alexandrainst/scandi-wiki huggingface dataset:
Abebe Bikila

Abebe Bikila (amharisk: አበበ ቢቂላ, født 7. august 1932, død 25. oktober 1973) var en etiopisk langdistanseløper, to ganger olympisk mester i maraton.

Abebe Bikila ble etiopisk nasjonalhelt etter at han vant maraton under OL 1960 i Roma. Bikila løp hele distansen barbeint, og satte ny verdensrekord med tiden 2 timer, 15 minutter og 16,2 sekunder.

Under OL 1964 i Tokyo var ikke Bikila like godt forberedt. Seks uker før løpet hadde han fjernet blindtarmen, noe som tvang ham til å redusere treningsmengden. Likevel greide Bikila å forsvare den olympiske tittelen, denne gang med sko. Igjen satte han ny verdensrekord (2.12.11,2) Han imponerte publikum på stadion ved å utføre hopp og andre øvelse like etter målgang, mens de fleste av konkurrentene falt sammen like etter at de krysset mållinjen.

Bikila deltok også under OL 1968 i Mexico by, men brøt etter 17 kilometer. Løpet ble vunnet av landsmannen Mamo Wolde.

Han brakk ryggen og ble lam etter et bilvelt med sin Folkevogn i 1969, en gave fra keiseren.
I 1971 var han invitert gjest til Ridderrennet og satt i hundeslede.
Han døde av hjerneslag i Addis Abeba, 41 år gammel.

Nasjonalstadionet i Addis Abeba har fått navn etter Abebe Bikila. Italienerne bygde broen Ponte Bikila i 2010.

Referanser

Litteratur 
 
 Svein Sæter. «Berrfotrevolusjonen». I: Syn og Segn, nr 4, 2010

Eksterne lenker 
 
 
 

Etiopiske langdistanseløpere
Etiopiske maratonløpere
Olympiske mestere for Etiopia
Medaljevinnere under Sommer-OL 1960
Deltakere for Etiopia under Sommer-OL 1960
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1960
Medaljevinnere under Sommer-OL 1964
Deltakere for Etiopia under Sommer-OL 1964
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1964
Deltakere for Etiopia under Sommer-OL 1968
Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1968
Personer fra Oromiya
Verdensrekordsettere i friidrett
Joint Operations: Typhoon Rising

Joint Operations: Typhoon Rising er et førstepersonsskytespill utviklet av NovaLogic, utgitt til Windows sommeren 2004. Spillet har noen få svært begrensete enspillerbrett, og er i all hovedsak laget for spilling over lan eller Internett.

Oppbygning
Typhoon Rising er, som mange av de tidligere spillene til NovaLogic, et krigsspill. Men i motsetning til tidligere spill foregår dette i den indonesiske jungelen, i en kamp mellom Joint Operations, som består av elitesoldater fra USA, Storbritannia, Frankrike, Tyskland, Russland, Indonesia og Australia, og indonesiske opprørere.

Spilleren kan velge mellom fem forskjellige klasser soldater og mange forskjellige våpen og utstyr for hver klasse, og blir plassert på ett av de to lagene ved starten av hvert spill. Et vanlig spill kan inneholde opptil 64 spillere, men spesielle tjenere kan støtte opptil 150.

Utvidelse
Joint Operations: Escalation er en utvidelsespakke som ble utgitt den 18. november 2004. Escalation inneholder flere nye kjøretøy (29 ulike), våpen (35 forskjellige) og brett, og dessuten en ny tredjepersons synsvinkel.

Joint Operations: Combined Arms er en pakke inneholdende både Typhoon Rising og Escalation.

Joint Operations: Reality Mod, Joint Operations: IC Mod og Joint Operations: Advanced Warfare er gratis utvidelsespakker til spillet som fritt kan nedlastes. Disse er ikke laget av Novalogic selv.

Eksterne lenker
 Utviklernes hjemmeside
 Gamespot om Joint Operations 

Førstepersonsskytespill
Videospill fra 2004
Windows-spill
Joint Operations
Videospill utviklet i USA
Mimer

Se også Mime (mytologi).

Mimer var et opposisjonsblad utgitt i Kristiansand. Det første nummer utkom i mars 1816. I april samme år hadde bladet 80 abonnenter, men det forsvant etter kort tid.

Nedlagte aviser i Vest-Agder
Kultur i Kristiansand
Aviser etablert i 1816
Aviser nedlagt i 1816
Budstikken

Se også Budstikke (andre betydninger)
Budstikken var en nyhetsavis som ble gitt ut i Oslo fra 1807 til 1814. Den var Selskabet for Norges Vels blad fra 1809. Redaktør for Budstikken var først etatsråd Enevold de Falsen og deretter professor i historie Ludvig Stoud Platou.

Budstikken mante til kamp for konge og fedreland i svært patriotiske vendinger: 
Op nordmænd, op, kæmper i fædrenes sporfor konge, for arne, for frihed her nord.''

Referanser

Nedlagte norske aviser
Aviser etablert i 1808
Aviser nedlagt i 1814
1808 i Norge
1814 i Norge
Kaiser Chiefs

Kaiser Chiefs er et britisk rock/indiepop band fra Leeds. Bandet ble startet i 1996 under navnet Runston Parva, som ble senere endret til bare Parva. I 2003 endret de navnet til Kaiser Chiefs, etter den sørafrikanske fotballklubben Kaizer Chiefs som den daværende kapteinen for Leeds, Lucas Radebe, hadde spilt for. 

Medlemmene er fanatiske supportere av Leeds, og var også offisielle sponsorer av tidligere Leeds-spiller Tore André Flo. Under 

sommerlekene i London 2012 fremførte bandet "Pinball Wizard" av The Who.

Medlemmer
Ricky Wilson – vokal (1996–)
Nick Baines – keyboard (1996–)
Andrew White – gitar (1996–)
Simon Rix – bass (1996–)
Vijay Mistry – trommer og perkusjon (2013–)

Tidligere medlemmer
Nick Hodgson (trommer og vokal) (1996–2012)

Diskografi

Album
Employment (2005)
Yours Truly, Angry Mob (2007)
Off with Their Heads (2008)
The Future Is Medieval (2011)
Education, Education, Education & War (2014)

Singler i utvalg 
«Oh My God» (2004)
«I Predict a Riot» (2004)
«Oh My God» (nyutgivelse) (2005)
«Everyday I Love You Less and Less» (2005)
«I Predict a Riot» / «Sink that Ship» (2005)
«Modern Way» (2005)
«Ruby» (2007)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Britiske rockegrupper
Band etablert i 1996
Koordinasjon

Koordinasjon er samspillet mellom sanser, nerver og muskler i en bevegelse. Det finnes 6 koordinative egenskaper:

Balanse
Avhengig av sanseorganer som likevektsansen, synssansen og trykk- og berøringssansen.

Rytme
Form for gjentakelse.

Reaksjonsevne
Evnen til å fange opp en stimulus og omsette den til en så rask og hensiktsmessig bevegelse som mulig. Eks: startskudd på 100 meter. Syn- og hørselssansens spiller en stor rolle.

Rom-orientering
Evnen til å kontrollere bevegelsesretningen i rommet. Dette er meget viktig i for eksempel stuping, turn, freestyle hopp og ridning.

Koordinering mellom øye - hånd eller øye - fot
Samspill mellom synet og styring av håndas eller fotens bevegelser.

Tilpasset kraftinnsats og spenningsnivå
Signaler om veksling mellom belastning og avspenning.

helse

Balanse
Rio Ferdinand

Rio Gavin Ferdinand (født 7. november 1978) er en engelsk tidligere fotballspiller. Han startet fotballkarrieren sin i West Ham, der han vokste opp, men ble i 2000 solgt til Leeds. I 2002 dro han videre til Manchester United for 345 millioner kroner der han spilte i 12 år. Han fikk sin testimonial den 9. august 2013 mot Sevilla der Manchester United tapte 1-2.

Den 17. juli 2014 meldte han overgang fra Manchester United til Queens Park Rangers FC, hvor han skrev under på en ettårskontrakt. Ferdinand meddelte 30. mai 2015 at han legger opp som aktiv fotballspiller. Rio Ferdinand er bror til Anton Ferdinand, og fetter til tidligere fotballspiller Les Ferdinand.

Karriere som spiller (alle turneringer) 
Per 30. mai 2015

Meritter 
Manchester United
 Premier League (6): 2002-03, 2006-07, 2007-08, 2008-09, 2010-11 og 2012-13
 FA-cupen (1): 2004
 Ligacupen (2): 2006, 2009
 UEFA Champions League (1): 2008
 VM i fotball for klubblag (1): 2008

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
  Rio Ferdinands profil på united.no

Engelske fotballspillere
Spillere i Fotball-VM 1998
Spillere i Fotball-VM 2002
Spillere i Fotball-VM 2006
Fotballspillere for West Ham United FC
Fotballspillere for AFC Bournemouth
Fotballspillere for Leeds United FC
Fotballspillere for Manchester United FC
Fotballspillere for Queens Park Rangers FC
Vinnere av Mesterligaen i fotball for menn
Dopingsaker i fotball
Personer fra London
Bretonsk

Bretonsk (eller brezhoneg, som språket heter på bretonsk) er et keltisk språk, som tales av et mindretall i Bretagne – som ligger i Nordvest-Frankrike mellom Den engelske kanal og Biskaya.

Cirka 260 000 forstår og snakker språket (telling 1999), men det fortrenges langsomt av fransk og dør etter hvert ut, selv om det er befolkningens opprinnelige språk. Dette skyldes to forhold: At bretonerne selv velger å lære barna fransk ettersom dette er helt nødvendig i jobbsammenheng, men først og fremst skyldes det at fransk skal være bruksspråk i alle offisielle sammenhenger. 

Språket var opprinnelig identisk med det keltiske språket som ble talt i England. Det kom til det «Lille Britannia» (Bretagne) fra «Stor-Britannia» med keltiske utvandrere, som var blitt fordrevet av angelsakserne i det 6. og 7. århundre. Vikingene har også satt sitt preg på språket; ett trivielt eksempel på dette er at ordet «ja» betyr det samme på bretonsk som det gjør på norsk.

I den 5. republikks forfatning heter det i innledningen etter den seneste endringen (i 1994):

« La langue de la République est le français» («Republikkens språk er fransk.»)

Denne endringen kom i stand etter at Frankrike i 1993 nektet å signere en europeisk traktat som tok sikte på å ivareta europeiske minoritetsspråk («Europeisk pakt for regions- eller minoritetsspråk»). Frem til 1951 forbød franske myndigheter all undervisning på bretonsk, en politikk som må ses i sammenheng med landets dype ønske om å løfte opp fransk som det fremste verdensspråket. Etter en viss kulturell oppblomstring i kjølvannet av radikale bretoneres politiske frigjøringskamp på nittensyttitallet, opplever språket i våre dager en renessanse blant unge bretonere. Nye, digitale medier har forsterket denne tendensen.

Bretonsk inndeles i 4 dialekter, hvor tre, Kerneweg, Leoneg, Tregereg (også kalt «KLT»), har mange fellestrekk, mens den fjerde, Gwenedeg, avviker betydelig. Av dem er det kun den siste (Gwenedeg, eller Vannes-dialekten), som muligens rommer elementer av det opprinnelige, galliske språket. I 1908 fikk KLT-dialektene felles rettskrivning, og i 1941 ble også Vannes-dialekten innlemmet i denne felles ortografien som den dag i dag er gjeldende for hele det bretonske språket.

Referanser 

Keltiske språk
Språk i Frankrike
Bretagne
Kuressaare lufthavn

Kuressaare lufthavn (IATA: URE, ICAO: EEKE) er en flyplass i Estland. Flyplassen ligger ca. 3 km fra byen Kuressaare på øya Saaremaa. 

Flyplassen har to rullebaner med dekke av asfalt og betong. Den ene rullebanen har baneretninger 17 og 35 og lengde 1518 meter. Den andre har baneretninger 05 og 23 og lengde 799 meter. Begge rullebanene har en bredde på 30 meter. Den lengste rullebanen har landingslys.

Historie 

Den første rullebanen ble bygget i siste halvdel av 1930-årene. Flyplassen ble offisielt åpnet 6. mars 1945. Flytrafikken økte de neste årene, og mellom 1949 og 1953 var det mellom 10 og 14 flygninger daglig mellom Kuressaare og Tallinn. I denne perioden fløy rundt 400 passasjerer til eller fra Kuressaare hver dag. Flyplassen fikk elektrisitet først i 1958. Dagens terminalbygning på flyplassen ble bygget i 1962. Rullebanen ble forlenget i 1976, og da ble også en ekstra rullebane bygget. Terminalbygningen ble modernisert i 2000.

Flyplassen er eid av AS Kuressaare Lennujaam (Kuressaare lufthavn). Selskapet eier også flyplassen på Ruhnu.

I 2004 reiste 15 669 passasjerer via Kuressaare lufthavn.

Ruter
Aero Airlines (Helsingfors) – sommerrute 
AirBaltic (Riga)
Avies (Tallinn)
Skyways Express (Stockholm-Arlanda)

Eksterne lenker
 
 Air Livonia  (engelsk og estisk)
 Skyways (svensk)

Flyplasser i Estland
Saaremaa
Riverdance

Riverdance er en danseforestilling med irsk dans. Forestillingen ble første gang fremført 30. april 1994 som et syv minutters pauseinnslag under Eurovision Song Contest 1994. I november 1994 hadde Riverdance utviklet seg til en teatralsk danseforestilling med hovedvekt på irsk dans, men med innslag av spansk flamenco, russisk folkedans og ballett. 

Koreografien er hovedsakelig laget av Michael Flatley, men Jean Butler og Colin Dunne står også bak en del av innslagene. Alle tre har vært hoveddansere i forestillingen. Michael Flatley gikk etter sin periode i Riverdance videre og laget danseshowet Lord of the Dance. Musikken til Riverdance er komponert av Bill Whealan, og produsenten bak Riverdance heter Moya Doherty.

Eksterne lenker
 Riverdance

Dans
Aud Blattmann

Aud Blattmann (født 26. september 1937 i Kristiansand, Vest-Agder)
er en norsk politiker (Ap) fra Kristiansand . 
Hun ble innvalgt på Stortinget fra Vest-Agder i 1985 og satt på Tinget i fire perioder fram til 2001.
Hun var vararepresentant i perioden 1981–1985.

I det sivile liv arbeidet hun som kontormedarbeider/sekretær ved Falconbridge Nikkelverk og i Kristiansand kommune.

 1997–2001 sekretær for Energi- og miljøkomitéen.
 1997–2001 varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen.
 1997–2001 medlem av Valgkomitéen.
 1993–1997 medlem av Samferdselskomitéen.
 1993–1997 varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen.
 1993–1997 varamedlem av Valgkomitéen.
 1989–1993 medlem av Energi- og industrikomitéen.
 1989–1993 varamedlem av Valgkomitéen.
 1985–1989 medlem av Forsvarskomitéen.
 1985–1989 varamedlem av Valgkomitéen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter fra Ap
Stortingsrepresentanter for Vest-Agder
Stortingsrepresentanter 1985–1989
Stortingsrepresentanter 1989–1993
Stortingsrepresentanter 1993–1997
Stortingsrepresentanter 1997–2001
Personer fra Kristiansand kommune
Terje Johansen (politiker)

Terje Johansen (født 31. august 1941 i Trondheim) er en norsk politiker i Venstre og siviløkonom.

Han representerte Akershus på Stortinget i 1997 til 2001. I perioden 1988 til 1996 var han sentralstyremedlem i Venstre, og partiets politiske nestleder 1992 til 1996. I sitt politiske virke har han vært spesielt engasjert i næringspolitiske spørsmål. Johansen er fra 2006 medlem av representantskapet i Norges Bank.

Terje Johansen er bosatt i Drøbak. Han er gift og har to barn.

Utdanning og yrkeskarriere 
Johansen gikk naturfaglinjen ved Trondheim katedralskole og tok artium i 1960. Han tok dessuten studentfagkurs ved Trondheim Økonomiske Gymnas i 1964. Johansen ble uteksaminert som siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i Bergen i 1967.

Fra 1960 til 1961 jobbet han som lærer ved Overhalla Interkommunale Realskole. Han avtjente verneplikt i kavaleriet 1961 til 1962. I 1962 hadde han arbeid som skiftarbeider ved Lade Fabriker. Samme år begynte han som salgssjåfør for firmaet LB OPheim AS, en jobb han hadde fram til året etter.

I 1965 begynte Terje Johansen som lærling hos Bank of America i San Francisco. Samme og påfølgende år hadde han også jobb som timelærer ved Bergen Yrkesskoles linje for handel og kontorfag. Fra 1968 til 1971 jobbet han som produktsekretær-salgssekretær ved Denofa-Lilleborg AS. Deretter, i 1971, gikk han over til stillingen som markedssjef hos Stabburet AS. Han var i denne jobben fram til 1974. Da ble han leder for nye prosjekter/direksjonssekretær, og var det til 1978. I 1975 var han i tillegg industrirådgiver for NORAD i Kenya. Etter de sju årene hos Stabburet tiltrådte Johansen i 1978 stillingen som markedsdirektør hos Gyldendal Norsk Forlag. I fem år, fram til 1983 bekledde han denne stillingen inntil han ble tilsatt som administrerende direktør hos Ernst G. Mortensens Forlag, en stilling han hadde i fire år, fram til 1987.

Fra 1987 og fram til i dag har Terje Johansen arbeidet som rådgiver i Norsk Næringsutvikling AS. Fra 1988 til 1996 var han direktør i Orkla Media AS.

Stortingskomitéer 
 1997–2001 medlem av Finanskomitéen.

Eksterne lenker 
 

Stortingsrepresentanter fra Venstre
Stortingsrepresentanter for Akershus
Stortingsrepresentanter 1997–2001
Venstres ledelse
Personer tilknyttet Orkla ASA
Norske siviløkonomer fra NHH
Personer fra Trondheim kommune
Instrumentinnflygning

Instrumentinnflygning er innflygning med luftfartøy som føres i henhold til instrumentflygereglene (forkortet IFR, fra engelsk:  Instrument Flight Rules).

En instrumentinnflygning vil si at luftfartøyet flys med instrumentene i cockpit som referanse, og baserer seg på oppmålte prosedyrer eller klareringer (retninger og høyder) fra lufttrafikktjenesten (flygeleder, «ATC») for navigasjon. Det finnes også et dertil dedikert elektronisk landingssystem, kalt Instrument Landing System (forkortet ILS). Systemet gjør det mulig å lande et fly i stummende mørke, tåke, skyer, regn og generelt situasjoner med dårlig sikt. ILS sørger for informasjon til å holde flyet på rett kurs og glidebane inn mot rullebanen. I noen fly må flygeren selv føre flyet korrekt i henhold til ILS-anvisningene, mens andre fly utstyrt med autopilot kan følge ILS-anvisningene automatisk. I det siste tilfellet vil flyet i praksis «fly seg selv» helt ned til rullebanen. Teoretisk kan et fly lande helt på egen hånd ved hjelp av et slikt system, men normalt overtar flygeren selv i det han/hun får visuell kontakt med rullebanen og lander flyet manuelt.

For enhver instrumentinnflygning gjelder fastsatte minima som avgjør når en eventuell avbrutt innflygning skal påbegynnes, på engelsk kalt decision height (på norsk noe sånt som avgjørelseshøyde eller bestemmelseshøyde). Disse minima varierer fra flyplass til flyplass, alt etter hvilket innflygningshjelpemiddel som brukes. Dersom en flyger for eksempel ligger alt for mye ute av kurs mot rullebanen, kan det være farlig å fortsette en nedstigning. I så fall avbrytes innflyvningen, og flyet må fly en runde til, for å komme inn for landing på ny. En kan også oppleve å få kommandoen «go around», dersom det er flygelederen som ser at noe kan være i veien for en sikker landing. I så fall avbrytes innflyvningen snarest, og man flyr opp i en viss høyde, og venter på nærmere beskjed fra bakken.

Brukes for eksempel ILS Cat IIIc, kan luftfartøyet lande med 0 meters sikt vertikalt og 0 meters sikt horisontalt. I Norge er det kun Oslo lufthavn, Gardermoen som har slikt utstyr, og da bare til den ene rullebanen (i begge retninger og godkjent til CATIIIb). I praksis vil da flyet lande seg selv – uten at flygeren trenger å gjøre noe som helst. Dette fordrer dog selvsagt at flyet også er utstyrt med nøyaktig nok ILS-utstyr.

Se også
Instrument Landing System

Luftfart
Sikkim

Sikkim er en indisk delstat i Himalaya. Det er den minst folkerike staten i India og den nest minste. 

Sikkim var en uavhengig stat styrt av Chogyal-monarkiet som støttet seg på bhutiaaristokratiet fra 1642 til 1975, da en folkeavstemning ga flertall for å innlemme Sikkim som Indias 22. stat. 

Sikkim er en ren innlandsstat og grenser til Nepal i vest, Tibet i nord og øst og Bhutan i sørøst. I sør ligger den indiske staten Vest-Bengal. Det offisielle språket i Sikkim er nepali og de mest utbredte religionene er hinduisme og vajrayana-buddhisme. 

Gangtok er hovedstaden og den største byen.

Sikkim ligger ved foten av Himalaya, og den vesle staten har stor variasjon i landskapsformer og klimasoner — fra tropisk klima i sør til tundra i nord. Verdens tredje høyeste fjell, Kanchenjunga; ligger i Sikkim, nær grensa til Nepal. På grunn av sitt ry for urørt fjellnatur og politisk stabilitet er Sikkim en av de mest besøkte statene i India.

Innlemmelsen av Sikkim i India ble oppfattet som indisk ekspansjonisme i flere av nabolandene og førte til protestdemonstrasjoner i Nepal. Kina nektet lenge å godkjenne Indias suverenitet i Sikkim, og har først nylig endret sin holdning som et ledd i de siste åras diplomatiske sjarmoffensiv mot New Delhi.

Se også
 Bhutia

Referanser

Eksterne lenker
 
 Department of Information and Public Relations, Govt. of Sikkim
 Sikkiminfo.net «A complete reference to Sikkim»
 Indiske folketellinger  detaljer om Sikkim

 
Historiske stater og riker i Sør-Asia
Omstridte områder
Stater og territorier etablert i 1975
5
Mercedes-Benz Arena

Mercedes-Benz Arena er et stadion i Stuttgart i Tyskland. 

Det nye Mercedes-museet ligger på nabotomten til anlegget. Stadionet ble bygget i 1933 etter et design av den tyske arkitekten Paul Bonatz. Det er hjemmebanen til VfB Stuttgart, som spiller i Bundesliga. Stadionet ble også brukt i en rekke kamper under VM i fotball 2006, blant annet bronsefinalen. 

Stadionets publikumskapasitet er 60 469 ved ligakamper og 54 906 ved kamper i europeiske turneringer eller landskamper.

Navn
 Adolf-Hitler-Kampfbahn (1933-1945)
 Century Stadion (1945-1949)
 Neckarstadion (1949-1993)
 Gottlieb-Daimler-Stadion (1993-2008)
 Mercedes-Benz Arena (2008-)

Eksterne lenker
 

Fotballstadioner i Tyskland
Friidrettsarenaer
Sport i Stuttgart
Byggverk i Baden-Württemberg
Arenaer i Fotball-VM 1974
Arenaer i Fotball-EM 1988
Arenaer i Fotball-VM 2006
Julius Middelthun

Julius Olavus Middelthun (født 3. juli 1820 i Kongsberg, død 5. mai 1886 i Kristiania) var en norsk billedhugger. Han regnes som Norges fremste skulptør før Gustav Vigeland. Hans produksjon var relativt beskjeden da han var svært selvkritisk.

Liv og virke

Bakgrunn
Julius Middelthuns far var stempelskjærer ved Den Kongelige Mynt på Kongsberg. Med unntak av de første barneårene som han beskrev som svært lykkelige, hadde Julius Olavus Middelthun en vanskelig oppvekst og ungdomstid. Som barn opplevde han at begge foreldrene døde med kort mellomrom. Han mistet dessuten kontakten med søsknene da alle ble satt bort til ulike fosterhjem.
 
Etter konfirmasjonen forlot han Kongsberg og dro først til Christiania. En uventet arv fra sin fosterfars søster sikret ham i de påfølgende årene imidlertid en viss økonomisk frihet.

Kunstner
Fra 1840-1851 oppholdt han seg i København for å lære billedhuggerfaget, fulgt av ni år i Roma der han laget erkeengelen som idag står i Trefoldighetskirken. Han utferdiget også statue av Anton Martin Schweigaard, plassert foran Universitetsbygningen i Kristiania (1883), samt byste av samme i Schweigaardsparken i Kragerø.  

Fra 1869 ble hans helse svekket, og han fungerte fra da og frem til sin død, som lærer ved Tegneskolen i Kristiania.
Av hans elever kan nevnes Erik Werenskiold (1883), Anders Svor, Jo Visdal (1883–87), Louis Moe og Theodor Kittelsen (1874), samt Edvard Munch (1881) og Thorolf Holmboe.

Utvalgte offentlige arbeider 

 Amor mater duer (terrakotta), 1847, NG
 Johan Sebastian Welhaven, byste (gips), 1861, UBO
 Henrik Wergeland, byste (gips), 1861, UBO
 Henrik Wergeland, byste (marmor, hugd av B. Bergslien under Middelthuns tilsyn), 1862–63, Det norske Studentersamfund, Oslo
 Engel som bærer muslingskall, statue (marmor), 1865–66, Trefoldighetskirken, Oslo
 Jacob Aall, byste (marmor), 1871, NG
 Anton Martin Schweigaard, byste (marmor), 1874, UiO
 Halfdan Kjerulf, byste (bronse), 1874, Halfdan Kjerulfs plass, Oslo
 Anton Martin Schweigaard, bronse (helfigur), 1883, Universitetsplassen, Oslo
 Jørgen Moe, byste (marmor), fullført av C. L. Jacobsen 1887, på Moes grav, Vestre Aker kirkegård, Oslo

Referanser

Litteratur 
 Henning Gran, Billedhuggeren Julius Middelthun og hans samtid. En studie i norsk sen-klassisistisk skulptur, Aschehoug (1946).

Eksterne lenker 
 

Norske billedhuggere
Personer fra Kongsberg kommune