponist De Fem brukte som skrekkeksempel på vestlig musikk.

Cui skrev 15 operaer, men foretrakk miniatyrformatet, eksempelvis sanger og klaverstykker. En beundring for Robert Schumann kan spores, men Cuis musikk ligger ellers faretruende tett opp mot overflatisk salongmusikk. Han var den langt svakeste av komponistene i De Fem og blir knapt spilt.

Den skriveføre Cui var langt mer betydelig som musikk-kritiker, selv om ettermælet skjemmes av en aggressiv anmelderstil og en erkekonservativ musikkoppfatning. Som et eksempel på kritikk-stilen hans kan nevnes omtalen av den Aleksandr Glazunov-ledede uroppføringa av Sergej Rakhmaninovs Symfoni nr. 1 i d-moll 15. mars 1897. Cui skrev at dersom det finnes en konsertsal i helvete, og en komponist fikk i oppdrag å skrive en symfoni med de egyptiske plagene som tema, ja da ville dette verket fullt ut oppfylle oppdraget.

Referanser

Litteratur 
 Sigrid Neef: Die Russischen Fünf: Balakirew – Borodin – Cui – Mussorgski – Rimski-Korsakow. Monographien – Dokumente – Briefe – Programme - Werke. Verlag Ernst Kuhn. Berlin 1992 ISBN 9783928864046

Eksterne lenker 
 
 
 Komplett verkfortegnelse, russisches-musikarchiv.de
 

Russiske offiserer
Russiske komponister
Romantiske komponister
Operakomponister
Personer fra Vilnius
Goof Troop (videospill)

Goof Troop er et action-eventyrspill utviklet og publisert av Capcom i 1993 til Super Nintendo Entertainment System.

Spillet er basert på animasjonsserien Langbein og sønn fra 1992. Spillet inneholder flerspiller-modus, hvor én spiller kontrollerer Langbein mens den andre kontrollerer Max.

Handling 
Spilleren får rollen som Goofy eller Max, gjennom fem områder på Spoonerville Island: På en strand, i en landsby under beleiring, et hjemsøkt slott, i en hule, og til slutt et piratskip hvor Pete og PJ blir holdt fanget. Goofy beveger seg saktere enn Max, men kan skade fiendene mer. Målet med hvert nivå er å løse forskjellige gåter, og beseire en rekke motstandere. Goofy og Max kan bruke forskjellige metoder for å beseire fiender som å kaste gjenstander som tønner eller bomber mot dem, sparke blokker inn i dem, eller slå dem ned fra scenen. Gjennom hele spillet kan spilleren oppdage forskjellige samleobjekter som kan hjelpe dem.

Å samle på frukt kan beskytte Max eller Goofy mot et enkelt slag, med ekstra liv opptjent hvis spilleren kan samle en viss mengde frukt uten å bli truffet. Å samle røde diamanter gjør at spilleren får et ekstra liv. For å komme videre gjennom spillet, må spilleren samle forskjellige objekter å bruke. Hver spiller kan bare holde ett element av gangen. I Spoonerville er Goofy og sønnen Max på fisketur på sjøen. De ser et stort piratskip som er på vei mot Spoonerville, hvor Pete og PJ er kidnappet. Goofy forsøker å ta igjen skipet, men lykkes ikke før skipet reiser til en sjørøverøy.

Goofy og Max slåss mot en gruppe pirater som har forvekslet Pete med deres egen kaptein, Keelhaul Pete, som for lenge siden var blitt svelget av en hval. Når Goofy og Max utforsker øya og kjemper mot enda flere pirater, fortsetter Pete og PJ misforståelsen - ettersom Pete liker å være pirat-leder. Goofy og Max ser Pete om bord på piratskipet, og forsøker å redde ham. Men de innser at personen de antok var Pete faktisk er den virkelige kaptein Keelhaul Pete, etter å ha kommet tilbake etter at hvalen spyttet ham ut igjen.

Referanser 

Super NES-spill
Eventyrspill
Videospill utviklet av Capcom
Videospill fra 1993
Videospill utviklet i Japan
Brem-sur-Mer

Brem-sur-Mer er en kommune i departementet Vendée i regionen Pays de la Loire vest i Frankrike.

Befolkningsutvikling 
Antall innbyggere i kommunen Brem-sur-Mer

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Kommunedata INSEE
 Turistinformasjon

Byer i Pays de la Loire
Kommuner i Vendée
Embryonale stamceller

Embryonale stamceller er celler som er isolert fra den indre cellemassen til blastocyster. Embryonale stamceller er den celletypen man kan dyrker i laboratoriet som er mest potent, dvs. har evne til å utvikle seg til flest andre celletyper. Embryonale stamceller er i stand til å utvikle seg til alle andre celletyper i kroppen, og kalles derfor for pluripotente celler. Stamceller som stammer fra mer differensierte stadier (f.eks. hematopoietiske stamceller og mesenchymale stamceller) kan også utvikle seg i mange retninger, men ikke til alle. De kalles derfor multipotente stamceller.

Det finnes en type celler i en kreftform som kalles embryonalt karsinom. Dette er en type testikkelkreft, og embryonalt karsinomceller oppfører seg på en veldig lik måte som embryonale stamceller. Man tenker seg derfor at lærdom fra hver av disse celletypene kan også holde stikk for den andre.

Utviklingsbiologi
Harstad stadion

Harstad stadion er stadionanlegg i Harstad i Troms. Fotballbanen har kunstgressdekke med undervarme, og er hjemmebane for Harstad Idrettslag (HIL). Ved siden av banen har HIL klubbhus (åpnet i 2006) og treningshall (Seaworkshallen, åpnet i 2005). Fotballbanen har bare enkle tribuner, men det planlegges å bygge bedre tribuner på anlegget. Anlegget er eid av Harstad kommune.

Harstad stadion har vært hjemmebane for HIL «i alle år» (bortsett fra noen år hvor hovedkampene ble spilt på naturgress på Blåbærhaugen vest for Harstadåsen), og tilhørte også klubben en periode, før det ble gitt gratis til kommunen i 1926. Tidligere ble det også drevet skøyteløping på Harstad stadion. Høydepunktet for denne aktiviteten var at det ble arrangert NM der i 1962.

Som første fotballbane i Norge og fjerde i Skandinavia fikk Harstad stadion kunstgress i 1977. Kunstgresset ble offisielt åpnet 15. oktober 1977, med kamp mellom HIL og Skeid foran nesten 4 000 tilskuere. Kunstgresset har siden blitt skiftet ut flere ganger, senest i 2005.
Med kunstgress på arenaen fra høsten 1977 ble det bestemt å flytte den lokale skøyteaktiviteten til Kanebogen stadion.

Referanser

Eksterne lenker
 Harstad Idrettslag: Harstad stadion
 
 Steder i Nord-Norge: Harstad stadion

Fotballstadioner i Norge
Idrettsanlegg i Troms og Finnmark‎
Sport i Harstad
Tidligere skøytearenaer i Norge
Artikler i skøytesportprosjektet
Byggverk i Harstad
Bellesguard

Bellesguard er et tårn som ble tegna av arkitekten Antoni Gaudí og bygd mellom 1900 og 1901. Det ligger i den katalanske byen Barcelona, ved foten av Collserola-fjellene.

På dette stedet lå det tidligere et gammelt slott som ble reist av Martín I av Aragón. Gaudí utnytta de få gjenværende elementene fra den gamle festningen for å bygge det nye Bellesguard. Derfor ser bygningen ut som et slott fra utsida. Den er bygd i stein og murstein, og har et tårn med det firearma korset som er typisk for Gaudí. Mosaikken er lagd av Domènec Sugrañes i Gras.

Huset er privat eiendom og kan ikke besøkes.

Eksterne lenker
 Informasjon om Bellesguard

Byggverk i Barcelona
Casa Fuster

Casa Fuster er en modernistisk bygning i Barcelona, som ble tegna av Lluís Domènech i Montaner mellom 1908 og 1910. Den ligger i Passeig de Gràcia, og ble i 2004 omgjort til hotell.

Domènech i Montaner brukte mange av sine karakteristiske arkitektoniske elementer da han tegna denne bygningen: robuste søyler av rød stein i bunnen, tredelte vinduer og blomsterdekorasjoner. Totalt sett er bygningen imidlertid ekspressiv, noe som forårsakes særlig av den hvite marmoren og den spesielle fasaden.

Byggverk i Barcelona
Katalansk modernisme
Santa Maria del Mar

Santa Maria del Mar er en basilica minor i Barcelona. Den ligger i bydelen La Ribera, og ble bygd mellom 1329 og 1383. Den er et enestående eksempel på katalansk gotisk arkitektur, med en reinhet og helhet i stilen som er veldig uvanlig for store middelalderbygninger. Den består av et midtskip og to sideskip som danner en halvrund koromgang der de møtes.

Santa Maria del Mar har alltid hatt et rykte på seg om å være en folkelig kirke bygd av arbeidere for arbeidere, og fungerte som arbeiderklassens katedral. En betydelig del av arbeidet med bygginga ble utført av såkalte bastaixer, som frivillig og ulønna bar steinblokker fra steinbruddet i Montjuïc til kirken. Den ble bygd over en eldre og mindre kirke med samme navn.

Utenfor Santa Maria del Mar er det en liten plass med tre trær, som kalles Fossar de les Moreres, etter navnet på monumentet som står der. På denne plassen ble flere av dem som forsvarte Barcelona under beleiringa i 1714 begravd, og monumentet er en fakkel som brenner for å hedre de falne.

Den historiske romanen Havets katedral av Idelfonso Falcone er lagt til perioden for byggingen av Santa Maria del Mar og basilikaen danner bakteppet for handlingen i boken.

Byggverk i Barcelona
Kirker i Spania
Religiøse byggverk fra 1300-tallet
Basilica Minor
Casa Lleó-Morera

Casa Lleó-Morera er en modernistisk bygning i den katalanske byen Barcelona. Den ligger i Passeig de Gràcia, i samme bygningsblokk som Casa Amatller og Casa Batlló. Disse bygningene utgjør det som kalles Illa de la Discòrdia. Casa Lleó-Morera er tegna av arkitekten Lluís Domènech i Montaner, og ble oppført i 1906. Fasaden har noen enestående skulpturer av Eusebi Arnau. Mosaikken og steinglassvinduene er lagd av Lluís Rigalt.

I 1943 ble en stor del av fasaden og interiøret ombygd, og søylene og skulpturene i første etasje ble fjerna. Mange mislikte dette, og man har i seinere ombygginger forsøkt å gjenskape noe av den opprinnelige modernistiske utforminga.

Eksterne lenker
 Official Website
 Informasjon om Casa Lleó-Morera

Byggverk i Barcelona
Katalansk modernisme
Kongedømmet León

Kongedømmet León (leonesisk: Reinu de Llión, spansk: Reino de León, galisisk: Reino de León, portugisisk: Reino de Leão, latin: Regnum Legionense) var et uavhengig kongedømme lokalisert i den nordvestlige regionen av Den iberiske halvøy. Det ble grunnlagt i 910 da kristne fyrster fra kongedømmet Asturias langs den nordlige kysten av halvøya og langs Biscayabukten endret deres hovedstad fra Oviedo til byen León. Portugal adskilte seg og ble et selvstendig rike i 1139 og den østlige, innlandsdelen av León, ble slått sammen med kongedømmet Castilla i 1230.

Fra 1296 og til 1301 var kongedømmet León igjen uavhengig og ble deretter det gjenforent med Castilla, men forble i navnet et eget kongedømme fram til 1833 da det ble en del av det forente Spania. I et kongelig dekret av 30. november 1833 ble kongedømmet León betraktet som en av de spanske regioner og inndelt i provinsene León, Zamora og Salamanca. I 1978 ble disse provinsene i regionen León inkludert sammen med de seks provinsene av den historiske regionen til gamle Castilla for å opprette det selvstyrte regionen Castilla og León.

Se også
 Spanias historie
 Leonesisk

Litteratur 
 Fletcher, R.A. (1978): The Episcopate in the Kingdom of León in the Twelfth Century, Oxford University Press. Kapittel 1 gir den kulturelle sammen av eldre og León på 1100-tallet.

Eksterne lenker
 El Reino Leonés, Breve Historia, Leóns historie på spansk
 A Brief Introduction: The Background of the Leonese Kingdom
 El Espacio Neutro, forklaring på området regionalisme, sammendrag på engelsk

Spanias historie
Historiske stater og riker i Europa
Stater og territorier etablert i 910
Stater og territorier opphørt i 1230
Opphør i 1301
Trygve Johannessen

Trygve Johannessen (født 11. januar 1953) er en norsk tidligere fotballspiller. Han er mest kjent fra sin tid i , der han var med å vinne fire seriemesterskap og ett cupmesterskap i perioden 1974–1982. Han scoret totalt 181 mål på 312 kamper for Viking.

Johannessen hadde spilt flere ungdomslandskamper da han ble hentet fra Florvåg utenfor Bergen til Viking sommeren 1974. Viking betalte mellom 30 000 og 40 000 kroner for overgangen – i en tid da penger fortsatt var tabu i norsk fotball. Johannessen spilte seg raskt til fast plass på laget, og var i flere år Vikings toppscorer. Han ble toppscorer i 1. divisjon med 17 mål i 1977 og med elleve mål i 1982.

Etter et par sesonger under pari i Vikingdrakten, ble Johannessen hentet til naboklubben Vidar i 1981. Her ble han umiddelbart en suksess. I løpet av sesongen scoret han 56 mål og bidro sterkt til at Vidar rykket opp til 2. divisjon. I 1982 var han igjen tilbake i Viking. Han vant sitt fjerde seriemesterskap med klubben, og sammen med Ham-Kams Tor Arne Granerud ble han toppscorer med elleve mål.

I 1983 gikk han tilbake til Vidar igjen, der han ble i to sesonger. I løpet av sine tre sesonger i Vidar spilte Johannessen 109 kamper og scoret 124 mål. I løpet av drøye ti år scoret Johannessen totalt 305 mål for de to Stavanger-klubbene. I to sesonger for Sportsklubben Brann spilte han 32 kamper og scoret 15 mål.

Johannessen avsluttet fotballkarrieren i Florvåg, der han også hadde begynt den. Han har senere vært trener for flere lokale klubber, som Florvåg, Løv-Ham, Follese og Askøy Fotballklubb, i 2017 er han hovedtrener for Erdal/Ask sitt J19-lag. Trygve er en legende for norsk fotball. Han har vært tippeliga toppscorer mange ganger med klubber som Brann og Viking. Han trener nå laget Østsiden Askøy Fk. Laget kom på andre plass i fjord årets høst sesong. 

Johannessen spilte fem A-landskamper og syv U-landskamper. Han fikk sin A-landslagsdebut mot Sovjetunionen 24. september 1975. Hans fire øvrige landskamper var OL-kvalifiseringskamper i 1979.

Referanser

Kilder 
 Arild I. Olsson og Ole J. Askeland: Drømmen om de mørkeblå, 1999 (ISBN 82-990832-6-5)
 Kåre Mossige (red): FK Vidar 100 år 1906-2006, 2006 (ISBN 82-303-0789-X)

Eksterne lenker 
 
 Kampfakta på viking-fk.no 
 Landslagsstatistikk på fotball.no

Norske fotballspillere
Norske landslagsspillere i fotball for herrer
Toppscorere i Eliteserien i fotball for menn
Norske fotballtrenere
Fotballspillere for FK Vidar
Fotballspillere for Viking FK
Fotballspillere for SK Brann
Personer fra Askøy kommune
Norgesmestere i fotball
Hell kjøpesenter

Hellsenteret er et kjøpesenter på Sandfærhus i Stjørdal kommune i Trøndelag. I likhet med Scandic Hell Hotel på nabotomten har kjøpesenteret navn etter tettstedet Hell på den andre siden av Stjørdalselva. Kjøpesenteret ble åpnet i november 1984 av Balstad Eiendom, som nå eier senteret sammen med Utstillingsplassen Eiendom.

Hellsenteret har et tjuetall butikker i ulike bransjer og et treningssenter.

Referanser

Eksterne lenker 
 Hellsenteret.no

Kjøpesentre i Trøndelag
Byggverk i Stjørdal
Selskaper etablert i 1984
Næringsliv i Stjørdal
Slavia Praha

Sportovní klub Slavia Praha er en tsjekkisk fotballklubb som ble grunnlagt i 1892 i Praha. Laget spiller i Fortuna liga – det høyeste nivået i Tsjekkia.

Fra starten av var Slavia en toppklubb sammen med Sparta Praha og rivaliseringen mellom disse to klubbene er den mest kjente i tsjekkisk fotball. Slavia vant 16 titler, flere tsjekkiske cupmesterskap, og en gang Mitropa Cup i 1938. Den siste store suksessen var i 2007-2008 sesongen, da Slavia klarte å vinne Gambrinus Liga og avanserte til semifinalen i UEFA-cupen. I 2007 kvalifiserte de seg for gruppespillet i Mesterligaen for første gang.

Spillerstall
Oppdatert 21. april 2022.

Utlånte spillere

Referanser

Eksterne lenker
 

Fotballag i Tsjekkia
Sport i Praha
Fotballag etablert i 1892
Premiair

Premiair var et norsk/svensk/dansk charterflyselskap opprettet i 1994 ved sammenslåingen av Scanair og danske Conair. Selskapet skiftet i 2002 navn til MyTravel Airways og opererte med oransje fly. I 2008 skiftet selskapet igjen navn, til Thomas Cook Airlines Scandinavia.

Eksterne lenker 
 

Tidligere norske flyselskaper
Tidligere svenske flyselskaper
Tidligere danske flyselskaper
Flyselskaper etablert i 1994
Publikasjoner nedlagt i 2002
Xero (album)

Xero er demoalbum fra bandet Xero, den spede begynnelsen til hva som senere ble til gruppa Linkin Park. Albumet ble utgitt i enten 1996 eller i 1997. Man vet ikke helt nøyaktig når CD-en ble gitt ut. «Rhinestone» er en demo av sangen «Forgotten» fra debutalbumet Hybrid Theory. Bandet gikk fra hverandre senere, når de prøvde å få platekontrakt.

Sporliste

CD 1 
«Rhinestone» – 3:38
«Reading My Eyes» – 2:56

CD 2 
«Fuse» – 3:16
«Stick N' Move» – 2:44

Musikkalbum fra 1997
Linkin Park-album

el:Xero (rock band)
en:Xero (Linkin Park)
fr:Xero

pl:Xero Demo Tape
ru:Xero
Live in Texas

Live in Texas er det første konsertalbumet fra Linkin Park, utgitt i november 2003 på DVD med en CD med 12 spor. Innspillingene ble foretatt under konsertene i Reliant Stadium i Houston 2. august og i Texas Stadium i Irving i Texas 3. august 2003 under bandets Sanitarium-turné.

Sporliste - DVD

«Don't Stay»
«Somewhere I Belong»
«Lying from You»
«Papercut»
«Points of Authority»
«Runaway»
«Faint»
«From the Inside»
«Figure.09»
«With You»
«By Myself»
«P5hng Me A*wy»
«Numb»
«Crawling»
«In The End»
«A Place for My Head»
«One Step Closer»
«Session»

Sporliste - CD
«Somewhere I Belong» – 3:39
«Lying from You» – 3:09
«Papercut» – 3:09
«Points of Authority» – 3:30
«Runaway» – 3:09
«Faint» – 2:49
«From the Inside» – 3:00
«Pushing Me Away» – 5:05
«Numb» – 3:09
«Crawling» – 3:29
«In the End» – 3:29
«One Step Closer» – 3:39

Eksterne lenker   
 

Linkin Park-album
Konsertalbum fra 2003
Petter Solli

Petter Solli (født 22. april 1966 på Ørnes) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Som fotballspiller spilte han 11 år for Bodø/Glimt og var med å vinne sølv og bronse i serien og gull i cupen. Han har også spilt for Meløy, Moss Fotballklubb, Trelleborgs FF, Svolvær IL og var spillende trener for FK Lofoten. 

Nå er han lærer ved Aust-Lofoten videregående skole og er på fritiden trener for det lokale A-laget til Svolvær il der han nådde til topps i serien og kretsmesterskapet med laget i sin første sesong som trener (etter flere år med pause som trener) i 2016.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske fotballspillere
Norske fotballtrenere
Fotballspillere for FK Lofoten
Fotballspillere for FK Bodø/Glimt
Fotballspillere for Moss FK
Fotballspillere for Trelleborgs FF
Norske fotballspillere i Sverige
Personer fra Meløy kommune
Fødsler i 1966
Ab Urbe Condita (bok)

Ab urbe condita (Fra byens grunnleggelse; bokstavelig «fra den grunnlagte byen») er et stort verk om Romas historie fra grunnleggelsen, som er satt til 753 f.Kr. (se Ab urbe condita), til augusteisk tid. Boken ble skrevet av Titus Livius (ca. 59 f.Kr. til 17), på latin. De første fem bøkene ble utgitt mellom 27 f.Kr. og 25 f.Kr.. Den siste hendelse som er dekket av Livius er Drusus' død i 9 f.Kr. Rundt en fjerdedel av verket har overlevd.

Verket 
Av verkets 142 bøker er det bare 35 som finnes i dag. Den første boken begynner med Aeneas' ankomst til Italia og Romulus' og Remus' grunnleggelse av Roma, og slutter i 509 f.Kr., da Lucius Junius Brutus og Lucius Tarquinius Collatinus ble valgt til de første romerske konsulene.Bok to til ti tar for seg historien til den romerske republikk frem til Samnitterkrigene; bok 21 til 45 forteller om den andre punerkrig og slutter med krigen mot Persevs av Makedonia.

Innholdet i de gjenværende bøkene er kjent gjennom et sammendrag fra 300-tallet under tittelen Periochæ, unntatt bok 136 og 137; dette sammendraget ble ikke skrevet ut ifra Livius' originaltekst, men fra en forkortet utgave som har gått tapt. En liknende sammendrag av bøkene 37 til 40 og 48 til 55 ble funnet i Oxyrhynchus i Egypt og oppbevares nå i British Museum; papyrusrullene er skadede og ukomplette.

Bok 46 til 70 tar for seg tiden frem til 91 f.Kr.. I bok 89 kan man lese om Sullas diktatur i 81 f.Kr., og i bok 103 beskrives Gaius Julius Cæsars første år som konsul. Bok 142 slutter med Augustus stesønn Drusus', 9 e.Kr. Mens han lar de ti første bøkene omtale mer enn fem hundre år, bruker Livius tli tider mer enn en bok på ett år fra begynnelsen av det 1. århundre f.Kr..

Boken gir beskrivelser og fortellinger om mange personer og hendelser i det romerske kongedømme og den romerske republikk. Til tider er Livius nok ikke helt nøytral i sine fremstillinger, men dette er en verdifull kilde til Romas historie.

Referanser

Litteratur 
 Ab Urbe Condita,  originaltekst hos Latin Library
 From the Founding of the City, engelsk oversettelse tilgjengelig hos Wikisource

Bøker fra antikkens Roma