question: Samlingen av parallella linjer och utrymmen på vilken anteckningar är skrivna?
context: Mensural notation
  I mansural notation används i allmänhet C och F-nycklar på olika linjer. G-nycklar användes sällan under hela perioden, men blev inte helt rutinmässigt använda förrän på senare delen av 1500-talet. Nycklarna valdes i allmänhet för att matcha röstens röstomfång, så att man kunde undvika behovet av huvudlinjer. Eftersom det mellersta C ligger inom detta område för de flesta röster, är C-klyftan den som används mest frekvent. För blandade stämmor skulle en typisk kombination av nyckel ha basnyckeln (F på den fjärde stavlinjen) i den lägsta rösten och tenor-, alt- och soprannyckeln (C i mitten på den fjärde, tredje respektive första stavlinjen) i de övriga rösterna. I ett alternativt arrangemang, kallat chiavette, försköts varje rösts omfång en tredjedel uppåt, vilket ledde till en kombination av F3-, C3-, C2- och G2-nycklar.
context_en: Mensural notation generally uses C and F clefs, on various lines. G-clefs, while used infrequently throughout the period,  did not come into completely routine use until the later 16th century. Clefs were generally chosen to match the vocal range of a given voice, so as to avoid the need of ledger lines. Since middle C lies within that range for most voices, the C-clef is the one most frequently used. For mixed voices, a typical combination of clefs would have the bass clef (F on the fourth staff line) in the lowest voice, and tenor clef, alto clef and soprano clef (middle C on the fourth, third, and first staff line respectively) in the remaining voices. An alternative arrangement, known as chiavette, had the range of each voice shifted one third up, leading to a combination of F3, C3, C2 and G2 clefs.
title_en: Mensural notation